Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

22 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій він посилається на те, що 07.08.2007 року у відділі РАЦС Чернівецького МУЮ, за актовим записом № 1300, між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Вказав, що від спільного шлюбу у них з відповідачкою є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Зазначив, що в результаті спільного проживання зясувалося, що вони з відповідачкою зовсім різні люди по складу характеру, весь цей період вони безперестанку сварилися. Шлюбні стосунки у них фактично припинені, з початку 2014 року вони проживають окремо, стосунків не підтримують. Примирення між ними неможливо, оскільки це суперечить його переконанням, щодо спільного життя. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який зареєстровано 07.08.2007 року у відділі РАЦС Чернівецького МУЮ, за актовим записом № 1300. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але його представник [PERSON] надав суду заяву в якій просить справу слухати у їхній відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 07.08.2007 року у відділі РАЦС Чернівецького МУЮ, за актовим записом № 1300, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. У сторін від шлюбу є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER]; донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сімю. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, небажання позивача зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: approved