Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

23 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 15 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина. Оскільки спільне господарство та побут не ведуться, укладений шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим, [PERSON] змушена звернутися до суду. Позивачка та відповідач в підготовче судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові\~докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 грудня 2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №185 (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] ,\~2016\~року народження,що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, а також клопотання позивачки про залишення їй прізвища, на яке вона змінила своє у зв`язку з укладення шлюбу з відповідачем, суд дійшов висновку про залишення позивачці після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ». Судові витрати суд, за клопотанням позивачки, відносить на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved