Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

23.03.2021р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності. Вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. При оформлені спадщини їй стало відомо, що на вказану квартиру накладено арешт. При зверненні до Хортицького ВДВС м.Запоріжжя їй повідомили, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №42751235 з примусового виконання судового наказу №337/1061/13-ц, виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 15.05.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укртелеком» суми заборгованості в розмірі 647,81грн. 29.05.2014р. в межах вказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. На даний час виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням строків зберігання, а виконавчий документ на виконанні не перебуває з 2016р., у зв`язку з чим самостійно зняти арешт Хортицький ВДВС м.Запоріжжя не має можливості. Відповідно до листа ПАТ «Укртелеком» від 09.03.2021р. заборгованість за комунікаційні послуги за [PERSON] відсутня. Наявність арешту нерухомого майна позбавляє її можливості прийняти та оформити спадщину і відповідно є перешкодою для здійснення права влсності, у зв`язку з цим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладеного постановою державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя №42751235 від 29.05.2014р. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 12.04.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. \~ \~ \~ \~09.04.2021р. до суду надійшов відзив представника відповідача АТ «Укртелеком» Пашко О.А. на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала повністю та зазначила, що до компетенції АТ «Укртелеком» не відноситься зняття арешту з майна, тому вважає, що АТ «Укртелеком» не є належним відповідачем. Крім цього, зазначила, що сума боргу померлим [PERSON] була сплачена не в повному обсязі, оскільки була погашена лише сума основного боргу в розмірі 495,48грн., сума індексу інфляції в розмірі 17,51грн., 3% річних в розмірі 20,12грн. та витрат по оплаті судового збору в розмірі 152,33грн., усього 152,33грн. сплачена не була. Таким чином, судове рішення до теперішнього часу в повному обсязі не виконано, тому зняття арешту з майна є безпідставним. \~ \~ \~ \~11.05.2021р. до суду надійшов відзив представника відповідача Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Головко В.О. на позовну заяву, в якому вона зазначила, що на виконанні Хортицького ВДВС м.Запоріжжя перебувало виконавче провадження №42751235 з примусового виконання виконавчого документу - судового наказу №337/1061/13-ц, виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 15.05.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укртелеком» суми заборгованості в розмірі 647,81грн. Відповідно до розділу ХІ «Правила діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ) виконавче провадження №42751235 було завершено 15.12.2014р. на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на той час) - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 29.05.2014р. державним виконавцем Мєркуловим В.О. винесено постанову № 42751235 про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, а саме на квартиру [ADDRESS] . Ст.18,19,59 ЗУ «Про виконавче провадження» містять вичерпаний перелік підстав для зняття арешту з майна боржника. Враховуючи, що вищевказаний виконавчий документ на примусовому виконанні у Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя не перебуває, тому відсутні законні підстави для зняття арешту з майна. Просить прийняти рішення на розсуд суду. 14.05.2021р. до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача АТ «Укртелеком» Пашко О.А., в яких вона зазначила, що 12.05.2021р. за платіжним дорученням від 11.05.2021р. на рахунок Запорізької філії АТ «Укртелеком» надійшли грошові кошти в розмірі 648,40грн. в рахунок виконання судового наказу №337/1061/13-ц, виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 15.05.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укртелеком» суми заборгованості в розмірі 648,40грн. Таким чином, судовий наказ виконаний спадкоємцем померлого боржника [PERSON] в повному обсязі. Також зазначила, що відповідно до ст.18,59 ЗУ «Про виконавче провадження» правом зняття арешту з майна боржника наділено виключно органи ДВС. Тож, АТ «Укртелеком» є неналежним відповідачем у цій справі і може виступати лише як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог. Крім цього, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Укртелеком» з 27.04.2021р. перейменовано в АТ «Укртелеком». На підставі викладеного, просить в задоволені позову відмовити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Курінна О.І. не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Укртелеком» в судове засідання не прибув, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнає з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просить в позові відмовити. Представник відповідача Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що [INFO] помер [PERSON] (арк.9). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Хортицькою районною адміністрацією 20.09.2002р. та зареєстрованого в ОП Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації 22.10.2002р. за №237р/36436 (арк.11). Позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] та єдиним спадкоємцем за законом першої черги (арк..10). 10.03.2020р. [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] і приватним нотаріусом ЗМНО Гура М.Г. відкрита спадкова справа №28/2020, в Спадковому реєстрі № 65645385, яка на час розгляду цієї цивільної справи є чинною (арк..84-97). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №248196603 від 15.03.2021р. право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано, а в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мається запис за №5834724 від 29.05.2014р. про реєстрацію обтяження - арешту нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ №42751235 від 01.04.2014р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказаний запис вчинено державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Мєркуловим В.О. (арк..17,18). Згідно листа Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі №13033 від 01.03.2021р. на виконанні Хортицького ВДВС м.Запоріжжя перебувало виконавче провадження №42751235 з примусового виконання виконавчого документу - судового наказу №337/1061/13-ц, виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 15.05.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укртелеком» суми заборгованості в розмірі 647,81грн. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ) виконавче провадження №42751235 було завершено 15.12.2014р. на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на той час) - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У зв`язку з закінченням строків зберігання вказане виконавче провадження знищено, виконавчі документи щодо боржника [PERSON] на виконанні на даний час не перебувають. Підстави для зняття арешту органами ДВС відсутні. Згідно листа АТ «Укретелеком» №12273061-вих-80D481.02 від 09.03.2021р. заборгованість за комунікаційні послуги за особовим рахунком № [NUMBER] , зареєстрованим за абонентом [PERSON] , відсутня. Згідно з квитанцією №52 від 11.05.2021р. на рахунок АТ «Укртелеком» [PERSON] сплачено 648,40грн. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.11,57 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р., в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець для забезпечення реального виконання рішення може накладати арешт на майно боржника. Відповідно до ст.60 цього ж Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт з майна боржника може також бути знятий за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. \~ \~ \~ \~У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. \~ \~ \~ \~Крім того,\~відповідно до\~ст.50\~зазначеного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Ст.41\~Конституції України\~гарантує,\~що кожен\~громадянин має\~право володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~яка набувається\~в порядку,\~визначеному законом. Ніхто\~не може\~бути протиправно\~позбавлений права\~власності.\~Право приватної\~власності є\~непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст. 319,321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не\~втручається у\~здійснення власником\~права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також суд виходить з того, що відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно з ст.1223 ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку,\~суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Так, судом достовірно встановлено, що на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя перебувало виконавче провадження з виконання судового наказу про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Укртелеком» заборгованості за телекомунікаційні послуги в загальному розмірі 648,40грн. В межах цього виконавчого провадження державним виконавцем 01.04.2014р. була винесена постанова на арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. На підставі цієї постанови до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Мєркуловим В.О. 29.05.2014р. було внесено запис про обтяження у вигляді арешту усього нерухомого майна боржника [PERSON] , який міститься в державному реєстрі до теперішнього часу. Разом з тим, в подальшому виконавчий документ було повернуто стягувачу, а матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку з закінченням строків його зберігання. Питання щодо зняття арешту з нерухомого майна боржника органами ДВС не вирішувалось. При цьому, згідно з інформацією АТ «Укртелеком» заборгованість абонента [PERSON] за телекомунікаційні послуги станом на березень 2021р. відсутня. Заперечуючи проти позову, представник АТ «Укртелеком» вказав на те, що боржником [PERSON] була здійснена оплата основного боргу, стягнуті судовим наказом 3% річних та інфляційні втрати сплачені не були. В подальшому позивачкою [PERSON] була надана квитанція про повну сплату усіх стягнутих сум, що підтверджено представником АТ «Укртелеком» в додаткових поясненнях. Таким чином, на час ухвалення цього рішення боргове зобов`язання [PERSON] перед АТ «Укртелеком» виконано повністю. Також судом встановлено, що боржник [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна квартири [ADDRESS] , яку за законом спадкувала як дружина - позивачка [PERSON] , оскільки в установлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і нотаріусом заведена спадкова справа, яка на час ухвалення цього рішення є чинною. В той же час, наявність арешту нерухомого майна [PERSON] , в т.ч. зазначеної вище квартири, наразі перешкоджає його спадкоємцю [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину, в складі якої є зазначене вище нерухоме майно, і реалізувати своє право власності на нього, враховуючи, що відповідно до вимог ст.1268 ЦК України воно належить їй з часу відкриття спадщини. Суд вважає,\~що арешт\~нерухомого майна\~за відсутності\~невиконаного боргового\~зобов`язання з\~боку померлого\~ [PERSON] ,\~в забезпечення\~виконання якого\~державним виконавцем\~було накладено\~цей арешт,\~є непропорційним обмеженням позивачки [PERSON] у реалізації її права на мирне володіння майном і відповідно порушенням її права власності, за захистом якого вона звернувся до суду з цим позовом. При цьому, ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту\~з майна» №5 від 03.06.2016р., в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.\~ Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст.15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того\~чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. В п.5 зазначеної вище постанови Пленуму ВССУРЦКС вказано, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Так, згідно із\~ст.447 ЦПК України\~сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або\~приватного\~виконавця\~під час\~виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього\~Кодексу, порушено їх права чи свободи. Також суд враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої втручання в права, захищені ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно відповідати принципу законності і переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є достатньо пропорційними меті, яку намагаються реалізувати.\~ Принцип законності також передбачає, що положення національного законодавства повинні бути достатньо доступними, точними та передбачуваними у своєму застосуванні. При цьому, держава зобов`язана надавати судові процедури, які забезпечують необхідні процесуальні гарантії, які дозволяють особам ефективно відстоювати свої права і їх виконання.\~Відсутність процесуальних гарантій щодо можливості захисту свого права на мирне володіння майном, яке призводить власне до порушення такого права, визнається втручанням у право мирного володіння майном особи. В даному випадку, як вже зазначалось, арешт на нерухоме майно [PERSON] було накладено державним виконавцем в межах виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р. з метою забезпечення виконання судового наказу, який в подальшому було повернуто стягувачу на підставі ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р. За змістом ст.47,50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р. в редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачу, таке повернення не передбачало самостійного зняття державним виконавцем арешту майна боржника. На даний момент судовий наказ повторно до примусового виконання не пред`являвся, жодних відкритих виконавчих проваджень з його примусового виконання немає і, як вже зазначалось вище, фактично всі боргові зобов`язання [PERSON] перед АТ «Укртелеком» виконані. Крім того, боржник [PERSON] помер і право власності на належне йому нерухоме майно перейшло за законом до його спадкоємиці [PERSON] . На підставі вищевикладеного, враховуючи загальні засади цивільного судочинства та практику ЄСПЛ, суд вважає, що порушене право власності позивачки [PERSON] на спадкове майно підлягає захисту в порядку цивільного позовного провадження і найбільш ефективним, справедливим та пропорційним способом захисту порушеного права власності позивачки [PERSON] на спадкове майно є саме усунення перешкод у здійсненні такого права шляхом зняття арешту з зазначеної квартири, накладеного постановою державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького міського управління юстиції №42751235 від 01.04.2014р.. Також суд враховує, що відповідач АТ «Укртелеком», на користь якого фактично було застосовано арешт майна [PERSON] , факт відсутності заборгованості з боку останнього не заперечував і позовні вимоги [PERSON] не спростував. Доводи представника АТ «Укртелеком» про те, що вказана особа не є належним відповідачем у цій справі, суд вважає безпідставними, оскільки в даному випадку арешт нерухомого майна [PERSON] було накладено саме в забезпечення виконання останнім боргових зобов`язань на користь АТ «Укртелеком». Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved