Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

23.06.2020 року з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 16.03.2013 ВДРАЦС у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції до суду звернулася [PERSON] також в позові зазначено вимогу щодо визначення місця мешкання дитини. Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу 23.06.2020 розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 26.06.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] надала суду заяву, щодо можливості розгляду справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити також в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу син залишиться проживати з нею. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву в якій погоджується з позовом, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглядати за його відсутністю також зазначив, що не заперечує проти мешкання сина разом з матір`ю. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №291, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин з травня 2020, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Суд приймає до уваги той факт, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Судовий збір по справі складає 840,80 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved