Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

22 лютого 2018 року позивач звернувся до Рівненського міського суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення на свою користь заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 11366 грн. 36 коп. та компенсації втрати частини доходів у зв'язку із невчасною виплатою заробітної плати в розмірі 1112 грн.96 коп. Також просить суд допустити негайне виконання рішення суду в розмірі місячного заробітку в сумі 2099 грн. 04 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що працює в ПАТ «Рівнеазот». За період лютий-червень 2017 року відповідач не в повному обсязі і невчасно виплачував йому заробітну плату, окрім того зазначає, що у зв'язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, має право на компенсацію втрати частини доходів посилаючись на статті 115 КЗпП України та положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ). 16 березня 2018 року від представника ПрАТ «Рівнеазот» Поляк І.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення компенсації втрати частини доходів, оскільки, як зазначає, ці вимоги є безпідставними, та такими що не відповідають вимогам чинного законодавства, на заперечення вказаних вимог посилається на положення статей 4,7 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження виплати заборгованості та даних про відмову роботодавця у виплаті компенсації. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву від 19.03.2018 року , зазначає, що позов підтримує, а твердження відповідача є необґрунтованими. Також заявляє клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяви про розгляд справи за відсутності повноважного представника за наявними у справі матеріалами. Враховуючи заяви сторін, суд вбачає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до довідки №2193 від 02.11.2017 року, виданої сектором з розрахунків з оплати праці бухгалтерії в тім, що [PERSON] станом на 01.11.2017 р., належить до виплати 11366,36 грн., в тому числі: заробітна плата за лютий 2358,20 грн, за березень 2017 року - 2277,23 грн., за квітень 2017 року - 2730,37 грн., за травень - 1901,52 грн., за червень 2017 року - 2099,04 грн. Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом № 2050-ІІІ. Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до вимог статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), що передбачено статтею 3 Закону № 2050-ІІІ. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір компенсації втрати частини доходів заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить 1112 грн. 96 коп. Оскільки такий розрахунок проведений позивачем у відповідності до вимог статті 3 Закону № 2050-ІІІ та з урахуванням індексів інфляції в період невиплати заробітної плати, він приймається судом до уваги при вирішенні спору. На заперечення позовних вимог в частині стягнення компенсації відповідач посилається на положення статей 4,7 Закону № 2050-ІІІ та на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження виплати заборгованості та даних про відмову роботодавця у виплаті компенсації. Згідно статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Статтею 7 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Оскільки факт існування заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі у сумі 11366,36 грн, сторонами не заперечується та не спростовується, підтверджується довідкою №2193 від 02.11.2017 року про суми які належні до виплати [PERSON], посилання відповідача на неподання позивачем доказів виплати цієї заборгованості та відмови у виплаті компенсації, суд визнає безпідставними. Враховуючи зміст позовних вимог та встановлені по справі обстави, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Судовий збір за позов майнового характеру у розмірі 704 грн.80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved