Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

23 жовтня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON], в якій позивачі просили суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири 126, яка знаходиться в м.Дніпропетровську по вул. Набережна Перемоги, будинок 136а; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири 126, яка знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Набережна Перемоги, будинок 136а; стягнути з Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради судовий збір у розмірі 2751,33 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилались на те, що 15 лютого 2013 року в м. Дніпропетровську, у віці 42 років помер [PERSON] батько [PERSON] та [PERSON], про що 16 лютого 2013 року складено відповідний актовий запис №1252, на підтвердження чого 16 лютого 2013 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть. Наступного місяця, 29 березня 2013 року у віці 38 років померла [PERSON] - мати [PERSON] та [PERSON], про що 29 березня 2013 року складено відповідний актовий запис № 2230, на підтвердження чого 29 березня 2013 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть. Відповідно до рішення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 24 травня 2013 року № 138 [PERSON] була призначена опікуном [PERSON] Внаслідок смерті [PERSON], відкрилася спадщина, часом відкриття якої є день смерті. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшло всі права та обовязки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності: квартира № 126, яка знаходиться в м.Дніпропетровську, по вул. Набережна Перемоги, буд. 136а, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 06 жовтня 2008 року. У звязку з тим, що [PERSON] за час свого життя не склав заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги за законом, оскільки є його дітьми. В той же час інші спадкоємці, які б були віднесені до першої черги спадкування за законом і мали право на рівні з дітьми здійснювати право на спадкування, - відсутні. Ця обставина підтверджується довідкою приватного нотаріуса [PERSON] від 18 червня 2013 року №153/02-14. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом та звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заяви до нотаріуса, відсутні. Таким чином, [PERSON] та [PERSON], які з підстав передбачених ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняли спадщину, не мають можливості набути її в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 126, яка знаходиться в м.Дніпропетровську, по вул. Набережна Перемоги, буд. 136а, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, яким є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, який був втрачений ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Дніпропетровського регіонального управління, однак який обовязково необхідно подати нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Зберігання правовстановлюючих документів у банку відбувалося на підставі договору про іпотеку, де предметом іпотеки є вищезазначена квартира. На теперішній час кредит повністю погашений, усі обтяження та заборони з нерухомого майна зняті. Той факт, що правовстановлюючі документи на квартиру знаходилися у ПАТ КБ «ПриватБанк», підтверджується листами банку та НВО «Созидатель». Проте останні були втрачені банком, що фактично унеможливлює спадкування [PERSON] та [PERSON] спірної квартири після смерті свого батька. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові та згідно доказів, наявних в матеріалах справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулась. 10 квітня 2015 року представник виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Представник КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що 27 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNT0GF88410145 на суму 55446,00 гривень. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 27 травня 2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки №DNT0GF88410145, згідно якого іпотекодавцем було передано банку в іпотеку 4-х кімнатну квартиру за будівельним номером 126, що знаходиться у м. Дніпропетровськ, пр-т Героїв, будівельний номер будинку 43, секція номер 4 по проспекту ([ADDRESS]). Згідно п. 17.11 договору іпотеки №DNT0GF88410145 від 27 травня 2005 року до отримання позичальником кредиту або на протязі 3-х днів з моменту реєстрації права власності на майно згідно п. 17.10 цього договору передати правовстановлюючі документи на майно на зберігання іпотекодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час кредит погашений. На сьогоднішній день ПАТ КБ «ПриватБанк» не має інформації щодо місця знаходження правовстановлюючих документів на квартиру, що знаходиться у м. Дніпропетровську, пр-т Герої, будівельний номер будинку 43, секція номер 4 по проекту ([ADDRESS]). Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 02 березня 1993 року народився [PERSON], батьком якого є [PERSON], матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI-КИ №483211, видане 03 квітня 1993 року Відділом ЗАГСУ Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с. 10). 26 травня 2000 року народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-КИ №082533, видане 27 червня 2000 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 06 жовтня 2008 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 11 квітня 2014 року, КП «ДМБТІ» повідомляє, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06 жовтня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 24947169 (а.с. 15). 16 лютого 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №505752, видане 16 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 8). 29 березня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 506782, видане 29 березня 2013 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 9). Відповідно до рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради «Про встановлення опіки над [PERSON], [INFO]» № 138 від 24 травня 2013 року, було призначено [PERSON], [INFO] опікуном [PERSON], [INFO] та призначено місце мешкання [PERSON], [INFO], за адресою опікуна, [PERSON]: [ADDRESS] (а.с. 12). 27 травня 2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір іпотеки №DNT0GF88410145, відповідно п. 2 якого за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань [PERSON] (позичальника) за кредитним договором №DNT0GF88410145 від 27 травня 2005 року, з повернення кредиту, наданого у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в сумі 55446,00 доларів США на наступні цілі: купівля житла у сумі 48600,00 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 6846,00 доларів США у строк до 27 травня 2020 року включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% за місяць у період сплати з 21 по 26 число кожного місяця; щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати сумою не менше 651,68 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту у розмірі 2,32 відсотка за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом тощо (а.с. 18 19). Згідно п. 6 договору іпотеки, в забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку майнові права на нерухомість, а саме: 4-х кімнатну квартиру за будівельним номером 126, що знаходиться у м. Дніпропетровськ, пр-т Героїв, будівельний номер будинку 43, секція номер 4 по проспекту ([ADDRESS]). Відповідно до п. 17.11 договору іпотеки до отримання позичальником кредиту або на протязі 3-х днів з моменту реєстрації права власності на майно згідно п. 17.10 цього договору передати правовстановлюючі документи на майно на зберігання іпотеко держателю до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно листа Акціонерного товариства закритого типу «Науково виробниче обєднання «Созидатель» від 06 липня 2013 року, оригінали правовстановлюючих документів на квартиру № 126 за адресою: вул. Набережна Перемоги, 136а, що належить [PERSON] були передані 04 грудня 2008 року провідному спеціалісту по іпотечному кредитуванню ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] (а.с. 36, 37). Згідно письмових пояснень представника ПАТ КБ «ПриватБанк», на теперішній час кредит [PERSON] погашений. Окрім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» не має інформації щодо місцезнаходження правовстановлюючих документів на квартиру, що знаходиться у м. Дніпропетровську, пр-т Герої, будівельний номер будинку 43, секція номер 4 по проекту ([ADDRESS]) (а.с. 109 110). Відповідно до довідки, складеної приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 18 червня 2013 року, спадкоємцями після [PERSON] є його діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 17). Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа після померлого 15 лютого 2013 року [PERSON] відсутня (а.с. 95). Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 07 серпня 2014 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на [ADDRESS] після померлого 15 лютого 2013 року [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме: свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 06 жовтня 2008 року, право власності зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим № 249471169 (а.с. 122). Відповідно до листа Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 21 січня 2014 року, виконавчими органами Дніпропетровської міської ради було розглянуто звернення [PERSON], за результатами розгляду якого повідомлено, що у випадку втрати (розкрадання, пошкодження тощо) оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно власникам (співвласникам) квартир (будинків) необхідно оформити дублікати загублених правовстановлюючих документів, звернувшись у відповідні інстанції, залежно від органу, який видавав правовстановлюючий документ. Оскільки в даному випадку це КП «ДМБТІ», то втративши документи, власник (спадкоємець) житла повинен подати в КП «ДМБТІ» заяву про видачу дублікату свідоцтва про реєстрацію прав на нерухомість у встановленому порядку. У звязку з чим, [PERSON] було запропоновано звернутися до КП «ДМБТІ» за адресою: вул. Леніна, 9 для отримання повної інформації (а.с. 14). Згідно листа Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12 травня 2014 року, щодо видачі дубліката свідоцтва про право власності на [ADDRESS] було повідомлено, що на теперішній час у КП «ДМБТІ» ДОР відсутні повноваження щодо видачі дублікатів свідоцтв про право власності на обєкти нерухомого майна (а.с. 16). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом України, та іншими підзаконними актами. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України надає вичерпний перелік складу спадщини, згідно з яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місце відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Нормою ст. 1299 ЦК України визначено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON], який помер 15 лютого 2013 року, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 06 жовтня 2008 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] та єдиними спадкоємцями першої черги після смерті їх батька, проте фактично позбавлені права успадкувати належне їх родині майно, у звязку з втратою третіми особами оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру. За викладеного,

Outcome: approved