Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

22.08.2014 року [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.01.2002 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час мешкає разом з матір'ю, та надалі буде мешкати з нею. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли взаємонепорозуміння, через несумісність характерів постійно виникали сварки, подружжя втратили повагу один до одного. Шлюбні відносини припинені, позивач та відповідач мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, поновлення відносин між сторонами неможливе. Спору з приводу спільного майна позивач та відповідач не мають. Спору з приводу місця проживання дитини також немає. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 12.01.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції, після розірвання шлюбу її прізвище «[PERSON]» залишити без змін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 12.01.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 10 від 12.01.2002 року). (а. с. 2) Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а. с. 4) Позивач разом з донькою мешкають окремо від відповідача, шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved