Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

22 січня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на земельну ділянку загальною площею 2 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4823381700:13:000:0081, яка розташована в межах Миколаївської області, Вітовський район, Коларівська сільська рада (за межами населеного пункту), яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №295116 зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011049001720. Також просив визнати Наказ 751-СГ виданий 18.09.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, на підставі якого [PERSON] отримав право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4823381700:13:000:0100, незаконним та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4823381700:13:000:0100 проведену Жовтневим районним управлінням юстиції Миколаївської області за Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28801344 від 18.03.2016 09:33:45. Ухвалою суду від 13 травня 2021 року судом прийняті до розгляду уточнені позовні вимоги позивача про зменшення розміру позовних вимог до однієї вимоги, в якій позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на земельну ділянку загальною площею 2 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах Миколаївської області, Вітовський район, Коларівська сільська рада (за межами населеного пункту), яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №295116 зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011049001720. А також виключені з кола відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Коларівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області та [PERSON] . В обґрунтування позову вказував, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з вищевказаної земельної ділянки. В передбачений законодавством строк він та його брат - відповідач [PERSON] звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Сапега О.П. відмовила позивачу в оформленні спадщини через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, а саме витягу з Державного земельного кадастру про зареєстроване право власності на земельну ділянку на ім`я спадкодавця. В зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача - адвоката Данчука О.В. надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій визнав позов в повному обсязі та просив його задовольнити, також просив розглянути справу за його відсутності (а.с123). Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). У відповідності до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України). Відповідно до вимог частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 та частина 1 статті 1273 ЦК України). Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №295116, виданого на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 11 грудня 2009 року № 847-р, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011049001720, земельна ділянка площею2 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах Миколаївської області, Вітовський район, Коларівська сільська рада (за межами населеного пункту), належить [PERSON] (а.с.7). Дослідивши копію спадкової справи № 134/2017 після смерті [PERSON] , судом встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після її смерті до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Сапега О.П. звернулися позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] (а.с.106-121). Згідно листа приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Сапега О.П., позивачу роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказану земельну ділянку, відповідно до п. 4.20 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з ненаданням витягу з Державного земельного кадастру (а.с.116). З метою отримання витягу Державного земельного кадастру для оформлення та прийняття спадщини в нотаріальному порядку, позивач звертався Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та отримав рішення про відмову у внесені відомостей до Державного земельного кадастру №РВ-4800761542020 від 15.07.2020 року, у зв`язку з накладанням ділянки заявника з земельною ділянкою за кадастровим номером 4823381700:13:000:0100 із співпадінням площі на 44,1964%, перетин ділянок з ділянкою 4823381700:13:000:0075, площа співпадає на 0.8465% (а.с.21). Після подання даного позову до суду, позивач зменшив позовні вимоги та просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що [PERSON] та в Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області самостійно усунили недоліки по оформленню земельних ділянок, які призвели до неправомірного накладання земельної ділянки за кадастровим номером 4823381700:13:000:0100, що належить [PERSON] на земельну ділянку, яка належить [PERSON] . Також позивач надав Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4811203852021 від 09.03.2021 року, згідно якого [PERSON] на підставі рішення органу виконавчої влади розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 11.12.2009 р. №847-р, на підставі Державного акту від 30.06.2010 року ЯИ 295116, належить земельна ділянка за кадастровим номером 4823381700:13:000:0131, площею 2 га Також до зазначеного Витягу надано роз`яснювального листа, яким роз`яснено, що у зв`язку із вступом в дію 17.10.2012 року Постанови КМУ №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» кадастровий номер 4823381700:13:000:0081 на земельну ділянку [PERSON] змінено на новий кадастровий номер 4823381700:13:000:0131, який є дійсним (85-87). Таким чином, позивач отримав документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спірне майно, а саме: витяг з Державного земельного кадастру про зареєстроване право власності на земельну ділянку на ім`я спадкодавця, що було причиною неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, згідно листа приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Сапеги О.П. Згідно ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, вирішуючи позовні вимоги, не може перебирати на себе функції інших державних органів чи посадових осіб, а в даному випадку - нотаріуса. Отже за захистом своїх порушених чи невизнаних прав щодо спадкового майна особа може звернутися до суду лише у разі неможливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Разом з тим, як зазначено вище, обставини зазначені у листі нотаріуса, та які перешкоджають оформленню спадщини позивачем, на день розгляду справи усунуті. Щодо неможливості оформлення спадкових прав на цілу земельну ділянку за наявності двох спадкоємців, то відмови нотаріуса саме з цих підстав позивачем не надано, отже в цій частині позовні вимоги є передчасними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed