overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

24.04.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS]. Вказує, що в період зареєстрованого шлюбу в якому вони перебували з 24.12.2011 року ними за спільні кошти був придбаний спірний будинок за договором купівлі-продажу від 26.03.2013 р. Шлюб розірвано 20.01.2014 р., вказаний будинок вважає спільним майном подружжя. Позивач подала до суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через житловий орган за місцем реєстрації відповідно до ст.76 ч.3-4 ЦПК України, оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов слід задовольнити. Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України, ч.3 ст.368, 372 ЦК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, вказане майно може бути поділено виходячи з рівності часток, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом, або рішенням суду, у зв'язку з чим право спільної сумісної власності припиняється. Судом встановлено, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя - сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.12.2011 р. по 20.01.2014 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду а.с.5-6. За період шлюбу 26.03.2013 року за договором купівлі-продажу ними був придбаний житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS], який включає в себе: житловий будинок «А-1» загальною площею 37,60 кв.м., житловою площею 20,50 кв.м., сарай «Б», підвал Б п/д, сарай «В», баня «Г», вбиральня «Д»; власником якого зареєстрований відповідач [PERSON] а.с.32-41. Право власності на нерухомість зареєстровано, згідно витребуваної судом довідки в Державного реєстру речових прав. Таким чином слід поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за позивачем та відповідачем за кожним право власності по 1/2 частині будинку. На підставі ст.368, 372 ЦК України, ст.70 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

24.04.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитини повноліття, посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України - батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 21.02.1998 р. позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб - а.с. 4, згідно свідоцтв про народження відповідач являється батьком дитини - [PERSON], [INFO], - а.с.3, однак як слідує з матеріалів справи матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

24.04.2014 р. заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він є онуком [PERSON], померлої [INFO] У судове засідання заявник не з'явився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, доводи заяви підтримав. Представник заінтересованої особи не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що є розписки про отримання судових повісток. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. [INFO] помер батько заявника - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка ОМУЮ у Сумській області від 6.12. 2012 р./ а.с. 7/ Батьківство померлого відносно заявника підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 19.05.1992 р., виданим відділом ЗАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області./ а.с. 8/ [INFO] померла бабуся заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 5 квітня 2013 року, виданим виконкомом Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області/ а.с. 9/ Материнство [PERSON] відносно [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10 червня 1969 року, виданим Пологівською сільською радою Охтирського району Сумської області/ а.с. 10/. Факт того, що заявник являється онуком [PERSON], підтверджується довідкою Пологівської загальноосвітньої школи 1-11 ступенів Охтирської районної ради Сумської області від 1 листопада 2013 року за №44, довідкою Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області №502 від 1 листопада 2013 року, свідоцтвом про базову загальну середню освіту серія [NUMBER] від 27 червня 2007 року з додатком до свідоцтва/ а.с.6, 11/. Крім того, той факт, що заявник являється онуком [PERSON], що вони разом проживали тривалий час однією сім'єю в своїй письмовій заяві підтвердила [PERSON] Заявник звернувся до суду із вказаною заявою , щоб встановити факт родинних відносин між ним та його бабусею - [PERSON] для оформлення спадщини після її смерті. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

24.04.2014р. із вказаною заявою до суду першої інстанції звернулась [PERSON], де просила надати їй право на шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що будучи неповнолітньою у лютому 2011 року познайомилась із [PERSON], у них склались дружні відносини, які з часом переросли у близькі. З цього ж часу вони стали проживати однією сім'єю. Від спільного проживання, вона завагітніла. Звернувшись до відділу РАЦС з приводу реєстрації шлюбу, отримала відмову через недосягнення нею шлюбного віку. Заявник - [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити, давши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у поданій заяві. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні підтримав подану заяву. Заінтересована особа - представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Докучаєвського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, рішення винести на розсуд суду. Вислухавши пояснення з'явившихся сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: [PERSON] згідно паспорту громадянки України за серією [NUMBER], виданого 14 листопада 2012 року Докучаєвським МВ ГУМВС України в Донецькій області, народилась [INFO]. Отже, на момент винесення цього рішення, заявник [PERSON] досягла повних 17 років. Як встановлено в судовому засіданні, визнається сторонами, підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON], а також матеріалами справи, заявниця [PERSON], будучи неповнолітньою у лютому 2011 року познайомилась із [PERSON], у них склались дружні відносини, які з часом переросли у близькі. З цього часу вони стали проживати однією сім'єю. Від спільного проживання, [PERSON] завагітніла. Останній факт підтверджується довідкою Комунальної лікувально-профілактичної установи «Центральна міська лікарня м. Докучаєвська», виданої на підставі протоколу засідання ЛКК за № 35 від 19 березня 2014 року, за якою [PERSON] перебуває на обліку в жіночій консультації з діагнозом: вагітність 9-10 тижнів. Відповідно до статті 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно статті 23 цього ж Кодексу, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За частиною 3 статті 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Таким чином, зібранні у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вказаної заяви, оскільки заявниця досягла шістнадцяти років і станом на 19 березня 2014 року вагітність [PERSON] становить 9-10 тижнів, то реєстрація шлюбу відповідатиме її інтересам, забезпечить стабільність відносин між подружжям та охорону інтересів майбутньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

24.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою 27 липня 1979 року, вказуючи на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Фактичні шлюбні відносини між ними припинились з грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Подальше спільне проживання неможливо. Від сумісного проживання неповнолітніх дітей не мають. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на розгляді справи. Відповідачка в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 27 липня 1979 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2007. Як зазначив позивач в позові, що підтвердила в судовому засіданні відповідачка, від сумісного поважання мають повнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. 14.07.2014 року за клопотанням відповідачки судом було надано строк на примирення сторін строком до 12 вересня 2014 року. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Сімейні відносини припинені в грудні 2013 року, примирення неможливе, сумісного господарства подружжя не веде. Враховуючи те, що подружжя з вказаного строку подружні відносини не підтримують, разом не проживають, спільно господарство не ведуть, спільні діти набули повноліття, беручи до уваги, що сторони протягом наданого строку не досягли примирення, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню. Суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

24.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04.05.2011 р. він зареєстрував шлюб із відповідачкою. Спільних дітей не мають. Сімейне життя із відповідачкою не склалося, на даний час шлюбні відносини між ним і відповідачкою припинено. Спору про поділ спільного майна не має. Позивач просить шлюб, зареєстрований між ним і відповідачкою розірвати. Позивач надала заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка надала суду заяву про визнання позову. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача та позицію відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, встановив наступне. 04.05.2011 р. [PERSON] та [PERSON] вступили в шлюб. Сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

24.04.2014 року [PERSON] звернувшись до суду, просить стягнути аліменти з [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, на своє утримання до виповнення малолітньому сину [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO] року. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.09.2013 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони припинили сумісне проживання. Син мешкає разом з нею. В даний час вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за сином, ніяких доходів не має. Добровільно надавати допомогу відповідач не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.5.Дитина проживає разом з матір'ю. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі та у відповідності з ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст. 84 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України від 18.03.2004 року, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

24.04.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.05.2011 року між ними був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що між ними відсутнє взаємопорозуміння, через несумісність характерів, різних поглядів на життя вони втратили один до одного почуття поваги та кохання, просив шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.05.2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] Через несумісність характерів, втратили один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони припинили. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

24.04.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача зазначивши, що з 23 жовтня 1993 року вони зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 590. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання добровільно не надає, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитись не вдалось, вона змушена звернутись до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явилася, надала письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. В поданій суду письмовій заяві відповідач позов визнав в повному обсязі, просив розглянути справу в його відсутність. Відповідно до ст.158 ч.2 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Відповідач працездатного віку, відповідач на даний час працює в Локомотивному депо ст. Коростень, де отримує заробітну плату, розмір якої в середньому складає 2500-3000 тис грн, на місяць а тому може надавати допомогу на утримання дитини, інших утриманців не має, не інвалід, має добрий стан здоров'я. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, має постійний регулярний дохід, тому позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

24.04.2014 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 07.08.2010 року було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 897. При цьому позивач посилається на те, що з 17.03.2014 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та шлюбні стосунки між сторонами припинилися. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Місце проживання дитини сторони вирішили спільно, тому суперечки щодо місця проживання дитини відсутні. З 17 березня 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, сторони проживають окремо один від одного, будь-які стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття кохання один до одного, шлюб став носити формальний характер. Спору про поділ майна, набутого під час шлюбу, між сторонами немає. На підставі наведеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем, та залишити позивачці шлюбне прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні 28.05.2014 року відповідачем було заявлено клопотання по надання строку на примирення терміном на три місяці, яке було задоволено судом. По закінченню строку на примирення, сторони надали до суду заяву, про розгляд справи за їх відсутності, та не заперечували проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління, актовий запис № 897. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Місце проживання дитини сторони вирішили спільно, тому суперечки щодо місця проживання дитини відсутні. З 17 березня 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Сторони не підтримують шлюбні відносини, будь-які стосунки не підтримують, між ними втрачено почуття любові та поваги, часті сварки привели до того, що спільне подружнє життя стало неможливим. Шлюб став носити формальний характер, майнового спору між ними немає. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати.

Outcome: approved