Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

22 жовтня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на транспортний засіб - автомобіль марки «ИЖ» моделі [NUMBER], тип - легковий вантажопасажирський, номерний знак [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що [INFO] помер її чоловік та батько відповідачів [PERSON] - [PERSON]. Після його смерті відкрилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаного автомобілю, який було придбано за кредитні кошти. Рішенням суду за позивачкою було визнано частку у грошовому виразі 22467 грн. Посилаючись на те, що частка відповідачів є незначною, що автомобіль фактично перебуває у її користуванні, що нею сплачено в повному обсязі вартість її частки вказаного майна, просила припинити їх власність на вказане майно шляхом визнання за нею права власності на вказаний автомобіль в цілому. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила про вищевикладене. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали та пояснили, що в порядку спадкування після смерті їх батька [PERSON] вони в рівних частках є спадкоємцями 51/100 частини вказаного автомобілю, який фактично перебуває у користуванні позивачки. За рішенням суду, в рахунок погашення їх заборгованості з належної їм частки вказаного автомобілю, з них було стягнуто по 8335, 43 грн. Вони не заперечували проти виплати їм компенсації належної вартості у розмірі, що відповідає сумі вказаних боргових зобов'язань з перерахуванням цих сум на користь ПАТ «МетаБанк» для погашення їх заборгованості. Представник відповідача ПАТ «МетаБанк» проти задоволення вказаних позовних вимог не заперечувала, підтвердила про наявний борг відповідачів [PERSON] та [PERSON] перед Банком у вищевказаних сумах. З досліджених письмових доказів слідує, що сторони по справі є співвласниками вище вказаного автомобілю, з яких 49/100 частин за рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 08 червня 2010 року визнано за [PERSON] (а.с. 17-18). Зі змісту вказаного рішення, а також рішень Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29.10.2015 року, Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2010 року, 22.03.2011 року та 11.06.2011 року слідує, що окрім [PERSON], іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] в рівних частках є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 54- 63). Тобто інша 51/100 частина вказаного автомобілю належить відповідачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. З наданих позивачкою [PERSON] копій квитанцій (а.с. 28-47) слідує, що нею сплачено на рахунок кредитора спадкодавця - ПАТ «МетаБанк» кошти в погашення заборгованості вартості належної їй частки автомобілю. В той же час, відповідачі [PERSON] та [PERSON] суму боргу відповідно до належних їм часток не сплатили, і згідно рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04.01.2011 року вказана заборгованість була стягнута з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках з кожного по 8335,43 грн. (а.с. 65-66). Зі змісту цього ж рішення слідує, що позивачкою [PERSON] розмір заборгованості, що відповідає її частці сплаченою останньою в повному обсязі. Згідно довідки ПАТ «МетаБанк» від 05.02.2016 року за відповідачами [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №634000852299А від 20.03.2008 року, укладеним між АБ «МетаБанк» та [PERSON], померлим [INFO], рахується заборгованість, що стягнута за рішенням суду від 04.01.2011 року по справі № 2-1024/10 на користь ПАТ «МетаБанк» з [PERSON] в розмірі 8335,43 грн. та судових витрат 143,35 грн. і з [PERSON] - 8335,43 грн. та судових витрат - 143,35 грн. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч.ч. 4,5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна норма міститься в ст. 321 ЦК України. За положеннями ст. 365 цього Кодексу право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно з постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, ухваленою у відповідності з правилами п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України та яка є обов'язковою для всіх судів України, для припинення права особи на частку у спільному майні потрібно встановити будь - яку з обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкту, який є спільним майном. Як вбачається із матеріалів справи та слідує з пояснень учасників, припинення прав відповідачів у спільній частковій власності на спірний автомобіль не завдасть шкоди їх інтересам. Вказана річ є неподільною, фактично перебуває у користуванні позивачки, якою внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області згідно квитанцій № 67850937 від 05.02.2016 року та № 67864996 від 05.02.2016 року 16 670, 86 грн. в рахунок компенсації вартості вказаного автомобілю відповідачам [PERSON] та [PERSON], та які в свою чергу позовні вимоги визнали та звернулись до суду із заявами про перерахування цих коштів в рахунок погашення їх боргових зобов'язань перед ПАТ «МетаБанк» за договором кредиту, укладеним з їх батьком [PERSON] Враховуючи вищевказане, встановивши, що спірне майно є неподільним, фактично перебуває у користуванні позивачки [PERSON], якій вже належить 49/100 його частин, що відповідачі не заперечують проти припинення їх права власності на належну їм частку у вказаному майні, та таке припинення не завдасть шкоди їх інтересам, що позивачкою внесено кошти для виплати компенсації вартості цього майна відповідачам, тому позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved