Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

24.04.2015 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частина його доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2014 року між сторонами розірвано шлюб. Від спільного життя сторони мають сина [PERSON], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. З 2014 року сторони не проживають разом і відповідач не приймає участі у вихованні сина, хоча має таку можливість. Відповідач не інвалід, матеріально забезпечений, проте не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Угоди про добровільну сплату аліментів між батьками не досягнуто. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов, з зазначених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, при цьому зазначає, що підтримує позовні вимоги і просить такі задовольнити. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України - обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення - що передбачено ст. 182 СК України. Статтею 182 СК визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 17.02.2014 року, про що свідчить рішення про розірвання шлюбу від такого числа. (а.с.5) Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 7) Згідно довідки Варварівської сільської ради від 22.04.2015 року, сторони та їхній спільний син проживають разом (а.с. 3). Проте позивач зазначила у позові, а відповідач позов визнав, - що сторони проживають окремо з 2014 року. Суд вважає зазначену обставину встановленою на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Враховуючи визнання відповідачем позову, а також обставини, що зазначені вище, суд приходить до висновку, що на даний час син знаходиться на утриманні матері. При цьому стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання сина. Обов'язок відповідача утримувати неповнолітнього сина випливає із Закону. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. З урахуванням положень ЗУ «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved