Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

22.02.2021 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , в якій просить: позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що відповідачка по справі є одинокою матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Мати дітей веде асоціальний спосіб життя: пиячить, збирає у помешканні сторонніх осіб, не приділяє уваги дітям, усунулась від їх виховання та утримання. Родина веде мігруючий спосіб життя: певний час мати з дітьми проживала по [ADDRESS] , згодом - по [ADDRESS] , по [ADDRESS] , на цей час проживає по [ADDRESS] . Діти, [PERSON] та [PERSON] , відвідають ЗОШ №31. [PERSON] є ученицею ПТУ №21, до вступу у цей заклад також відвідувала ЗОШ №31. Відповідно до інформації навчального закладу, мати не приділяє належної уваги вихованню та навчанню дітей. Діти приходять до школи неохайними, одяг не відповідає сезону та погоді на вулиці, часто мають пропуски занять без поважних причин, а з початку 2020-2021 навчального року взагалі перестали ходити до школи. За результатами обстеження умов проживання дітей по [ADDRESS] виявлено несприятливі антисанітарні умови, двір захаращений непотребом, в кімнатах брудно, речі розкидані, у дітей відсутня постільна білизна. З матір`ю неодноразово проводились профілактичні бесіди, надавався час для наведенні поряди у житлі, проте мати на зауваження не реагує, умови проживання дітей не покращує. Зазначені вище факти свідчать про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, та свідоме нехтуванні правами дітей. 01.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 31.05.2021 представник позивача падала до суду заяву про долучення документів. 06.09.2021 представник позивача подала до суду заяву про долучення доказів в тому числі висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Також просила закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті. 06.09.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 30.09.2021 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, окрім раніше зазначених вимог позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання в тому числі і [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 22.02.2021 до досягнення кожною дитиною повноліття на особові рахунки дітей. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чино, причину неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, вказана ним причина повторної неявки визнається судом не поважною, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд доходить такого висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що відповідачка по справі є одинокою матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. Так, [PERSON] веде асоціальний спосіб життя: пиячить, , не приділяє уваги дітям, усунулась від їх виховання та утримання. Родина веде мігруючий спосіб життя: певний час мати з дітьми проживала по [ADDRESS] , згодом - по [ADDRESS] , по [ADDRESS] , на цей час проживає по [ADDRESS] . Діти, [PERSON] та [PERSON] , відвідають ЗОШ №31. [PERSON] є ученицею ПТУ №21, до вступу у цей заклад також відвідувала ЗОШ №31, що підтверджується довідкою Миколаївським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №1461 від 15.10.2020, актом обстеження умов проживання від 06.10.2020, повідомленням Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ст. №31. Відповідно до довідки Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ст. №31, [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню та навчанню дітей. Діти приходять до школи неохайними, одяг не відповідає сезону та погоді на вулиці, часто мають пропуски занять без поважних причин, а з початку 2020-2021 навчального року взагалі перестали ходити до школи. За результатами обстеження умов проживання дітей по [ADDRESS] виявлено несприятливі антисанітарні умови, двір захаращений непотребом, в кімнатах брудно, речі розкидані, у дітей відсутня постільна білизна. З матір`ю неодноразово проводились профілактичні бесіди, надавався час для наведенні поряди у житлі, проте мати на зауваження не реагує, умови проживання дітей не покращує. Відповідно до довідки Миколаївським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 15.10.2020 №1461, умови проживанні дітей незадовільні: у помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічних норм, брудно, умови для розвиту дітей не створені, діти не забезпечені у належній кількості речами першої необхідності та харчуванням. Від співпраці з фахівцями центру соціальних служб та супроводу родини, мати відмовилася. Вищевикладене також підтверджується фотознімками, на яких зафіксовані умови проживання матері з дітьми. Відповідно до інформації центра первинної медико-санітарної допомоги №5, мати, [PERSON] жодного разу не відвідувала з дітьми сімейну амбулаторію, до лікарів не зверталася, діти не вакциновані. Декларація на медичне обслуговування дитини, [PERSON] , [INFO] , відсутня. Старша дочка, [PERSON] , тривалий час проживає окремо, в родині знайомих по [ADDRESS] . За неналежне виконання батьківських обов`язків, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 06.07.2021 орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 22.09.2021 Службою у справах дітей було здійснено чергове відвідування сім`ї [PERSON] за місцем проживання по [ADDRESS] , встановлено, що ситуація у родині погіршилася, діти хворі, без теплого одягу, належного харчування, в антисанітарних матеріально-побутових умовах. Виявлено факти безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей. Того ж дня, патрульною поліцією за неналежне виконання батьківських обов`язків на [PERSON] було знову складено адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП. За клопотанням служби рішенням Виконавчого комітету ММР №971 від 24.09.2021 вирішено негайно відібрати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , у матері [PERSON] та влаштувати дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до КНП «Миколаївський обласний будинок дитини» Миколаївської обласної ради, терміном на 6 місяців. Крім того, відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» від 30.10.2021 [PERSON] ніколи не зверталась до сімейної амбулаторії відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 15.09.2021 здійснено відвідування сім`ї [PERSON] . Зазначено, що жінка не охоче йшла на контакт зі спеціалістами стосовно покращення умов життя та виховання дітей. Відповідно до КНП «Миколаївський обласний будинок дитини» МОР діти [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] перебувають на повному державному забезпеченні з 19.10.2021, а їх мати жодного разу не відвідувала даний заклад. Згідно з довідкою КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» МОР від 17.11.2021 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають в центрі з 08.07.2021. За весь період перебування дітей в центрі [PERSON] дітей не відвідувала, не телефонувала, подальшою долею не цікавилася. Зазначені вище факти свідчать про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, та свідоме нехтуванні правами дітей. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню вимогу про стягнення з відповідача аліментів, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. ст. 180-182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов`язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням викладеного, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України) та заяви позивача про збільшення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, аліменти слід стягувати починаючи від дня подання позову - 22.02.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, виходячи з інтересів дитини. Розподіляючи судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з дотриманням положення ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд доходить висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів та 908,00 за вимогу про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved