Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

23.07.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, які належать їй, пославшись на таке. Наказом відділу освіти Міловської районної державної адміністрації № 25-К від 19.03.2020 року вона була прийнята на посаду заступника головного бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу освіти Міловської РДА з 20.03.2020 року. Відповідно до Наказу Начальника відділу освіти Міловської районної державної адміністрації Луганської області від 06.04.2020 року № 35-К позивача було переведено на посаду бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу освіти Міловської РДА. 04.01.2021 року позивача було ознайомлено з Наказом Начальника відділу освіти Міловської районної державної адміністрації Луганської області від 04.01.2021 року № 04-К « Про попередження щодо можливого подальшого звільнення працівників відділу освіти Міловської районної державної адміністрації Луганської області. Відповідно Наказу в.о. начальника, головного спеціаліста відділу освіти Міловської РДА від 22.01.2021 року №15-К позивач [PERSON] була звільнена з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу освіти Міловської районної державної адміністрації Луганської області на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. У день звільнення вона знаходилася на робочому місці. Відділ освіти Міловської РДА у порушення ст. ст.115, 116 КЗпП України не провів з нею повний розрахунок, який складається із :заборгованості по заробітній платі. Відповідно до Розпорядження Голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 28.01.2021 року № 19 припиняється Відділ освіти Міловської районної державної адміністрації (ЄДРПОУ 02142069) в результаті реорганізації шляхом приєднання до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області (ЄДРПОУ 04051632). Таким чином, Старобільська РДА Луганської області є правонаступником зобов`язань, прав та обов`язків відділу освіти Міловської районної державної адміністрації. Ухвалою суду від 26.07.2021 року у справі відкрите провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 25.08.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. 25.08.2021 року від відповідача надійшло клопотання про заміну відповідача Старобільської районної державної адміністрації Луганської області на відділ освіти Міловської районної державної адміністрації в особі голови комісії з реорганізації (приєднання) відділу освіти Міловської районної державної адміністрації Луганської області Коротун Валентини Георгіївни. Ухвалою суду від 27.08.2021 року у задоволенні клопотання відповідача від 25.08.221 року було відмовлено. При цьому, судом залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ освіти Міловської районної державної адміністрації Луганської області в особі голови комісії з реорганізації (приєднання) відділу освіти Міловської районної державної адміністрації Луганської області Коротун Валентину Георгіївну. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала за підстав, наведених у позовній заяві, просила задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача Чесалова О.Є. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Представник третьої особи Коротун В.Г. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах з відділом освіти Міловської РДА, займаючи посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Відділу освіти Міловської РДА, звідки була звільнена на підставі п 5. ч. 1 ст.36 КЗпП України. Зазначені обставини не є спірними у справі і підтверджені копією трудової книжки позивача [PERSON] , копіями наказів відділу освіти Міловської РДА від 06.04.2020 року № 35-К «Про переведення [PERSON] », від 22.01.2021 року № 15-К «Про звільнення [PERSON] ». При звільненні [PERSON] виплата всіх сум, що належали їй від Відділу освіти Міловської РДА, не була проведена. Заборгованість складає у сумі 14940, 70 грн. Зазначені обставини також не є спірними у справі і підтверджені відповідною довідкою про заборгованість. Тож порушення права позивачки на оплату праці знайшло підтвердження у суді. Згідно ст.115 КЗпП України - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч.1). Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки (ч.4). Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст.94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Вирішуючи питання щодо можливості покладення обов`язку по виплаті позивачу заборгованості із заробітної плати на Старобільську районну державну адміністрацію Луганської області, суд виходив з такого. 17 липня 2020 року Верховна Рада України прийняла Постанову №3650 «Про утворення та ліквідацію районів», згідно п.12 ч.1 якої «у Луганській області утворено Старобільський район (з адміністративним центром у місті Старобільськ) у складі територій Біловодської селищної, Білолуцької селищної, Марківської селищної, Міловської селищної, Новопсковської селищної, Старобільської міської, Чмирівської сільської, Шульгинської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України». Відповідно до Розпорядження Голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 28 січня 2021 року №19 відділ освіти Міловської районної державної адміністрації Луганської області індентифікаційний код 02142069, місце знаходження юридичної особи: Україна, 92500, Луганська область, Міловський район, смт. Мілове, вул. Миру, буд. 40 (далі Відділ освіти Міловської РДА) припиняється як юридична особа шляхом приєднання до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області (ідентифікаційний код 04051632, місцезнаходження юридичної особи: 92703, Луганська область, Старобільський район, м. Старобільськ, вул. Центральна, буд. 35, далі (Старобільська :райдержадміністрація). Крім того, згідно вказаного розпорядження граничним терміном завершення процедури реорганізації (приєднання) визначено 05.03.2021 року. Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення визначений статтею 107 ЦК України, якою передбачено, що кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом (ч.1). Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами (ч.2) . Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановленихзаконом (ч.3). Як встановлено у судовому засіданні із пояснень представник третьої особи Коротун В.Г. станом на день розгляду справи передавальний акт не складено та на розгляд комісії не передано. За відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (у вільному доступі в мережі Інтернет) станом на час розгляду справи юридична особа відділу освіти Міловської райдержадміністрації (ЄДРПОУ 02142069) перебуває в процесі припинення. Разом з тим, на переконання суду конституційне право позивача на одержання винагороди за працю має бути захищено шляхом покладення обов`язку по виплаті заборгованості на відповідача Старобільську РДА Луганської області, яка є правонаступником відділу освіти Міловської РДА. Відсутність бюджетних асигнувань у Старобільської РДА на вказану виплату, на яку посилається представник відповідача у своєму відзиві, не може ставитись в залежність та слугувати підставою невиплати заробітної плати позивачу. Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача як на підставу відмови у задоволенні позову, відсутність у штатному розписі Міловської РДА Луганської області посад працівників господарчої групи, яку займала позивач оскільки, факт перебування позивача у трудових відносинах саме з відділом освіти Міловської РДА Луганської області по-перше не заперечувався сторонами, по-друге підтверджується записом в трудовій книжці позивача та відповідними наказами. Статтею 168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету, а саме: податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (168.1.1). Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (168.1.2.). Згідно з абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. За таких обставин, позов підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивачки заборгованості із заробітної плати без утримання обов`язкових податків та зборів. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача Старобільської районної державної адміністрації Луганської області на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі 14 940, 70 грн. Пунктом 8 постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року передбачено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] її середньоденна заробітна плата складає 497,88 грн. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 80158,68 грн.(497,88*161 день). Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивача при звільненні відсутні. Встановлений ст.117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Необхідно також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зазначила, що якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим стосовно роботодавця, а також стосовно третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру застосовуваного судом заходу відповідальності може призводити до об`єктивно нерозумних і несправедливих наслідків. Оцінка втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України. Судом враховується, що позивачу при звільненні 22 січня 2021 року належні суми у розмірі 14940 грн. 70 коп. не виплачені. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 80158 грн. 68 коп, що по відношенню до невиплачених 14940 грн. 70 коп. складає 18,63 % (14940,70/80158,68*100=18,63), що є підставою для застосування зазначеного процентного співвідношення до встановленого судом розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 14953 грн. 56 коп. (80158,68*18,63/100=14953,56), що є співмірним при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача. Таким чином на користь позивача підлягають стягненню 14953 грн. 56 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначена сума визначена без прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата даного податку є відповідно обов`язком роботодавця та працівника. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. У зв`язку з тим, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати слід покласти на рахунок держави.

Outcome: partial