Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

22.05.2014 року до Карлівського районного суду надійшла вищевказана позовна заява, в якій [PERSON] просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2012 року народження, у розмірі ? частина доходу відповідача щомісячно, до досягнення сином повноліття, а також аліменти у розмірі ? частина доходу відповідача щомісячно, на її утримання, на її користь, до досягнення дитиною 3-х років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], 2012 року народження. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Три місяці подружжя не проживає разом і відповідач не приймає участі в утриманні дитини, яка проживає з позивачем. Відповідач має матеріальну можливість утримувати дитини. Стан здоров'я відповідача дозволяє надавати матеріальну допомогу. Тому позивач звернулася до суду. Позивач в судовому засіданні підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов, з зазначених у ньому підстав. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України, визначено, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення коштів за рішенням суду. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 12.09.2009 року, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 5) Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], 2012 року народження, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 4) Згідно довідки Карлівської міської ради від 22.05.2014 року, сторони та їхній спільний син зареєстровані в [INFO]. (а.с. 6) Позивач у своєму позові зазначила, що на даний час сторони проживають окремо і дитина проживає разом з нею. Визнаючи позов відповідач не заперечував таку обставину, тому суд вважає її доведеною на підставі ст. 61 ч. 1 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 даної статті - право на утримання, дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визнання відповідачем позову свідчить про те, що його стан здоров'я та матеріальне становище дозволяють йому утримувати дружину та сина, в зазначеному позивачем розмірі утримання. Правові підстави для стягнення аліментів наведені вище. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього спільного неповнолітнього сина у розмірі ? частина доходу відповідача щомісячно та аліменти на утримання позивача (дружини відповідача), до досягнення спільною дитиною сторін 3 років, у розмірі ? частина доходу відповідача щомісячно. На підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якої позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved