Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

23.03.2015 року позивач [PERSON] звернулась до Козельщинського районного суду із вищезазначеним позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви в суд до повноліття дітей. Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. Далі позивач в позові зазначила, що неповнолітні діти перебувають на її утриманні, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає, а тому прохає стягнути аліменти з відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що дійсно відповідач в добровільному порядку не надає допомогу на утриманні дітей. Відповідач має мінливий дохід, так як в весняно-літній період його заробітна плата більша ніж в осінньо-зимовий період, але вона не бажає стягувати аліменти з відповідач в твердій грошовій формі, оскільки 300 грн. на кожну дитину є недостатньою та меншою сумою. Також, вважає, що розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідач за рішення суду в частці є більшим ніж в твердій грошові сумі, а тому наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов в частині стягнення аліментів визнає, але прохає суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі по 300 грн. на кожну дитину, оскільки в кожний період року отримує різні суми. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази вважає, що позов позивача підлягає до задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають дітей, а саме сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року вбачається, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 182 СК України вбачається, що батьки повинні утримувати своїх дітей. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища батьків і дітей і не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дітей певного віку. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України вбачається, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів в твердій грошовій сумі по 300 грн. на кожну дитину, так як він отримує в кожний період року різні суми, оскільки до суду не надано письмові доказів. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України вбачається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що відповідачем не надано до суду письмових доказів про отримання доходу, суд позбавлений можливість визначитися з нерегулярністю або із мінливістю доходу, який отримує відповідач, а тому з врахуванням позиції позивача щодо стягнення аліментів в частці, а також з метою захисту інтересів дітей, суд вважає, що відповідач як батько малолітніх дітей повинен приймати участь в утриманні своїх дітей та сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку або доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.03.2015 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved