Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

22 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], треті особи: Самарський РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, Управління-служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом зняття з реєстрації та про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВА № 0713474 від 05.06.1999 року № 2-279 їй належить житловий будинок №6 по вул. Бестужева в м. Дніпро. На прохання своєї онучки [PERSON], дозволила останній стати на реєстраційний облік, оскільки [PERSON] ніде на реєстраційному обліку не перебувала. З жовтня 2007 року [PERSON] та її чоловік [PERSON] з її дозволу поселилися у вищевказаному будинку. 14 лютого 2008 року, також з її дозволу, [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO]. З моменту спільного проживання у будинку вона разом із відповідачами мала спільний бюджет щодо утримання будинку та вели спільне господарство. Після народження другої дитини, відповідачі прийняли рішення за власним бажанням залишити домоволодіння та разом зі своїми малолітніми дітьми 24.08.2010 року, зібравши всі свої особисті речі, та особисті речі своїх дітей, в тому числі дитячі іграшки, виїхали на постійне проживання в інше жиле приміщення, в саме в будинок №8 по вул. Бестужева в м. Дніпрі. З моменту виселення відповідачів з її будинку, їй самостійно довелося нести витрати на утримання будинку, але вже із розрахунку всіх зареєстрованих осіб, тобто з урахуванням реєстрації [PERSON] та [PERSON] За цих обставин, вона спробувала вирішити це питання разом із відповідачами у грудні 2010 року, але не досягнувши будь-якого порозуміння з цього питання була вимушена у лютому 2011 року звернутися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності. В свою чергу, у вересні 2011 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічною позовною заявою до неї про вселення та встановлення права користування жилим будинком. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2012 року у справі №2-436/124/12, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.08.2012 року, в задоволенні позовних вимог до [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком шляхом зняття з реєстраційного обліку відмовлено. Позовні вимоги [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] до неї про вселення задоволено. Прийнято рішення вселити [PERSON], [PERSON] та їх дітей [PERSON] та [PERSON] в будинок №6 по вул. Бестужева в м. Дніпрі. Після прийнятого у 2012 році рішення суду про вселення ніхто із відповідачів, а ні [PERSON], а ні [PERSON] жодного разу житлом не цікавились, з моменту свого виселення у серпні 2010 року та по сьогодення, жодного разу не сплачували комунальних послуг, не несли втрат на утримання домоволодіння та не звертались до неї з проханням про вселення, тобто з моменту добровільного виселення ніколи не намагалися поселитися до будинку і проживати там. 12.04.2016 року та 07.12.2016 року, з метою встановлення факту проживання зареєстрованих осіб за адресою: м. Дніпро, вул. Бестужева, буд.6, Головою квартального комітету №24 [PERSON] у складі комісії разом з фізичними особами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було проведено обстеження належного їй домоволодіння № 6 та встановлено, що за даною адресою зареєстровано четверо громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] При обстеженні було встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають за місцем реєстрації з 2012 року. Як зазначено в акті обстеження домоволодіння від 12.04.2016 року та від 07.12.2016 року фактично в домоволодінні за адресою: м. Дніпро, вул. Бестужева, буд. 6 проживає [PERSON], [INFO]. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] такими, що втратила право користування домоволодінням №6 по вул. Бестужева у м. Дніпро, що є підставою для зняття з реєстраційного обліку за даною адресою. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, але надали заяву, у якій підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовні заяві. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини неявки суду невідомі,\~ повідомлялися належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя», у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить будинок №6 по вул. Бестужевій у м. Дніпро з господарськими будівлями, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.6). Крім позивача у будинку також зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї та копією витягу з домової книги (а.с.7-9). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх діти [PERSON], [PERSON] не проживають у вищезазначеному будинку з 2012 року, що підтверджується актами обстеження домоволодіння від 12.04.2016 року та 17.12.2016 року (а.с.10-11). Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх діти [PERSON], [PERSON] з 2012 року добровільно та без поважної причини не проживають у [INFO] (м. Дніпропетровську), що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі не мешкають в спірному будинку з 2012 року, самостійно зніматися з реєстраційного обліку не бажають, чим порушують майнові права та інтереси позивача.\~\~ Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтовані, отже підлягають задоволенню.

Outcome: approved