Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

22.09.2016 року [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з зазначеним позовом, просила суд стягнути з Казанківської міжгосподарської пересувної механізованої колони (Казанківської МПМК) на її користь кошти в сумі 15212 гривен 14 копійок в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати та вихідної допомоги. В обґрунтування позову зазначено, що з 09.01.1980 року вона була прийнята на роботу до Казанківської МПМК на посаду бухгалтера. 06.03.2015 року позивача звільнено зі займаної посади на підставі наказу за №5 за п.1 ст.40 КЗпП України (у зв'язку з ліквідацією підприємства). В день звільнення відповідач не виплатив нараховану заробітну плату та вихідну допомогу. Позивач до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності, проти позовних вимог позивача не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих доказів, та задовольнити позов. Судом встановлено, що з 09.01.1980 року позивач була прийнята на роботу до Казанківської МПМК на посаду бухгалтера. 06.03.2015 року позивача звільнено зі займаної посади на підставі наказу за №5 за п.1 ст.40 КЗпП України (у зв'язку з ліквідацією підприємства), що підтверджується записом у трудовій книжці. Згідно довідки за №9 від 15.09.2016року, сума заборгованості по заробітній платі [PERSON] складає 15212,14 грн. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Тобто, позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 15212,14 грн. підлягає задоволенню, оскільки розмір вихідної допомоги включено до вказаної суми. При цьому судом встановлено, що вказаний розмір заборгованості по заробітній платі визначений із вирахуванням податків та зборів. Статтею 116 КЗпП України, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Позивач не заперечував, що затримка розрахунку при звільненні сталась через скрутний фінансово-господарський стан відповідача, що позбавляє підприємство можливості здійснювати будь-які розрахунки, в тому числі і по виплаті заборгованості по заробітній платі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що затримка розрахунку при звільненні сталась не з вини відповідача, тому\~середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні відповідно до\~ст. 117 КЗпП України, не підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідача на користь держави у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved