Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

23 червня 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 квітня 1997 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Шельвівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 2. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: сини - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Наявні складнощі у спілкуванні призвели до неприязних відносин. Між ними виникають конфлікти, сварки, які переростають у скандали. Відповідач зловживає спиртними напоями, погрожує фізичною розправою. В травні і червні 2015 року останній застосовував фізичну силу, у зв'язку з чим позивач двічі зверталась до працівників міліції. Між ними відсутні взаєморозуміння, повага та довіра. Все це негативно впливає на їх психологічний стан. Позивач не бажає надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, оскільки шлюб існує формально, що суперечить її інтересам. Вважає, що примирення з відповідачем позитивного результату не дасть, збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 29 квітня 1997 року Шельвівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 2. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 29 квітня 1997 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 000547 від 29 квітня 1997 року (а.с.3). Від шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 5,6). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки. Позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід залишити за нею.

Outcome: approved