Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

23 лютого 2017 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10», третя особа голова правління [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10» [PERSON] про відшкодування моральної шкоди відмовлено. 20 квітня 2017 року додатковим рішенням Краматорського міського суду Донецької області у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10», третя особа голова правління [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10» [PERSON] про зобов'язання [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10» надати відповідь [PERSON] або її представнику на заяву від 13 вересня 2016 року відмовлено. Не погодившись з судовими рішеннями позивачка [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] подали апеляційні скарги. 08 червня 2017 року рішенням апеляційного суду Донецької області апеляційні скарги [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], задоволені частково. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 лютого 2017 року та додаткове рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 квітня 2017 року скасовані. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10», третя особа голова правління [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10» [PERSON] задоволені частково. Зобовязано [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10» надати відповідь на звернення [PERSON] від 13 вересня 2016 року. Стягнуто з [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10» на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 50 гривень. В інший частині позовних вимог відмовлено. Від представника позивачки [PERSON] [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат з [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10» на користь [PERSON] в сумі 3 970,55 грн., з яких: судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1 378,00 грн., судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 515,80 грн., витрати пов'язані з явкою до суду в сумі в сумі 465,85 грн., відрив від звичайних занять в сумі 610,90 грн. У судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить телефонограма в матеріалах справи №2686-2687, яка зареєстрована у журналі телефонограм. Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність сторін. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судове рішення у цивільній справі», апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК України. Тому, ч.5 ст.88 ЦПК України, передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається наступне. При зверненні до суду з позовною заявою позивач [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги немайнового характеру, а саме зобов'язати відповідача надати відповідь на заяву від 13 вересня 2016 року та відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до пп.2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент звернення до суду, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII, мінімальний розмір заробітної плати з 1 січня 2016 року встановлено в розмірі 1378 грн. Згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Отже, при зверненні до суду першої інстанції за подання позовної заяви підлягала сплаті сума судового збору у розмірі 1102,40 гривня (виходячи з розрахунку 551,20 гривня + 551,20 гривня - за кожну позовну вимогу). Але, при зверненні до суду [PERSON] було сплачено судовий збір у сумі 1 378,00 гривень (а.с.1). Відповідно до пп.6, п.1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, тобто 1 212, 64 гривень (1 102,40 гривень х110%). Але, при подачі апеляційної скарги позивачкою [PERSON] від імені якої діє [PERSON] було сплачено судовий збір у сумі 1515,80 гривень (а.с.107). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Клопотання про повернення судового збору внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом до апеляційного суду Донецької області не надходило. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги немайнового характеру, а саме зобов'язати відповідача надати відповідь на заяву від 13 вересня 2016 року та відшкодувати моральну шкоду у сумі 10 000 гривень, які рішенням апеляційного суду Донецької області задоволені частково. Зобовязано відповідача надати відповідь на заяву від 13 вересня 2016 року та у відшкодуванні моральної шкоди стягнуто 50 гривень. Отже, позовні вимоги задоволені на 50,5 % (одна позовна вимога немайнового характеру задоволена повністю «зобовязано відповідача надати відповідь на заяву від 13 вересня 2016 року», друга позовна вимога немайнового характеру задоволена на 0,5 % «у відшкодування моральної шкоди стягнуто 50 гривень»). Апеляційний суд Донецької області при вирішення питання щодо повернення судового збору виходить з сум, які сторона зобовязана була сплатити за діючим законодавством, а ні з сум які внесла в більшому розмірі. Отже, за подання позовної заяви позивач [PERSON] зобовязана була сплатити 1102,40 гривні (сплатила 1 378 гривень), а за подання апеляційної скарги 1 212,64 гривень (сплатила 1515,80 гривень). Тому, з відповідача [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Космос-10» на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 163,31 гривні, а саме: 1102,40 гривень судовий збір у 1 інстанції +1212,64 судовий збір у 2 інстанції )/2=1157,52 гривень (кожна вимога); 1157,52 х 0,5% (задоволена вимога у відшкодування моральної шкоди)= 5,79 гривень; 1157,52 гривень + 5,79 гривень=1163,31 гривень. Згідно із главою 8 розділу I ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним (п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року). Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Згідно з ст. 85 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Так, граничний розмір компенсації за судовими рішеннями витрат сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду, із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, та проведення судових експертиз, витрат, повязаних з проведенням огляду доказів за їх місцем знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, відповідно до ст.ст. 85-87 ЦПК України визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року за № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Відповідно до п. 5 додатку до вказаної постанови витрати повязані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалене судове рішення , її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59, передбачає, що витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням всіх витрат, повязаних з придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм, слідує , що витрати повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників є витратами сторін, повязаними з явкою до суду, які під час розгляду справи несуть сторони, а після закінчення розгляду справи при постановленні рішення такі витрати підлягають розподілу судом, відповідно до наведених правил та загальних підстав встановлених ст. 88 ЦПК України. Аналогічні розяснення містяться в п. 46 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року. Так, згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Що стосується компенсації витрат повязаних з явкою до суду 30 березня 2017 року позивача [PERSON]І та її представника [PERSON], які були у судовому засіданні, про те відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, сторона документально не підтвердила свої витрати, а тому в цій частині вимог необхідно відмовити. Із змісту заяви про компенсацію витрат, слідує, що представник позивача [PERSON] - [PERSON] просить стягнути з відповідача на користь позивачки витрати повязані з явкою його до суду з м. Краматорська, де він проживає до [INFO] для участі у судових засіданнях апеляційного суду Донецької області. Представник позивача [PERSON] був особисто присутнім у судових засіданнях апеляційного суду Донецької області 01 червня 2017 року та 08 червня 2017 року. На підтвердження витрат на проїзд в обидва кінця надані квитки придбаними ТОВ «Східні автовокзали» на загальну суму 242,75 гривні, але доказів того, що вказані витрати були понесені саме позивачем, тобто сплачені своєму представнику, суду не надано, тому у задоволені цих вимог також слід відмовити. Звертаючись до суду з вимогами про компенсацію витрат за відрив від звичайних занять позивачки [PERSON] та її представника [PERSON] не наведено переконливих доказів, які саме втрати вказаних осіб підлягають компенсації, оскільки заробіток може бути компенсовано, якщо він був. Будь-яких доказів наявності заробітку у позивача та її представника як найманих працівників чи як самозайнятих працівників та втрати цього заробітку, в звязку з розглядом справи, вони до суду не надали, у звязку з чим у задоволені цих вимог слід відмовити.

Outcome: partial