Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

24.06.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] в якій вони просять суд визнати за ними в рівних частинах право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Свої вимоги позивачі мотивували тим, що за життя їхній матері [PERSON] належав, окрім іншого спадкового майна, і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , про що свідчить запис у по господарський книзі, як того вимагало законодавство, що діяло на момент будівництва. Крім позивачів спадкоємців першої черги немає. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини нотаріусом позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на будинок. В даний час позивачі змушені звернутися до суду, оскільки їх права не визнаються і вони не можуть розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивачі не з`явилися, надавши через канцелярію суду заяви з проханням справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Від уповноваженого за посадою представника відповідача - Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Спадкодавцем [PERSON] та її чоловіком [PERSON] за життя в 1957 році було побудовано житловий будинок [ADDRESS] . Згідно запису в погосподарській книзі №6 за 2011-2015 роки [PERSON] , мала в користуванні земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки-інформації виданої виконкомом Золочівської селищної ради за №488 від 30.08.2018 року вбачається, що згідно запису в по господарській книзі№5 , особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме будинку [ADDRESS] , за параметрами запиту права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відомості станом на 18.10.2018 року відсутні. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володіла житловим будинком [ADDRESS] , на праві власності, що підтверджується записом у по господарській книзі. [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження . [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [INFO] в м. Харків, у віці 93 років померла [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Згідно належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи №182/2012, заведеної після смерті [PERSON] , наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк звернулися сини спадкодавця - позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] . Їх заяви було зареєстровано у книзі обліку і реєстрації спадкових справ, та заведено спадкову справу №412/2017. 24.12.2012 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові вклади в ощадному банку. Більше із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї ніхто не звертався, що також вбачається із наданих суду інформаційних довідок зі Спадкового реєстру. 24 червня 2020 року постановою державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно. Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, в тому числі, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги є сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , які в шестимісячний строк звернулися із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлюють порядок прийняття спадщини, так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно до положень статей 1268,1269 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті батька, так як в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивачів перейшло право власності на будинок [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] . Проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини.

Outcome: approved