Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

23.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, про визнання умови договору кредиту транспортних засобів недійсним, про визнання незаконним підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом та зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за договором посилаючись на те, що 13 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №457-07Ф на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до умов якого відповідач надає позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 114000,00грн. зі сплатою 13,75% річних з наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10 грудня 2007року - 1369,00грн., а з 10.01.2008року по 10.11.2014року - 1357,00грн. П.2.4.2 договору кредиту передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню робочого місяця. П. 2.6 договору кредиту передбачено, що у разі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також в разі настання іншої події, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів відповідача та яка не залежить від волі сторін, Кредитор має змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування кредитом, що визначена цим договором. Про намір змінити розмір процентів за надання кредиту, Кредитор зобов'язаний повідомити Позичальника не пізніш ніж за 7 днів до дати початку їх введення, а також надати для укладання додаткову угоду про внесення змін до цього договору. За весь час дії договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів №457-07Ф від 13 листопада 2007 року він сплачував основну заборгованість та проценти за користування кредитом. За його підрахунками заборгованість перед Відповідачем залишилася приблизно 15000,00грн., оскільки загальна вартість нарахованої заборгованості за кредитом та нарахованим відсоткам складає 145930,70 коп. Фактично ним сплачено станом на 01.08.2013р.-130949,98коп. Тобто, по кредиту заборгованість складає 145930,70 грн. -130949,98грн.= 14 980,72 грн. Він звернувся до Красноармійського відділення Відповідача з усною заявою про залишок заборгованості по кредитному договору з метою його сплати однією сумою, на що йому надали усну відповідь що заборгованість перед Відповідачем складає більш ніж 97000,00 грн. У травні 2013 року він звернувся до Відповідача з заявою, в якій просив надати відповіді на слідуючи питання: 1.Чи був підвищений розмір відсотків річних по договору кредиту №457-07Ф від 13 листопада 2007 року ? 2. Якщо так, то з якого часу та в якому розмірі? 3. Чи була підписана додаткова угода до договору кредиту №457-07Ф від 13 листопада 2007року з боку [PERSON]? 4. Якщо додаткова угода до договору кредиту №457-07Ф від 13 листопада 2007 року з [PERSON] не була підписана, то які є докази повідомлення його про збільшення розміру річних відсотків по кредиту та чи є його згода на таке збільшення? 5. Які порушення умов договору кредиту [PERSON] було допущено та за який період? 6. Яка сума штрафних санкцій за порушення умов договору кредиту [PERSON] була сплачена (в розрізі по усім видам)? 7. Яка загальна сума [PERSON] була сплачена по кредиту за весь час дії договору кредиту? Із загальної суми, яка [PERSON] мною була сплачена на погашення суми кредиту, суми відсотків на користування кредитом, суми штрафних санкцій за порушення умов договору в розрізі по кожному виду (пеня, штраф), та інші види платежів? 16 липня 2013 року він отримав відповідь від Відповідача на його звернення, з якої мені стало відомо, що підвищення відсотків за користування кредитами затверджене Рішенням Управляючого комітету роздрібного бізнесу ПАТ «Укрсоцбанк» 24 вересня 2008 року та йому своєчасно направлено листа з повідомленням про підвищення процентної ставки до 20,75 % річних з 20.10.2008р. Крім того, Відповідач повідомляв, що надіслав повідомлення про підвищення розміру процентної ставки. Однак, ніякого повідомлення він не отримував, ніякої додаткової угоди не отримував та не підписував. Він вважає, що оскільки відповідач в порушення вимог кредитного договору, Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, в односторонньому порядку вніс зміни до кредитного договору про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, то умова п.п.2.6 договору кредиту про право відповідача збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною з 09.01.2009 року і не створює для сторін цієї угоди ніяких юридичних наслідків, а процентна ставка за кредитним договором повинна залишатися без змін до повного виконання всіх умов обома сторонами договору. У зв'язку з викладеним позивач просить суд визнати п.2.6 договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів №457-07Ф від 13 листопада 2007 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ним недійсним; визнати незаконним збільшення Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» розміру процентної ставки за користування кредитом за вищевказаним договором та зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок заборгованості за вищевказаним договором з урахуванням розмірі процентної ставки 13,75%. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за участю представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився з невідомої причини, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 13 листопада 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №457-07Ф на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надає позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 114000,00грн. зі сплатою 13,75% річних з наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10 грудня 2007року - 1369,00грн., а з 10.01.2008року по 10.11.2014року - 1357,00грн. (5-9,10-11). 28.05.2013 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з письмовою заявою (а.с.12,13), в якій просив надати відповіді на слідуючи питання: 1.Чи був підвищений розмір відсотків річних по договору кредиту №457-07Ф від 13 листопада 2007 року ? 2. Якщо так, то з якого часу та в якому розмірі? 3. Чи була підписана додаткова угода до договору кредиту №457-07Ф від 13 листопада 2007року з боку [PERSON]? 4. Якщо додаткова угода до договору кредиту №457-07Ф від 13 листопада 2007 року [PERSON] не була підписана, то які є докази повідомлення його про збільшення розміру річних відсотків по кредиту та чи є його згода на таке збільшення? 5. Які порушення умов договору кредиту [PERSON] було допущено та за який період? 6. Яка сума штрафних санкцій за порушення умов договору кредиту [PERSON] була сплачена (в розрізі по усім видам)? 7. Яка загальна сума [PERSON] була сплачена по кредиту за весь час дії договору кредиту? Із загальної суми, яка сума [PERSON] була сплачена на погашення суми кредиту, суми відсотків на користування кредитом, суми штрафних санкцій за порушення умов договору в розрізі по кожному виду (пеня, штраф), та інші види платежів. На вказану заяву позивач [PERSON] отримав відповідь від 10.07.2013року (а.с.14) про підвищення відсотків за користування кредитами, яке затверджене Рішенням Управляючого комітету роздрібного бізнесу ПАТ «Укрсоцбанк» 24 вересня 2008 року та що йому своєчасно направлено листа з повідомленням про підвищення процентної ставки до 20,75 % річних з 20.10.2008р., яке позивач не отримував та також не отримував додаткової угоди. Відповідно до п.2.6 Договору у разі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також в разі настання іншої події, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Кредитора та яка не залежить від волі Сторін, Кредитор має право змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування Кредитом, що визначена цим Договором. Згідно п.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідно до ч.3 ст. 1056-1 ЦК України, яка набрала чинності 9 січня 2009 року, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно ч.2 ст. 215 ЦК України нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до ч.1, 4 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язанні з його недійсністю. Правові наслідки недійсністю правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватись за домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановленні частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства. Стаття 47 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку, а не підстави для її зміни в укладеному кредитному договорі. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена на підставах, передбачених законом. Положення пп. 2.6. кредитного договору порушують права та законні інтереси позивача, містять дискримінаційні стосовно позивача правила зміни відсоткової ставки, та є несправедливою умовою договору. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, про визнання умови договору кредиту транспортних засобів недійсним, про визнання незаконним підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом та зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за договором. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 243,60грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про захист прав споживача. На підставі викладеного,

Outcome: approved