Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

23.04.2021 р. до суду позивач [PERSON] подала позов, у якому просила: - стягувати з [PERSON] , на її, [PERSON] користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23.04.2021 року і до повноліття дітей; - стягувати з [PERSON] , на користь її, [PERSON] , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи із 23.04.2021 р. і до досягнення їх дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - [INFO] . Позивач вимоги позову обґрунтувала тим, що вона, [PERSON] з відповідачем [PERSON] з 04.11.2016 р. по 10.12.2018 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , самостійно утримувати неповнолітніх дітей вона не має можливості, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дочкою [PERSON] , [INFO] , до досягнення трирічного віку, відповідач [PERSON] добровільно свого обов`язку по утриманню свої неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , та по утриманню дружини [PERSON] , яка перебуває у відпусті по догляду за дочкою [PERSON] до досягнення нею трирічного віку, не виконує, хоча має таку можливість, оскільки працює на посаді водія у СВК «Трудівник» с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області та отримує щомісячно заробітну плату, а тому вона, [PERSON] просить щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на її, [PERSON] користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 23.04.2021 р. і до повноліття дітей, та щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на її, [PERSON] користь аліменти на її, [PERSON] утримання починаючи із 23.04.2021 р. і до досягнення їх дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - [INFO] . Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві від 22.04.2021 року заявила клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, справу просила розглядати у її та її представника відсутність (а.с. 2). Відповідач [PERSON] свою позицію щодо заявленого до нього позову висловив у поданому 18.05.2021 р. до суду відзиві на позовну заяву, а саме заявлені до нього позовні вимоги [PERSON] визнав частково, а саме не заперечував та погодився на стягнення з нього, відповідача [PERSON] , на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини на двох дітей, від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно; а також не заперечував та погодився на стягнення з нього, відповідача [PERSON] , на користь позивача [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів [PERSON] , щомісячно, починаючи із з часу звернення до суду і до досягнення їх дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - [INFO] , а в іншій частині позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечив. Відповідач [PERSON] у поданому до суду відзиві виклав наступні свої заперечення щодо позовних вимог [PERSON] , в яких зазначив, що у позивача [PERSON] не має достатніх підстав для подання цього позову, оскільки свій батьківський обов`язок, щодо утримання його неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , він виконує добровільно і постійно надає позивачу [PERSON] матеріальну допомогу на їх утримання, однак, якщо позивачка [PERSON] бажає гарантувати цю допомогу, то він, [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього, [PERSON] на її, [PERSON] користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів (заробітку), щомісячно. В частині стягнення аліментів з нього, [PERSON] на утримання позивача [PERSON] , у зв`язку з її перебуванням у відпустці по догляду за неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , він, [PERSON] визнає частково, а саме: в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, оскільки його заперечення в цій частині ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами у разі стягнення аліментів 50% загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати не може перевищувати 50% заробітної плати, крім того позивач [PERSON] має намір виїжджати за межі України (до Фінляндії) на роботу, тобто буде мати свій особистий матеріальний дохід, він, [PERSON] працює в СВК «Трудівник» с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області, і його середньомісячний дохід складає орієнтовано 8-9 тисяч грн. (про що долучив довідку СВК «Трудівник» с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області про доходи а.с.23), крім заробітної плати він, [PERSON] не має ніяких додаткових доходів, не має на праві власності земельної ділянки, господарства, тощо, а тому загальний розмір стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходу та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходу по сумам виплат (4666 грн., щомісячно) буде достатнім і таким, що відповідає нормам чинного законодавства, зокрема, ч.2 ст.182 СК України, якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для збереження гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 31.05.2021 р. позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив від 18.05.2021 р., в якому зазначила, що ознайомившись з відзивом відповідача [PERSON] на позовну заяву, просить суд до уваги відзив не брати, у зв`язку із тим, що у відзиві відповідач [PERSON] зазначає, що вона не має достатніх правових підстав для подання позову, так як відповідач [PERSON] добровільно надає постійно дітям матеріальну допомогу, однак вважає, що розмір утримання на позивача в розмірі 1/4 частини його доходу буде великий, що суперечить положенням ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», в цій частині він, [PERSON] згоден платити на її, [PERSON] утримання позивачки в розмірі 1/6 частини від всіх його доходів, а також те, що його дохід не дозволяє сплачувати йому аліменти на утримання позивачки в такому розмірі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує серед іншого: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із відзивом на позовну заяву, відповідачем, [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували його важке матеріальне становище та отримання нею, [PERSON] особистих доходів, крім пояснення самого відповідача про те, що вона виїздить на заробітки закордон, [PERSON] суду не підтвердив доказами, перебування на утримані відповідача, [PERSON] непрацездатних членів сім`ї, важкого стану здоров`я, його або членів його сім`ї, інші причини, за яких можливо призначення аліментів в меншому розмірі, в свою чергу, звертає увагу, що відповідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Аналізуючи вищевказане, можна прийти до висновку, що для достатнього рівня життя, згідно ст. 48 Конституції України необхідно отримувати дохід не нижче мінімального прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи становить з 01.01.2021 р. - 2270 грн., тобто для нормальної власної життєдіяльності, після всіх необхідних обов`язкових витрат у відповідача повинна залишатися сума в розмірі не менша відповідного прожиткового мінімуму, а саме 2270 грн. Згідно із довідки про заробітку плату відповідач [PERSON] за квітень 2021 р. отримав в розмірі 6958,13 грн., а нарахована йому, [PERSON] за травень 2021 р. сума в розмірі 8752,36 грн., з урахуванням здійснення утримання на неповнолітніх дітей та позивачки, залишок доходу становитиме 3478,96 грн. (6958,13 грн. - 2 319,37 грн. (1/3 частини доходу) - 1159,68 грн. (1/4 частини доходу), тобто є більший за мінімальний прожитковий мінімум. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, а тому вважає, що відповідач в своєму відзиві не довів належними та допустимими доказами , що вона, [PERSON] не має право на своє утримання в розмірі 1/4 частини доходу відповідача. З урахуванням висловленої сторонами у справі своєї позиції щодо позову, яка викладено у позовній заяві, відзиві та відповіді на відзив, з огляду на неявку сторін, суд визнає за можливе ухвалити у справі рішення у їх відсутність на підставі ст.223 ЦПК України. З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] та [PERSON] з 04.11.2016 р. по 10.12.2018 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач [PERSON] ; позивач [PERSON] самостійно утримувати неповнолітніх дітей не має можливості, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дочкою [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею трирічного віку до [INFO] ; відповідач [PERSON] добровільно свого обов`язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , та по утриманню дружини [PERSON] , яка перебуває у відпусті по догляду за їх спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку, не виконує, хоча має таку можливість, оскільки працює водієм в СВК «Трудівник» с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області та отримує щомісячно заробітну плату, а тому зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини на двох дітей, від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23.04.2021 року і до повноліття дітей та щомісячно сплачувати позивачу [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи із 23.04.2021 р. і до досягнення їх дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - [INFO] , висновки суду та встановлені у справі обставини підтверджуються такими доказами: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.2017 р. (а.с.3), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.05.2020 р. (а.с.4), заочним рішення Гайсинського районного суду Вінницької області №129/1636/18 від 19.10.2018 р. (а.с.8), довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування Гайсинської міської ради №117 від 22.04.2021 р. (а.с.9), довідкою Гайсинського УСЗН №216 від 13.04.2021 р. (а.с.10), довідкою СВК «Трудівник» с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області про доходи (а.с.23), довідкою Гайсинської міської ради Вінницької області №159 від 12.05.2021 р. (а.с.26), довідкою Гайсинської міської ради Вінницької області №160 від 12.05.2021 р. (а.с.27). Спірні правовідносини регулюються - ст.ст. 180, 181, 182 ч. 2, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; - ч. 2, ч.4 ст. 84 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від добровільного виконання законного обов`язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , та по утриманню дружини [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за їх спільною дочкою [PERSON] , [INFO] до досягнення нею трирічного віку, чим порушує їх права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини на двох дітей, від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23.04.2021 року і до повноліття дітей, а також аліменти на її, [PERSON] утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи із 23.04.2021 р. і до досягнення їх дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - [INFO] , - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітньої дитини, а також такий розмір стягуваних аліментів визначений із дотриманням принципу найкращих інтересів дитини, аліменти визначено в такому розмірі, щоб вони були достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Доводи позивача, викладені у відповіді на відзив від 17.05.2021 р., який поданий позивачем [PERSON] , до уваги суд не приймає, оскільки ці твердження позивача повністю спростовуються викладеними в рішенні суду доводами та наявними у справі і дослідженими судом доказами. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави 908 грн. судового збору.

Outcome: approved