Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

22 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю «Полонне-Євротранс» (далі Товариство) 5014 грн. 11 коп. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 20 травня 2019 року по день ухвалення судового рішення. В обґрунтування позову зазначав, що в період часу з 04 квітня 2018\~року по\~20\~травня 2019\~року він\~працював в\~Товаристві та\~був звільнений з роботи за власним бажанням. Однак в день звільнення та в послідуючому, всупереч\~ст.116 КЗпП України, з ним не проведено остаточного розрахунку, що й зумовило звернутися до суду за захистом порушених прав. Також, за позицією позивача, за затримку розрахунку при звільненні відповідач повинен понести відповідальність, тому заявляє вимогу про стягнення\~середнього заробітку в порядку\~ст.117 КЗпП України, вказавши, що за його підрахунками одноденний заробіток становить 203 грн. 56 коп. Ухвалою суду від 28 липня 2020 року відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про витребування від відповідача доказів про розмір середньомісячного заробітку [PERSON] та про кількість відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи, що передували звільненню із зазначенням тривалості робочого тижня (п`ятиденний чи шестиденний). В зв`язку з невиконанням вимог ухвали 15 жовтня 2020 року судом постановлено ухвалу про застосування до Товариства заходів процесуального примусу у виді штрафу. 11 грудня 2020 року представником відповідача надано суду письмове повідомлення із зазначенням витребовуваних судом доказів. Товариство у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подало, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за загодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що згідно наказу № 11 від 03 квітня 2018 року [PERSON] прийнятий на роботу помічником оператора багато пилкового верстату товариства з обмеженою відповідальністю «Полонне-Євротранс», а 20 травня 2019 року згідно наказу № 16 від 20 травня 2019 року звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що стверджується даними трудової книжки серії [NUMBER] . Як вбачається з довідки, виданої Товариством 20.07.2020 року за № 6, заборгованість з виплати нарахованої заробітної плати [PERSON] станом на 20 липня 2020 року складає 5014 грн. 11 коп., тому саме такий розмір заборгованості підлягає до стягнення. Вирішуючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить із такого. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За положеннями ч.1\~ст.47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1\~ст.117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Судом встановлено, що відповідач, оформивши 20 травня 2019 року звільнення позивача [PERSON] та видавши йому трудову книжку, - обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, остаточний розрахунок не проведено і на дату ухвалення рішення по даній цивільній справі. Аналіз норм ст.ст.\~47,\~116 КЗпП України,\~Закону України\~«Про оплату\~праці» свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена\~статтею 117\~КЗпП України відповідальність. Середній заробіток працівника за затримку розрахунку при звільненні згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі Порядок). Пунктом 2 Порядку визначено, що середній заробіток, зокрема за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. \~ \~ \~ \~За положеннями\~пункту 5\~Порядку,\~основою для\~визначення загальної\~суми заробітку, що підлягає виплаті у вказаних випадках, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Після цього проводиться множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Як вбачається із наданої відповідачем довідки за вих. № 19 від 10.12.2020 року, нарахована заробітна плата [PERSON] за два останніх місяці, які передували звільненню (березень-квітень) становила 8346 грн., а кількість робочих днів за цей період було у березні 20, та у квітні 21, а відтак середньоденний заробіток при п`ятиденному робочому тижні складає 203 грн. 56 коп. (8346 : 41). Отже, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість нарахованої та невиплаченої заробітної плати в сумі 5014 грн. 11 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 травня 2019 року по 18 грудня 2020 року включно (410 робочих дні) в розмірі 83459 грн. 60 коп. Приймаючи таке рішення, суд акцентує увагу на позицію відповідача щодо відсутності будь-яких заперечень та не надання жодних пояснень по суті причин затримки виплати позивачу розрахункових сум у зв`язку із його звільненням з метою надання оцінки наявності або відсутності вини Товариства для підтвердження або спростування підставності застосування до спірних відносин сторін положення\~ст.117 КЗпП України. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, та на користь держави в такій же сумі за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, по якій позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно ч.2 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у частині стягнення всієї суми заборгованої заробітної плати.

Outcome: approved