Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

22.06.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області в особі Самарського відділу ДМС України в Дніпропетровській області про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, за адресою: [ADDRESS], копус 1, в якій останній зареєстрований, проте з 06 червня 2013 року не мешкає та в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що згідно з розпорядженням Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 30 жовтня 2012 року № 7/76-12, була приватизована квартира 39 у будинку 22, корпус 1 по вул. Молодогвардійській в м. Дніпропетровську. Відповідно до чого власниками по ? частині стали позивачі та відповідач. 05 червня 2013 року відповідач безоплатно передав у власність позивачу [PERSON] належну йому ? частину вищезазначеної квартири та наступного дня забрав речі та виїхав, зобовязавшись знятись з реєстарційного обліку у найближчий час. Однак, оскільки відповідач виїхав проживати у інше місце з червня 2013 року та не знявся з реєстраційного обліку, а позивачі бажають оформити субсидію, але зареєстрований відповідач у квартирі заважає їм її отримати, позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. У письмових заявах позивачі підтримали позовні вимоги та просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення у пресі відповідно до вимог ч. 9\~ст. 74 ЦПК України. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без його участі. Представник третьої особи - Головного управління ДМС в Дніпропетровській області в особі Самарського відділу ДМС України в Дніпропетровській області в судові засідання 22.07.2015 року та 06.08.2015 року повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі за відсутності відповідача та представника третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 30.10.2012 року, яке було видане з Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно з розпоряденням (наказом) від 30 жовтня 2012 року, власниками квартири 39, корп. 1 у буд. 22 по вул. Молодогвардійській у м. Дніпропетровськ стали на праві спільної часткової власності гр. [PERSON] та члени його сімї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). 05 червня 2013 року відповідно до договору дарування частини квартири зареєстровано в реєстрі за № 1-847 посвідченого державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідач [PERSON] безплатно передав у власність належну йому ? частину квартири 39 у будинку 22, корпус 1 по вул. Молодогвардійській в м. Дніпропетровську позивачу [PERSON] (а.с. 13). Згідно з довідкою № 1012 від 18.06.2015 року виданою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради РЕД № 2, за адресою: вул. Молодогвардійська, буд. № 22 кв. [ADDRESS] у м. Дніпропетровськ зареєстровані 4 особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до акту про не проживання, який було складено сусідами, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, буд. № 22, корп 1, квартира 39, [PERSON], не проживає з 06.06.2013 року по час складення. Особистих речей [PERSON] у квартирі не має, він вивіз їх ще під час переїзду (а.с. 46). Згідно пояснень представника позивача [PERSON], які також підтвердила в своїх показаннях свідок [PERSON], відповідач [PERSON] за місцем реєстрації у квартирі № 39 у будинку № 22 корпус 1 по вул. Молодогвардійська у м. Дніпропетровську більше двох років не проживає. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 71 Житлового кодексу України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 72 Житлового кодексу України\~передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Норми\~ст. 405 ЦК України\~встановлюють, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється окрім іншого на підставі\~\~судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає заявлені позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації місця проживання вказаної квартири обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved