overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

21 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON], 17.08.2013 року було укладено шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просила розірвати (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує (а.с.18). За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17.08.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.08.2013 року, актовий запис №145 (а.с.3). Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

21 січня 2015 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 16 квітня 1994 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у міському відділі реєстрації громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 392. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачкою не можливо, у зв'язку із відсутністю взаємопорозуміння. Шлюбні стосунки припинили у 2012 році. Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності в якій зазначив, що шлюбні стосунки між ним та відповідачкою припинені у 2012 році у зв'язку із відсутністю взаємопорозуміння. Відповідач до судового засідання не з'явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що шлюбні стосунки припинені з 2012 року, у зв'язку із відсутністю взаємопорозуміння. Позов визнала, згодна на розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з 2012 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

21 січня 2015 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 22.06.2013 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 235, від цього шлюбу вони дітей не мають. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він на даний час з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримує, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив суд вимоги задовольнити, справу слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], 22 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 235. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

21 січня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 18 грудня 2010 року сторони уклали між собою шлюб. Зі слів позивача, спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємної поваги один до одного, кохання, через що позивач по справі просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 грудня 2010 році між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 20 січня 2015 року (а.с.5). Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають, проте відповідачка має двох синів від попереднього шлюбу, один з яких вже повнолітній, а іншому 10 років. Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Позивач стверджує, що відповідачу потрібен був утриманець з грошима для неї та її синів, саме тому в сім'ї сторін виникали постійні сварки, так як відповідач віддавала зароблені позивачем гроші своєму старшому синові, якому на даний час до 30 років, який ніде не працює і працювати не бажає, крім того з багаточисленними кредитами, які не сплачує. Надалі позивач так жити не може і не має ніякого бажання. Раніше позивач вже звертався до суду із заявою про розлучення, але на прохання відповідачки справа була залишена без розгляду, згідно Ухвали Шевченківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2014 року, за примиренням сторін. Після цього у відносинах між сторонами абсолютно нічого не змінилося. На разі сторони разом не проживають, тобто фактично сім'я розпалася, шлюб існує лише формально. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю сторін, на даний час немає. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

21 січня 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що від фактичних шлюбних відносин з [PERSON] у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що на даний час вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач не надає допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Донька проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач, який є здоровим та працездатним, ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, жодної допомоги на її утримання не надає. Самотужки їй важко утримувати дитину. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 50 гривень до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини (а.с.3), [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Також судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з матір'ю [PERSON] та фактично перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням вищенаведеної норми Закону, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме - 50 гривень щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. З відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

21 січня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позов підтримала повністю. Пояснила, що 18 вересня 1982 року Українківською сільською радою Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сім'ї не складаються вже досить тривалий час. Відповідач, будучи в нетверезому стані ображає позивача та застосовує щодо неї фізичне насильство. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується те, що сторони з 18 вересня 1982 року перебувають у шлюбі. ( арк..с.5). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

21 січня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що 16.12.2014 р. згідно розпорядження голови Первомайської райдержадміністрації її було призначено опікуном над малолітнім онуком - [PERSON], [INFO]. Мати дитини померла [INFO]. Батько дитини є інвалідом 3-ї групи, самостійно утримувати та доглядати дитину не може, згоден надавати допомогу на утримання дитини. Просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня подачі позову до суду. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2), опікуном якого призначена позивач, що підтверджується розпорядженням № 563 від 16.12.2014 року (а.с.3). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ? частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 21.01.2015 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

21 січня 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 лютого 2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Шельвівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 2. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. У них різні погляди на взаємообов'язки та поведінку подружжя, що призводить до виникнення непорозумінь при вирішенні сімейних проблем. Основною причиною розлагодження подружніх стосунків є те, що відповідач протягом тривалого часу зловживає спиртними напоями, у зв'язку з чим між ними виникають сварки, тривалий час вони перебувають в стані взаємної нетерпимості, що негативно впливає на психологічний стан сім'ї. Намагання позивача налагодити подружні відносини позитивних результатів не дали. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Шельвівською сільською радою Локачинського району Волинської області. Позивач у судовому засіданні підтримала позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Просить термін на примирення не надавати, судові витрати у справі залишити за нею. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 17 лютого 2002 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 лютого 2002 року (а.с.3). Від спільного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 10 грудня 2002 року (а.с.6). Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Позивач не бажає налагодити подружні стосунки, вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. На підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід залишити за [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

21 січня 2015 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 09.10.1982 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1007, від цього шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що вона на даний час з відповідачем шлюбні стосунки не підтримує, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], 09 жовтня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1007. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивачка просить залишити їй прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

21 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 серпня 2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 серпня 2004 року, актовий запис № 961 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved