Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

22 червня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 08 травня 2013 року працювала в ДП «Волиньвугілля» на посаді провідного інженера з обліку та аналізу травматизму і профзахворювань служби з охорони праці та надзвичайних ситуацій. 02 лютого 2015 року вона була звільнена з підприємства, у звязку з закінченням терміну строкового договору. У день звільнення роботодавець не виплатив заробітну плату належну їй при звільненні. Заборгованість по заробітній платі була повністю виплачена відповідачем лише 21 травня 2015 року. Отже, за період з 03 лютого 2015 року по 20 травня 2015 року минуло 72 робочих дні і враховуючи, що її середньоденний заробіток на день звільнення становив 212,03 грн., просить суд стягнути з відповідача на її користь 15266,16 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги про стягнення з ДП «Волиньвугілля» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені підтримала, просила їх задоволити (а.с.11). Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності представника ДП «Волиньвугілля», за наявними в справі матеріалами (а.с.12-13). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що з 08 травня 2013 року по 02 лютого 2015 року позивач працювала в ДП «Волиньвугілля» на посаді провідного інженера з обліку та аналізу травматизму і профзахворювань служби з охорони праці та надзвичайних ситуацій і була звільнена з підприємства на підставі п.2 ст.36 КЗпП України (у звязку з закінченням терміну строкового договору (а.с.3). Відповідно до довідки відповідача №830/7.4.11.2.13 від 15 червня 2015 року середньоденна заробітна [PERSON] на момент звільнення становила 212,03 грн. (а.с.5). Згідно довідки про виплату заробітної плати, компенсації та вихідної допомоги №789/7.4/11.2-13 від 09 червня 2015 року відповідач виплатив [PERSON] заборгованість по заробітній платі в повному розмірі 21 травня 2015 року (а.с.4). З огляду на вищевикладене, суд задоволює позов і стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 15266,16 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 лютого 2015 року (наступний день після звільнення) по 20 травня 2015 року (день, який передує дню виплати заборгованості) включно, з розрахунку 212,03 грн. (середньоденний заробіток [PERSON]О.) х 72 (робочі дні за вищевказаний період). Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved