overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

23.01.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу від 22.01.2007 року в розмірі 978102 грн 34 коп., а також 3% річних в розмірі 173627 грн 63 коп. та інфляційних в розмірі 448673 грн 11 коп. В обґрунтування позову зазначила, що по закінченню строку дії договору відповідач не повернув суму вкладу, в зв'язку з чим повинен сплатити відсотки за весь час фактчного користування грошовими коштами в розмірі 978102 грн 34 коп. (виходячи з 16.9% річних), а також 3% річних в розмірі 173627 грн 63 коп. та інфляційні в розмірі 448673 грн 11 коп., що нараховані за порушення відповідачем грошового зобов'язання. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 22.01.2007 року сторони уклали договір строкового банківського вкладу № 707/07/038 зі сплатою 16.9% річних, із кінцевим терміном його повернення 22.01.2009 року. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач свої зобов'язання за договором банківського вкладу не виконав і по закінченню строку його дії суму вкладу в розмірі 1150582 грн 54 коп. позивачеві не повернув. Згідно частини четвертої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. Оскільки відповідач до цього часу не повернув позивачеві суму вкладу, заявлена нею вимога про стягнення з відповідача процентів на вклад за період з 22.01.2009 року по 31.01.2014 року включно, що складає 1836 днів, є такою, що ґрунтується на законі. Тому з відповідача підлягає стягненню 1150582.54 х 16.9% : 365 х 1836 = 978102 грн 34 коп. В силу положень частини другої статті 625 ЦК України прострочення боржником виконання грошового зобов'язання, яким є сплата процентів на вклад, є підставою для стягнення з боржника інфляційних та трьох процентів річних від простроченої суми. Позивачем допущена помилка в розрахунку трьох процентів річних [1150582.54 х 3% : 365 х 1836 = 173627 грн 16 коп.] та інфляційних [(1150582/54 х 1.383) - 1150582.54 = 440673 грн 11 коп.], а тому загальна сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача складає 1592387 грн 61 коп. [978102.34 + 173627.16 + 440673.11]. Таким чином, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

23.01.2014 року позивач звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи що знаходиться з ним в шлюбі з 19 вересня 1993 року, який був зареєстрований у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис №318. Від спільного шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, разом не проживають, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд позову у її відсутність, свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 19 вересня 1993 року уклали шлюб, який зареєстрований у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис №318, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV-БК №483132, яке було видано 19 вересня 1993 року. Від спільного шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 січня 1995 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 лютого 2001 року. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, разом не проживають, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

23.01.2014 року позивачка [PERSON] подала до суду цивільний позов до відповідача, в якому просить розірвати з ним шлюб. Перед початком судового засідання позивачка заявила клопотання про слухання справи без її присутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки якого невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просить розглядати справу у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 1978 року. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Від позивачки надійшло клопотання, що після розлучення вона залишає собі прізвище «ЦВЕТКОВА» Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, кожен з них мешкає окремо, сімя існує формально. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

23.01.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій проти позову не заперечував та просив розглядати справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки та відсутністю заперечень на позов відповідача. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

23.01.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що відповідач по справі [PERSON] є її батьком. Вона в теперішній час є студенткою 1 курсу Донбаського інституту техніки та менеджменту приватного вищого навчального закладу «Міжнародний науково-технічний університет імені Академіка Юрія Бугая». Витрати по її утриманню на сьогоднішній день несе її мати, [PERSON], але її доходу не вистачає для забезпечення їх родини всім необхідним. Матеріальної допомоги батько їй не надає, хоча і має таку можливість, іншим особам він не сплачує аліменти. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі ? частки його заробітку і до закінчення нею навчання. Позивачка [PERSON] у судовому засідання підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка в матеріалах справи. Відповідно до протоколу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області про допит в якості відповідача [PERSON], останній заявлені вимоги позивачки про стягнення аліментів визнає частково у розмірі 1/10 частини, у зв'язку з тим, що у нього тяжке матеріальне становище та на даний час він не працює, перебуває на обліку у міському центрі зайнятості населення, допомогу як безробітний зараз не отримує, виплати почнуться лише через три місяці, не заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні син (дочка) продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати його до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Згідно довідки з Донбаського інституту техніки та менеджменту приватного вищого навчального закладу «Міжнародний науково-технічний університет імені Академіка Юрія Бугая», [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення за програмою бакалавр «Менеджмент».. Навчання платне. (а.с.9). Згідно довідки Міністерства соціальної політики України Державний центр зайнятості Костянтинівський МЦЗ №08/1074 від 13.03.2014 р., [PERSON], перебуває на обліку як безробітний в Костянтинівському МЦЗ з 26 лютого 2014 року. Згідно ст.200 п.2 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 1/8 частки. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

23.01.2014 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. На основі заяви на отримання кредиту від 03.06.2013 року члена кредитної спілки «Компаньйон» [PERSON] був укладений договір кредитування № К-1841/03.06.2013-Кр від 03.06.2013 року, згідно якого їй було видано кредит в розмірі 3500, 00 гривень. Згідно п. в) п. 5.4.3 кредитного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за фактичний строк користування кредитом у випадку перевищення сумою заборгованості суми кредиту як на 10 %. Поточна заборгованість [PERSON] за основною сумою кредиту станом на 09.01.2014 року становить 89,0 % (3384, 42 грн.). З моменту підписання договору та отримання грошей, відповідач сплатила два рази, останній платіж був 08.10.2013 року та більше платежів не надходило. За умовами п. 3.3 кредитного договору, погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків, який [PERSON] було грубо порушено. Сума боргу по процентах на 09.01.2014 року становить 2144, 66 грн. На день звернення до суду проценти були зупинені. Згідно п. 5.4.3 кредитного договору, сума боргу по кредиту становить 3384, 42 грн. Таким чином, загальна сума боргу за кредитним договором становить 5529, 08 грн. За таких обставин представник позивача просив стягнути з відповідача суму боргу за кредитом, яка складає 3384, 42 грн., по відсотках у розмірі 2144, 66 грн., що разом складає 5529 грн. 08 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача КС «Компаньйон» - Гончаров О.І., діючий на підставі довіреності від 06.01.2014 року, у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін у попередньому судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні, а тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

23.01.2014 року тригуб Р.В., звернувшись до суду просить стягнути з [PERSON], аліменти на утримання двох дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. В обґрунтуванні позову вказує, що 20.02.1993 року з відповідачем зареєстровано шлюб у Тернівському відділі ЗАГС м. Кривого Рогу, актовий запис № 88. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Діти знаходяться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини, крім того відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України при стягненні аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання. Тому з відповідача слід стягнути на утримання двох дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку на користь позивача. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

23.01.2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Брянківської міської ради про продовження строку прийняття спадщини. 17.02.2014 року позивач подав уточнений позов до Брянківської міської ради, третя особа - [PERSON], про продовження строку прийняття спадщини. Позивач посилаєтья на такі обставини: його батьками, згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла його мати, а [INFO] помер батько. Після смерті батьків залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, грошові вклади зареєстровані на ім'я [PERSON] та [PERSON] У встановлений Законом 6-ті місячний строк позивач не звернувся додержавної нотаріальної контори м. Брянка з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що йому надали не вірну консультацію щодо звернення до нотаріусу, та він помилково вважав, що він має право звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в будь який час. Після смерті батьків на спадкове майно ні хто не претендував. Позивач до судового засідання не з'явився, надавши до його початку заяву про підтримання позовних вимог та проведення слухання справи у його відсутність. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої проти задоволення вимог позивача не заперечує та просить провести розгляд справи у його відсутність. Третя особа - [PERSON] - до судового засідання не з'явилася, надала заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, та просить суд провести судове засідання у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільно-процесуального кодексу України (ЦПК) суд розглядає справу у межах заявлених вимог. Ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1270 Цивільного Кодексу (ЦК) України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Зі свідоцтва про народження № [NUMBER] (а.с. 8) вбачається, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]; зі свідоцтв про смерть № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 9,10) вбачається, що мати позивача померла [INFO], а батько - [INFO]; 06.04.1978 року мати позивача придбала будинок за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору (а.с.11-12); наявність грошових вкладів підтверджується копіями ощадних книжок (а.с. 18,19). Як вбачається із інформаційної довідки, у спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ [PERSON] та [PERSON] відсутня (а.с.32-36). Таким чином, з огляду на наведені позивачем докази та визнання представником відповідача позову, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

23.01.2014 р. позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина у твердому грошовому розмірі у сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позову [PERSON] вказала, що з 03.10.1998 р. перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі із відповідачем та згідно рішення від 11.11.2011 р. Богунського районного суду м. Житомира, шлюб було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає і знаходиться на повному утриманні у позивача. Мотивуючи заявлені вимоги у позові зазначила, що [PERSON] в утриманні рідної дитини участі не бере, добровільно допомогу не надає. Також додала, що відповідач інших утриманців не має, жодних стягнень за виконавчими документами не проводиться, отже повинен матеріально допомагати позивачу. /а.с. 1/ У судове засідання 13.03.2013 р. сторони не з'явились, надали суду заяви, в яких просять розглядати справу за їх відсутності. У поданій заяві позивач позов підтримала, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення не заперечував. /а.с. 14, 13/ Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення. Враховуючи, що у матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін, розгляд справи відбувся у відсутності учасників процесу згідно ст.ст. 158, 169 ЦПК України. У відповідності із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку із неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. /а.с. 15/ Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

23.01.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, та просить встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON]. В обґрунтування вказує, що після смерті його батька [PERSON], у якого на праві приватної власності була квартира [ADDRESS], він звернувся 16.01.2015 року з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв'язку з тим що пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач Виконком Тернівської районної у місті Кривому Розі ради надав листа про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника виконкому. Дослідивши письмові докази, суд вважає що позов слід задовольнити. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.ст.130 ч.4,174 ч. 4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Наявність спадкового майна, родинні відносини, смерть спадкодавця, підтверджується наданими позивачем доказами. Згідно листа Криворізької районної державної нотаріальної контори від 24.02.2015 р. за № 186/02-14,після смерті [PERSON], померлого [INFO], з заявою про намір прийняти спадщину звернувся [PERSON] Правовідносини регулюються ст.1272 ЦК України, згідно норм якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки відповідач позов визнав, суд не входить в обговорення поважності причин пропуску строку, та в разі згоди вважає можливим надати позивачу додатковий трьохмісячний строк, достатній для подачі зави про прийняття спадщини після померлого батька. На підставі ст.ст.1265, 1268, 1272 ЦК України,

Outcome: approved