Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

23.04.2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним цивільним позовом до відповідача Новобузької міської ради Миколаївської області, згідно з яким просив ухвалити судове рішення про визнання за ним права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. В обгрунутування заявлених позовних вимог, позивач вказав, що у 20.11.2007 році ним було придбано у громадянки [PERSON] вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Ще раніше, 2014 року, він вселився до вказаного будинку й проживає в ньому до даного часу без реєстрації. Під час придбання у [PERSON] вказаного будинку договір купівлі-продажу між ними у письмовій формі та посвідчений нотаріально укладено не було. Позивач, в рахунок купівлі даного будинку передав [PERSON] грошові кошти, склавши відповідні письмові розписки. Між тим, [PERSON] , яка є фактичним власником вказаного домоволодіння, померла [INFO] , що перешкоджає наразі нотаріально посвідчити вказану угоду і зареєструвати його право власності на вказаний будинок. Після смерті [PERSON] , її дочка [PERSON] , не претендує на вказаний будинок, спадщину приймати не бажає, жодних претензій до володіння цим будинком позивачем вона не має. Наголосив, що скільки він добросовісно, постійно й безперервно проживає у вказаному будинку, доглядає за ним, виконує поточні ремонтні роботи, сплачує відповідні житлово-комунальні послуги, фактично придбав його шляхом купівлі-продажу у колишнього власника, позивач просив задовольнити позов та визнати за ним право власності на вказаний будинок в порядку набувальної давності. 25.04.2019 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні. 22.05.2019 року згідно ухвали суду за клопотанням позивача [PERSON] залучено для участі у розгляді вказаної цивільної справи спадкоємця за законом після смерті [PERSON] її дочку [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. 23.05.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов від представника відповідача Новобузької міської ради Миколаївської області, згідно з яким останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , мотивуючи його тим, що позивач придбав даний житловий будинок за відплатним договором, знав хто є власником вказаного будинку, що в сукупності виключає підставність набуття права власності на цей будинок за набувальною давністю. 30.05.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] , посилаючись на обставини, викладені ним у своєму позові, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач Новобузька міська рада Миколаївської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину своєї явки суд не повідомляла. 23.05.2019 року відповідачем подано відзив на позов. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно її мати [PERSON] за життя продала цей будинок позивачу [PERSON] до цього часу позивач не посвідчив дану угоду нотаріально їй не відомо. Вона претендувати на вказаний будинок в порядку спадкування не бажає, претензій щодо володіння вказаним будинком [PERSON] не має, не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Вислухавши доводи позивача та третьої особи, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що в 2007 році між позивачем [PERSON] та громадянкою [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю в останньої житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , на підставі якої позивач сплатив [PERSON] грошові кошти за вказаний будинок та почав проживати у вказаному будинку. Договір купівлі-продажу між сторонами у письмовій формі укладено не було та право власності позивача на вказаний будинок не реєструвалося. Грошові кошти позивач передавав за простими письмовими розписками (а.с. 14). Згідно повідомлення Новобузької філії ММ БТІ від 26.06.2018 року № 55, вищевказаний житловий будинок зареєстровано 13.12.1988 року за р./№ [NUMBER] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.1988 року за громадянкою [PERSON] (а.с.13). Акти обстеження, складені 04.07.2018 року та 01.03.2019 року комісією Новобузької міської ради Миколаївської області, копії розрахункових книжок за водопостачання, довідки з філії Новобузького району АТ «Миколаївобленерго» від 01.03.2019 року та 15.03.2019 року, свідчать про те, що [PERSON] проживає у житловому будинку по [ADDRESS] з 2004 року по теперішній час. Наразі у будинку проводяться ремонтні роботи. На [PERSON] відкриті рахунки зі сплати послуг водопостачання та електроенергії, заборгованості по яким останній не має (а.с. 6-12). З показань свідка [PERSON] видно, що [PERSON] дійсно проживає з нею по сусідству у спірному будинку, однак з якого часу він проживає у даному будинку, остання у судовому засіданні відповісти не змогла. Відповідно до\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. Також згідно з п.п. 9,11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно з положеннями ст.ст.\~335,\~344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуте на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК України, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Одночасно з цим право власності за набувальною давністю можна визнати лише за особою, яка фактично не є законним володільцем такого майна, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна, не може вимагати визнання за нею права власності за давністю володіння. Крім того, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, договір), а сторона посилається на строк набувальної давності, - то така сторона обрала невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Наведене свідчить про те, що для визнання права власності за набувальною давністю необхідно одночасно наявність, з одного боку, добросовісності володіння (коли особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності), з іншого - відсутність у володільця титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Між тим, в позовній заяві та в судовому засіданні встановлено, що позивач вважає себе власником спірного будинку, оскільки придбав його за домовленістю з колишнім власником [PERSON] , тобто проживає у вказаному будинку на відповідній правовій підставі, але не зареєстрував своє право власності на вказане майно. Більш того, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю повинен бути попередній власник майна або його правонаступник, і лише у разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, чи відсутній правонаступник, то відповідачем може виступати орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Позивачу відомо про те, що спірний будинок є власністю іншої особи - [PERSON] , як і про те, що після її смерті залишився спадкоємець її дочка [PERSON] , яка була залучена до участі у розгляді справи в якості третьої особи саме за клопотанням [PERSON] При цьому, позивач на підставу своїх вимог посилається саме на наявність цивільно-правового договору між власником та ним, що в сукупності виключає можливість визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] Судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору у зв`язку з залишенням її позовних вимог без задоволення у повному обсязі належить віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed