Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

24.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що їй на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯЛ № 601505, від 10 грудня 2010 року, виданого на підставі розпорядження Первомайської районної державної адміністрації від 14 жовтня 2010 року № 332-р., належить земельна ділянка площею 4,5974 га, за кадастровим номером: 4825484600:02:000:0816, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована (за межами населеного пункту) Лисогірської сільської ради, Первомайського району, Миколаївської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивачем втрачено оригінал вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отримати дублікат вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку на даний момент можливості не має, тому [PERSON] вважає за необхідне визнати за нею право власності на земельну ділянку у відповідності зі ст.392 ЦК України. Одним із способів захисту майнового права за правилами позовного провадження є визнання права власності за правилами статті 392 ЦК України, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВСУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від відповідача на адресу суду надійшов лист з проханням слухати справу за відсутності представника Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, проти задоволення позову не заперечували. Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області направило на адресу суду листа з проханням слухати справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 4,5974 га, за кадастровим номером: 4825484600:02:000:0816, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована (за межами населеного пункту) Лисогірської сільської ради, Первомайського району, Миколаївської області, яка належить їй на підставі державного акту про право власності на землю серії ЯЛ № 601505, від 10 грудня 2010 року, виданого на підставі розпорядження Первомайської районної державної адміністрації від 14 жовтня 2010 року № 332-р., що підтверджується копіями акту та листа Відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 1235/178-17 від 27.12.2017 року (а.с.10,11). На даний час позивачем втрачено оригінал вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку. Отримати дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку на даний момент можливості не має, так як з 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку вже не видаються, всі незаповнені бланки в районних відділах земельних ресурсів вилучено, а, отже, заповнити та видати дублікат державного акта неможливо. Згідно з пунктом 48 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у звязку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку заявник подає органові державної реєстрації прав: 1) завірену в установленому порядку органом, що видавав документ, копію примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа; 2) оголошення про втрату документа у регіональних друкованих засобах масової інформації за місцем розташування нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє імя виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор органу державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію права власності з видачею свідоцтва на заміну втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа. У свідоцтві зазначається серія, номер, назва, дата видачі та субєкт, який здійснив видачу втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа. На виконання даних вимог, позивач не має можливості отримати належним чином завірену копію втраченого державного акту на право власності на землю, а тому реєстрація права власності таким чином не можлива. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved