Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

23.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня досягнення дитиною повноліття. Як на підставу позову посилається на те, що вона є матірю [PERSON], [INFO], відповідач є батьком [PERSON]. Син проживає з нею. На даний час відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В 2018 році син став студентом та навчається на денній формі навчання НТУ «ХПІ», рік навчання відповідно до контракту складає 11\~260 грн. Самостійного доходу син не має. Відповідач має постійну роботу, інших осіб на утриманні не має. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги просила задовольнити, надала відповідні пояснення. Відповідач позовні вимоги визнав, зазначив, що він працює інженером та отримує середньомісячний дохід у розмірі 5000 грн. Восени 2018 року написав заяву, щоб за місцем роботи продовжували відраховувати з його заробітної плати аліменти на утримання сина і після досягнення сином повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився 12.12.2000 року, батьком якого записаний відповідач [PERSON], матірю позивачка [PERSON]. Згідно з довідкою Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 12.10.2018 року, [PERSON] є студентом першого курсу денного навчання навчально-наукового інституту механічної інженерії і транспорту. Відповідно до договору №29 від 07.08.2018 року, укладеного між позивачем та Університетом «ХПІ», останній надає освітні послуги з приводу навчання [PERSON], кількість семестрів 8, загальна сума навчання складає 45\~040 грн, за один семестр 5630 грн. Таким чином, враховуючи денну платну форму навчання повнолітнього сина, відсутність у нього джерела доходів, необхідність витрат на навчання, тому він потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку він має можливість надати. Відповідно до частин першої та третьої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як зазначив відповідач, він працює інженером та отримує середньомісячний дохід у розмірі 5000 грн. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог щодо стягнення аліментів на період навчання сина, то суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, визначивши стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від заробітку платника аліментів на період навчання повнолітнього сина, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. У разі припинення навчання право на утримання повнолітньої дитини припиняється. З приводу посилання відповідача на те, що він писав заяву про продовження відрахування з його заробітної плати аліментів на утримання сина, суд зазначає, що це питання перебуває в площині виконання рішення про стягнення аліментів, тому відповідач має право повідомити про ці обставини в ході примусового виконання рішення, яке державний виконавець врахує при визначенні розрахунку суми аліментів. Враховуючи, що [PERSON] народився\~12.12.2000\~року,\~то юридично\~він вважається\~таким,\~що набув\~повноліття наступного\~дня,\~тобто 13.12.2018\~року,\~у звязку\~аліменти підлягають\~стягнення з\~13.12.2018 року. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги задоволені, то судовий збір у розмірі 704 грн. 80 підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved