Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

23.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 10 березня 2014 року померла [PERSON]. На його імя, було зроблено заповітне розпорядження, яким вона заповіла належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, заповіт посвідчений секретарем Дзюнківської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за номером 99. У відповідності із статтею 1297 ЦК України спадкоємець звернувся із заявою до нотаріального органу за видачею свідоцтва про право на спадщину. Після звернення позивача до нотаріального органу по факту прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було розяснено відповідно до підпункту 4. Глави 10.ІІ розділу « Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. У видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, а саме: державного акта на право приватної власності на землю (Постанова № 01-16.314). Державний акт спадкодавцем за невстановлених обставин був втрачений, про його втрату було повідомлено через засоби масової інформації (оголошення в районній газеті «Колос»). У видачі дубліката державного акта відділом Держкомзему Погребищенського району було відмовлено. В судовому засідання представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, про що надав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померла [PERSON], 10.03.2014р. (свідоцтво про смерть а.с. 6) була власницею земельної ділянки, яка розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН №044123, після смерті спадкодавця позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом (а. с. 7), має намір успадкувати майно померлої, однак не має змоги цього зробити у звязку з тим що державний акт було втрачено. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 10 березня 2014 р., була власницею земельної ділянки, яка розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] як спадкоємець за заповітом має намір успадкувати майно, тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка належала його померлій.

Outcome: approved