Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

23.05.2016 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, пояснюючи, що на початку вересня 2013 року [PERSON] звернулась до них із проханням зайняти грошей у сумі 8000 грн. 02 вересня 2013 року вони заключили договір займу але вже на більшу суму та передали гроші у сумі 22000 грн., чим із своєї сторони виконали умови договору, а відповідачка власноруч написала розписку. Згідно домовленості між ними [PERSON] зобовязалась повернути суму боргу протягом року але не пізніше 02.09.2014 року, а також сплатити відсотки за користування грошима у розмірі 4% за кожний місяць, що також було відображено у її розписці. По закінченню строку договору вони зажадали повернення боргу та процентів за користування грошовими коштами, але відповідачка не повернула їм суму боргу яку займала а виплатила відсотки за користування грошовими коштами лише за 8 місяців на суму 6800 грн. Вони неодноразово звертались до [PERSON] з проханням виконати умови договору та повернути їм грошові кошти, але безрезультатно. На сьогоднішній день відповідачка не бажає виплатити заборгованість у добровільному порядку, тому вони вимушені звернутися до суду та просять суд стягнути з [PERSON] у примусовому порядку суму боргу, яка складається з 22000 грн. суми заборгованості, 22000 грн. процентів( 880грн, як 4% за один місяць * 25 місяців), усього 44000 грн., та за вирахуванням виплачених відсотків у сумі 6800 грн. відповідачка зобовязана виплатити 37200 грн. та судові витрати у розмірі 551,20 грн. У судове засідання позивачі не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволені позову наполягали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачка у судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, від отримання судової повістки відмовилась. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із представленої позивачами розписки вбачається, що 02.09.2013 року вони передали [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000 грн. які відповідачка по справі зобовязалась повернути у строк до 02.09.2014 року зі сплатою 4% процентів щомісяця. Відповідачка погодилась з тим, що при невиконанні умов договору сума буде знаходитись під виплатою процентів до повного погашення, навіть при зверненні до суду. У встановлений договором строк відповідачка не повернула позивачам борг у повному обсязі, тим самим не виконала покладені на неї обовязки, тому позов, підлягає задоволенню та з відповідачки на користь позивачів необхідно стягнути грошові кошту у сумі 37200 грн. примусово. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачів необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Outcome: approved