Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

24.04.2015 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 12.07.2012 року з вини [PERSON], водія транспортного засобу марки «ВАЗ 21099» р.н.з. «АО9222АС», сталася дорожньо-транспортна пригода, в які було пошкоджено належний позивачу на праві спільної сумісної власності автомобіль марки «КІА» моделі «Cerato» р.н.з. «АА3452ІК». Позивач вказує, що в результаті ДТП він зазнав майнової шкоди в загальному розмірі 8733,25 грн., яка складається з: 8494,97 грн. матеріальна шкода; 200,00 грн. витрати на оформлення доручення на представництво інтересів у суді; 38,28 грн. витрати, повязані з надісланням повідомлення про час та місце огляду транспортного засобу. Зазначає, що суму збитку, завданого йому в результаті ДТП, відповідачем так і не відшкодовано, у звязку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Крім того, позивач зазначає, що у результаті ДТП йому завдано моральну шкоду, яка проявляється в тому, що він зазнав душевних та моральних страждань, у звязку з чим він також просить стягнути з відповідача 10000,00 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, у своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач у ході судового розгляду справи проти задоволення позову заперечив, мотивуючи зазначене тим, що вимоги позивача є надуманими та безпідставними, так як вартість відновлюваного ремонту належного позивачу транспортного засобу навмисно завищена та не відповідає дійсності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 12.07.2012 року, об 11 год. 30 хв., в м. Ужгород по вул. Минайська поблизу буд. № 14 «б», [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099» р.н.з. «АО9222АС», рухаючись заднім ходом за межами проїзної частини не забезпечив безпеку руху та не надав дорогу транспортному засобу, що наближався із правого боку, у результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «КІА» моделі «Cerato» р.н.з. «АА3452ІК», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2013 року, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення № 308/3451/13-п, доведено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, допущеного ним 12.07.2012 року, та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за спливом строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок ДТП позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 8494,70 грн., що підтверджується відповідним висновком спеціаліста № 180 від 30.07.2012 року та копіями калькуляції № 3007 від 30.07.2012 року та контрольного листа № 3007 від 30.07.2012 року, наявними в матеріалах справи. Судом встановлено, що сума матеріальних збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки, позивачу не відшкодована. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Положеннями ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України регламентовано, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, у тому числі повязана з використанням транспортних засобів, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 4 статті 61 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. У ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 8494,70 грн., є доведеною, з огляду на що, суд вважає, що вимога позивача про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 8733,25 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме, в розмірі встановленому судом 8494,70 грн. Оцінюючи вимоги позивача про стягнення з відповідача 200,00 грн. витрат на оформлення доручення на представництво інтересів у суді та 38,28 грн. витрат, повязаних з надісланням повідомлення про час та місце огляду транспортного засобу, суд вважає, що такі задоволенню не підлягають, так як зазначені позивачем витрати в контексті положень ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України та ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України являються витратами особистого характеру та відшкодуванню не підлягають. Аналізуючи доводи позивача щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача суми моральної шкоди, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки у ході розгляду справи судом достовірно встановлено наявність вини відповідача у заподіянні позивачу шкоди, суд вважає, що з врахуванням характеру та розміру заподіяних позивачу моральних збитків, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме, у обсязі 3000,00 грн., так як на переконання суду саме такий розмір компенсації буде відповідати заподіяним позивачу моральним стражданням. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial