Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

21 травня 2015 року по даній справі судом проголошено рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог. На вказане рішення надійшла апеляційна скарга, яка разом із справою 08.06.2015 року направлена до Апеляційного суду м.Києва. До Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вказана справа з ухвалою Апеляційного суду м.Києва за якою справу було направлено до районного суду для ухвалення додаткового рішення. В ухвалі зокрема зазначено, що суд не розглянув вимоги про стягнення суми депозиту з урахуванням обставин і норм Закону України «Про банки та банківську діяльність»; судом вирішено позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди лише до одного відповідача, хоча позов пред'явлено до трьох; судом не з'ясовано, які вимоги пред'явлено до відповідача [PERSON] та не вирішив їх. Сторони в судове засідання не зявилися, про поважні причини неявки суд не повідомили. Так як неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, суд продовжив судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо - стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що Компанія «Квіккон Лімітед», [PERSON], [PERSON], як власники істотної участі, повинні були забезпечити адекватність капіталу та його ефективність. В зв'язку з тим, що цього не було зроблено, керівництвом банку було заподіяно шкоду позивачу. Стаття 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин визначала, що Банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку (ч.3). Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку (ч.4). Власники істотної участі, керівники банку (крім керівників відокремлених підрозділів банку) за фіктивне банкрутство, доведення до банкрутства або приховування стійкої фінансової неспроможності банку несуть відповідальність (ч.5). У відповідності до ч.6 статті 58 Закону, на власників істотної участі та керівників банку за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов'язаннями банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних. Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Позивач в судове засідання не з'явилася, не надала суду доказів на підтвердження вини Компанії «Квіккон Лімітед», [PERSON], [PERSON] у віднесенні банку до категорії неплатоспроможних. А тому, оскільки позивачем не доведено чотирьох складових, які необхідні для можливості стягнення суми вкладу саме як на відшкодування шкоди, спричиненої позивачу, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів на користь позивача коштів банківського вкладу. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed