Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

23.02.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.08.1987 вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1845. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2017 р. у звязку із тим, що відповідач пішов з родини, проживає з іншою жінкою. Просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. У заяві вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями за останнім відомим його місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзив не подав. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. За таких обставин, судом у судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів на підставі статтей 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1845, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня1987 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами з серпня 2017 р. припинені, у звязку з тим, що відповідач пішов з родини, проживає з іншою жінкою. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. Молодша дитина, яка є неповнолітньою, після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. З вказаних підстав суд вважає, що сімя розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110, 112\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.\~109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є те, що відповідач пішов з родини та проживає з іншою жінкою. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі жінки, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права неповнолітньої дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 704,80 гривень (а.с. 1).

Outcome: approved