Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

23.02.2016 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з останнього на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту пред'явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є його батьком. На даний час він є повнолітнім та з 01.09.2015 являється студентом вищого навчального закладу. У зв'язку з навчанням він позбавлений можливості отримувати власний заробіток та потребує матеріальної допомоги. На даний час проживає з матір'ю окремо від відповідача та знаходить на її утриманні. Зазначає, що відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу у такому розмірі, оскільки отримує високу заробітну плату, бо працює військовослужбовцем, а тому, на його думку має достатній матеріальний стан щоб його утримувати. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, та не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Однак із заявленим розміром не погодився та заперечуючи проти позову в цій частині послався на те, що він дійсно є військовослужбовцем і отримує стабільний дохід, проте частину свого доходу витрачає на утримання непрацездатної матері, та своє лікування, оскільки має ряд проблем зі здоров'ям. Окрім того, позивач навчається за державним замовленням і отримує власний дохід у формі стипендії. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON], про що свідчить надана суду копія свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 23.12.1997 Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. На час розгляду справи позивачу виповнилося 18 повних років. З 01.09.2015 позивач є студентом 1 курсу денної форми навчання НТУУ «КПІ», термін закінчення навчання - 30.06.2019, що підтверджується довідкою від 11.01.2016 №80. У зв'язку з навчанням позивач непрацевлаштований та потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень відповідача в судовому засіданні встановлено, що він є військовослужбовцем та має стабільний дохід у формі грошового забезпечення. Зазначені обставини свідчить про те, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину в частині від свого доходу. До того ж, відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, зазначаючи при цьому, що розмір вказаних стягнень має бути менший ніж той про який просить позивач. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що [PERSON] є повнолітнім, на даний час продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на його користь аліментів, які мають бути присуджені за період з дня пред'явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Визначаючи розмір аліментів, суд у відповідності до вимог ст. 200 СК України, враховує обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу. Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що на утриманні відповідача знаходиться матір, яка є пенсіонеркою, а тому вочевидь з огляду на похилий вік потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Окрім того, відповідачем представлено суду медичні документи - довідку, виписку з історії хвороби, які свідчать про те, що відповідач має ряд хронічних захворювань, а тому його доводи про те, що частину своїх доходів він вимушений витрачати на лікування, видаються суду небезпідставними. Також відповідачем надано довідку НТУУ «КПІ», відповідно до якої, позивач навчається за рахунок бюджетних коштів та отримує щомісячний дохід у формі стипендії. Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що частину витрат на утримання позивача покривається його власним доходом, незважаючи на те, що цей дохід є незначним. Враховуючи вказані обстави, а також виходячи з того, що батько та мати мають рівні обов'язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). З огляду на вищевикладене, суд проходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial