Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

22 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Дубовицької сільської ради Кролевецького району Сумської області про продовження строку для прийняття спадщини. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , котра мешкала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 1 квітня 2000 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений у Дубовицькій сільській раді за реєстраційним № 42. [PERSON] - єдина дитина і єдиний спадкоємець [PERSON] . Але вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. У квітні 2000 року позивач забрала хвору і немічну маму до себе. До дня її смерті вони жили разом, однією сім`єю, за адресою [ADDRESS] . Вона її доглядала і піклувалася нею. Але позивач сама тяжко хворіє вже 30 років, має третю групу інвалідності безтерміново, розлади психіки, цукровий діабет. Такий тривалий і хронічний стан її хвороби перешкоджає їй повноцінно жити, і реалізовувати свої права. У селі Дубовичі Кролевецького району Сумської області, де мешкала [PERSON] , залишилося спадкове майно. Просить продовжити строк для прийняття спадщини та визначити для неї додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини [PERSON] , котра померла [INFO] . 22 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, клопотала про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.61). У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позоні вимог підтримує та просить їх задовольнити (а.с.60). Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги не заперечив, та просив розглянути справу без його участі (а.с.23-24,58-59). За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача, та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд встановив, що [INFO] в селі М-Оглядівський Радехівського району Львівської області, померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Оглядівською сільською радо Радехівського району Львівської області 06.11.2003 року (а.с.8). 1 квітня 2000 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] , який посвідчений у Дубовицькій сільській раді за реєстраційним № 42 (а.с.9). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , та свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 12 листопада 1952 року (а.с.7). Із копії повідомлення Дубовицької сільської ради Кролевецького району Сумської області вбачається, що [PERSON] з села Дубовичі вибула у квітні 2000 року (а.с.13). Відповідно до копії довідки Оглядівської сільської ради від 26.04.2018 року №494 [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті разом із нею проживала без реєстрації та вела догляд [PERSON] (а.с.6). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач, як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Причиною пропуску шестимісячного строку з часу відкриття спадщини є те, що [PERSON] за станом здоров`я, не могла самостійно звернутися до нотаріуса у строк встановлений законом, що підтверджується копією посвідчення №148639, копією довідки від 30.10.2019 року №192/01.4.15, копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №05929/18 (а.с.10-12). Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини, до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР. Отже, до спірних правовідносин необхідно застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс УРСР. Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За приписами ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець, відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається таким, що прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із ст.550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Відповідно до п. 24 вищевказаної Постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк, має право звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 передбачено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Суд робить висновки про те, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з тих причин, що за станом здоров`я не могла самостійно звернутися до нотаріуса у строк встановлений законом. Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, враховано факт їх визнання відповідачем і таке визнання стороною позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, так як останній, у зв`язку з тривалою хворобою, перебував на амбулаторному лікуванні, а відтак є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved