Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

23 листопада 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та відповідачем на підставі заяви-анкети від 27 жовтня 2014 року № АYТ-8051-14-РRО на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб власників «Ощадних» рахунків укладено відповідний договір. За умовами договору банк відкриває поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки емітованої банком у національній валюті за тарифом «Рrо-запас+», здійснює видачу платіжної картки та здійснює розрахунки за операціями з використанням платіжної картки. Ним було проведено розрахунок за товар карткою ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на загальну суму 10387,62 долари США, що за поточним комерційним курсом купівлі (продажу) валюти ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» становило 171680 гривень 58 копійок. Грошові кошти з карткового рахунку було списано 21 січня 2015 року та 23 січня 2015 року, проте разом з цими сумами також було списано грошові кошти у розмірі 51503 гривні 17 копійок. Відповідно до інформації, що відображена в банківських виписках до договору це суми 30 % комісії за безготівкові розрахунки в іноземній валюті, які не були передбачені умовами договору. Згідно з діючими тарифами за тарифним планом «Рrо-запас+» станом на 17 січня 2015 року та 19 січня 2015 року (дати операцій з платіжними картками) за здійснення безготівкової оплати товарів чи послуг за кожний випадок використання картки стягується комісія у розмірі 1 гривні. Банком було застосовано комісію, яка могла відповідно до умов п. 8.3.1. договору набрати чинності не раніше 20 лютого 2015 року, тому односторонній правочин від 20 січня 2015 року прийнятий з порушенням норм цивільного законодавства, а тому відповідачем незаконно списано з карткового рахунку комісію у сумі 51503 гривні 17 копійок. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 листопада 2015 року визнано недійсними, як такі, що є несправедливими і незаконними, та такі, що порушують його права, як споживача, наступні правочини: - односторонню зміну ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» умов договору № АYТ-8051-14-РRО комплексного банківського обслуговування від 27 жовтня 2014 року щодо встановлення 20 січня 2015 року у односторонньому порядку додаткової комісії, за операціями безготівкової оплати товарів та послуг; - односторонній правочин від 20 січня 2015 року щодо введення комісії у розмірі 30 % за операціями безготівкової оплати товарів чи послуг та операціями видачі готівкових грошових коштів в банківських установах та банкоматах за межами України за допомогою платіжної картки, відкритої в національній валюті України, - незаконне стягнення ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» з нього в односторонньому порядку без правових підстав та наявності відповідних умов договору вказаної комісії в загальному розмірі 51503 гривень 17 копійок; - відмову ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» № 16412/1853/2015 від 27 лютого 2015 року у виконанні приписів чинного законодавства стосовно повернення або зарахування на його рахунок незаконно стягнених коштів у загальному розмірі 51503 гривні 17 копійок; - зобов'язано ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» повернути йому грошові кошти у загальній сумі 51503 гривні 17 копійок, які стягнуті у вигляді комісії за здійснення операцій купівлі-продажу. 16 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження № 49056022, проте лише 30 квітня 2016 року надійшла відповідь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» від 12 квітня 2016 № 11721/3926/2016, в якій зазначено, що в рамках виконавчого провадження № 49056022, в примусовому порядку з кореспондентського рахунку АБ «УКРГАЗБАНК» відкритого у ПАТ «СІТІБАНК» списано на його користь грошові кошти в сумі 51503 гривні 17 копійок. Фактично на свою картку грошові кошти він отримав лише 04 квітня 2016 року, що підтверджується випискою по рахунку № RIKB-0AJ3-CDU6-OLTD від 22 листопада 2016 року. На підставі п. 32.3.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» відповідач має повернути йому не лише безпідставно списані ним грошові кошти у сумі 51503 гривні 17 копійок, а й сплатити пеню у розмірі 22249 гривень 37 копійок за період з 23 січня 2015 року по 04 квітня 2016 року. Правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов'язанням, тому на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Індекс інфляції та 3 % річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу за період з 23 січня 2015 року по 04 квітня 2016 року. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 22249 гривень 37 копійок пені на підставі ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні»; 21163 гривні 08 копійок інфляційних витрат; три проценти річних у розмірі 1854 гривні 11 копійок. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі (88). Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Підтримала письмові заперечення, що містяться в матеріалах справи (а.с. 76-78). Пояснила суду, що позивач, підписавши заяву-анкету від 27 жовтня 2014 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків, приєднався до даного договору, прийняв умови договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків. Під час проведення операцій з безготівкової оплати товарів чи послуг та операцій по видачі готівкових грошових коштів в банківських установах та банкоматах за межами України за допомогою платіжної картки, рахунок до якої відкрито в національній валюті України, в залежності від країни, в якій проводилася операція, валюти карткового рахунку та правил платіжної системи до якої належить картка, конвертація та списання грошових коштів здійснюється у два етапи. На першому етапі, в день проведення операції, на картковому рахунку блокується сума в валюті карткового рахунку, розмір якої визначається за курсом міжнародної платіжної системи - Visa чи Маster Card до моменту списання грошових коштів (від 2-х до 30 робочих днів). Сума у валюті операції, на так звану «розрахункову дату», конвертується у розрахункову валюту платіжної системи - валюта, в якій банк веде розрахунки з відповідною платіжною системою (долар США чи Євро). Наступним етапом, протягом 2-10 днів після проведення операції, проходить фактичне списання грошових коштів з карткового рахунку, яке здійснюється за правилами міжнародної платіжної системи - Visa чи Маster Card по комерційному курсу банку діючому на день списання грошових коштів. На цьому етапі сума операції у розрахунковій валюті платіжної системи, конвертується у валюту карткового рахунку. У зв'язку з затримкою між блокуванням суми на рахунку та її фактичним списанням при коливанні валютного курсу, виникає різниця між заблокованою сумою та фактично списаною, у зв'язку з чим виникають певні непорозуміння по датах та сумах грошових коштів, списаних з карткового рахунку. Вважає, що відповідач діяв згідно умов укладеного договору з позивачем, зміст одностороннього правочину не суперечить законодавству, а порушення строків запровадження одностороннього правочину не є підставою для визнання його недійсним. Вимоги позивача щодо стягнення штрафних санкцій є неправомірними та необґрунтованими, оскільки фактично йому не було завдано майнової шкоди. