Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

22 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Софіївського районного суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Софіївської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.12.1995 року між позивачем і відповідачем було зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], батьком дітей записаний відповідач -[PERSON], [INFO]. Відповідач не проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, матеріально не допомагає. 03.07.2013 року Службою у справах дітей Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, було надано висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків». Батько вихованням дітей не займається, матеріально не утримує, з дітьми не проживає, не цікавиться їхньою долею та здоров'ям. За місцем реєстрації [PERSON] не проживає, відомості про його місцезнаходження відсутні. Діти проживають разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS], яка створила для них належні умови для виховання та розвитку. Позивач - [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає. Відповідач - [PERSON], про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розміщене в газеті «Вісті Придніпров'я» №04 від 15.01.2015 повідомлення про слухання справи. Третя особа - Служба у справах дітей Софіївської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направили, просять провести розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування сільської ради, проти позовних вимог не заперечують, про що надали письмову заяву. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи в судовому засіданні, беручи до уваги заяву позивача, представника третьої особи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню із таких підстав: відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину в пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено: 22.12.1995 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO]. 21.03.2013 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про розірвання шлюб серії [NUMBER] від 21.03.02013 року (а.с. 16) Від шлюбу мають дітей: донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.1996 року (а.с. 6); донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.12.1998 року (а.с. 7); донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.08.2000 року (а.с. 7), батьком дітей записаний відповідач -[PERSON], [INFO]. Відповідач не проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми, (а.с. 18,19), ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, матеріально не допомагає. За місцем реєстрації відповідач [PERSON] не проживає. Відомості про його місцезнаходження відсутні, що підтверджується інформацією Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 20), а також заяви позивача до органів внутрішніх справ про розшук [PERSON], згідно яких місцезнаходження відповідача не встановлено (а.с. 11, 12, 13, 15,35). Як вбачається із матеріалів справи, діти проживають разом із матір'ю у зйомній квартирі за адресою: [ADDRESS], відповідно до наданої довідки з місця проживання позивача (а.с. 21), а також згідно наданої характеристики з місця роботи позивача (а.с. 22) . 03.07.2013 року Службою у справах дітей Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, було надано висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків» (а.с. 23-24). Той факт, що відповідач не приймає участі у вихованні неповнолітніх доньок, матеріальної допомоги дітям не надає підтверджується довідками КЗОШ № 48 м. Кривий Ріг № 53,54,55 від 05.04.2013 року (а.с. 17), довідкою Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області акт побутових умов мешкання сім'ї [PERSON], згідно якого житловий будинок зруйнований, проживати в ньому не можливо (а.с. 27,28,29). Виходячи з вищенаведеного встановлено, що своїми діями відповідач порушує свої зобов'язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме: «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття». Аналогічне твердження закріплене і у ст. 150 СК України, якою передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 16 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. З Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що «Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У частині позбавлення батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO], судом встановлено, що вона на час прийняття рішення є повнолітньої особою, і у відношенні неї не може бути позбавлення батьківських прав, із наступних підстав. Згідно з ст 1 Конвенцією з прав дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p визначає дитину як людську істоту, що не досягла віку вісімнадцяти років. У Сімейному кодексі України вказано, що «правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття», і відповідно «неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років». Відповідно до висновку Софіївської районної державної адміністрації, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: partial