overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

22 вересня 2015 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 25 лютого 2011 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Борівського районного управління юстиції, актовий запис №07 і проживала з ним до вересня 2015 р. Від спільного подружжя мають дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося в звязку з несумісністю характерів. У звязку з цим сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. В подальшому спільне життя та збереження їхньої сімї неможливе. Спільне майно сторони поділили добровільно. Угода про проживання дітей між ними досягнута. Питання щодо утримання неповнолітніх дітей буде вирішуватися в іншій справі. Ухвалою суду від 02 жовтня 2015 р. сторонам надано строк для примирення терміном 2 місяці, але з закінченням вказаного терміну сторони не помирилися, надали до суду заяви про підтримання позовних вимог позивачкою, так як вона має іншу сімю, визнання позову відповідачем та розгляд справи за їх відсутності. Також просили неповнолітнього сина [PERSON] залишити на виховання відповідачу, а неповнолітнього сина [PERSON] залишити на виховання позивачці. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки сторони намірів не мають, на примирення не згодні, тому шлюб належить розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою в якій просила розірвати шлюб, який був укладений між нею та [PERSON] (далі відповідач), оскільки збереження шлюбу та подальше їх спільне життя суперечить інтересам сім'ї, що унеможливлює примирення. Позивач у судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, у звязку з чим судом 09 листопада 2016 року було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних та встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 28 липня 2001 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Калинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаються проживати разом із матірю. Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сімя розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у звязку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст.88 ЦПК України) Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги зазначені в позовній заяві, просила їх задовольнити, посилаючись в своїх поясненнях на обставини, викладені в позовні заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, в поясненнях зазначила, що дійсно отримала від позивача по справі 300000,00 гривень за договором позики, але на час розгляду справи борг не повернула. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 02 квітня 2014 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в національній валюті в сумі 300000,00 (триста тисяч) гривень 00 копійок, які перший, за письмовим договором підписаним сторонами по справі від 02 квітня 2014 року, зобов'язувався повернути останньому до 02 квітня 2016 року (а.с. 4, 5, 6), але не повернув. Даний факт визнає як позивач так і відповідач. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На час розгляду справи в суді відповідач не повернув позику позивачеві. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 листопада 2014 року він уклав з відповідачем договір позики коштів на суму 1500 грн. і на підтвердження отримання позики [PERSON] власноручно написала розписку, в якій зобовязувалася повернути борг до 30 січня 2015 року. Умови вищевказаного договору відповідач не виконала, борг за договором позики не повернула. Оскільки, [PERSON] в добровільному порядку відмовилася сплатити борг, тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду. Просить стягнути з відповідача в його користь заборговані кошти за договором позики у розмірі 1500 грн. та 551,20 грн. судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив його задоволити та не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 26). Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що вимоги позивача підставні і підлягають до задоволення. З копії розписки [PERSON] (а.с.6) вбачається, що відповідач взяла у борг у позивача [PERSON] 1500 грн. та зобовязувалася повернути вищевказані кошти до 30 січня 2015 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки, відповідно до вимог цивільного законодавства позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором, тому суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] заборгованість за договорами позики в сумі 1500 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджений документально (а.с.1-2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1998 року вони з відповідачем проживали у цивільному шлюбі. 24 жовтня 1998 року у них народилася доньку Крістіна. 21 червня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб. З 2015 року сторони не проживають однією сімєю, фактично припинивши шлюбні відносини. Позивач зараз мешкає з іншим чоловіком, створивши нову сімю. до 2015 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала їхня доньку, сусіди, знайомі. Крім того відповідач зловживав спиртними напоями, чим ставив сімю в скрутне матеріальне становище. На даний момент ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду її представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, встановленому ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 червня 2002 року, про що було зроблено актовий запис № 744 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку Крістіну, [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14 жовтня 1986 року, про що було зроблено актовий запис № 291. Від шлюбу сторони мають дорослого сина, спільних неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. В сімї часто виникають сварки та суперечки суперечки з суттєво важливих питань. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 07 листопада 2016 року сторонам було надано строк в один місяць для примирення. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 жовтня 2016 року, про що було зроблено актовий запис № 291 (а.с. 4). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також коштів на своє утримання в розмірі 300 грн. щомісячно і до досягнення дочкою трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 05 серпня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], яка перебуває на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її та утримання дитини не надає, хоч має можливість її надавати. В судове засідання позивач не зявилась, надіслала до суду заяву, в якій зменшила позовні вимоги. Просила стягнути з відповідача аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та кошти на своє утримання в розмірі 200 грн. щомісячно і до досягнення дочкою трирічного віку, справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на дочку [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та коштів на утримання дружини в розмірі 200 грн. щомісячно і до досягнення дочкою трирічного віку визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Полонської міської ради (далі [PERSON]) та до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому вказує, що 18 лютого 2016 року помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина у вигляді грошових вкладів в банку. Батько проживав сам, про ощадні книги нікому не розповідав, тому про майно, що залишилось після його смерті, позивачка не знала, оскільки будь яких документів про те, що у батька дійсно було це майно вона не бачила. Про існування спадщини позивачці стало відомо восени 2016 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадковувати майно намірів не мають. До державного нотаріуса позивачка із заявою про прийняття спадщини не зверталась, так як пропустила шестимісячний строк звернення. Інші спадкоємці після смерті батька за спадщиною звертатися не бажають. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. До суду представник [PERSON] подав письмову заяву, в яких доводи позову підтримує та просить розглянути справу без його участі. [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в суд не прибули і подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], який мав грошові вклади в банку, помер 18 лютого 2016 року. За життя заповіту не складав, проживав один. Донька [PERSON] позивачка та відповідачі дружина [PERSON] та дочки [PERSON] та [PERSON] - спадщину не приймали. Донька [PERSON] позивачка [PERSON] про ощадні книги, які належали батькові, дізналась восени 2016 року. Доводи позовної заяви узгоджуються з письмовими доказами витягом з ощадної книги про рахунок, власником якого був [PERSON], свідоцтвом про смерть батька позивачки, свідоцтвами про народження позивачки та про її шлюб, довідкою з Полонської міської ради ОТГ, що [PERSON] був зареєстрований один. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, оскільки [PERSON] дізналась про існування спадщини після смерті батька восени 2016 року. Дану обставину суд вважає поважною причиною пропуску строку на звернення про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів в розмірі 1\\3 частини від його доходу (заробітку) щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], тому що з в 2014 році сторони шлюб розірвали, проживають окремо, а добровільно кошти на утримання дитини відповідач не надає. В суд позивачка не прибула, подала письмову заяву про те, що позов підтримує повністю і згідна на ухвалення заочного рішення. Відповідач, повідомлений через публікацію в газеті «Урядовий кур»єр» 15 грудня 2016 року про час та місце розгляду справи, в суд не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Мають сина [PERSON], [INFO], який живе з позивачкою. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення сина. Відповідач має постійне місце праці. Дані обставини встановлені з письмових доводів позовної заяви та письмових доказів рішенням суду про розірвання шлюбу, свідоцтвом про народження сина, довідкою про місце проживання сина. Згідно ст. 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Аліменти стягуються у частці від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними, відповідають чинному законодавству, підлягають задоволенню в розмірі позовних вимог, тому що відповідач заперечень проти позову до суду не направив. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

22 вересня 2016 року Виконавчим комітетом Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 02. У шлюбі народилися дитина: син [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між сторонами постійно виникали сварки, свідком яких була їхня дитина, що кожен раз спричиняло позивачеві та дитині душевні страждання. З жовтня 2018 року, у звязку із постійними сварками та неможливістю знайти спільну мову подружжя припинило шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Подальше збереження сімї позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам дитини. Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - Матвєєва. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач також у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з жовтня 2018 р. сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам дитини подружжя, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved