Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

23.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду із уточненою позовною заявою до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника та визнання права власності, в які просила припинити право власності відповідача на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 41,2 кв. м., житловою площею 25, 1 кв. м., стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості належної йому частки у розмірі 109\~521 грн.; визнати за нею [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 41,2 кв. м., житловою площею 25, 1 кв. м., що належала [PERSON] та просила стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати по справі та по наданню правової допомоги у розмірі 1000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] з 28.05.2005 року. 30.04.2014 року за рішенням Саксаганського районного суду шлюб розірвано. Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], 01.03.2008 р. н., яка мешкає з позивачем. 28.03.2006 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу сторони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,2 кв. м., житловою площею 25, 1 кв. м. у часткову власність по ? частині за кожним, що підтверджується копією договору купівлі-продажу та копією витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за № 13961961 від 03.04.2006 року. З часу припинення шлюбних відносин відповідач добровільно залишив приміщення, забрав особисті речі, сумісно придбаний автомобіль вартістю 14\~000 гривень, не сплачує комунальні послуги, виїхав на інше постійне місце мешкання у м. Кривому Розі, створив іншу сімю. Факт непроживання відповідача в квартирі підтверджується актом від 20.10.2014 року, де зазначено, що відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS] з квітня 2014 року. Внаслідок припинення шлюбних відносин та неможливості подальшого сумісного користування квартирою вона запропонувала відповідачеві сплатити йому ринкову вартість ? частини квартири. Останній погодився на отримання грошей, але на умовах, що не відповідають її інтересам та інтересам дитини та не гарантують оформлення угоди у нотаріуса, тому вона звернулася до суду. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №6 від 19.01.2015 року ринкова вартість спірної квартири складає 219\~042, 0 грн. Посилаючись на ст. 365 ЦК України вказує, що згідно технічної документації квартира є малогабаритною житлова площа 25, 1 кв. м.; частка відповідача не може бути виділена в натурі, бо немає можливості виділити йому кімнату площею 12, 5 кв. м., що становить ? частки; неможливо залишити в загальному користуванні кухню площею 5, 9 кв. м., місця побуту (ванна та туалет суміщенні);спальна кімната площею 8,8 кв. м. обладнана для дитини, яка навчається в першому класі; між сторонами існує конфлікт інтересів, відповідач має шкідливі звички, притягувався до адміністративної відповідальності; в нетверезому стані в присутності дитини вчиняє насильство в сімї; поведінка відповідача негативно впливає на стан її здоровя та стан здоровя дитини. Вказує, що зазначені обставини істотно шкодять позивачу, дитині та унеможливлюють спільне володіння та користування квартирою. Крім того, їй відомо, що відповідач має інше постійне місце проживання квартиру, яка придбана для нього батьками, а отримання грошової компенсації дає можливість відповідачу забезпечити себе окремим житловим приміщенням і не спричинить істотної шкоди його інтересам. Вказує також, що відповідач не утримує власність, позивачем особисто сплачені комунальні послуги у розмірі 2\~375, 60 грн., у відповідача в користуванні залишився автомобіль, який був придбаний в період шлюбу. 28.08.2014 року відповідач за основним позовом [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення. 15 липня 2015 року відповідач видмовився від вимог по зустрічному позову. Його відмова від позову прийнята судом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення аналогічні змісту уточненої позовної заяви, наполягали на задоволенні позовних вимог в частині припинення права власності відповідача на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 41,2 кв. м., житловою площею 25, 1 кв. м., визнання за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 41,2 кв. м., житловою площею 25, 1 кв. м., що належала [PERSON] та просили стягнути з [PERSON] понесені судові витрати. Позивач надала суду особисту розписку [PERSON] про одержання ним 130\~000 грн. компенсації за ? частину спірної квартири ( а. с. 115). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали в повному обсязі, відповвідач підтвердив, що отримав від позивача 130\~000 грн. компенсації за належну йому ? частину спірної квартири; вказавши, що спільне користування цією квартирою неможливе, тому він і не заперечував проти отримання ком пенсацію за належану йому частину квартири. [PERSON] суду надана відповідна заява про визнання основного позову та відмову від зустрічного позову ( а. с. 116 ).Заява приєднана до матеріалів справи. Суд, вислухавши думку позивача та відповідача, їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, а також враховуючи визнання відповідачем позову, дійшов наступного висновку: Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу 30.04.2014 року було розірвано (а. с. 8, 67). Як вбачається з копії Свідоцтва про народження, серія1-КИ № 159929, сторони мають доньку [PERSON], 01.03.2008 р. н. (а. с. 9). Відповідно до копії Договору купівлі-продажу квартири від 28.03.2006 року, зареєстрованому 03.04.2006 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно сторони придбали в спільну часткову власність у рівних частках (тобто по ? часині кожному) двокімнатну квартиру, розташовано на першому поверсі чотирьох поверхового житлового будинку, загальною площею 41, 2 кв. м., в тому числі житловою площею 25, 1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 10). Відповідно до приписів ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Сторони у справі не оспорюють той факт, що спірна квартира належить їм на праві спільної часткової власності і частка кожного у праві спільної власності становить ? . Ч.1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні\~\~позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Оцінюючи подані сторонами докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України. Неможливість спільного володіння та користування майном обґрунтовується недоброзичливими стосунками між співвласниками, що перешкоджають один одному у повному здійсненні прав володіння та користування. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що стосунки між ними є напруженими, неприязними і такими, що часто створюють конфліктні ситуації між ними. Напруженість у відносинах також підтверджується тим фактом, що шлюб між сторонами розірвано, сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, зокрема, підставою для розірвання шлюбу і було несумісність характерів та різні погляди на життя ( а. с.67). З постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05.06.2014 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що відповідач вчиняв дії психологічного характеру відносно доньки [PERSON], [INFO] з колишньою дружиною [PERSON], ображав останню нецензурною лайкою в присутності доньки, при цьому спричинив емоційну невпевненість та міг завдати шкоду психологічному здоровю. Вину в скоєному правопорушенні відповідач визнав ( а. с. 59). Такі обставини та дії дають достатні підстави для висновку, що спільне користування майном між сторонами є неможливим, що дає підстави вважати встановленим, що в даних правовідносинах наявні умови, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права на частку в спільному майні. Крім того, суду не представлено доказів того, що частка відповідача може бути виділеною в натурі і квартира підлягає поділу, тобто не спростованими залишаються положення п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України, які також є самодостатніми підставами для ухвалення рішення про припинення права на частку у спільному майні. В сукупності з наведеними вище мотивами, дані обставини також враховуються судом під час ухвалення рішення. Відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи №6 від 19.01.2015 року (а. с. 85-91) ринкова вартість спірної квартири складає 219\~042, 0 грн. Як вбачається з власноручно написаної розписки відповідача та з його особистих пояснень 15.07.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] 130\~000 грн. компенсації за ? частину квартири [ADDRESS] ( а. с. 115). Все вище наведене свідчить, що обов'язкові умови для припинення права на частку, які повинні бути в сукупності та передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України мають місце в даних правовідносинах, і враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду України, є всі підстави для ухвалення рішення про припинення права відповідача [PERSON] на частку в спільному майні та визнання за [PERSON] права власності, тобто є всі підстави вважати позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути понесені позивачем судові витрати, зокрема, судовий збір в сумі 365 грн 40 коп..

Outcome: approved