Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

22 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади м. Гадяч в особі Гадяцької міської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності. 24 вересня 2019 року ухвалою Гадяцького районного суду провадження у даній справі відкрито. В судове засідання пре дставник позивача та третя особа подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Відповідач - Гадяцька міська рада - звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши матеріали справи та наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну правову оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 21 грудня 2010 року рішенням Гадяцького районного суду по справі № 2-352/2010р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя задоволено частково. Розділено будинковолодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на 41/100 частини домоволодіння, за [PERSON] визнано право власності на 59/100 частини домоволодіння. Рішенням Гадяцької міської ради від 19 січня 2012 року помешканню, що відійшло [PERSON] присвоєно поштову адресу - квартиру [ADDRESS] . Рішенням Гадяцького районного суду від 19 червня 2012 року за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Рішенням Гадяцької міської ради від 20 вересня 2018 року помешканню, що відійшло [PERSON] присвоєно поштову адресу - квартиру [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 09 серпня 2019 року [PERSON] відмовлено в державній реєстрації належної йому частини домоволодіння, так як подані документи не дають змоги встановити набуття речових прав за позивачем на квартиру [ADDRESS] , оскільки рішенням суду визнано, що [PERSON] є власником 41/100 частини домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Відповідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як його право на квартиру [ADDRESS] , як одну цілу домоволодіння не визнається державним реєстратором прав на нерухоме майно, а позивач позбавлений права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Судові витрати у даній справі слід покласти на позивача за його клопотанням.

Outcome: approved