Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

23 грудня 2016 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком - відповідачем по справі - 02 жовтня 2010 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою і на утримання якого позивачка за судовим рішенням отримує від відповідача аліменти. Шлюбне життя не склалось, позивач з відповідачем перестали розуміти і поважати один одного. Відповідач зловживає спиртними напоями, ображає позивачку та проживає окремо від родини за іншою адресою. Позивачка подальше спільне життя вважає неможливим, а вину у розпаді сім'ї покладає на відповідача. Тому просить суд розірвати шлюб і повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», справу розглянути за її присутності. З відповідача на свою користь просить суд стягнути судові витрати, а саме 551 грн. 20 коп. сплаченого нею судового збору та 400 грн. 00 коп. - витрат за надання правової допомоги. Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) позивачці та відповідачу. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала письмову заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності. На позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити. Також просить повернути їй після розлучення дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, включаючи вимоги про стягнення судового збору і витрат на правову допомогу, справу просить розглянути за його відсутності У зв'язку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.10.2010 року (а.с.6), від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 25 лютого 2011 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивачка на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сім'ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання їм часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з'ясовано, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнає і проти його задоволення не заперечує, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхнього малолітнього сина, що має істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд встановив, що сторони не мають пільг зі сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір». При цьому суд враховує письмову заяву позивачки, у якій вона просить з відповідача на свою користь стягнути судові витрати, а саме: 551 грн. 20 коп. сплаченого нею судового збору та 400 грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу, що підтверджується відповідними квитанціями на а.с.1,2. Також суд враховує письмову заяву відповідача про визнання вказаних вимог позивачки. Тому вбачаються підстави для стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved