Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

22.11.2017 заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою « Про встановлення факту, що має юридичне значення », в якій просить суд встановити факт, що інформація, яка міститься у статті невідомого автора під назвою «[INFO]», розміщеній на веб-сайті Аргумент, а саме: - «Український бізнесмен продає фальшиві нагороди і відзнаки на мільйони фунтів стерлінгів, використовуючи репутацію Оксфордського університету. Про це пише Європейська правда, з посиланням на британське видання TheTimes. За даними видання, організація під назвою «Європейська Бізнес Асамблея» (EBA) від імені Оксфорда продавала такі премії, як «Міжнародна нагорода Сократа» і «Пам'ятна премія королеви Вікторії» на суму до 9300 фунтів стерлінгів за кожну. «Європейська Бізнес Асамблея» веде свою діяльність з початку 2000-х років. Нагороди вручає [PERSON], колишній лектор OxfordBrookesUniversity, який є окремим інститутом. Він, як вважається, є генеральним директором компанії. Засновником компанії є українець [PERSON]. Компанія використовує фотографії Оксфордських коледжів в своїй рекламі, копіює шрифт університету в своєму логотипі і заявляє, що пропонує відвідувачам цих подій доступ до «ексклюзивних лекцій Оксфордського університету», - є недостовірною. Крім того, заявник [PERSON] просить суд спростувати інформацію, яка міститься у статті невідомого автора під назвою «Українець активно продавав підроблені нагороди Оксфорда», розміщеній на веб-сайті Аргумент шляхом визнання достовірною наступної інформації: - «[PERSON] не є та ніколи не був ані засновником, ані директором, ані співробітником Європейської Бізнес-Асамблеї. Європейська Бізнес-Асамблея має право створювати і вручати різні премії та нагороди. Всі нагороди ЄБА є легітимними, що підтверджується реєстраційними ліцензіями IntellectualProperty Office. Ці нагороди та премії є інтелектуальною власністю ЄБА і зареєстровані в Офісі інтелектуальної власності Великої Британії. Європейська Бізнес-Асамблея не асоціює себе з Оксфордським університетом. ЄБА є самостійною юридичною особою, яка здійснює свою діяльність у місті Оксфорд та використовує символіку цього міста. Оксофордський університет не має зв'язків з ЄБА. Будь-які претензії з боку Оксфордського університету до [PERSON] та ЄБА відсутні.» Свої вимоги заявник обґрунтовують тим, що [INFO] на веб-сайті Аргумент у розділі Кримінал опубліковано статтю під назвою «[INFO]». Посилання - [INFO]. Автор статті невідомий. Опублікована стаття містить у собі недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] На веб-сайті Аргумент із контактної інформації наявна лише електронна адреса: [INFO]. Заявником направлено вимогу про видалення недостовірної інформації на вказану електрону адресу, але жодної відповіді не отримано. У Державному реєстрі друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності відомості про цей інтернет-ресурс відсутні. Представник заявника - адвокат [PERSON] звернувся до Об'єднання підприємств в галузі телекомунікацій, інформатизації та інтернет «Український мережевий інформаційний центр» з адвокатським запитом про надання інформації відносно власника веб-сайту Аргумент. Жодної відповіді на цей запит нами не отримано. Таким чином, встановлення осіб автора та власника веб-сайту є неможливим. На думку заявника, опублікована стаття містить у собі недостовірну інформацію, яка полягає у наступному. У спірній статті зазначено: «Український бізнесмен продає фальшиві нагороди і відзнаки на мільйони фунтів стерлінгів, використовуючи репутацію Оксфордського університету. Про це пише Європейська правда, з посиланням на британське видання TheTimes. За даними видання, організація під назвою «Європейська Бізнес Асамблея» (EBA) від імені Оксфорда продавала такі премії, як «Міжнародна нагорода Сократа» і «Пам'ятна премія королеви Вікторії» на суму до 9300 фунтів стерлінгів за кожну. «Європейська Бізнес Асамблея» веде свою діяльність з початку 2000-х років. Нагороди вручає [PERSON], колишній лектор OxfordBrookesUniversity, який є окремим інститутом. Він, як вважається, є генеральним директором компанії. Засновником компанії є українець [PERSON]» Як зазначає [PERSON], він не є та ніколи не був ані засновником, ані директором, ані співробітником Європейської Бізнес-Асамблеї (далі за текстом - ЄБА), що підтверджується відповідним витягом. Відомості про засновників і власників юридичної особи, яка зареєстрована та здійснює свою діяльність на території Великої Британії, наявні у відкритому доступі. Європейська Бізнес-Асамблея (код 03964500) - це компанія, яка зареєстрована та здійснює свою діяльність у місті Оксфорд (Велика Британія) з моменту створення у 2000 році та до сьогоднішнього дня. Відомості про діяльність компанії висвітлені на її особистому сайті за посиланням www.ebaoxford.co.uk. Європейська Бізнес-Асамблея, як і будь-яка інша юридична особа, має право створювати і вручати різні премії та нагороди, що дозволяється законодавством Великої Британії. Всі нагороди ЄБА є легітимними, що підтверджується реєстраційними ліцензіями IntellectualProperty Office. Ці нагороди та премії є інтелектуальною власністю ЄБА і зареєстровані в Офісі інтелектуальної власності Великої Британії, відомості з якого наявні у відкритому доступі за посиланням www.gov.uk/intellectual-property-an-overview/protect-your-intellectual-property. Користуючись наданими правами, в умовах прозорої процедури ЄБА дійсно здійснює вручення премій та нагород відомим особам по всьому світу. Діяльність ЄБА повністю законна. При цьому, як вказує заявник, він не має відношення до ЄБА та її нагород і відповідно не здійснює їх видачу, а тим більше продаж. За своєю суттю поширена інформація є фактичним звинуваченням у вчиненні шахрайських дій, що за законодавством України є злочином, при цьому відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Також [PERSON] зазначає, що успірній статті зазначено:«Компанія використовує фотографії Оксфордських коледжів в своїй рекламі, копіює шрифт університету в своєму логотипі і заявляє, що пропонує відвідувачам цих подій доступ до «ексклюзивних лекцій Оксфордського університету» Європейська Бізнес-Асамблея не асоціює себе з Оксфордським університетом. ЄБА є самостійною юридичною особою, яка здійснює свою діяльність у місті Оксфорд та використовує символіку цього міста, так само як і Оксфордський університет та інші компанії, організації і установи. Більше того, прес-секретар Оксфордського університету також підтвердив той факт, що освітня установа не має зв'язків з ЄБА. Оксфордський університет має власну службу безпеки, яка досить прискіпливо та ретельно відстежує всі ризики, пов'язані з репутацією та брендом престижного навчального закладу. Слід зауважити, що будь-які претензії з боку Оксфордського університету до нього відсутні. Крім того, [PERSON] просить звернути суд звернути окрему увагу на назву спірної статті, розміщеної на веб-сайті Аргумент, - «[INFO]». Зі змісту статті вбачається, що мова йде про нагороди ЄБА та [PERSON], якого в назві іменовано «українцем». Якщо редакція веб-сайту Аргумент під «оксфорськими преміями» має на увазі премії Оксфордського університету, то слід зауважити, що Оксфорд - це місто, в якому ЄБА здійснює свою діяльність. ЄБА жодним чином не пов'язана з вказаною освітньою установою. Премії ЄБА є легітимними, про що зазначалось вище. Таким чином, навіть назва спірної статті наскрізь містить в собі недостовірну інформацію, яка підлягає спростуванню. Також [PERSON] зазначає, щонедостовірна інформація, яка міститься у спірній статті, принижує його ділову репутацію. В результаті доведення недостовірної інформації такого характеру до відома невизначеного кола осіб, у населення та різних компаній і організацій може скластись невірне враження про особу, як ділового партнера або підприємця. Наслідком поширення такої недостовірної інформації може бути те, що потенційні бізнес-партнери ймовірно уникатимуть ділових контактів та співпраці з відповідною особою. В судове засіданні заявник [PERSON] не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав право представляти свої інтереси в суді представнику [PERSON], який діє на підставі відповідного договору про надання правової допомоги. ( а.с.а.с. 6, 7 ). Представник заявника [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені [PERSON] вимоги, просив їх задовольнити з підстав, на які останній посилається в своєї заяві. При цьому, наголошував на тому, що викладена в мережі Інтернет інформація є недостовірною та такою, що принижує честь та гідність [PERSON] В подальше судове засідання заявник та його представник не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В своїх письмових заявах представник заявника просив суд продовжити розгляд справи за його відсутністю. ( а.с.а.с. 38, 63 ). При таких обставинах, суд враховуючи наявність достатніх даних для вирішення зазначеної справи, вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності заявника та його представника. Суд вислухавши пояснення представника заявника адвоката [PERSON] та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою, однак такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] на веб-сайті Аргумент у розділі Кримінал опубліковано статтю під назвою «[INFO]». Посилання - [INFO]. Автор статті невідомий. Звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на те, що інформація, викладена в тексті вищенаведених статей, є недостовірною, та такою, що порушує його ділову репутацію. Згідно вимог ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Так, приписами ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, серед іншого, честь, гідність і ділова репутація. У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законі інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Стаття 94 ЦК України встановлює право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Разом з тим, у відповідності до положень ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.13, 15 своєї постанови «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 за №1, судовий захист гідності, честі та ділової внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Так, як встановлено в судовому засіданні, в тексті вищенаведених статей, серед іншого, зазначено наступну інформацію: «Український бізнесмен продає фальшиві нагороди і відзнаки на мільйони фунтів стерлінгів, використовуючи репутацію Оксфордського університету. Про це пише Європейська правда, з посиланням на британське видання TheTimes. За даними видання, організація під назвою «Європейська Бізнес Асамблея» (EBA) від імені Оксфорда продавала такі премії, як «Міжнародна нагорода Сократа» і «Пам'ятна премія королеви Вікторії» на суму до 9300 фунтів стерлінгів за кожну. «Європейська Бізнес Асамблея» веде свою діяльність з початку 2000-х років. Нагороди вручає [PERSON], колишній лектор OxfordBrookesUniversity, який є окремим інститутом. Він, як вважається, є генеральним директором компанії. Засновником компанії є українець [PERSON]» Як вбачається з роздруківки витягу з державного реєстру юридичних осіб щодо Європейської Бізнес-Асамблеї заявник [PERSON] не є та ніколи не був ані засновником, ані директором, ані співробітником Європейської Бізнес-Асамблеї. ( а.с.а.с. 25-29 ). Таким чином, судом встановлено, що інформація про те, що [PERSON] є засновником Європейскої Бізнес-Асамблеї не відповідає дійсності. Крім того, судом встановлено, що Європейська Бізнес-Асамблея - юридична особа, яка створена та здійснює свою діяльність у місті Оксфорд, Велика Британія, що підтверджується витягом з державного реєстру юридичних осіб. ЄБА є самостійною юридичною особою, яка здійснює свою діяльність у місті Оксфорд та використовує символіку цього міста, так само як і Оксфордський університет та інші компанії, організації і установи. За Європейською Бізнес-Асамблеєю зареєстровано право інтелектуальної власності на торгові марки - зображення нагороди із [PERSON] та нагороди із Сократом, що підтверджується реєстраційними ліцензіями IntellectualProperty Office. Ці нагороди та премії є інтелектуальною власністю ЄБА і зареєстровані в Офісі інтелектуальної власності Великої Британії, відомості з якого наявні у відкритому доступі. ( а.с.а.с. 39-53 ). Також у статті містяться такі фрази як «липові нагороди», «незаконний бізнес», «торгівля фальшивими нагородами». Зміст статті зводиться до того, що [PERSON] нібито здійснює незаконну діяльність. Зі змісту вказаної статті вбачаються фактичні звинувачення [PERSON] у вчиненні шахрайських дій,тобто суспільно небезпечного діяння, відповідальність за вчинення якого передбачена Кримінальним кодексом України, що є порушенням принципу презумпції невинуватості, що передбачено ст. 62 Конституції України, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дактарас проти Литви» (Daktaras v. Lithuania) від 24.11.2000 вказано, «…при вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені й важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи». Презумпція невинуватості має призначення не лише оберігати честь і гідність особи від необґрунтованих звинувачень у вчиненні злочину, а й має запобігати формуванню громадської думки щодо винуватості/невинуватості особи за відсутності остаточного судового рішення, тому свобода вираження поглядів та переконань (ст.34 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) не є абсолютним правом, а має межі, окреслені правами інших осіб або ж законодавчо встановленими обов'язками (ст.68 Конституції України) Отже, за відсутності обвинувального вироку суду інформація щодо вчинення [PERSON] злочину є недостовірною. Пунктом 19 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 за №1 визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, а тому їх неможна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 08.07.1986 у справі «Лінгенса проти Австрії» («Lingens v. Austria») (12/1984/84/131) зазначив, що слід розмежовувати факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Судом встановлено, що поширена інформація не підпадає під ознаки критики, не є оціночними судженнями, оскільки зважаючи на зміст та характер даної інформації, оспорювана інформація викладена у формі тверджень, ця інформація за змістом не є нейтральною і не може розцінюватись як оціночне судження. Поширені про заявника відомості не підтверджуються жодними доказами. Розповсюдження такої недостовірної інформації порушує особисті немайнові права [PERSON], принижує його гідність, честь та ділову репутацію, а тому така інформація підлягає спростуванню. Як зазначалось судом звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження, заявник [PERSON], як на підставу для її задоволення, посилається на те, що інформація, викладена в тексті вищенаведених статей, є недостовірною, та такою, що порушує його ділову репутацію. При таких обставинах, інформація яка безпосередньо стосується особи заявника [PERSON], та яка викладена у зазначеної заявником статті невідомого автора підлягає спростуванню, як недостовірна, шляхом визнання достовірною наступної інформації: «[PERSON] не є та ніколи не був ані засновником, ані директором, ані співробітником Європейської Бізнес-Асамблеї». Між тим, в своєї заяві заявник [PERSON] просить суд спростувати інформацію, яка міститься у зазначеній статті невідомого автора шляхом визнання достовірною наступної інформації: «Європейська Бізнес-Асамблея має право створювати і вручати різні премії та нагороди. Всі нагороди ЄБА є легітимними, що підтверджується реєстраційними ліцензіями IntellectualProperty Office. Ці нагороди та премії є інтелектуальною власністю ЄБА і зареєстровані в Офісі інтелектуальної власності Великої Британії. Європейська Бізнес-Асамблея не асоціює себе з Оксфордським університетом. ЄБА є самостійною юридичною особою, яка здійснює свою діяльність у місті Оксфорд та використовує символіку цього міста. Оксофордський університет не має зв'язків з ЄБА. Будь-які претензії з боку Оксфордського університету до [PERSON] та ЄБА відсутні». В зазначеній частині заява [PERSON] задоволенню не підлягає, так як зазначена інформація безпосередньо не стосується особистих інтересів [PERSON] та не пов'язана з його особою. Право створювати будь-які об'єкти інтелектуальної власності (в тому числі премії і нагороди) гарантоване законодавством, а тому визнання цієї інформації достовірною чи недостовірною в судовому порядку є зайвим. Враховуючи, що Європейська Бізнес-Асамблея і Оксфордський університет не є учасниками цієї справи, встановлення достовірності або недостовірності інформації щодо наявності або відсутності будь-яких правовідносин, угод, спорів чи претензій між ними - в рамках даної справи знаходиться поза компетенцією суду. На підставі викладеного, ст.ст. 28, 32, 34, 68 Конституції України, ст. 30 Закону України « Про інформації », ст.ст. 94, 201, 277, 302 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02. 2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»,

Outcome: partial