Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

23.10.2013 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.01.2013 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] був укладений Договір АЕ №1502641 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхування транспортного засобу (далі - Договір). За цим Договором був застрахований транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER], що належить йому на праві власності. 08.02.2013 у м Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «TOYOTA Avensis», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 01.03.2013 р (справа №520/2170/13-п) [PERSON] було визнано винним в означеній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення Проведеною оцінкою пошкодженого транспортного засобу встановлена вартість завданого матеріального збитку у сумі 3243,40 грн. На підставі заяви потерпілого ПрАТ «УСК княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно розпорядження виплатило на користь [PERSON] кошти у розмірі 3243,40 гривень. Оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди забезпеченим транспортним засобов керував -страхувальник [PERSON] та не повідомив страховика про настання страхового випадку у визначений законом строк, зазначена особи повинна нести відповідальність, як особа, що не виконала умови договору стахування. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. 10.01.2013 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] був укладений Договір АЕ №1502641 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхування транспортного засобу (далі - Договір). За цим Договором був застрахований транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER], що належить йому на праві власності. 08.02.2013 у м Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «TOYOTA Avensis», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 01.03.2013 р (справа №520/2170/13-п) [PERSON] було визнано винним в означеній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення. Проведеною оцінкою пошкодженого транспортного засобу встановлена вартість завданого матеріального збитку у сумі 3243,40 грн. Відповідно до ст.. 33 Закону України «про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше 3-х робочих днів, повідомлення страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим, страхувальником не було виконано вимоги цього закону в частині повідомлення страховика про настання страхового випадку. На підставі заяви потерпілого ПрАТ «УСК княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно розпорядження виплатило на користь [PERSON] кошти у розмірі 3243,40 гривень. Відповідно до підпункту «Г» п. 38.1.1. ст.. 38 цього закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 Закону. Згідно п. 27 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013 року при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди забезпеченим транспортним засобов керував -страхувальник [PERSON] та не повідомив страховика про настання страхового випадку у визначений законом строк, зазначена особи повинна нести відповідальність, як особа, що не виконала умови договору стахування. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. При цьому відповідно до ч.5 цієї ж статті особа, що здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved