Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

23 березня 2016 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» - [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору про надання відновлюваної кредитної лінії №165/04-Ф03.14/61 від 07 лютого 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надав [PERSON] у строкове платне користування грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості 60 000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 11 лютого 2018 року. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного договору відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобовязань, не здійснює своєчасне погашення кредиту та процентів за користування ним, не сплачує позивачу пеню за несвоєчасне виконання грошових зобовязань щодо сплати кредиту та процентів і станом на 12 лютого 2016 року заборгованість перед банком становить 875186,26 гривень.. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 07 лютого 2008 року року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договору про надання відновлюваної кредитної лінії №165/04-Ф03.14/61, відповідно до умов якого відповідачу було надано у у строкове платне користування грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості 60 000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 11 лютого 2018 року (а.с 8-18). Вищезазначеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. За приписами ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 60 000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 11 лютого 2018 року. Відповідно до п. 4.2. договору у разі порушення позичальником терміну сплати комісії за за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п. 3.3.14. цього договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.5. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.12.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період. Згідно п. 4.3. договору у разі порушення позичальником п.п. 3.3.2.-3.3.14. цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3% від суми кредиту, визначеного п. 1.1.1. цього договору, за кожний випадок. Згідно п. 4.4. договору у разі порушення позичальником обовязків, визначених з п. п. 3.3.2.-3.3.6, 3.3.11.-3.3.14. цього договору, порушення позичальником умов договору, визначеного п. 1.3. цього договору, протягом більше ніж 10 робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до п. 4.5. договору у разі порушення позичальником обовязків, визначених з п. п. 3.3.7., 3.3.8.,3.3.9. цього договору, протягом більше, ніж 60 робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 26 лютого 2016 року за вищезазначеним договором утворилась заборгованість перед банком в сумі 875186,26 гривень, з яких: 553727,94 гривень - сума заборгованості за кредитом, 192932,64 гривень - сума заборгованості за відсотками, 37408,62 гривень розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 39025 гривень - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, 23819,73 гривень розмір інфляційних витрат за кредитом, 28272,32 гривень - розмір інфляційних витрат за відсотками Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не скористалася своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, приходжу до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved