Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

22 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 26 вересня 1992 року в Нововолинському міському відділі ЗАГСу Волинської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя не склалось внаслідок різних поглядів на сімейне життя та обов'язки. Позивач вказує, що відповідач протягом сімейного життя постійно зраджував її, на підставі чого відбувались скварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Позивач зазначає, що можливості зверегти сім'ю немає, відповідач проживає з іншою особою. Вказує, що вони з березня 2017 року не підтримують подружні відносини. Фактично сім'я розпалась. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. \~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~ \~ \~ З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] надсилалися судові повістки про виклик до суду на адресу зазначену в позові, повідомлену позивачем, однак поштові відправлення не були вручені йому із незалежних від суду причин, із поштового конверту вбачається, що відповідач за вказаною адресою не проживає, однак дана обставина спростована самим відповідачем, який сам зазначив дану адресу у своїй письмовій заяві від 08.09.2017 року (а.с.27). В суд відповідач на виклики він не з'являвся, причин неявки суду не повідомляв. Слід також зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідач [PERSON] про стан фактично відомої йому в провадженні Нововолинського міського суду цивільної справи за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу, як встановлено судом, - не цікавився. Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.4), копію свідоцтва про шлюб (а.с.5), копію свідоцтва про народження (а.с.6), копію паспорта та коду позивача (а.с.7-8), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружні відносини, примирення між сторонами неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення 640,00 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved