Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~22 лютого 2019 року представник заявниці [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та смерті в певний час фізичної особи дідуся заявниці [PERSON], [INFO]. Свої вимоги він обґрунтовував тим, що [PERSON] помер 04 лютого 2019 року у м. Макіївка та був похований у вказаному населеному пункті, тобто на тимчасово неконтрольованій території України. Заявниці були видані лікарське свідоцтво про смерть, медична довідка про причину смерті, а також свідоцтво про смерть останнього, при цьому у звязку з тим, що вищевказані документи видані закладом охорони здоровя та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, вони є недійсними та не створюють юридичних наслідків. У проведенні державної реєстрації факту смерті [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області представнику заявниці відмовлено, тому підтвердити смерть дідуся у встановленому законом порядку заявниця позбавлена можливості. Враховуючи, що встановлення даного факту має для неї юридичне значення просив встановити факт родинних відносин та смерті особи в певний час. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник заявниці підтримав заяву, просив її задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у судове засідання не зявився, був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши\~ обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. \~ \~ \~ \~Заявниця [PERSON] народилася 16 грудня 1985 року у м. Донецьку Донецької області, згідно паспорту громадянки України є зареєстрованою\~ за адресою: [INFO], кв-л. Гвардійській[ADDRESS] (а.с.8-11). \~ \~ \~ \~11 серпня 2012 року у відділу ДРАЦС Київського РУЮ м. Донецька [PERSON] зареєструвала шлюб із громадянином [PERSON], актовий запис №456 та обрала прізвище чоловіка «Яблонська» (а.с.18). \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про народження заявниці серії VІ-НО, №402228 від 26.12.1985 року її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). \~ \~ \~ \~Мати заявниці [PERSON], народилася 13 листопада 1965 року у м. Сургут Тюменської області, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії ІІ-ПН, №617246 від 15.08.2013 року, та її матірю зазначена [PERSON] (а.с.21). \~ \~ \~ \~Зміна прізвища матері заявниці з «Кобзар» на «Трахан» підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV-НО, № 341765 від 17.03.1984 року (а.с.20) \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є рідною бабусею заявниці по лінії матері. \~ \~ \~ \~[PERSON] народилася 12 травня 1934 року у с. Архангельське Ясинуватського району Донецької області, та була зареєстрована за адресою: [INFO], - померла 06 липня 2016 року у Центрально-Міському районі м. Макіївка, у звязку з чим видано лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті № 303 від 06 липня 2016 року (а.с.23-24). \~ \~ \~ \~Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.02.2019 року у цивільній справі № 233/1075/19 за заявою адвоката [PERSON] в інтересах [PERSON], заінтересована особа [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, про встановлення факту смерті особи в певний час, встановлено факт смерті [PERSON]. Рішення суду набуло законної сили 26.03.2019 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 п.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. \~ \~ \~ \~За життя [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії V-НО, № 393384 від 30.04.1990 року (а.с.22). Таким чином, суд вважає встановленим, що заявниця з дитинства фактично була онукою [PERSON] \~ \~ \~ \~[PERSON] народився 15 січня 1930 року у с. Костянтинопіль Великоновосілківського району Донецької області, та був зареєстрований за адресою: [INFO], - помер 04 лютого 2019 року у Центрально-Міському районі м. Макіївка, у звязку з чим видано лікарське свідоцтво про смерть з довідкою про причину смерті № 58 від 04 лютого 2019 року. Причиною смерті [PERSON] зазначені «Хронічна серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією». Також заявницею одержано свідоцтво про смерть дідуся від 04.02.2019 року № 127789, видане Макіївським міським відділом ЗАГС (а.с.12-16). \~ \~ \~ \~При цьому, перелічені документи про смерть [PERSON] видані закладом охорони здоровя та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, тобто є недійсними та не створюють юридичних наслідків. \~ \~ \~ \~[PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області за вих. № 15.19-64/475 від 20.02.2019 року представнику заявниці відмовлено\~ у проведенні державної реєстрації факту смерті [PERSON] оскільки предявлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, встановленій діючим законодавством (а.с.17). \~ \~ \~ \~Судом також оглянуті надані заявницею, оформлені на її імя, на підтвердження заявлених вимог свідоцтво про поховання [PERSON] від 05.02.2019 року на кладовищі «Красна гірка» м. Макіївки, договір-замовлення на організацію та проведення поховання №86/7 від 05.02.2019 року з актом приймання-передачі наданих послуг, а також фотознімок місця поховання із відповідною табличкою на якій зазначені прізвище, імя та по батькові похованого «Начуйченко Анатолій Володимирович», а також дати народження та смерті останнього «15.01.1930-04.02.2019 (а.с.25-27). \~ \~ \~ \~Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово неконтрольованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~ \~ \~ \~Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and\~ Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. \~ \~ \~ \~Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. \~ \~ \~ \~В силу вимог ч.ч.1-2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово неконтрольованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав\~ для встановлення факту родинних відносин та смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті [PERSON], [INFO], що мав місце 04 лютого 2019 року у м. Макіївка Донецької області, Україна. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявниці та іншим шляхом встановити цей факт неможливо. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved