Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

23.10.2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до відокремленого структурного підрозділу міста Гуляйполе та Гуляйпільського району КП «Імпульс» Пологівської районної ради Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON], яку було залишено без руху 25.10.2017 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. 26.11.2017 року, після надання позивачами позовної заяви в оновленому вигляді (а.с. 38-40), відкрито провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування і справа призначена до судового розгляду. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що [INFO] у м. Гуляйполе Запорізької області у віці 75 років помер [PERSON], який є їхнім чоловіком та батьком. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS]. Як зазначили далі в позові позивачі, вказаний житловий будинок із господарськими спорудами було збудовано [PERSON] за життя в період з 1987 по 1991 рік на підставі рішення виконкому Гуляйпільської міської ради народних депутатів № 119 від 26.10.1978 року на місті придбаного ним старого будинку [ADDRESS], який після будівництва нового будинку, у відповідності до вимог зазначеного рішення підлягав знесенню. Позивачі зазначають, що, таким чином, вони є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після померлого спадкодавця [PERSON] - чоловіка позивача 1 та батька позивача 2. Вони проживали та були зареєстровані з ним на момент його смерті за однією адресою та є такими, що прийняли спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від цієї спадщини. Далі в позові вказали, що вартість житлового будинку № 177 станом на 13.09.2017 року складає 36 666 грн. Згідно довідки Гуляйпільської міської ради, у відповідності до запису в земельно-шнуровій книзі за [PERSON] обліковується 0,17 га землі. Проте правовий статус вказаної земельної ділянки визначити неможливо, оскільки земельно-шнурова книга не містить номеру рішення про виділення при житті [PERSON] цієї ділянки, та дати або періоду виділення йому цієї землі. Як їм пояснили, ця земельна ділянка виділялася не міською радою, а з колгоспних земель колгоспу «Заповіт Леніна», які лише потім перейшли у власність територіальної громади м. Гуляйполе і ніяких документів, рішень, протоколів загальних зборів членів цього колгоспу на даний момент не збереглося. Звернувшись 22.09.2017 року до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горової Я.О., щодо оформлення спадщини, отримали пояснення про відмову у прийнятті заяв про прийняття спадщини, так як ними не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS]. 03.08.2017 року КП «Імпульс» Пологівської районної ради позивачам було відмовлено у реєстрації права власності на зазначений будинок та надана відповідь про відмову. Прохають визнати за ними в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] Запорізької області в рівних частинах. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали через канцелярію суду письмову заяву від 29.11.2017 року, в якій прохали розглянути справу без їх участі, за участю їхнього представника [PERSON] (а.с. 70). В судове засідання представник позивачів [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду письмову заяву від 29.11.2017 року, в якій прохав розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову (а.с. 69). Представник відповідача - Гуляйпільської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надали через канцелярію суду письмову заяву від 28.11.2017 року, в якій прохали судове засідання провести без їх участі, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 67). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] у віці 75 років помер [PERSON], про що 22.01.2015 року складено відповідний актовий запис № 29, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 21). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 24.11.1962 року ЗАГС м. Гуляй-Поле Запорізької області, 24.11.1962 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що складено відповідний запис № 132. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого районним ЗАГС м. Гуляйполе 03.08.1971 року, батьками [PERSON] є: батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до Витягу № 00018737195 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 22.09.2017 року, 12.10.1991 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було зареєстровано шлюб між гр. [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 167. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 10.03.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського району Запорізької області, 10.03.1998 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище останньої після розірвання шлюбу - «[PERSON]», про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 24 (а.с. 14). Відповідно до копії рішення виконкому Гуляйпільської міської Ради народних депутатів Запорізької області № 119 від 26.10.1978 року, громадянину [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці розміром 1500 кв. м., розташованій в [ADDRESS]. Після закінчення будівництва житлового будинку, старий будинок по [ADDRESS], підлягав знесенню. Доручено Бердянському МБТІ погасити технічну документацію на домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 15, 66). За даними технічного паспорта на садибний/індивідуальний/житловий будинок [ADDRESS], в графі «Власник» зазначено: «Забудовник [PERSON]» (а.с. 16). Згідно довідки № б/н від 13.09.2017 року КП Імпульс« Пологівської районної ради, за виборкою з реєстраційних книг/інвентарної справи 226, станом на 31.12.2012 року на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], забудовник [PERSON]. Рік забудови будинку з господарськими будівлями 1992 р. рішення 119 від 26.10.1978 року. Вартість будинку станом на 13.09.2017 року складає 36666 грн.. Нумерація будинку зі 181 змінено на № 177 згідно рішення Гуляйпільської міської ради № 4 від 21.01.1988 року (а.с. 22). Як слідує з довідки виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 4177 від 21.09.2017 року, [PERSON] з 07.12.1987 року до дня своєї смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], де разом з ним за даною адресою були зареєстровані та проживали: дружина - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], онука - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO] (а.с. 23). Відповідно до наданих позивачам письмових пояснень приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за № 240/01-16 від 22.09.2017 року, оскільки ними не надано жодного документу, який підтверджує право власності померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], рекомендовано звернутися в суд для визнання права власності на вищезазначений житловий будинок в порядку спадкування (а.с. 24). Спадкова справа не заводилася. 28.09.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області з заявою про видачу документів, зокрема: документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок [ADDRESS], у тому числі рішення Гуляйпільської міської ради про передачу (надання) цієї земельної ділянки в користування або власність, чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписку з погосподарської книги (а.с. 25). За наданою на вищевказану заяву відповіддю виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради № 1209/01-09 від 04.10.2017 року, запитувані позивачем документи в виконавчому комітеті Гуляйпільської міської ради відсутні. У відповідності до запису в земельно-шнуровій книзі за [PERSON] обліковується 0,17 га (а.с. 26). 17.10.2017 року позивач [PERSON] звернулася до відокремленого структурного підрозділу м. Гуляйполе та Гуляйпільського району КП «Імпульс» Пологівської районної ради [PERSON] з заявою про реєстрацію за нею - [PERSON] та її мамою [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 27). З наданої відповіді № 163 від 17.10.2017 року КП «Імпульс» Пологівської районної ради слідує, що цей орган не в змозі провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] згідно п. 2 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 42 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також враховуючи, що житлові будинки, які закінчені будівництвом до 05.08.1992 року не є самочинно збудованими і не підлягають вводу їх в експлуатацію, рекомендовано звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду (а.с. 28). За матеріалами інвентарної справи № 226 [ADDRESS], наданої КП «Імпульс» Пологівської районної ради, вбачається, що відповідно до копії оціночного акта по домоволодінню [ADDRESS] Пологського району, де містяться відмітки про зміну нумерації дворища: з № 151 на № 181, затим на № 177, та відмітка «Договір купівлі-продажу 27.05.1966 року», користувач, заявник [PERSON] змінено на [PERSON]. Також на поетажному плані вказаного будинку міститься штамп «Погашено» (а.с. 53-54). Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради депутатів трудящихся Пологського району Запорізької області, посвідчено, що ціле домоволодіння по [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 55). За копією свідоцтва про право спадкування за законом від 25.05.1965 року, дане домоволодіння після смерті [PERSON] було успадковано [PERSON] (а.с. 56). Право власності останньої підтверджено також довідкою виконкому Гуляйпільської ради міської ради депутатів трудящихся Пологського району Запорізької області (а.с. 57). Згідно копії договору від 27.05.1966 року, [PERSON] продала житловий будинок, який належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Пологською нотаріальною конторою 21.05.1965 року, що знаходиться в м. Гуляйполе по [ADDRESS], розташований на земельній ділянці мірою 1500 кв.м. [PERSON] (а.с. 58). Відповідно до копії реєстраційного напису на домоволодіння [ADDRESS], останнє значиться за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.1966 року, який нотаріально посвідчений та записаний в реєстрову книгу № 1704 кн. 17. Договір був наданий для реєстрації до Бердянського міжміського бюро технічної інвентаризації та зареєстрований від 15.07.1966 року (а.с. 59 на звороті). 24.05.1974 року [PERSON] на ім'я начальника Бердянського інвентарбюро було направлено заяву про те, аби було направлено за адресою [ADDRESS], техніка для обстеження будинку та складання дефектного акту для пред'явлення до архітектурної контори. На вказаній заяві міститься застереження щодо строку готовності замовлення 07.06.1974 року (а.с. 60). 05.05.1974 року техніком Бердянського МБТІ було обстежено земельну ділянку по [ADDRESS] та зроблено висновок про те, що будинок, який на ній розміщений, придатний для експлуатації після здійснення капітального ремонту, проте, навіть після цього, корисна житлова площа не дозволятиме проживати там родині з чотирьох чоловік, тому існує можливість побудови нового будинку та повного знесення старого після такого будівництва (а.с. 61). 21.08.2017 року [PERSON] подала замовлення № 226 щодо оформлення технічної документації на житловий будинок [ADDRESS]. Згідно цього замовлення було виготовлено 12.09.2017 року технічний паспорт на садибний/індивідуальний/житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 62). Таким чином встановлено, що в травні 1974 року було обстежено земельну ділянку та старий житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який підлягав знесенню після будівництва нового. Новий житловий будинок було закінчено будівництвом в 1991 року, господарські будівлі в 1992 році (а. с. 20, 22, 61, 64). Відомостей про реєстрацію права власності на новий житловий будинок за гр. [PERSON] не надано. Гуляйпільська міська рада не заперечуючи проти позовних вимог, не надали доказів, які б спростовували викладені в позові обставини. Також, встановлено, що відповідач до судового провадження не надав позивачам копій рішень, які стосуються правового статусу земельної ділянки та рішень комісій щодо вводу в експлуатацію житлового будинку, хоча з досліджених документів вбачається наявність таких рішень у відповідний проміжок часу ще за життя спадкодавця. Суд задовольняючи позов виходить з такого. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Стаття 181 ЦК України передбачає, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: по-перше, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; по-друге, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-VI від 01.07.2004 року (в редакції станом на день звернення позивачів щодо реєстрації права власності - 17.10.2017 року) Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об'єктів нерухомості є необов'язковим. Відповідно до пунктів 42, 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 12.07.2017 року, яка підлягала застосуванню з 01.10.2017 року) для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Також, згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Приймаючи до уваги те, що за право на спадщину у вигляді будинку [ADDRESS] ніхто не сперечається, вимоги позивачів підлягають задоволенню. А тому позов є таким, що ґрунтується на законі та підтверджений встановленими обставинами.

Outcome: approved