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] на підставі заяви-анкети від 27 жовтня 2014 року № АYТ-8051-14-РRО на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб власників «Ощадних» рахунків укладено договір комплексного банківського обслуговування, відповідно до якого [PERSON] відкрито картковий рахунок «Рrо-запас+» № [NUMBER] та видано дві банківських картки № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 11-27). 17 січня 2015 року та 19 січня 2015 року позивач з використанням зазначених банківських карток здійснив оплату товарів на загальну суму 10386 доларів США. За вказані операції ПАТ АБ «Укргазбанк» у період з 21 січня 2015 року по 23 січня 2015 року списало з [PERSON] комісію у розмірі 30 % від суми оплати, що становить 51503 гривні 17 копійок (а.с. 28-30). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 листопада 2015 року задоволено позов [PERSON] до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про визнання незаконною змін умов договору та зобов'язання повернути кошти. Рішенням суду визнано недійсними, як такі, що є несправедливими і незаконними, та такі, що порушують його права, як споживача, наступні правочини: - односторонню зміну ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» умов договору № АYТ-8051-14-РRО комплексного банківського обслуговування від 27 жовтня 2014 року щодо встановлення 20 січня 2015 року у односторонньому порядку додаткової комісії, за операціями безготівкової оплати товарів та послуг; - односторонній правочин від 20 січня 2015 року щодо введення комісії у розмірі 30 % за операціями безготівкової оплати товарів чи послуг та операціями видачі готівкових грошових коштів в банківських установах та банкоматах за межами України за допомогою платіжної картки, відкритої в національній валюті України, - незаконне стягнення ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» з нього в односторонньому порядку без правових підстав та наявності відповідних умов договору вказаної комісії в загальному розмірі 51503 гривень 17 копійок; - відмову ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» № 16412/1853/2015 від 27 лютого 2015 року у виконанні приписів чинного законодавства стосовно повернення або зарахування на його рахунок незаконно стягнених коштів у загальному розмірі 51503 гривні 17 копійок. Також цим рішенням суду зобов'язано ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» повернути [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 51503 гривні 17 копійок, які стягнуті у вигляді комісії за здійснення операцій купівлі продажу (а.с. 35-38, 40-443, 45-46). За таких обставин, посилання представника відповідача на те, що зміст одностороннього правочину не суперечить законодавству, а порушення строків запровадження одностороннього правочину не є підставою для визнання його недійсним є необґрунтованим. Рішенням суду, що набрало законної сили, визнано недійсними односторонню зміну та правочин від 20 січня 2015 року, тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини щодо недійсності/дійсності правочину не доказуються. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 16 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження № 49056022 по виконанню виконавчого листа № 755/6194/15-ц, виданого 07 жовтня 2015 року про зобов'язання ПАТ АБ «Укргазбанк» повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 51503 гривні 17 копійок (а.с. 49-50). 12 квітня 2016 року банк повідомив [PERSON] про те, що в рамках виконавчого провадження, в примусовому порядку з кореспондентського рахунку АБ «УКРГАЗБАНК» списано на його користь грошові кошти у сумі 51503 гривні 17 копійок (а.с. 55). З виписки по рахунку № RIKB-0AJ3-CDU6-OLTD від 22 листопада 2016 року вбачається, що 04 квітня 2016 року на картку позивача, видану ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», зараховано грошові кошти в якості перерахунку боргу з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (а.с. 56-59). Необґрунтованими є доводи представника відповідача на безпідставність вимог позивача щодо стягнення штрафних санкцій, оскільки фактично йому не було завдано майнової шкоди виходячи з наступного. Відповідно до п. 32.3.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. З огляду на те, що банк списав кошти в сумі 51503 гривні 17 копійок з рахунку позивача без законних підстав, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, тому вимога [PERSON] про стягнення пені ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Періодом від списання коштів до їх повернення є період з 23 січня 2015 року (дата списання коштів з рахунку) по 04 квітня 2016 року (дата повернення коштів) - 438 днів прострочення. Оскільки процентна ставка по короткострокових кредитах в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» становить 36 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, передбачена п. 32.3.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», в сумі 22236 гривень 18 копійок. Позивач також просить стягнути з відповідача понесені інфляційні втрати та три проценти річних. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Рішення Дніпровського районного суду м, Києва від 17 червня 2015 року, яким, зокрема, зобов'язано ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» повернути позивачу грошові кошти в загальній сумі 51503 гривні 17 копійок набрало законної сили 22 вересня 2015 року, тому саме з цього дня у банку на підставі рішення суду виник обов'язок по сплаті коштів. За таких обставин, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу інфляційні втрати та три проценти річних за період з 22 вересня 2015 року по 04 квітня 2016 року, а не з моменту безпідставного списання коштів з рахунку. Інфляційні втрати за цей період складають 1493 гривні 99 копійок, а три проценти річних за 196 днів прострочення - 828 гривень 60 копійок. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 551 гривня 20 копійок судового збору.

Outcome: partial