Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

23.11.2020 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 30.05.2017, при цьому підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 14.11.2020 утворилася заборгованість в сумі 39796,40 грн, з якої 23804,47 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8314,86 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625, 7677,07 грн нарахована пеня. Судовою ухвалою від 20.01.2021 відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін, справу призначено у судове засідання для розгляду по суті (а.с.163). Позивач АТ КБ «Приватбанк», повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, явку представника у судове засідання не забезпечив, надавши суду заяву з посиланням на підтримання позову (а.с.4 за текстом позовної заяви). Відповідач, повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не подав, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.165), в якій послався на визнання позову в частині заборгованості за тілом кредиту, позов в частині вимог стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, та нараховану пеню не визнав, підстави такого невизнання не зазначив. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 30.05.2017 між АТ КБ «Приватбанк» (з 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] був укладений Договір без номеру, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна». На підтвердження волевиявлення щодо укладення з позивачем кредитного договору відповідачем підписана «Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» (а.с.11), якою відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з договором про надання банківських послуг до його укладення, примірник договору про надання банківських послуг згодний отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. До «Анкети-заяви» позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.102,103-151). На виконання укладеного сторонами Договору на ім`я відповідача позивачем був відкритий картрахунок зі строком дії кредитної картки 02/21 (а.с.161). Згідно з довідкою «про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (договір б/н) » з 30.05.2017 позичальнику був встановлений кредитний ліміт 300,00 грн, з 30.05.2017 300,00 грн, з 30.05.2017 5000,00 грн, 20.06.2017 11000,00 грн, 25.09.2017 15000,00 грн, 19.10.2017 20000,00 грн, з 21.03.2019 0,00 грн (а.с.160). При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача не спростовано. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов`язання за Договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 14.10.2020 позивачем нарахована заборгованість в розмірі 39796,40 грн, з якої 23804,47 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8314,86 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625, 7677,07 грн нарахована пеня. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком (а.с.156-159), приходить до такого: Виходячи зі змісту наданого позивачем розрахунку, а також виписки з карткового рахунку відповідача (а.с.73-76), суд вважає доведеним факт наявності заборгованості за кредитом у визначеному позивачем розмірі 23804,47 грн, що стороною відповідача фактично підтверджено. Отже, в цій частині позовні вимоги суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги стягнення «заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625»: За приписами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2). В обґрунтування позову у цій частині позивач посилається на пункт 2.1.1.2.12. Умов та Правил в редакції з початком дії з 01.03.2019, згідно з яким «Сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту,Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Проте пунктом\~2.1.1.2.12.\~Договору,\~актуальним на\~01.05.2017\~(оглянутий\~судом на\~сайті https://privatbank.ua/terms за\~відповідним клопотанням\~позивача) не була передбачена зміна розміру процентної ставки за частиною другою статті 625 ЦК України. Доказів того, що відповідач був обізнаний та погодився на збільшення обсягу відповідальності за ч.2 ст.625 ЦК України, позивачем суду не надано та про наявність таких не зазначено. За таких обставин суд не вбачає підстав для покладення на відповідача зобов`язання сплати процентів від простроченої суми заборгованості відповідно до\~частини другої\~статті 625\~ЦК України в розмірі 84,0%. Тож у цій частині позов задоволенню не підлягає. Щодо вимоги стягнення пені: 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02\~грудня 2015\~року Кабінетом\~Міністрів України\~прийнято розпорядження\~№ 1275-р\~«Про затвердження\~переліку населених\~пунктів,\~на території\~яких здійснювалася\~антитерористична операція,\~та визнання\~такими,\~що втратили\~чинність,\~деяких розпоряджень\~Кабінету Міністрів\~України» (із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням КМ № 28-р від 23.01.2019). Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Як встановлено судом, останнім відомим місцем проживання [PERSON] за реєстрацією є м. Костянтинівка Донецької області. Місто Костянтинівка та Костянтинівський район Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 та від 02.12.2015 входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав суд вважає вимоги стягнення пені необґрунтованими. Загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором станом на 14.10.2020 визначений судом в розмірі заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 23804,47 грн. Тож позов підлягає частковому задоволенню. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2102,00 грн.

Outcome: partial