Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

24.01.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню непрацездатну дитину, вказуючи на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15.12.2006 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка є інвалідом I-ї «А» групи з дитинства і потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Хвора дочка проживає разом з позивачкою і потребує щоденного прийому дорогих ліків. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. . У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити. Крім того пояснила, що відповідач та його дружина працюють без оформлення, отже мають можливість надавати допомогу. Утримання дочки вона здійснює за власні кошти, що складаються із заробітної плати та раніше виплачувалась допомога на дочку. Однак у звязку з тим, що дочка досягла повноліття виплату допомоги припинено. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, оскільки не має матеріальної можливості надавати допомогу на дочку. Крім того пояснив, що кожного року в зимовий період він не працює, а на даний час з 30.12.2016 року та знаходиться на обліку в центрі зайнятості, дружина також не працює. Доходи його сімї складаються з допомоги по безробіттю, пенсії дружини на дитину від першого шлюбу, але кошти не знімають з картки для подальшого навчання дитини. Просить врахувати, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та стан здоровя, оскільки хворіє на гіпертонію. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (серія 1-ЕЛ № 325033). Згідно довідки МСЕК від 05.01.2017 року [PERSON] є дитиною інвалідом з дитинства і має I «А» групу інвалідності безстроково та потребує постійного стороннього догляду та нагляду (а.с. 6). З довідки Коропської селищної ради, Чернігівської області за № 105 від 12 січня 2017 року вбачається, що [PERSON] проживає разом з матірю - [PERSON]. Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно вимог ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] є інвалідом дитинства, постійно потребує стороннього догляду та лікування, а тому відповідно і матеріальної допомоги від батьків. Судом відхиляються доводи відповідача про те, що він не може надавати матеріальну допомогу через важке матеріальне становище, оскільки відповідач є особою працездатного віку, не є інвалідом, тимчасово не працює. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивачка має самостійний дохід, доходи відповідача, наявність інших утриманців, стан здоровя, тому розмір аліментів, які просить стягнути позивачка підлягає зменшенню до 1/6 частини. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial