Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

23 травня 2016 року [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття, але не меншу 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а батько дитини відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] матірю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії I-ЕЛ № 108352 від 14 червня 2011 року, виданого відділом РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Куликівського районного суду від 04 вересня 2015 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 1044 від 13 травня 2016 року, [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає в [INFO] разом з [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, відповідач є працездатною особою, працездатного віку, а тому аліменти, в силу ст. 181 Сімейного кодексу України, підлягають стягненню в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку(доходу) відповідача починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 551 грн 20 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved