Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

23.11.2017 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.06.2009 р. уклала шлюб з відповідачем, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя та виховання сина, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З листопада 2016 року проживають з відповідачем окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Вказує, що за домовленістю з відповідачем син залишається проживати з нею. Матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку відповідач надає в незначному розмірі і нерегулярно. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06.06.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 613, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4\~ частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду. Позивач та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 15, 23), у звязку з чим судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кузнєцова) з 06 червня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 613 (а.с. 9). Подружжя має дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Судом встановлено, що сторони з листопада 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружні стосунки, що свідчить про фактичне припинення шлюбу між ними. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони з листопада 2016 року проживають окремо, припинили подружні стосунки, їх сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення від дня предявлення позову 23 листопада 2017 року. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн., а на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved