Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

22.07.2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], згідно якого просив зобов'язати [PERSON] усунути йому перешкоди у спілкуванні з донькою - [PERSON], [INFO], та визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною за наступним графіком: кожний понеділок першого тижня місяця (за місцем свого проживання; кожну середу другого тижня місяця (за місцем свого проживання); кожний четвер третього тижня місяця (за місцем свого проживання); кожну п'ятницю четвертого тижня місяця (за місцем свого проживання); кожну суботу першого і третього тижня місяця (за місцем свого проживання); кожну неділю другого і четвертого тижня місяця (за місцем свого проживання); три тижні безперервного перебування в період з 01 червня по 30 серпня (за місцем свого проживання, з можливістю організації відпочинку в межах України/поза межами України); один тиждень безперервного перебування в період з 20 грудня по 20 січня (за місцем свого проживання, з можливістю організації відпочинку в межах України/поза межами України). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 21.06.2003 року по 17.03.2015 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу сторони по справі разом з донькою проживали в квартирі [ADDRESS], та належить на праві власності матері позивача. Після розірвання шлюбу відповідач разом з дитиною проживають в квартирі [ADDRESS], та належить на праві спільної сумісної власності сторонам по справі. При цьому, позивач зазначає, що з того моменту як він розлучився з відповідачем, остання всіляко перешкоджає його спілкуванню з дитиною, зокрема, на телефонні дзвінки з метою побачення з донькою не відповідає, заборонила доньці відповідати на його телефонні дзвінки, а також на телефонні дзвінки його матері, змінила замки на вхідних дверях спільної квартири, чим позбавила його можливості входити до житла. Крім того, в період з березня по липень 2015 року позивач разом зі свою матір'ю приблизно п'ять-шість раз приходили за місцем проживання відповідача з метою побачення дитини та спілкування з нею, проти відповідач, знаходячись вдома, жодного разу не відчинили двері. За таких обставин та враховуючи, те, що відповідач залишив поза увагою пропозицію позивача укласти договір про його участь у вихованні спільної дитини, хоча об'єктивних причин для його відгородження від спілкування з донькою не має, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що він є безпідставним та необґрунтованим. При цьому відповідач зазначила, що у відповідь на пропозицію позивача укласти договір щодо його участі у вихованні спільної дитини нею було направлено позивачу зустрічну пропозицію, яку позивач проігнорував. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала та просила суд при постановленні рішення врахувати права та інтереси дитини, та визначити порядок зустрічей позивача з дитиною згідно наданому Висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач дійсно перешкоджає позивачу в його спілкуванні з дитиною. Також зазначила, що вона з позивачем неодноразово намагалися побачити дитину, однак відповідач заборонила їй навіть на телефонні дзвінки відповідати. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення представника третьої особи та показання свідка, дослідивши зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 21.06.2003 року по 17.03.2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбу, від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 5). Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, при цьому їх доньку проживає разом з матір'ю, про що свідчать матеріали справи та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 150 та ч.ч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Крім того, відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями ст. 157 СК України, серед іншого, визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як встановлено в судовому засіданні, а також вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду, доказів про те, що спілкування позивача з донькою не відповідає інтересам останньої або негативно впливає на розвиток та психічне здоров'я дитини, суду не надано. При цьому, небажання відповідача як матері надавати можливість позивачу як батьку спілкуватися з донькою, суд вважає ґрунтованим на особистій конфліктній ситуації, як склалась між сторонами як колишнім подружжям. Таким чином, вчинення відповідачем перешкод для позивача щодо спілкування останнього з донькою, суд визнає доведеним, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні дитиною підлягають задоволенню. Водночас, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2015 року Органом опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації складено висновок № 109/02/40-9303 про вирішення питання участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, згідно якого рекомендовано встановити наступний графік для зустрічей батька з дитиною за бажанням доньки [PERSON]: I тиждень кожного місяця щопонеділка з 15:00 год. до 18:00 год.;II тиждень кожного місяця щосереди з 15:00 год. до 18:00 год.; III тиждень кожного місяця щочетверга з 15:00 год. до 18:00 год.; IV тиждень кожного місяця щоп'ятниці з 15:00 год. до 18:00 год.; Під час літніх канікул протягом трьох тижнів; під час зимових канікул протягом п'яти днів. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, як встановлено рішенням Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, виходячи з інтересів та віку дитини, а також балансу інтересів дитини та її батьків, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення способу його участі у вихованні та спілкування з дитиною слід задовольнити частково та визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини згідно графіку для зустрічей позивача з дитиною, який зазначений у висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Також, відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 грн. Враховуючи наведене, на підставі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 141, 150, 151, 157, 159 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial