Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

23.03.2017 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 303048 від 09.12.2015 року. До травня 2014 року [PERSON] виховувалась в родині батька, нею опікувалась бабуся [PERSON]. З травня 2014 року [PERSON] проживала в сім`ї позивача та навчається в Залізничній [PERSON] ступенів Гуляйпільської районної ради. Далі в позові зазначила, що згідно з рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі № 315/915/16-ц від 21.10.2015 року, батько дитини [PERSON], [INFO] позбавлений батьківських прав. Позивач, [PERSON] призначена опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON], [INFO] згідно розпорядженням Гуляйпільської РДА № 262 від 27.11.2015 року. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: вул. Шкільна (Котовського), 31, с. Залізничне, Гуляйпільський район, Запорізька область, 70231. Наразі позивач належним чином доглядає за [PERSON], матеріально утримує, оздоровлює і виховує. Дитина має все необхідне для нормального фізичного і духовного розвитку, навчання в КЗ «Залізнична загальноосвітня школа І-ІІ ступенів» Гуляйпільської районної ради. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обовязку утримувати своїх дітей. Наразі відповідач є інвалідом ІІ групи загального захворювання, посвідчення № 115410, непрацюючий, проживає разом зі своєю матірю [PERSON], [INFO], пенсіонеркою. Як позивачу відомо, аліментів відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки, сина немає. На даний час відповідач у добровільному порядку не надає допомогу на утримання дочки. Прохає стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.03.2016 року (дня предявлення цього позову) і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про його відкладення не надала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Вказав на те, що він є інвалідом ІІ групи, з доходів отримує лише пенсію (а. с. 26). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 303048 виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області від 09.12.2015 року. (а. с. 5). В свідоцтві про народження дитини в графі «батько» вказаний відповідач [PERSON]. Відповідно до рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі № 315/915/16-ц від 21.10.2015 року, батько дитини [PERSON], [INFO] позбавлений батьківських прав. При цьому питання щодо стягнення з нього аліментів не розглядалося (а.с. 8-10). Згідно розпорядження голови Гуляйпільської РДА Запорізької області № 262 від 27.11.2015 року позивача [PERSON], [INFO], призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON], [INFO]. Дитина проживає за адресою опікуна вул. Шкільна (Котовського), 31, сел. Залізничне Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 6-7). Згідно довідки про фактичне місце проживання та склад сім`ї яка видана виконавчим комітетом Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області від 27.02.2017 року за № 156/03 в тім, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: вул. Шкільна (Котовського), буд. 31, смт. Залізничне Гуляйпільського району Запорізької області, фактично проживає за адресою: [INFO], та має склад сім`ї: [PERSON] брат, [INFO]; [PERSON] опікун, [INFO]; [PERSON] племінник, [INFO]; [PERSON] племінник, [INFO] (а.с. 11). Відповідач є інвалідом ІІ групи загального захворювання, не працює, отримує пенсію про що ним зазначено в його письмовій заяві. Відомостей про знаходження на його утриманні інших непрацездатних осіб або наявність інших аліментних стягнень не надав. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21.10.2015 року встановлено, що [PERSON] хвороби, яка б перешкоджала виконанню ним батьківських обовязків не має (а.с.8 на звороті). [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків відносно його дочки [PERSON], 2002 року (а.с.9). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне положення дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність інших аліментних стягнень та дітей. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я дитини, яка має вади здоровя, та платника аліментів, який є інвалідом ІІ групи загального захворювання, останній проживає разом з матірю пенсійного віку, яка на його утриманні не перебуває, не працевлаштований, отримує пенсію, інших аліментних стягнень не має, що слідує з тексту позовної заяви та з письмової заяви відповідача, а також те, що матір дитини не може надавати їй будь-яку допомогу у звязку з тяжкою тривалою хворобою, що спричиняє повну її недієздатність. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивач звернулася до суду із позовною заявою 23.03.2017 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Разом з тим, згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснює сторонам, що позивач та\~відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.\~\~ Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved