Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

22 вересня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що банк на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) № б/н від 21 жовтня 2014 року надав відповідачу кредит у розмірі 6\~309,67 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» умовами, правилами, тарифами складають між ним та Банком кредитний договір (далі - Договір). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 07 вересня 2020 року склав 18\~772,95 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 18\~772,95 грн., з яких: 5\~335,72 грн. заборгованість за кредитом; 5\~062,07 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 8\~375,16 грн. заборгованість за пенею; 0,00 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, та судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином; письмово просив розглядати справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву, заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача також не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено,\~що ПАТ\~КБ «ПриватБанк»\~(правонаступником\~якого є\~АТ КБ\~«Приватбанк»)\~на підставі\~Генеральної угоди\~про реструктуризацію\~заборгованості та\~приєднання до\~Умов та\~правил надання\~кредитних карток\~б/н\~від 21\~жовтня 2014\~року надав\~відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 6\~309,67 грн. на строк 24 місяці з 21 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку по кредиту (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого позивачем, відповідно до умов кредитного договору, станом 07 вересня 2020 року нарахована заборгованість на загальну суму 18\~772,95 грн., з яких: 5\~335,72 грн. заборгованість за кредитом; 5\~062,07 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8\~375,16 грн. заборгованість за пенею (а.с. 3-4). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитом, яка станом на 07 вересня 2020 року становить 18\~772,95 грн., підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2\~102 грн. (а.с. 52) підлягає стягненню з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк». На підставі викладеного,

Outcome: approved