Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

23.01.2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в м. Макіївка, Донецької області померла її мати - [PERSON], [INFO], причина смерті - ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертонічною хворобою. За фактом її смерті було видано лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 15.08.2016 року, довідку про причину смерті № 230. Оскільки вказане свідоцтво про смерть було видано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та прийняття спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Макіївка, Донецької області, причина смерті - ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертонічною хворобою. В судовому засіданні заявник [PERSON] надала пояснення аналогічні викладеним у заяві, просила встановити факт смерті її матері - [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що 13.08.2016 року в м. Макіїївка ц віці 75 років померла мати заявника - [PERSON]. До цього хворіла. Поховано [PERSON] в м. Макіївка, вона була присутня. Похованням займалася [PERSON] Представник заінтересованої особи - Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, вирішення заяви покладає на розсуд суду (а.с. 27). Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, вислухавши представника заявника, свідка, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 19 липня 1979 року, серії [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO], про що зроблено актовий запис № 56. Її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] та [PERSON] 30.10.1970 року зареєстрували шлюб, про що видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER], актовий запис № 991. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 17). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 березня 1985 року, про що Міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 626. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище прізвище «[PERSON]» (а.с. 21). [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що 29 вересня 1997 року видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] у якому зроблено актовий запис № 313. Після розірвання шлюбу заявник залишила собі прізвище «[PERSON]» (а.с. 19). Стаття 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок). Згідно відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER], що виданий Гірницьким РВ ММУ УМВС України в Донецькій області 21 вересня 2001 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до довідки від 10.10.2016 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER], що виданий Гірницьким РВ УМВС України в м. Макіївка 17 січня 2002 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Таким чином заявник, як донька [PERSON] має право на звернення до суду з відповідною заявою. Заявник підтверджує факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] довідкою про причину смерті № 230 від 15.08.2016 року (а.с.10), медичним свідоцтвом про смерть від 15 серпня 2016 № 230, що видані комунальним закладом «Центром первинної медико-санітарної допомоги № 4» міста Макіївка ДНР (а.с.28) та свідоцтвом про смерть, виданим 23 серпня 2016 року, серії [NUMBER], актовий запис 1044 (а.с. 11). Заявник зверталася до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням зареєструвати смерть [PERSON], але в проведенні державної реєстрації смерті їй було відмовлено, оскільки лікарське свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 22). Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно змісту ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для прийняття спадщини. Суд сприймає надані заявником довідку про причину смерті № 230, медичне свідоцтво про смерть від 15 серпня 2016 № 230, та свідоцтво про смерть видане 23 серпня 2016 року, серії [NUMBER], як носії конкретної інформації факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Макіївка Донецької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Крім того, факт смерті підтверджується поясненнями свідка, посвідченням про поховання (а.с.14), договором про надання ритуальних послуг № 2474/3434 від 16.08.2016 року (а.с.15). В судовому засіданні заявником було доведено про неможливість одержання свідоцтва про смерть [PERSON] іншим шляхом. Досліджені судом докази у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Макіївка, Донецької області, причина смерті - ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертонічною хворобою. На підставі Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та

Outcome: approved