Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

23.04.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділення зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями. Позов мотивує тим, що вони з відповідачем є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] в рівних частках. Належні їм частки будинку відокремлені стіною, мають окремі входи та можуть самостійно функціонувати, проте не виділені в натурі. Земельна ділянка, на якій знаходиться будинок з надвірними будівлями, також перебуває в користуванні сторін. Позивач має намір відчужити належну їй частку домоволодіння, проте оскільки земля під будинком є не приватизованою, зробити одноособово вона це не може, а відповідач як інший співвласник на це не погоджується, в зв`язку з чим була змушена звернутись до суду. З урахуванням уточнених позовних вимог просить суд виділити в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належні їй Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] загальною площею 31,6 кв.м, житловою площею 22,6 кв.м., складається з приміщень житлового будинку, позначеного на плані «А - І», в т.ч. і кухні (1-1) загальною площею 6,7 кв.м., санвузол (1-2) загальною площею 2,3 кв.м., житлової кімнати (1-3), загальною площею 9,8 кв.м., житлової кімнати (1-4) загальною площею 12,8 кв.м., господарські будівлі та споруди : тераса «1», хлів, позначений на плані літерою «В», огорожа «2», визнати за нею право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] загальною площею 31,6 кв.м, житловою площею 22,6 кв.м., складається з приміщень житлового будинку, позначеного на плані «А - І», в т.ч. і кухні (1-1) загальною площею 6,7 кв.м., санвузол (1-2) загальною площею 2,3 кв.м., житлової кімнати (1-3), загальною площею 9,8 кв.м., житлової кімнати (1-4) загальною площею 12,8 кв.м., господарські будівлі та споруди : тераса «1», хлів, позначений на плані літерою «В», огорожа «2» та припинити її право спільної часткової власності на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] . Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Представник пояснив, що його довіритель як власник Ѕ частки вищевказаного будинку має право на виділ майна, що в подальшому створить можливість для його безперешкодного використання та розпорядження ним. Оскільки позивач позбавлена можливості одноосібно користуватися своїм майном без постійного погодження будь яких дій з відповідачем тому вважають, що спір між ними наявний. Оскільки відповідно до висновку експерта такий поділ є технічно можливим, то вважає за можливе виділити в окремий об`єкт не лише будинок з надвірними будівлями, а й добудовану до нього терасу та встановлений позивачем паркан, оскільки ці об`єкти є невід`ємною частиною належного їй майна. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили. Представник відповідача пояснив, що не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки право власності на вищевказані об`єкти його довіритель не оспорює, жодного спору між сторонами немає, виділити належні сторонам частки будинку можливо і в позасудовому порядку шляхом звернення до нотаріуса, а тому відповідно і підстави для задоволення позову відсутні. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін та їхніх представників, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.10.2018 позивач [PERSON] є власником Ѕ частки будинку [ADDRESS] (а.с.6) Відповідно до даних Договору дарування від 03.08.2012, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання крім Ѕ частки вищевказаного будинку прийняла у власність надвірні будівлі у вигляді цегляного хліва, зазначеного на плані літерою «Б» (а.с.5). На експлікації технічного паспорту на даний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами зазначено, що до складу даного домоволодіння входить житловий будинок, споруджений 1976 року, прибудова 1976 року, тераса, зведена в 2017 році, гараж 2014 року (хлів реконструйовано під гараж), хлів 1976 року та огорожа 2017 року (а.с.14). Співвласником іншої частини будинку з надвірними будівлями є відповідач [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності від 29.04.2015 №369950004 (а.с.46). Належну йому частку будинку з надвірними будівлями (хлівом цегляним, хлівом дерев`яним, зазначеними в інвентарній справі літерами «Б,В») відповідач набув також на підставі договору дарування від 29.04.2015, укладеного між ним, [PERSON] та [PERSON] (а.с.43). Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. За змістом ст.12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Під час проведення підготовчого судового засідання позивач заявила клопотання про призначення судової будівельно-технічної спірного майна. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.06.2019 року вказане клопотання було задоволено, призначено судово будівельно-технічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 30.08.2019 року провадження по вказаній справі поновлено у звязку із надходженням до суду висновка експерта. За результатами проведення судової будівельно технічної експертизи експертом складено наступний висновок №693/019 від 28.08.2019, де зазначено, що виділ в натурі Ѕ частки домоволодіння (будинковолодіння) під номером [ADDRESS] , що належить [PERSON] та складається з наступних приміщень житлового будинку «А - І» та прибудова «а»: №1-1 «кухня» площею 6,7 кв.м., №1-2 «санвузол» площею 2,3 кв.м., №1-3 «житлова кімната» площею 9,8 кв.м., №1-4- житлова кімната площею 12, 8 кв.м. загальною площею 31,6 кв.м. та житловою площею 22,6 кв.м., а також господарських будівель тераси «1», Хліва «В» та частини Огорожі «2», з врахуванням часток співвласників (по 1/2) як окремого об`єкту нерухомого майна відповідно до вимог нормативно правових актів у галузі будівництва є технічно можливим (а.с.65-78). Незважаючи на те, що експерт дав позитивний висновок щодо можливості розподілу надвірних будівель, суд приходить наступного висновку. Як слідує з досліджених судом документів тераса та огорожа, були зведені в 2017 році позивачем самочинно. Представник позивача вказує, що збудовані об`єкти у встановленому законом порядку не потребують узаконення в силу положень постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. №406 про затвердження «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію». Такі доводи представника позивача суд не бере до уваги, виходячи з наступного. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства\~з питань\~житлово-комунального\~господарства України\~від 18\~червня 2007\~№55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317\~ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої ст.376\~ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами ст.ст.364, 367 ЦК України. За змістом частини першої статті 376\~ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). Зазначене узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду 4 квітня 2019 р. №750/4445/17. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для виділення лише того майна, яке належить позивачу на праві власності, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у вигляді хліва, позначеного на плані літерою «В». Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд приходить до наступного висновку. Так згідно наявних в матеріалах справи доказів позивач сплатила 5400 грн за проведення експертизи (а.с.116, 117) та 768 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується квитанцію (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що поданий позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача Ѕ частки понесених нею витрат, а саме 384 грн 20 коп. судового збору та 2700 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Outcome: partial