Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

23.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 25.03.2020 року, мотивуючи тим, що 11.09.2014 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2451, від спільного проживання вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її утриманні. Відповідач працездатна особа, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, інших осіб не утриманні не має, а вона не має змоги в повній мірі забезпечити сина усім необхідним. В зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 06.04.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 30.06.2020 року судом постановлено ухвалу про проведення розгляду справи з викликом учасників справи. 09.07.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він позов визнає частково, проти стягнення аліментів не заперечує, однак він вважає за доцільне стягувати аліменти не в часті від заробітку (доходу), а в твердій грошовій сумі, оскільки в нього нерегулярний, мінливий дохід. Тому, просив суд стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття. 13.07.2020 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначила, що отримавши відзив відповідача, вона дізналась, що він згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 10 000 грн. щомісячно, в зв`язку з даними обставинами вона вирішила уточнити позовні вимоги, а саме просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття. 25.08.2020 року відповідач подав до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, позов просив задовольнити. 01.09.2020 року позивач подала до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.09.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. [PERSON] разом з сином зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач не має можливості в повній мірі забезпечити сина усім необхідним, тому звернулась до суду з вимогою про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 10 000 грн. щомісячно, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 4-6, 26-27) та визнається сторонами. Також, встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , здорова та працездатна особа, інших осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 22-23, 32). У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлено: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Даючи оцінку встановленим обставинам, враховуючи визнання відповідачем позову, максимально враховуючи інтереси дитини,

Outcome: approved