Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

22.10.2020 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить: - скасувати державний акт на право приватної власності на землю, виданий [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Заміської сільської ради народних депутатів №126 від 04.11.1999 року, яким останньому передано у приватну власність земельну ділянку № [NUMBER] площею 4,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заміської сільської ради КСП «Зоря»; - визнати за позивачем право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0043437, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Зоря» 03.11.1998 року за №345 в порядку спадкування після смерті [PERSON] , в межах реалізації права оформлення права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля), за рахунок вільної земельної ділянки із земель колективної власності колишнього КСП «Зоря». В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняли [PERSON] дружина спадкодавця, [PERSON] син та [PERSON] син (позивач). За життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Зоря» та отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР 0043437. В 2001 році отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №001346. В 2015 році намагався присвоїти належній земельній ділянці № [NUMBER] кадастровий номер, але через перетин даної земельної ділянки з землями лісового фонду, дооформити документи не зміг. Наразі позивач є спадкоємцем земельної ділянки № [NUMBER] площею 4,00 га (кадастровий номер відсутній), що знаходиться на території Заміської сільської ради Валківського району Харківської області, з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності серії ІІ-ХР №001346, проте позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність кадастрового номеру земельної ділянки. Державний акт, що має помилки щодо меж земельної ділянки, на думку представника позивача, підлягає скасуванню, оскільки необхідне виготовлення нової земельної документації. Оскільки відповідач не заперечує проти виділення іншої земельної ділянки за рахунок нерозпайованих земель колишнього КСП «Зоря», просить визнати право на земельну частку (пай), яке сторонами не оспорюється. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 26.10.2020 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Вказав, що сільська рада позов визнає та не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.05.1996 Заміською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №2. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.05.2019 року виконавчим комітетом Заміської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис №04. Як зазначено в письмовій консультації завідувача Валківської ДНК Харківської області Кобзар Н.Я. №881/01.16/02.14 від 03.09.2020 року, спадкова справа №134/2019 рік щодо майна померлого [INFO] [PERSON] відкрита 24.10.2019 року на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за законом, яка зареєстрована в кризі обліку та реєстрації спадкових справ за №452. Спадкоємці за законом І черги дружина спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] спадщину прийняли, про що подали відповідні заяві від 24.10.2019 року, які зареєстровані в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №№450,451. Будь-які інші заяви про прийняття чи відмову від спадщини станом на 03.09.2020 року до нотаріальної контори не надходили, відомості про заповіт спадкодавця відсутні. 12.08.2020 року за реєстровим №1230 Валківською ДНК Харківської області посвідчено договір про поділ спадщини, за яким, зокрема, позивач має право оформити у спадок належну спадкодавцю земельну ділянку площею 4,00 га, що розташована на території Заміської сільської ради Валківського району Харківської області. Вказана земельна ділянка земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,00 га належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №001346, виданого 23.06.2001 року Заміською сільською радою Валківського району Харківської області, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №209. З інформації Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах ГУ Держгеокадастру у Харківській області №29-20-0.23, 142-64/121/20 від 18.02.2020 року слідує, що зазначений державний акт виданий на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0043437, зареєстрованого 03.11.1998 року за №343. Спірна земельна ділянка на Нацональній кадастровій системі не зареєстрована. Зі змісту відповіді ГУ Держгеокадастру у Харківській області №Б-426/0/9,1-566/0/21-18 від 30.03.2018 року вбачається, що спірна земельна ділянка підлягала державній реєстрації у Державному земельному кадастрі в порядку, передбаченому абз.2 п.2 р.VII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про Державний земельний кадастр». Проте, під час розгляду поданої [PERSON] до відділу Держгеокадастру у Валківському районі Харківської області заяви про внесення відомостей (змін до них)до Державного земельного кадастру від 09.04.2016 року №ЗВ-6303234332016 та доданих до неї документів,Державним кадастровим реєстратором відділу було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 09.04.2016 року №РВ-6300576692016 відповідно до п.111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051, у зв`язку із невідповідністю поданого електронного документу даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів)). Спірна земельна ділянка, що належить [PERSON] сформована на підставі матеріалів, отриманих в результаті здійснення землеустрою Харківською філією інституту «Укрземпроект» та ТОВ «Земляне», під час проведення робіт по виділенню в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) громадянам із земель колективної власності КСП «Зоря». Здійснивши перевірку зазначених матеріалів, отриманих в результаті здійснення землеустрою, Державним кадастровим реєстратором відділу виявлено помилку у визначенні меж і площ сільськогосподарських угідь, які підлягали розподілу між власника земельних часток (паїв) сільськогосподарського підприємства КСП «Зоря», що призвело до розташування частин земельних часток (паїв) громадян на території ДП «Жовтневе лісове господарство». Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.ст.116,118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Ч.5 ст.116 ЗК України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. За змістом ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. (ст.393 ЦК України) Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. (ч.2 ст.158 ЗК України) Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Ст.1216 ЦК України встановлено спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно роз`яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005\~року у\~разі смерті\~власника нерухомого\~майна,\~первинна реєстрація\~права власності\~на яке\~не була\~проведена і\~правовстановлюючий документ\~відсутній,\~питання визначення\~належності цього\~майна попередньому\~власнику та\~наступного його\~власника (спадкоємця)\~повинно вирішуватися\~у судовому\~порядку.\~В даному\~випадку звернутися\~з заявою\~про реєстрацію\~прав власності\~на нерухоме\~майно за\~померлою особою\~мають право\~її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлим права на земельну частку (пай) судом не встановлено, позивач, як спадкоємець за законом прийняв спадщину в передбачені законом строки, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо скасування державного акту на право приватної власності на землю, що виготовлений з невиправними помилками, та визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після померлого [PERSON] , оскільки оформити спадкові права в нотаріальній конторі не можливо через відсутність кадастрового номеру земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved