Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

24.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати недійсними договір оренди землі від 20.12.2013 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК ЛТД» відносно земельної ділянки площею 2,576 га, кадастровий [NUMBER] та Договір оренди землі від 20.12.2013 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК ЛТД» відносно земельної ділянки площею 0, 300 га, кадастровий № 3221688000:04:004:0230, які зареєстровані 18.03.2014 року Реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області. Скасувати державну реєстрацію Договору оренди землі від 20.12.2013 року, який укладено між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЛТД» відносно земельної ділянки площею 2,576 га, кадастровий [NUMBER] та Договір оренди землі від 20.12.2013 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК ЛТД» відносно земельної ділянки площею 0,300 га, кадастровий [NUMBER], які зареєстровані 18.03.2014 року Реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області. У позовній заяві позивач посилається на те, що у жовтні 2014 року представник відповідача надав їй витяги та примірники Договорів оренди землі від 20.12.2013 року, за якими вона передала в оренду належні їй земельні ділянки. Договору оренди від 20.12.2013 року вона з ТОВ «ФК ЛТД» не укладала і не підписувала. До Договору оренди підшита довіреність від 16.12.2013 року, якою вона уповноважила [PERSON] підписати від її імені договір оренди на земельну частку (пай). 28.07.2009 року між нею та ТОВ «ФК ЛТД» було укладено Типовий договір оренди землі відносно земельної ділянки загальною площею 2, 876 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області. Договір оренди закінчився 30.09.2014 року, вона бажає самостійно користуватись землею, про що повідомила ТОВ «ФК ЛТД», тому просила задовольнити її вимоги. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача позову не визнав, дав пояснення суду, що позивач своєю довіреністю від 16.12.2013 року надала представництво [PERSON] підписати договір оренди землі з ТОВ «ФК ЛТД». У довіреності, яку посвідчила секретар Тарганської сільської ради, помилково вказано, що [PERSON] надано право підписати договір оренди земельної частки (пай) від імені [PERSON]. Тому вимоги позивача не підлягають до задоволення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 23 липня 2001 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2, 876 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області. Землю передано для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] (а.с. 5). Позивач [PERSON] успадкувала земельні ділянки площею 0, 3 га та 2,576 га, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8-9). 28.07.2009 року між [PERSON], як орендодавцем та ТОВ «ФК ЛТД», як орендарем було укладено Типовий договір оренди землі. В оренду передано земельну ділянку загальною площею 2,876 га.. Договір укладено на 5 років (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. На виконання вимог ст. 14 Закону - договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі від 28.07.2009 року був зареєстрований 30.09.2009 року Тарганською сільською радою (а.с. 7). Згідно ст. 18 Закону - договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. З 30.09.2009 року укладений договір оренди землі між [PERSON] і ТОВ «ФК ЛТД» набрав чинності. За ст. 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Як вбачається з Типового договору від 28.07.2009 року - договір укладено на 5 років (а.с.). У судовому засіданні представник відповідача стверджував, що [PERSON] 20.12.2013 року уклала договір оренди землі з ТОВ «ФК ЛТД», який був зареєстрований реєстраційною службою Володарського РУЮ. 18.03.2014 року реєстраційна служба за заявою представника ТОВ «ФК ЛТД» провела державну реєстрацію договорів оренди (а.с. 10-14). Судом встановлено, що договори оренди не підписувала орендодавець [PERSON], а підписав [PERSON], що підтвердили сторони. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду» - укладення договору оренди земельної ділянки здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, що [PERSON] не надавала представництва [PERSON] право підпису договору оренди від 20.12.2013 року, адже у матеріалах справи відсутня така довіреність. Представник відповідача оспорюючи твердження представника позивача, дав пояснення суду, що 16 грудня 2013 року секретарем Тарганської сільської ради Володарського району Київської області посвідчено довіреність, за якою [PERSON] уповноважила [PERSON] підписати від її імені договір оренди на земельну частку (пай). У довіреності помилково вказано земельна частка (пай), а не земельна ділянка. У матеріалах справи на (а.с. 16) міститься довіреність від 16.12.2013 року. Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. За ст. 244 ЦПК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Позивач [PERSON] проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів. Згідно ст. 245 ЦК України довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном. У ст. 241 ЦК України зазначено, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. [PERSON] підписав договори оренди землі, на що він не був уповноважений, це є перевищенням повноважень. Як встановлено судом, [PERSON] написала листа відповідачу про повернення належної їй земельної ділянки. Оспорювані Договори оренди не містять волевиявлення [PERSON], їх зміст суперечить цивільному та земельному законодавству. Позивач не передавала належні їй земельні ділянки Відповідачу. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договори оренди землі від 20.12.2013 року не відповідають вимогам даної статті оскільки вони не містять домовленості сторін. Відповідно до ст. 16, 17 ЗУ «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Договори оренди землі від 20.12.2013 року не відповідають вимогам даної статті оскільки згоди на їх укладання я вона не давала. Відповідно до ст. 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що: «власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». Ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У випадку, коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як власник вищевказаної земельної ділянки [PERSON] має право та бажає самостійно вирішувати як розпоряджатися належним їй правом власності, а у зв'язку з обмеженням Відповідачем її права власності на земельні ділянки, таке право підлягає захисту, оскільки вона не проявляла своєї волі на укладання Договорів оренди землі від 20.12.2013 року не підписувала їх, не уповноважувала будь-кого на їх укладання.

Outcome: approved