overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

24.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить визначити їй додатковий строк на 1 місяць для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 07 серпня 2005 року. Мотивує це тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батька, але своєчасно в шестимісячний строк не звернулася до державної контори для оформлення спадщини так як в період з 02.02.2006 року по 13.02.2006 року знаходилася на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря. Позивач просить справ розглядати у її відсутність. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки свого представника суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 07.08.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ТП №016795 та є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-УР №422320, копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії І-ТП №435342. На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. З повідомлення Овруцької ДНК № 464/01-16 від 28.02.2017 р. видно, що після померлого 07.08.2005 року [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не зверталися. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. З матеріалів справи видно, що постановою Овруцької ДНК №387/02-31 від 21.02.2017 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у звязку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12). Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріальної контори, оскільки знаходилася на лікуванні у сімейного лікаря з 02.02.2006 по 13.02.2006 року, що підтверджується довідкою від 22.02.2017 року, а тому суд вважає, що остання пропустила вказаний строк з поважної причини і їй слід надати додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

24.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно і до досягнення нею повноліття, мотивуючи свої вимоги за тим, що батько дитини відповідач по справі [PERSON] матеріальної допомоги на утримання їхньої малолітньої доньки не надає, таким чином угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач в даний час працює по угодах, інших стягнень за виконавчими листами немає. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та вимагала щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення донькою повноліття та витрати на правову допомогу в розмірі 500 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково просив стягувати 700 гривень та заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 500 гривень, оскільки на утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] [INFO]. З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити частково з таких міркувань. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідним батьком [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні своєї матері. Відповідач тимчасово не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, Зазначені правовідносини регулюються: - ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; - ч.1 ст.184 СК України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідач тимчасово не працює має нерегулярний, мінливий дохід, тому з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, яку суд визначає з урахуванням майнового стану, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості. Відповідно до ст..88 КПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави 640 гривень судові витраті по оплаті судового збору та 350 гривень на користь [PERSON] повязані з витратами на правову допомогу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

24.02.2017 року до суду з зазначеною позовною заявою звернувся [PERSON] Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 30.10.1999 р. між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Лип'ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 4. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів в зв'язку з чим, у них виникали постійні сварки та конфлікти, як наслідок відносини між сторонами погіршились, вони припинили спільне проживання. На даний час у сторін склалась взаємна відчуженість, подружні відносини між ними припинились, шлюб існує лише формально, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання сторони не з'явились, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши докази, беручи до уваги заяви сторін, прийшов до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.5) від якого мають спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6) та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). На даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому прийшли до переконання про необхідність розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В зв'язку з викладеним суд, вважає можливим позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб існує лише формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

24.02.2017 року Овідіопольським районним судом Одеської області винесено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Одесаобленерго» задоволені в повному обсязі: стягнуто з [PERSON] на користь Енергопостачальної компанії грошові кошти за спожиту електричну енергію у розмірі 1542,75грн., та стягнуто на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1218,00 грн у розмірі. 07.11.2017 представник ПАТ «Одесаобленерго» - [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить ухвалити додаткове рішення суду по справі, посилаючись на те, що 13.04.2017 року Апеляційним судом Одеської області рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.02.2017 року в частині розподілу судових витрат скасовано. В мотивувальній частині рішення судом зазначено: «…відповідач є інвалідом 2-ї групи безстроково, що підтверджується документально, і що як інвалід 2-ї групи, відповідач звільнений від оплати судового збору, суд 1 інстанції вказані положення законодавства не врахував і безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1218,00грн.; в той час, як вказані витрати у розмірі 1218,00грн. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України». З наведених підстав просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ГУДКСУ в Овідіопольському районі Одеської області судовий збір у розмірі 609,00грн. за платіжним дорученням №10029461 від 30.10.2015р. та судовий збір у розмірі 609,00грн. за платіжним дорученням № 10029463 від 30.10.2015 р., на рахунок Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго»: р/р 26002015300265; МФО 300506; код ЄДРПОУ 00131713; в ПАТ «Перший [PERSON]» м. Одеса. Суд вважає, що заява представника представник ПАТ «Одесаобленерго» - [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.\~ Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції змінив рішення суду 1-ї інстанції від 24.02.2017 року в частині розподілу судових витрат, в рішенні Апеляційног7о суду від 13.04.2017 року зазначено про безпідставно стягнуті з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1218,00грн., в той час, як вказані витрати у розмірі 1218,00грн. компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, цивільну справу на новий розгляд не передано, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

24.02.2017 року по вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу квартир від 10.11.2016 року в розмірі 140\~000,00 грн., а в іншій частині позовних вимог було відмовлено. 17.03.2017 року позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення щодо обставин часткового в розмірі 900000,00 грн. виконання відповідачем попереднього договору від 10.11.2016 року, щодо розміру визнаних відповідачем позовних вимог, щодо підстав відхилення позовних вимог, що перевищує 140\~000,00 грн., та розподілу судових витрат. [PERSON] в судовому засіданні свою заяву підтримав та просив її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні також просив задовольнити вказану заяву. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 ст. 220 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367\~цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до матеріалів цивільної справи 640/20432/16-ц, рішенням суду не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1400,00 грн., а в іншій частині позову [PERSON] було відмовлено, а приписами ст. 220 ЦПК України не передбачено вирішено питань, які просить задовольнити позивач в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення по справі, що не позбавляє останнього звернутись до суду з заявою в порядку ст. 221 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

24.02.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житлом квартирою № 62 будинку № 5/2 по вул. Варненській у м. Одесі. При цьому позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS], у якій зареєстрована, але з січня 2016 року не проживає відповідач. Факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як власника майна, у зв'язку із чим позивач змушений звернутись до суду. До судового засідання позивач[PERSON] не зявився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилася, повідомлялася належним чином, у відповідності зі ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що вбачається із досліджених судом письмових доказів, а саме договору дарування від 23.11.2015 року /а.с. 6/ та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 5/. Згідно довідки /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 532 від 23.02.2017 року у квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 11/. В ході розгляду справи судом досліджено позовну заяву, предявлену відповідачем [PERSON] до позивача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, що навчається. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] з лютого 2013 року по січень 2016 року проживала разом із батьком [PERSON] Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

24.02.2017 року позивач [PERSON]звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 24.05.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Також зазначила, що з кінця 2015 року сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин Додатково вказала, що вважає примирення неможливим. Таким чином, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розірвати шлюб з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 24 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони дітей не мають. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом зі змісту позову та підтверджується поясненнями позивача та відповідача в судовому засіданні, сторони збереження сім'ї не бажають та вважають неможливим, додатково строку на примирення не потребують. Відповідачем в судовому засіданні позов визнано в повному обсязі, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання позову немайнового характеру, згідно положень Закону України «Про судовий збір» - 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

24.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який підтримала у судовому засіданні, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], на період навчання його в університеті у розмірі 1/ 4 частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позову зазначила, що син з 01.09.2016 року навчається в Кіровоградській льотній академії Національного авіаційного університету на першому курсі денної контрактної форми навчання. Строк навчання до 31.07.2017р. Загальна вартість навчання становить 72560,00 грн. Просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує сплачувати аліменти у розмірі, вказаному у позовній заяві. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 199 СК України передбачено, у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.\~ Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обовязок утримувати дитину є рівним обовязком як\~ батька, так і матері. Судом встановлено, що\~ відповідач є батьком\~ [PERSON], [INFO]. З довідки та договору №623/16-ф про надання освітніх послуг, який був укладений між позивачем та Кіровоградською льотною академією Національного авіаційного університету, вбачається, що [PERSON] навчається в цьому університеті, строк навчання з 01.09.2016р. по 31.07.2020р. Загальна вартість навчання становить 72560,00 грн. Відповідач працює слюсарем в ПАТ «БПТС», має постійний дохід, а тому має можливість надавати допомогу дитині. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 24.02.2017 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути також судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

24.02.2017 року позивач звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому в ВДРАЦс по м. Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 419 шлюбі з відповідачем з 11.10.2014 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сімї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Спір про майно відсутній. Отже, вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Термін на примирення не потрібен. В судове засідання сторони не зявились. До суду від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в свою чергу позивач на позовних вимогах наполягає, просить розірвати шлюб, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про одруження 11.10.2014 року сторони дійсно зареєстрували шлюб (а.с.4). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved