Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

24.01.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право особистої приватної власності на 1/4 частину приміщення № 43 першого поверху (в літері А), що знаходиться по [ADDRESS] Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10.10.1996 між ним та відповідачем укладено шлюб. Починаючи з 1999 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. 06.01.2005 рішенням Оболонського районного суду м.Києва шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу, зокрема 15.08.2003 позивачем згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення, було придбано 1/4 частину приміщення № 43, першого поверху (в літері А), яке знаходиться по [ADDRESS], загальна площа якого 209,40 кв.м. Посилаючись на те, що вказане майно було придбано позивачем за власні заощадження від приватного підприємництва, останній вважає, що це майно є його особистою приватною власністю. Ухвалою суду від 06.02.2018 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відзив на позов відповідачем суду не подано. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.10.1996 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що відділом запису актів громадянського стану Брилівської сільської ради Ставищенського району Київської області видано свідоцтво про одруження (актовий запис № 07 від 10.10.1996). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.01.2005 у справі №2-775/2005 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами розірвано. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.01.2018 у рішенні про розірвання шлюбу усунуто описки. Згідно вказаного рішення суду та ухвали суду з 1999 року позивач та відповідач не підтримують шлюбні стоснуки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 15.08.2003, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1186, [PERSON] придбано 1/4 частину приміщення № 43, першого поверху (в літері А), яке знаходиться по [ADDRESS], загальна площа якого 209,40 кв.м. та зареєстровано за ним на праві власності. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Засади ст. 15 ЦК України гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом. Згідно з п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд вважає, що позивачем доведено факт того, що спірне приміщення було придбано [PERSON] за власні кошти, що підтверджується наданими суду матеріалами щодо зайняття ним до укладення шлюбу приватним підприємництвом, від якого у позивача були наявні власні заощадження. Придбання нерухомості відбулось у період після фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1 450 грн. 00 коп.

Outcome: approved