Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

24.01.2017 [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2013 сторони зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо і дитина сторін знаходиться на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча фізично здоровий, інших утриманців не має, працює у Відкритому акціонерному товаристві «ОВІС» і отримує заробітну плату. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просить розглядати справу без його участі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. 08.10.2013 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 2). В даному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно довідки голови правління ОСББ «Київська, буд № 17» дитина сторін проживає з матір'ю [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Як встановлено судом, відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Позивачу важко самій створити умови для належного утримання сина, його фізичного та духовного розвитку. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається у частці заробітку (доходу) матері, батька. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні . Так, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2017 року - 1355 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд також враховує матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача, який працює у Відкритому акціонерному товаристві «ОВІС» і отримує заробітну плату, те, що відповідач фізично здоровий, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, та, з урахуванням визнання відповідачем позову, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved