Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

22.01.2019р.\~ [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу (а.с.№3-4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.01.2019р. позовна заява була прийнята до\~розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.№13). В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 04.09.2015р. в Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 595. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки сторони припинили з грудня 2017р., причиною стали відсутність взаєморозуміння з побутових питань, різні погляди на життя, що негативно впливало на відносини між сторонами. Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету і проживають окремо. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Просила шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». В наданій до суду 28.05.2019р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, шлюб розірвати та винести рішення за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с.№32). Відповідач в наданій до суду 28.05.2019р. заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, заперечень щодо вказаних позивачкою періоду та причин припинення шлюбних стосунків суду не надав. Просив строк на примирення не надавати, шлюб розірвати та винести рішення за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.№35). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200, ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 04.09.2015р. сторони зареєстрували шлюб в Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 595 (а.с.№5). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.№6). Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у зв`язку з відсутністю в родині взаєморозуміння, різними поглядами на життя, виховання дитини, що в свою чергу негативно впливало на стосунки подружжя. Сторони мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин і проживають окремо з грудня 2017р. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами припинені близько півтора роки тому і більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачці 50% від сплаченого при подачі позову судового збору по квитанції № 0.0.1204880692.1 від 06.12.2018р. в розмірі 384 грн. 20 коп. (а.с.№2). Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки частину понесених при подачі позову судових витрат по сплаті судового збору (з урахуванням повернення 50% сплаченого судового збору) в розмірі 384 грн. 20коп. (а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved