Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

22 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до повноліття дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, діти повністю перебувають на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. У судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. При цьому відповідач зазначив, що причиною розірвання шлюбу є подружня зрада позивача. Відповідно до вимог частини другої ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1998 (а.с. 10), від якого мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] (а.с. 11), та [PERSON], [INFO] (а.с. 12), які мешкають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Спільне подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач працює комірником у ТОВ «Пласт-Бокс Україна», його дохід за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року склав 37\~091,29 грн (довідка від 20.03.2017 № ПЛ000000020). Враховуючи вимоги частини першої ст. 182 СК України та обовязок батька утримувати неповнолітніх дітей, визнання ним позову у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень частини першої ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У звязку із задоволенням позову, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 640 грн судового збору. При цьому, враховуючи обопільну зацікавленість сторін у розірванні шлюбу, суд вважає справедливим розподіл між ними порівну тягаря сплати судового збору за вимоги про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved