Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

22.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 10 лютого 2010 року померла його тітка [PERSON]. Після її смерті лишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 46,9 кв.м, житловою площею 23,8 кв.м, та господарських будівель, а саме: літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», колодязю питного № 1, огорожі № 2, що розташовані за адресою: с. Андріївка, вул. Центральна, 34, Новосанжарського району Полтавської області. На даний час [PERSON] бажає визнати право власності на спадкове майно після померлої тітки, що і змусило його звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву № 01-18/116 від 28.03.2018 року про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», вбачається, що по вул. Центральній, 34, в с. Андріївка Новосанжарського району Полтавської області знаходяться житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 46,9 кв.м, житловою площею 23,8 кв.м, та господарські будівлі, а саме: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», колодязь питний № 1, огорожа № 2, замовником технічної інвентаризації є [PERSON], позивач по справі (а.с. 12-16). Як вбачається з довідки ПП Полтавського БТІ «Інвентаризатор» № 984 від 02.02.2018 року, реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: с. Андріївка, вул. Центральна, 34, Новосанжарського району Полтавської області, не проводилась (а.с. 21). Згідно довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-29/27 від 11.01.2018 року будинковолодіння в с. Андріївка по вул. Центральній, 34, згідно погосподарської книги № 8, особовий рахунок № 594, станом на 01.07.1990 року відносилось до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були [PERSON] голова двору (а.с. 19). З довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-29/28 від 11.01.2018 року вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями, який належав [PERSON], знаходиться за адресою: с. Андріївка, вул. Центральна, 34, Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 20). Згідно заповіту від 08 червня 2001 року, посвідченого секретарем виконкому Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] заповіла все своє майно племіннику [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] померла 10 лютого 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 151689 від 11.02.2010 року (а.с. 8). Згідно постанови Новосанжарської державної нотаріальної контори № 200/02-31 від 06.02.2018 року, після померлої 10.02.2010 року [PERSON] заведена спадкова справа № 371/2010 від 28.07.2010 року, подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] (а.с. 11). Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved