Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватної виробничо-комерційної фірми „АЕК про тлумачення змісту правочину, в якій вказав, що був учасником Приватної виробничо-комерційної фірми „АЕК з часткою у статутному капіталі 1 500 000,00 грн., що дорівнює 100 % статутного капіталу. 26 жовтня 2009 року позивач був виведений зі складу учасників відповідача згідно з рішенням № 3 учасника Приватної виробничо-комерційної фірми „АЕК від 26.10.2009 року. Підставою такого виведення стала заява позивача б/н від 26.10.2009 року, згідно з якою [PERSON] повідомив підприємство про відступлення належної йому частки в Статутному капіталі фірми на користь гр. [PERSON], який проживає за адресою: [INFO]. Заява [PERSON], адресована Приватній виробничо-комерційній фірмі „АЕК б/н від 26.10.2009 є саме повідомленням про його вихід зі складу учасників відповідача в розумінні ч. 3 ст. 29 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яке потягло за собою правові наслідки у вигляді державної реєстрації змін до установчих документів. Це підтверджується й тим, що в пункті 2 порядку денного рішень учасника Приватної виробничо-комерційної фірми „АЕК зазначено наступне: Розгляд заяви про вихід зі складу засновників [PERSON]. Разом з цим, в назві заяви [PERSON] прямо не зазначено, що це є заявою про вихід, а це в свою чергу створює правову невизначеність та можливість оскарження, як рішення учасника Приватної виробничо-комерційної фірми „АЕК, так і дій державного реєстратора. У звязку з цим, у позивача виникла необхідність звернутись до суду для тлумачення заяви [PERSON] б/н від 26.10.2009 року, адресовану Приватній виробничо-комерційній фірмі „АЕК, як заяву про вихід [PERSON] зі складу учасників Приватної виробничо-комерційної фірми „АЕК. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позові та наполягала на їх задоволені. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимог визнав, в подальшому в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, заслухавши представника позивача, взявши до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За змістом ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відтак, обставини, викладені в позові, визнані відповідачем, а тому звільнені від доказування в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (в редакції станом на 25.06.2009) у разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається або копія рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників), завірена в установленому порядку, або нотаріально засвідчена копія заяви фізичної особи про вихід зі складу засновників (учасників). Заява [PERSON], адресована Приватній виробничо-комерційній фірмі „АЕК б/н від 26.10.2009 є саме повідомленням про його вихід зі складу учасників відповідача в розумінні ч. 3 ст. 29 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яке потягло за собою правові наслідки у вигляді державної реєстрації змін до установчих документів. Це підтверджується й тим, що в пункті 2 порядку денного рішень учасника Приватної виробничо-комерційної фірми „АЕК зазначено наступне: „Розгляд заяви про вихід зі складу засновників [PERSON]. Разом з цим, в назві заяви [PERSON] прямо не зазначено, що це є заявою про вихід, а це в свою чергу створює правову невизначеність та можливість оскарження як рішення учасника Приватної виробничо-комерційної фірми „АЕК, так і дій державного реєстратора. Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року № 9 при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників (стаття 213 ЦК України), стаття 37 ЦПК України) в порядку позовного провадження. З огляду на те, що тлумачення сторонами правочину несе виключно рекомендаційний необовязковий характер, то в разі випадку тлумачення змісту правочину судом застосування правил ч. 3 і ч. 4 ст. 213 ЦК є обовязковим.

Outcome: approved