Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

22 грудня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.12.2016 року і до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 15 березня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює в ДП «Шепетівське лісове господарство» та має постійних дохід. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ДВ № 609413, виданим 15.03.2011 року відділом запису актів цивільного стану адміністрації м.Апатіти Мурманської області. Вони є батьками неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ДП № 677774 від 05.07.2011 року, виданого Відділом запису актів цивільного стану адміністрації м.Апатіти Мурманської області 05.07.2011 року. Згідно довідки ДП «Шепетівське лісове господарство» № 101 від 30.12.2016 року [PERSON] з 03.06.2013 року працює на посаді штабелювальника в Державному підприємстві «Шепетівське лісове господарство» та його середній заробіток за 2016 рік складає 49219,60 грн., що становить в середньому 4101,63 грн. на місяць. З огляду на те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, є здоровим та працездатним, добровільно коштів на його утримання не надає, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина[PERSON] в розмірі 1/3 частки від його заробітку /доходу/ на дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ним повноліття. Враховуючи, що позов позивачкою подано до суду 20.12.2016 року, що вбачається з штемпеля на поштовому конверті, суд вважає, що стягнення аліментів має здійснюватися саме з цієї дати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial