Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

23.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 29.06.2015 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики. За умовами якого [PERSON] надав під розписку відповідачу грошові кошти в розмірі 50000 доларів США терміном до 14.01.2016 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 29.06.2015 року яка була складена в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON]. У визначені договором строки відповідач отримані кошти згідно розписки не повернув. На неодноразові звернення щодо повернення коштів, відповідач так і не виконав умов позики. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 1339907,32 грн., яка складається із: суми основного боргу - 50000 доларів США, що станом на 29.06.2015 року відповідно до курсу НБУ становить 1059500 грн., трьох відсотків річних - 52249 грн., втрат від інфляції - 228158,32 грн.. Також просив стягнути на його користь судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, - Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 29.06.2015 року [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до договору [PERSON] передав [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] грошову позику в розмірі 50000 доларів США на строк до 14 січня 2016 року. Укладення договору позики підтверджується письмовою розпискою від 29.06.2015 року (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.509 ЦК України, на підставі укладеного між сторонами договору позики, у відповідача виникло зобов'язання повернути позичкодавцю, в даному випадку позивачу зазначені у розписці грошові кошти. В статті 1049 цього Кодексу зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно роздруківки курсів валют з офіційного сайту Національного банку України курс долара США відносно гривні, складає 21,19 за 100 доларів США (а.с.8). Внаслідок невиконання взятих на себе зобов'язань відповідач заборгував позивачу 50000 доларів США, що в національній валюті України станом на 29.06.2015 року становить 1059500 гривень, еквівалент з розрахунку 1 долар США 21,19 грн.. Враховуючи викладене у суду є підстава для задоволення позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача 1059500 гривень боргу по договору позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 3 % річних, що складає 52249,00 гривень. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача суми боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суд вважає, що вона задоволенню не підлягає. При цьому суд виходить з наступного. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни і України встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. Як установлено судом між сторонами, а саме між [PERSON] та [PERSON] був укладений саме договір позики, що стверджено розпискою, з якої убачається, що [PERSON] передав [PERSON] грошову позику в розмірі 50000 доларів США. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 29.06.2015 року. Отже, заборгованість перед позивачем складає 1111749 грн., яка складається із суми основного боргу - 1059500 грн., трьох відсотків річних - 52249 грн.. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, а право позивача на повернення позики та сплату процентів захисту.

Outcome: partial