Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

23 березня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 28 червня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини виявились невдалими з причини несумісності характерів, розходження поглядів на життя, шлюб фактично припинено, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судове засідання [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та просила відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER], виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 19 березня 2015 року, актовий запис №4, сторони зареєстрували шлюб 28 червня 2014 року. Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00017919931 від 13 квітня 2017 року підтверджується, що [PERSON] народилася [INFO] батьком якої записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб, шлюбні відносини не підтримуються тривалий час, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе. Приймаючи до уваги зазначене [PERSON] по справі, суд вважає, що причини, що спонукають його на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України.

Outcome: approved