Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

22 березня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що з вини відповідачки відбулось залиття належного позивачці приміщення, в результаті якого воно було пошкоджено. Позивачка просить суд стягнути з відповідачки 301 593, 76 грн. матеріальної шкоди, 100 000 грн. моральної шкоди, та стягнути судові витрати по справі. (а.с.3-6) В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Вказувала, що залиття сталось з вини відповідачки тому саме вона повинна відшкодувати матеріальну шкоду в повному обсязі. Позивачка в судовому засіданні з доводами представника погоджувалась, позов просила задовольнити. Зазначила, що досить тривалий час не мала змоги використовувати залите з вини відповідачки приміщення. Відповідачка в судові засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представники відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вказували, що факт заподіяння шкоди з вини відповідачки недоведений, відповідальність за прилади системи опалення несе експлуатуюча організація, недоведений розмір заподіяної шкоди, оскільки наданий до справи висновок є неналежним доказом, оскільки складений особою, що не є атестованим судовим експертом. Представник відповідачки [PERSON] посилалась на те, що сума збитків збільшилась через неможливість потрапляння до магазину позивачки протягом тривалого часу. Представник відповідачки [PERSON] вказував, що у разі задоволення позовних вимог, розмір шкоди має бути зменшений, зважаючи на майновий стан відповідачки. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Позивачка [PERSON] є власником нежитлового приміщення № IV у житловому будинку А-5 прим. № IV цегл поз.1-6, ганок; загальною площею 90,2 кв.м. яке розташоване за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу АЕВ № 722220 від 18 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Поповою І.В. р.1-3935 (а.с.9) Вказане підтверджується, реєстраційним посвідченням виданим Дніпропетровським БТІ (а.с.10) та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 20440623 від 02 жовтня 2008 року (а.с.11). В січні 2016 року відбулось залиття приміщення належного позивачці, внаслідок чого приміщення № 1 (торгівельний зал) стеля натяжна - залита 21,9 кв.м., підвісна стеля - залита 31,4 кв.м., стіни - залиті 85,8 кв.м.; приміщення №2 (склад) підвісна стеля - залита 23,8 кв.м., стіни - залиті 34,0 кв.м., деформовані дерев'яні міжкімнатні двері - 2 шт.; приміщення № 4 (комора) стеля - залита 5,1 кв.м., стіни - залито 16,0 кв.м., підлога - залита 5,1 кв.м., деформовані дерев'яні міжкімнатні двері - 1 шт.; приміщення № 6 (кабінет), стеля - залита 5,3 кв.м., стіни - залиті 6,4 кв.м., підлога - залита 5,1 кв.м., деформовані дерев'яні міжкімнатні двері - 1 шт., приміщення № 5 (туалет) підвісна стеля - залита 1,5 кв.м., деформовані дерев'яні міжкімнатні двері - 1 шт., про що 11 січня 2016 року заступником директора Кульчицькою Є.В., майстром по обстеженню та ремонту житлового фонду Делюрман Ю.Н., начальником відділу ТЕК Кизим С.А. був складений акт обстеження нежилого приміщення (магазину «[INFO]») по [ADDRESS], літ. А-5 після залиття, який був посвідчений Головним інженером КП «ЖГ Кіровського району» ДМР Ісаєвим С.М. (а.с.13) Належне позивачці приміщення було залито внаслідок того, що в приміщення вище розташованої квартири [ADDRESS] літера А-5 було відкрито зовнішнє скло, що призвело до розмерзання опалювального приладу (радіатору) (а.с.13). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Право власності на кв. [ADDRESS] зареєстровано: 65/100 ч. - за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 грудня 2003 року, виданого ОЖКП «Південне», згідно з розпорядженням № 705-03, зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 5291153; за [PERSON] 36/500 ч., за [PERSON] 36/500 ч., за [PERSON] 36/500 ч., за [PERSON] 36/500 ч., за [PERSON] 36/500 ч. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.03.2008 р., виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженням № 5/39-08/, зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 5291153. (а.с.50) Вказаний вище будинок № [ADDRESS] знаходиться на балансі комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» ДМР. В квартирі [ADDRESS] відкрито два особистих рахунки, а саме: [PERSON] (відповідно до довідки № 5135 від 01.09.2016 р. склад зареєстрованих - [PERSON]); [PERSON] (відповідно до довідки № 5134 від 01.09.2016 р. склад зареєстрованих - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.62-64). З наявних в матеріалах справи плану І та ІІ поверхів будівель літери А-5 по [ADDRESS], яка належить відповідачці та іншим особам розташована зверху над приміщенням належним позивачці. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що кімнатою, з якої відбулось залиття приміщення позивачка, користується [PERSON], яка є відповідачкою по справі. Суд не погоджується із запереченнями представників відповідачки, що відповідальність за стан приладу опалення має нести організація з обслуговування будинку. Як зазначено у відповіді КП «Дніпровські міські теплові мережі» від 06 вересня 2017 року № 936 на запит суду, балансоутримувач будинку виконує технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи централізованого опалення від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, а споживач - після цього. Споживач зобов'язаний самостійно проводити ремонт внутрішньоквартирного теплопостачального обладнання - батарей. З вказаних підстав суд приходить до висновку, що відповідальною за стан батареї опалення є відповідачка. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до абз.2 ст.10 Житлового кодексу Української РСР (який зберігає свою чинність на території України) громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Відповідно до пп.4, 6, 8 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник зобов'язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вище викладене, та приймаючи до уваги, що залиття приміщення належного позивачці сталось з вини відповідачки, суд приходить до висновку, що позивачка має право вимагати від відповідачки відшкодувати майнову шкоду завдану її майну. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість матеріальної шкоди від залиття приміщення магазину «Підошва», розташованого за адресою: [ADDRESS] складає 301 593,76 грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджується висновком експертного дослідження будівельно-технічної експертизи № ГО-214 (а.с.14-32). Суд не приймає до уваги заперечення представників відповідачки щодо неналежності вказаного доказу, який на їх думку не відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу». Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У спірному висновку (а.с. 14) прямо зазначено, що він є дослідженням, тобто за своєю суттю є письмовим доказом, а не висновком експертизи в розумінні ст. 66 ЦПК України Будь-яких доказів на спростування наданого позивачкою висновку відповідачкою та її представниками не надано. Клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення розміру заподіяних збитків в судовому засіданні не заявлялись. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка зобов'язана відшкодувати позивачці майнову шкоду в розмірі 301 593 грн. 76 коп. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 1193 Цивільного кодексу України Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Приймаючи до уваги, що відповідачка є особою похилого віку, знаходиться на обслуговуванні в Центральному територіальному центрі соціального обслуговування, має середньомісячний доход на рівні прожиткового мінімуму, що підтверджується відповідними доказами (а.с. 93), не має іншого майна, крім квартири, в якій вона проживає, суд приходить до висновку про наявність підстав. Визначених ч. 4 ст. 1193 Цивільного кодексу України, для зменшення розміру відшкодування заподіяної матеріальної шкоди до 250 000 грн. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5), згідно з яким ця шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача стосовно завданої моральної шкоди, яка полягає у тому, що майно позивачки було пошкоджено на велику суму, позивачка була позбавлена можливості тривалий час використовувати приміщення магазину, виходячи із принципів розумності та справедливості та приймаючи до уваги доведеність провини відповідачки у залитті належної позивачці квартири, суд вважає за необхідним стягнути з відповідачки на користь позиваки в рахунок відшкодування моральної 2 000,00 грн., частково задовольнивши таким чином позов в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до абз.2 п.36 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Враховуючи результати розгляду справи, сума судового збору сплаченого позивачем за вимогу майнового характеру (а.с.1) підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Разом з тим, враховуючи часткове задоволення вимог немайнового характеру, стягнення моральної шкоди, сума судового збору, яка була сплачена позивачем за вказану вимог (а.с.2) підлягає розподілу між сторонами порівну, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача ? від суми судового збору за вимогу немайнового характеру, а саме 275 грн. 60 коп. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial