Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

22 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29.01.2016 року помер її чоловік - [PERSON] Відповідно до заповіту за реєстровим номером № 5-2456 від 14.011.2005 року він заповів позивачу належний йому житловий будинок №7 з господарчими будівлями та спорудами з приватизованою земельною ділянкою, що знаходиться у м. Дніпрі по вул. Червоногірська. Спадщина складається з будинку №7 літ А-2, загальною площею 144,2 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м з господарчими будівлями та спорудами, що складаються з кухні літ. Б, навісу літ. Г, збиральної літ. В, погрібу літ. під. Б, паркану - №1-7, колодязю літ. К, мощення І, за адресою м. Дніпро, вул. Червоногірська, буд. 7. Позивач звернулась до нотаріальної контор однак постановою нотаріуса від 30.08.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що наданий договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчений на імя спадкодавця Придніпровською товарною біржею 01.02.1996 року за №20-Н, повинен бути нотаріально посвідчений. Так, 01.02.1996 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, житлового будинку №7 загальною площею 144,2 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м., що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Червоногірська, 7, який посвідчений на Придніпровській товарній біржі під №20-НД/20-Н від 01.02.1996 року. Право власності придбаного будинку зареєстроване 20.03.1996 року в Управлінні житлово-комунальному господарстві Дніпропетровського облвиконкому бюро технічної інвентаризації під №590-54. [PERSON] вселився в придбаний будинок разом з сімєю та зареєструвався в ньому, постійно проживав в будинку до моменту смерті та сплачував всі комунальні платежі. Наразі позивач позбавлена можливості реалізувати свої право на спадкування, просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок № 7 літ. А-2, загальною площею 144,2 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0,1028 га за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Червоногірська, буд. №7, з господарчими будівлями та спорудами, що складаються з: літньої кухні літ. Б, навісу літ. бГ, збиральної літ. В, погрібу літ. під. Б, паркану - № -7, колодязю літ. К, мощення І, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 29.01.2016 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.01.2016 року помер чоловік позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.02.2016 року (а.с. 15). За життя чоловік заповів позивачу належний йому житловий будинок №7 з господарчими будівлями та спорудами з приватизованою земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Червоногірська, що підтверджується копією заповіту від 14.11.2005 року (а.с. 14). Домоволодіння №7 по вул. Червоногірська у м. Дніпро складається з: з: житлового будинку А-2, загальною площею 144,2 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м.; літньої кухні літ. Б; навісу літ. Г; вбиральної літ. В; паркану - №1-7; колодязю літ. К; мощення І. (а.с. 8-12). Будинок був придбаний [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між ним та [PERSON], [PERSON] 01.02.1996 року, який посвідченому на Придніпровській товарній біржі під №20-НД/20-Н від 01.02.1996 року. Право власності [PERSON] на даний будинок було зареєстроване 20.03.1996 року Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровського облвиконкому під №590-54 (а.с. 7). Відповідно до державного акту про право власності на землю ІІ-ДП №069789, право власності на земельну ділянку площею 0,1028 га за адресою вул. Червоногірська, 7 м. Дніпро, зареєстроване за [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається із копії спадкової справи після смерті [PERSON], позивач у встановлений законом спосіб прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та отримала свідоцтва на право на спадщину на частину спадкового майна. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок №7 по вул. Червоногірській у м. Дніпро їй було відмовлено у звязку з тим, що позивач не надала нотаріусу нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу даного домоволодіння (а.с.66-98). Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції чинній на момент укладення відповідного договору) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою купівлі-продаж, допущену до обороту на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином [PERSON], шляхом укладення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, який посвідчений на Товарній біржі, набув право власності на вищезазначений житловий будинок та належним чином його зареєстрував. Що стосується вимог позивача щодо визнання за нею права власності на погріб літ. под.Б, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог з тих підстав, що відповідно до наданих документів на житловий будинок, а саме, договір купівлі-продажу, а також технічного паспорту, вищезазначений погріб відсутній. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна особа має довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позов частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial