Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

24.04.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому проситьстягнути з відповідача 10 000 гривень за завдану йому моральну шкоду в результаті складення інспектором роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Шкурапет О. С. постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП і накладення на нього адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 10.09.2018 року інспектором роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Шкурапет Олексієм Сергійовичем було складено відносно позивача постанову серії ВР № 190425 від 10.09.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП. 08.10.2018 року рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області постанову інспектора роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Шкурапет Олексія Сергійовича серії ВР № 190425 від 10.09.2018 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень було скасовано. Далі позивач зазначив, що незаконне притягненням його до адміністративної відповідальності завдало моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, оскільки змушений був доводити свою невинуватість у адміністративному правопорушенні, якого не вчиняв. Вказану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10 000, 00 грн. Згідно ухвали суду від 02.05.2019 року вбачається, що за позовом [PERSON] до відповідача Державної казначейської служби України, треті особи: Департамент патрульної поліції, інспектор роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенант поліції Шкурапет О. С. про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями службової особи органу державної влади при здійснення своїх службових повноважень, відкрито провадження за правилами позовного провадження. Справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 03.06.2019 року о 08 годині 00 хвилин. 13.05.2019 року третя особа Департамент патрульної поліції до суду направив пояснення на позов позивача, згідно яких вбачається, що необхідно відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки вимога позивача є безпідставною. Позивач не надав до суду належних доказів наявності моральної шкоди. 03.06.2019 року розгляд справи відкладено, оскільки третя особа інспектор роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенант поліції Шкурапет О. С. належним чином не повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ухвали суду від 02.07.2019 року вбачається, що дана справа призначена до судового розгляду по суті 01.08.2019 року о 08 год 30 хв у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач та його представник позов з вищезазначених підстав, які викладені в описовій частині рішення підтримали та прохали задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення або про перенесення розгляду справи до суду не направив. Представник третьої особи в підготовчому судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки позивач не надав до суду належних доказів наявності моральної шкоди. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 10.09.2018 року інспектором роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Шкурапет Олексієм Сергійовичем було складено відносно [PERSON] постанову серії ВР № 190425 від 10.09.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.10.2018 року було задоволено позов позивача. Визнано протиправними дії інспектора роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Шкурапет Олексія Сергійовича. Скасовано постанову серії ВР № 190425 від 10.09.2018 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень. Провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП - закрито. 22.11.2018 року Згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду рішення набрало законної сили. Відповідно до ч.1 п.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Відповідно до статті 56 Конституції кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно частини третьої статті 19 Закону України «Про національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 рокупідлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Згідно п.4 ч.1 ст.2 та ч.2 ст.1 вказаного Закону право на відшкодування шкодив розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення. Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб. Відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону. Ч. 6 ст. 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також посадової або службової особи цих органів при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів та осіб. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Отже, за таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими, однак визначений ним розмір грошового відшкодування такої шкоди є завищеним, а тому виходячи із загальних засад розумності, справедливості та пропорційності та враховуючи тривалість провадження у справі про адміністративне правопорушення, на користь позивача підлягає стягненню 2 000,00 грн. При цьому суд, визнаючи такий розмір, вважає достатнім для сатисфакції та відшкодування душевних страждань позивача. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, судовий збір не справляється. Отже, судові витрати в частині сплати судового збору віднести за рахунок держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 2 000,00 грн адвокату за надання правничих послуг, що підтверджується квитанцією № 11/19 від 10 квітня 2019 року та актами виконаних робіт №1, №2 та №3 (а.с. 15-17, 77-79). Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача на користь останнього слід стягнути, відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 400,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial