Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

22.10.2020 року [PERSON] звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 22.06.2002 року. В даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. Після закінчення школи останній поступив на навчання в Вище професійно-технічне училище №21 м. Івано-Франківська на 1 курс (денна форма навчання). Термін навчання з 01.09.2016 по 30.06.2022. Повнолітній син проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Вона оплачує всі витрати пов`язані з його навчанням. Стверджує, що в місяць на утримання повнолітнього сина вона витрачає від 4500 грн. до 5000 грн. Також, вона сплачує комунальні послуги. Відповідач не бере жодної участі в утриманні сина, хоча має дохід, так як часто виїжджає за кордон на заробітки. У зв`язку із викладеним просила стягувати з нього 2500 грн. аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання щомісячно на період навчання до досягнення сином 23 років. Ухвалою судді від 26.10.2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 05.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, 24.12.2020 від неї до суду надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт судової влади, жодних клопотань від нього не надходило, відзив на позовну заяву суду не надав. Третя особа в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов задовольнити. За таких обставин, з урахуванням положень ст.\~ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Вимогами ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження від 10.07.2002 серія [NUMBER] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). З довідки вищого професійного училища №21 м. Івано-Франківська від 02.09.2020 вбачається, що [PERSON] навчається у вищому професійному училищі №21м. Івано-Франківська на І курсі (денна форма навчання) з 01.09.2020, термін закінчення училища 30.06.2022 (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданої Угринівською сільською радою Об`єднаної територіальної громади від 19.10.2020 №1436 підтверджується твердження позивача про те, що [PERSON] проживає з матір`ю (а.с. 7). Позивач не працює, не має постійного доходу та сама не може утримувати сина, який продовжує навчання. Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1\~ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до вимог ч. 1\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приписами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд приймає до уваги доводи позивача, про те, що витрати пов`язані утриманням сина, а саме: його проживанням, харчуванням, навчанням, є досить значними, а тому вона потребує допомоги на його утримання. Відповідачем у встановлений законом строк не подано до суду відзиву на позовну заяву та будь-яких заперечень з приводу запропонованого позивачем розміру аліментів, що свідчить про його мовчазну згоду сплачувати саме такий розмір аліментів. Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved