Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

24.01.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «АТЕФ Група Компаній» в особі представництва ТОВ «АТЕФ Група Компаній», кому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 20044,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно наказу від 30.07.2019 р. №14-к позивача звільнений з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Станом на дату звільнення невиплачена заробітна плата становила суму 19335,39 грн., що стягнуті відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2019 р. у справі №761/34791/19. Судовий наказ пред`явлено до виконання та 26.12.2019 р. виконавче провадження закінчено у зв`язку із виконанням. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 115-117 КЗпП України, оскільки відбулась затримка розрахунку з позивачем з вини відповідача, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 30.03.2020 року справу направлено для розгляду за підсудністю до Святошинського районного суду м.Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 01.06.2020 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. При цьому, 30.06.2020 року ухвалою Святошинського районного суду м.Києва справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва. Ухвалою від 03.09.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою від 21.09.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.04.2021 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, у якому останній виклав свої заперечення щодо вимог позовної заяви. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, однак до суду подали письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останні позовні вимоги підтримують та просять розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді керівника проектів та програм у сфері матеріального (нематеріального) виробництва у представництві ТОВ «АТЕФ Група Компаній». Відповідно до наказу представництва ТОВ «АТЕФ Група Компаній», за підписом директора Азізова Р.А., №14-к від 30.07.2019 р. [PERSON] звільнений з 30.07.2019 р. із займаної посади у зв`язку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно довідки про заробітну плату від 30.07.2019 р. за період з 01 травня 2019 року по 30 липня 2019 року [PERSON] нараховано, але не виплачено 19335,39 грн. З матеріалів справи встановлено, що у зв`язку із невиплатою відповідачем позивачу при звільнені нараховану заробітну плату, останній звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу. Судовим наказом Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2019 р. у справі №761/34791/19 стягнуто з представництва ТОВ «АТЕФ Група Компаній» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату на день звільнення в розмірі 19335,39 грн. 04.12.2019 р. представник [PERSON] - адвокат Катишев С.В. звернувся до представництва ТОВ «АТЕФ Група Компаній» із заявою про добровільне погашення заборгованості в строк до 06.12.2019 р., до якої додав довідку із реквізитами банківського рахунку позивача, яка отримана в АТ КБ «Приватбанк» 29.11.2019 р. Однак, відповідач не відреагував на заяву, тому представник позивача судовий наказ від 06.09.2019 р. у справі №761/34791/19 пред`явив до виконання, 10.12.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Авторговим А.М. відкрито виконавче провадження №60851533, а 26.12.2019 р. виконавче провадження закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із тим, що рішення боржником фактично виконано в повному обсязі. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для задоволенняу своїй заяві зазначає, що відповідачем була прострочена виплата належної йому заробітної плати в період з серпня 2019 р. по 26.12.2019 р., в наслідок чого виникла заборгованість в сумі 20044,50 грн. Статтею 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї постанови № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснив - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином будь-який факт невиплати у строк заробітної плати чи іншої суми розглядається як трудове порушення роботодавця по відношенню до працівника, якщо тільки такий факт порушення не спростований відповідно до положень закону. Заперечуючи проти наявності у представництва вини, останнє послалось на те, що тільки 04.12.2019 р. представництву стало відомо про контакти колишнього працівника. Водночас, будь-яких доказів, які б спростовували вину представництва, на яке покладено обов`язок своєчасності здійснення розрахунків з працівниками, матеріали справи не містять, що не дає підстав для висновку про обмежену відповідальність. Дії чи бездіяльність керівника, як виконавчого органу, що має забезпечувати здійснення розрахунків, не звільняють саме підприємство від обов`язків, покладених статтею 116 та 117 КЗпП України. З огляду на вищевикладене суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо не проведення розрахунку при звільненні за період з серпня 2019 р. по 26.12.2019 р. При обрахунку середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні суд виходить зі п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95 р. Розрахунок суми середнього заробітку за весь час затримки рахується з 01.08.2019 р. по день фактичного розрахунку, тобто, день коли відповідач здійснив остаточний розрахунок 26.12.2019 р. Сума середнього заробітку за весь час затримки виплати рахується за формулою: середній заробіток за два останніх повних місяці роботи позивача помножене на кількість днів затримки. Так, позивачу було нарахована заробітна плата (без вирахування податків та зборів) за останні повні два місяці, що передували його звільненню, за червень - 5146,00 грн. і липень 2019 року - 4905,48 грн., з відпрацьованими за ці місяці 42 робочі дні, а тому середній заробіток становить 239,32 грн. (5146,00 грн. + 4905,48 грн.) : 42 р.д.) Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не здійснюв розрахунок з позивачем у відповідності до статті 116 КЗпП України, за період з 01.08.2019 р. по 26.12.2019 р., тобто 147 днів затримки, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація в розмірі 35180,18 грн. (239,32 грн. x 147 днів), однак суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути 20044,50 грн. Також в порядку, визначеному ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved