Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

22 липня 2021 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області звернулася [PERSON] . На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що вона, [PERSON] , та її повнолітні діти [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі на даний час зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , її малолітній син [PERSON] та відповідач [PERSON] , який доводиться сином позивачу. Відповідач без поважних причин не проживає в зазначеному будинку з вересня 2019 року, тобто понад один рік. Реєстрація відповідача у зазначеному будинку залишалася формальною, речей та майна, належного йому в будинку немає. Через наявність формальної реєстрації відповідача позивачка та інші співвласники вимушені платити додаткові кошти за нього по комунальних платежах, а також не можуть розпорядитись своїм майном, чим порушуються їх права. Позивачка спілкується з відповідачем в телефонному режимі, просила його добровільно знятися з реєстрації, але відповідач відмовляється посилаючись на трудову зайнятість в іншому місті, не заперечує проти зняття його з реєстрації у судовому порядку. Відповідач не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України немає. Наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача та третіх осіб як власників, що стало підставою для звернення до суду. Відповідно до ч. 4\~ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1\~ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 13.09.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] та [PERSON] не з`явились, надали до суду заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі (а.с. 32, 33, 36). Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 32, 33, 36). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] , та її повнолітні діти [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON] , а.с.14) [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на власність, відповідно до якого [PERSON] та її чоловіку [PERSON] належало по Ѕ частини зазначеної квартири (а.с.9). Після смерті чоловіка позивачки, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, частину квартиру яка належала покійному чоловіку [PERSON] у рівних частках успадкували позивачка [PERSON] та її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Відповідно частка у праві власності на квартиру становила у [PERSON] 5/8, у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частині. Згідно договору дарування від 24.04.2008 року відповідач подарував належну йому 1/8 частину квартири позивачу (а.с.11-12), після цього позивачу [PERSON] належить 6/8 частини квартири, третім особам [PERSON] . [PERSON] по 1/8 частини квартири (а.с.13). У вказаній квартирі на даний час зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , її малолітній син [PERSON] та відповідач [PERSON] , який доводиться сином позивачу (а.с.15). Відповідач без поважних причин не проживає в зазначеному будинку з вересня 2019 року, що підтверджується актами фактичного проживання особи організаційного відділу Миргородської міської ради (а.с. 16-17). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної житлової квартири з вересня 2019 року, тобто понад 2 роки, чим створює позивачу та третім особам перешкоди в користування нею. Приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] та треті особи за справою [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи у ній, перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved