Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

23 лютого 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк предявив позов про стягнення з відповідача [PERSON], заборгованості по кредитному договору у розмірі 13327,31 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 10.07.2013 року з відповідачем було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до заяви, яка є, згідно із ст.207 ЦК України, доказом укладення кредитного договору у письмовій формі позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в сумі 2000,00 гривень під 30 % річних, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язана здійснювати погашення заборгованості, однак, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у неї виникла заборгованість у розмірі 13327,31 гривень, з яких: 1206,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 8260,49 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2750,00 гривень - пеня та комісії; 1110,82 гривень - штраф. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак вона її не погасила. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання згідно з яким просить проводити судовий розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Після відкриття провадження у справі судом встановлено, що відповідач померла. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони 10.07.2013 року уклали кредитний договір б/н, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в сумі 2000,00 гривень під 30 % річних, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач була ознайомлена з тарифами та умовами кредитування, однак, платежі з погашення не здійснювала. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 13327,31 гривень, з яких: 1206,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 8260,49 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2750,00 гривень - пеня та комісії; 1110,82 гривень - штраф. Відповідач померла 03.04.2016 року, що стверджується листом від 26.08.2016 року №02-19/229 та відповіддю на запит від 01.09.2017 року №963/02.1-04-04. Відповідно до ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа до майна [PERSON] не була заведена. З метою встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину, для залучення їх до участі у справі як правонаступників відповідача, суд звернувся з запитом до органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з відповіддю Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області, спадкоємцями І черги до майна [PERSON] є: її мати [PERSON], крім того у [PERSON] є діти щодо яких вона була позбавлена батьківських прав: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зазначені особи проживають за адресою: [INFO], а останнім місцем проживання спадкодавця є будинок №27 на вул. Л.Українки в с. Мала Горожана Миколаївського району Львівської області. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно зі ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. На підставі заяви від 11.02.2016 року позивач отримував усі процесуальні документи у справі на адресу електронної пошти. Так, ухвалу про зупинення провадження у справі у зв'язку зі смерттю відповідача від 19.05.2016 року позивач отримав 26.05.2016 року, а ухвалу про відновлення провадження у справі від 13.10.2016 року - 05.12.2016 року. У ході судового розгляду справи позивачу надіслано повістку про виклик у судове засідання, призначене на 25.01.2017 року та копію ухвали від 13.10.2016 року про відновлення провадження у справі, які позивач отримав 28.12.2016 року, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином, позивачу було відомо про те, що відповідач померла, однак, незважаючи на неодноразові виклики у судові засідання, представник відповідача жодного разу у судові засідання не з'явився. 19.09.2017 року подав клопотання щодо витребування актового запису про смерть відповідача та скерування до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини запиту, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, незважаючи на те, що на той момент суд вже вжив всіх заходів для встановлення правонаступників відповідача. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У ході судового розгляду справи позивач не подав клопотання про заміну неналежного відповідача у порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed