Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~23 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати її такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], померлої 14 лютого 2000 року, уточнивши вимоги також просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, факт прийняття нею спадщини після смерті матері та визнати за нею право на земельну частку (пай) в цілому в порядку спадкування після смерті матері. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 14 лютого 2000 року померла її мати та мати [PERSON] - [PERSON]. 25.08.2007 року помер брат [PERSON], який був одружений із відповідачкою [PERSON], та яка прийняла спадщину після його смерті. За матірю позивачки [PERSON], померлою 14.02.2000р., в межах території Пересадівської сільської ради зареєстрована земельна ділянка площею 4,13 умовно кадастрових гектарів серія сертифікату МК№0138655 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на її імя було виготовлено сертифікат на земельну частку (пай) як члену АТЗТ «Родіна» серія МК№0138655, на підставі рішення Жовтневої районної державної адміністрації від 31.07.1996р. №408р, а Позивач фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, але за розбіжностей написання прізвища матері - [PERSON] в документах не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Посилається на те, що 06.12.2016 року державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] в звязку із неподанням позивачкою заяви про прийняття спадщини у передбачені ст. 549 ЦК Української РСР строки та ненаданням доказів її фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном; ненаданням доказів належності майнового права саме спадкодавцю, оскільки у сертифікаті на право на земельну частку (пай) від 26 березня 1997 року за №6155, прізвище спадкодавця зазначено як [PERSON], а у свідоцтві про смерть її мати зазначена як [PERSON], тобто існують розбіжності; а також у звязку з прийняттям спадщини іншим спадкоємцем сином спадкодавця [PERSON] - [PERSON], який подав заяву про прийняття спадщини, але не оформив спадщину, помер 25 серпня 2007 року. Позивач вважає, що фактично вступила у спадкові права, оскільки провела поховання своєї матері та отримала у володіння сертифікат на вищевказане право на земельну частку (пай), тим самим право на земельний пай. Нині захист її прав можливий лише встановленням фактів належності сертифікату на земельну частку (пай) матері, факту прийняття нею спадщини після смерті матері, а також шляхом визнання за нею позивачем права власності на вищевказану земельну частку (пай). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила про вищевикладене. Зазначила, що вона фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, оскільки здійснила її похованні та отримала у володіння Сертифікат на право на земельну частку (пай), в свою чергу дружина її померлого брата [PERSON] не претендує на вказане майнове право.. Крім цього, вказала на те, що помилка в написанні прізвища її покійної матері, на сьогодні позбавляє її можливості в оформленні спадкових прав. Представники позивачки в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримали, пояснили, що брат позивачки [PERSON] прийняв спадщину лише за заповітом, відповідно до якого їх мати заповідала житловий будинок. Спадщину за законом не приймав, а тому єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину за законом є позивачка. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа Вітовська райдержадміністрація Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника адміністрації, прийняття рішення залишила на розсуд суду. Третя особа Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала листа з проханням розглядати справу за відсутності представника селищної ради, не заперечує проти задоволення позову. Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом письмової відмови державного нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну частку. Зокрема, підставою відмови зазначено: пропуск позивачем строку встановленого ст. 549 ЦК Української РСР для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, помилка у прізвищі особи, на ім'я якої був виданий Сертифікат, а також прийняття сином [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 16). Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази по справі, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть серії № І-ФП № 010282, [PERSON] померла 14.02.2000 року, про що Пересадівською сільською радою Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області було зроблено актовий запис №8 (а.с. 13). Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі, у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в межах Пересадівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області (а.с. 15). В той же час, Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0138655 від 21.02.1997 року був виданий помилково на ім'я [PERSON], замість вірного П'ятанчук . Зазначені розбіжності перешкоджають позивачці в оформленні її спадкових прав, однак належність вказаного правовстановлюючого документу спадкодавцю [PERSON] слідує зі співпадання інших особистих даних власника, зазначених у вказаному Сертифікаті на право на земельну частку (пай) та особистими даними спадкодавця, даними відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 13.12.2016 року № 0-14.15-0.5-2961/2-16 (а.с. 13, 17-18, 21). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються в прізвищем, ім'я, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо встановлення факту належності [PERSON] Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 0138655. Факт родинного звязку між Позивачем та її матірю [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження (повторного) серія І-ФП №260518 від 03.12.2016р., відповідно до якого в графі «Мати» вказана [PERSON] (а.с. 17). Позивач 02.06.1963 року уклала шлюб з [PERSON] (актовий запис № 25), та змінила прізвище на Торковська (а.с. 12). Відповідно до п.4.12 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п. 4.15 вказаного Порядку - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна Відповідно до положень цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.2 ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч.1 ст. ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом фактичного прийняття спадщини, вступу в управління або володіння. Згідно з приписами ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року, яка була чинна на момент відкриття спадщини, одним із доказів вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути ощадні книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акту на право приватної власності на землю та інших документ, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Відповідно до довідки Пересадівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 1467/04.02 від 05.12.2016 року позивач [PERSON] проводила поховання своєї матері. Після її смерті фактично вступила в користування спадковим майном земельною часткою (паєм) (а.с. 22). Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (п. 2, абз. 2), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Оскільки оригінал Сертифікату на право на зелену частку (пай) знаходиться у позивача та відповідно наданих відомостей, вона фактично вступила у майнові права щодо вказаної земельної частки (паю), суд вважає позовні вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Дослідивши копію спадкової справи № 272/2009 після смерті [PERSON], померлої 25.08.2007 року судом встановлено, що її син [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини лише за заповітом. Зі змісту заповіту слідує, що [PERSON] у заповіті здійснила розпорядження лише щодо належного їй житлового будинку. Даними спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 25 серпня 2007 року, щодо маси спадкового майна після його смерті також підтверджується прийняття ним спадщини після смерті матері лише за заповітом. Спадкоємець померлого [PERSON] відповідач по справі [PERSON] також підтвердила ці обставини в судовому засіданні та проти задоволення позову не заперечувала. Враховуючи вищевикладене, майно та майнові права не охоплені заповітом можуть бути прийняті спадкоємцями за законом. З наведеного, встановивши, що відповідно до положень ст.ст.529, 549 ЦК (в редакції чинній на час відкриття спадщини) позивач є спадкоємицею першої черги майна після смерті матері [PERSON] за законом, та встановивши належність вищевказаного спадкового майна спадкодавцю, факт прийняття позивачкою спадщини за законом, а також, враховуючи, що можливість нотаріального оформлення спадкоємцем спадкових прав вичерпано, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом.

Outcome: approved