Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

22.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив визначити йому додатковий строк тривалістю в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої 02 жовтня 2014 року. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 02.10. 2014 року померла його тітка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №462574, виданим Виконавчим комітетом Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області 06.10.2014 року. 17.12.2007 року тітка залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Коробочкинської ради Чугуївського району Харківської області [PERSON], реєстровий №140. Заповіт складався на земельну ділянку (пай) площею 3,68 га, яка розташована на території Коробочкинської сільської ради, кадастровий номер 6325484000:01:000:0403, який належав їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ХР №095962 від 02.01.2003 року, виданого Чугуївською районною державною адміністрацією, а також майнового паю у розмірі 9 712 грн., згідно свідоцтва ХР №023586 про право власності на майновий пай. Цей заповіт не скасований та не змінений станом на 27.03.2015 року, про що зроблений відповідний запис на заповіті секретарем сільради. Також, спадщина складається з житлового будинку №11, який розташований за адресою: с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області, вул. Правди, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори [PERSON], 31.08.2004 року, реєстровий №2-2319, право власності на який зареєстровано в Комунальному підприємстві «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 09.10.2004 року, реєстровий №687, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.2012 року, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав з комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації», а також довідкою від 16.06.2016 року за №1208. Інших спадкоємців, крім позивача, у тітки не залишилось, що підтверджується відповіддю Чугуївської держнотконтори від 07.12.2015 року за №5447/01-16, в якій зазначено, що після смерті [PERSON], померлої 02.10.2014 року, в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України з заявами про прийняття або відмови від спадщини в нотконтору спадкоємці не звертались. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (дані факти встановлені рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10.02. 2016 року), а відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини), а також відповіддю нотконтори від 16.07.2016 року. Батьки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] померли ще у воєнні роки. У них було дві доньки - спадкодавиця [PERSON] та мати позивача - [PERSON], яка померла 10.10.2012 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України - племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач, як спадкоємець за законом та заповітом у січні 2015 року звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, однак, йому було рекомендовано звернутись до суду, бо у заповіті спадкодавця по-батькові було зазначено «Іанівна» замість «Іванівна», на що 10.02.2016 року Чугуївським міським судом Харківської області було постановлено рішення, яким встановлено належність вищезазначеного заповіту від 17.12.2007 року, посвідченого секретарем Коробчанської сільської ради, [PERSON] Після отримання зазначеного рішення, позивач повторно звернувся до нотаріальної контори, однак, йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], через пропуск строку для прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю від 16.07.2016 року. До цього часу позивач звертався до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, де державні нотаріуси у січні 2015 року направили його до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, щодо належності заповіту від 17.12.2007 року саме спадкодавцю. Також, з метою встановлення факту існування заповіту, з нотаріальної контори позивача направили до Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з питання встановлення факту дійсності зазначеного заповіту. Секретар сільради 27.03.2015 року на заповіті зазначила, що заповіт не змінено. Зазначені дії у строк шість місяців з дня смерті [PERSON] (02.10.2014 року по 02.04.2015 року), підтверджують факт своєчасного звернення до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, бо зазначені дії позивач вчиняв саме на їх вимогу задля оформлення у них спадщини, але юридично заяву про прийняття спадщини у цей строк не написав. Крім того, позивач фактично мешкав разом зі своєю тіткою та доглядав за нею до моменту її смерті, управляв по господарству, сплачував комунальні послуги, робив поточний ремонту у будинку та у господарських будівлях, а також після її смерті вступив в управління зазначеним майном, тобто фактично прийняв спадщину після спадкодавця. Згідно довідки виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради від 21.03.2016 року, за місцем відкриття спадщини - будинок №11 по вул. Правди у с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області спадкодавця була зареєстрована одна, позивач стверджує, що фактично мешкав з нею. [PERSON] зазначає, що з наведеного вбачається, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин, тому на підставі ст. ст. 1270, 1272 ЦПК України, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Від позивача до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог, розгляд справи без його участі. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не має. Згідно зі ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України - сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно Свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №462574, виданого Виконавчим комітетом Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області 06.10.2014 року, 02.10.2014 року померла [PERSON], яка відповідно до наданих суду документів є рідною тіткою позивача (а.с.9). 17.12.2007 року у с. Корбочкине Чугуївського району Харківської області складено заповіт, яким [PERSON] заповіла [PERSON] земельну частку (пай) площею 3,68 га, що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ХР №095962 від 02.01.2003 року, а також майновий пай у розмірі 9 712 грн., що належить їй згідно свідоцтва ХР №023586 про право власності на майновий пай. Заповіт посвідчено секретарем Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області та зареєстровано за №140 (а.с.18). Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10.02.2016 року встановлено факт того, що заповіт від 17.02.2007 року, посвідчений секретарем Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, дійсно складений за дорученням [PERSON], яка зробила заповітне розпорядження (а.с.25-26). Секретарем сільради 27.03.2015 року на заповіті зроблено засвідчувальний напис про те, що заповіт не змінено. Також, [PERSON] мала у своїй власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВК №776406 від 31.08.2004 року, реєстровий №2-2319, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці Коробочкинської сільської ради у с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області, вул. Правди, буд. 11 (а.с.21-23). Відповідно до листа Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 26.07.2016 року №4051/01-16 та згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) - після смерті [PERSON] в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України, з заявами про прийняття спадщини або відмову про прийняття спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не звертались. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.36). Через необхідність звернення до суду з метою встановлення юридичного факту, а також до сільради задля освідчення дійсності заповіту, позивачем було пропущено передбачений законом строк у 6 місяців з дня смерті спадкодавця для подачі до нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини, через що Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої 02.10.2014 року (а.с.28). Згідно із статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В статті 1218 Цивільного кодексу України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст.ст.\~1233,\~1235 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності зі ст. ст.\~1270,\~1272 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У випадку пропуску з поважної причини передбаченого для прийняття спадщини шестимісячного строку, що починається з моменту відкриття спадщини, судом, за позовом спадкоємця, може бути визначений додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 « Про судову практику у справах про спадкування », вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважність причин пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] обґрунтовує необхідністю звернення до суду з метою встановлення юридичного факту, а також до сільради задля освідчення дійсності заповіту. Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин, тому йому слід надати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку щодо наявності законних підстав для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved