Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7589 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,4456 га кадастровий номер [NUMBER] , які розташовані на території Зарічанської сільської ради Овруцького району, які належали [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2002 року на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації №230 від 21.08.2002 року, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №103. Мотивує це, тим що є спадкоємицею за законом після смерті матері, при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку з тим, що недоведений факт прийняття спадщини та державні акти на земельну ділянку видані після смерті спадкодавця. Позивач в позовній заяві справу просить розглядати у її відсутність. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без участі міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та є матір`ю позивача, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 1,7589 га та 0,4456 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] , які розташовані на території Зарічанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 18.10.2002 року на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації №230 від 21.08.2002 року, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №103. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької ДНК №4676/02-31 від 30.10.2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що не доведений факт прийняття спадщини та державний акт на право власності на земельні ділянки видані не за життя [PERSON] . Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як вона має на руках державний акт на земельні ділянки. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до інформаційних довідок №160131317 та №160128026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] відсутні. Згідно повідомлення Овруцької ДНК №2428/02-14 від 01.07.2019 року, після померлої [INFO] [PERSON] , спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність», від 7.02.91 року.

Outcome: approved