Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

24.04.2020 року до суду звернувся позивач керівник Жовтоводської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради і комунального некомерційного підприємства «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» з позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином до відповідача [PERSON] 27.05.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 12.08.2020 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на користь комунального некомерційного підприємства «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , в сумі 9148 грн., 35 коп. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: необхідність звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди, спричиненої злочином в інтересах Кам`янської міської ради і комунального некомерційного підприємства «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» викликана тим, що відповідно до п.5.2 Статуту підприємства визначено, що основним джерелом фінансування майна та коштів закладу є бюджетні кошти. Невідшкодування затрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що порушує економічні права держави, та викликає необхідність захисту. Жовтоводською місцевою прокуратурою відповідно до ст. 36 КПК України здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12018040430000729 від 29.07.2018 року за обвинуваченням [PERSON] , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на літньому відкритому майданчику кафе-бару «БірБім» за адресою: вул. Центральна, 67 м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, де знаходився потерпілий [PERSON] ,, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязнених стосунків із потерпілим, внаслідок конфлікту вийшли за територію вказаного кафе-бару. Далі [PERSON] , продовжуючи сварку із [PERSON] , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, витяг із своєї кишені розкладний ніж, та тримаючи в своїй правій руці вказаний ніж, умисно наніс не менше трьох ударів потерпілому [PERSON] , в область тулубу та голови. Після вказаних дій [PERSON] , покинув місце вчинення злочину. В результаті умисних протиправних дій [PERSON] , потерпілому [PERSON] , завдані тяжкі тілесні ушкодження. Умисні дії [PERSON] , містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя у момент заподіяння. Умисними діями [PERSON] , потерпілому [PERSON] , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, з якими останній знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги » в період 29.07.2018 року по 07.08.2018 року. Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року [PERSON] , визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121, КК України та призначено покарання у вигляді 5 (років) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] , звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки та покладені обов`язки відповідно до п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України Відповідно до калькуляції на лікування [PERSON] , закладом охорони здоров`я витрачені грошові кошти: за 3 ліжко-дні у відділенні хірургії в сумі 3031.11 грн., а також за 6 ліжко-днів за серпень 2018 року у відділенні хірургії в сумі 6117.24 грн., що складає загальну суму 9148 грн., 34 коп. Зазначені вище витрати з боку [PERSON] , закладу охорони здоров`я до цього часу не відшкодовані. Невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що порушує економічні інтереси держави, що й стало підставою звернення до суду Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач відзиву (заперечень) на позовну заяву не надав . Позовний матеріал і ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 03.07.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки -повідомлення. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до суду в інтересах комунального некомерційного підприємства Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги ». Дане звернення викликане тим, що відповідно до п.5.2 Статуту закладу, визначено, що основним джерелом фінансування майна та коштів закладу є бюджетні кошти. Невідшкодування затрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що порушує економічні права держави, та викликає необхідність захисту Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] , вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому призначене покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, останній звільнений від основного покарання з встановленням іспитового строку 3 роки та на нього покладені обов`язки відповідно до п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України. На підтвердження обґрунтування позовних вимог позивачем наданий вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.01.2019 року відповідно до якого [PERSON] , визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому призначене покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з застосуванням ст.. 75, 76 КК України за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] . Таким чином вина відповідача [PERSON] , у спричиненні потерпілому [PERSON] , тяжких тілесних ушкоджень підтверджується вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.01.2019 року та є доведеною відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України і доказуванню не підлягає. Оскільки, згідно п. 6 ст. 82 ЦПК України - Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до наданої суду калькуляції комунальним некомерційним підприємством охорони здоров`я витрачені грошові кошти на лікування потерпілого [PERSON] , даним підприємством є наступними: за 3 ліжко-дні у відділенні хірургії в сумі 3031.11 грн., а також 6 ліжко-днів за серпень 2018 року у відділенні хірургії в сумі 6117.24 грн., що складає загальну суму 9148 грн., 34 коп. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України - особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07. 1995 року № 11 « Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» - Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного державного бюджету і їх використання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 16.07.1993 року № 545. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодування в повному обсязі. Відповідно до п.2, 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545 - сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Затрати, які понесені на стаціонарне лікування [PERSON] , підтверджується довідкою КНП «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» в якій зазначені: період перебування потерпілого на лікуванні, вартість одного ліжко-дня. Згідно ухваленого вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.01.2019 року вбачається, що рішення про стягнення із засудженого [PERSON] , затрат, понесених на лікування потерпілого [PERSON] , при ухвалені вироку не розглядалось та не вирішувались. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь комунального некомерційного підприємству «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» 9148.35 (дев`ять тисяч сто сорок вісім ) грн., 35 коп. на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн., 80 коп., виходячи із суми задоволених позовних вимог

Outcome: approved