Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

23.04.2018 Вінницького районного суду Вінницької області із позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнутих за рішенням суду. Позовні вимоги позивачем умотивовано тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.11.2015 року у справі № 128/3498/15-ц присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 02.09.2015 і до досягнення дитиною повноліття до [INFO]. Вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання сина значно зросли. На даний час їх спільному сину виповнилось 6 років, який відвідує дошколярика, дитячий центр ,йде підготовка до школи. Зазначає, що їх сину поставлено діагноз - вроджена вада розвитку товстого кишечника, доліхосігма, енкопрез, і вона з періодичністю кожнихпівроку здійснює його лікування. Вказує, що вона намагається всебічно займатись розвитком їх сина, слідкує за його харчуванням (зважаючи на захворювання) і коштів, які надає відповідач, вкрай не вистачає. Просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються на її користь з відповідача на утримання [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 02.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття до [INFO], відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2015 року у справі № 128/3498/15-ц ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну особу на місяць в розмірі, встановленому Законом України «Про державний бюджет у 2017 році», до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили. В судове засідання позивач [PERSON], не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково на суму 1 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки він офіційно не працює та не має можливості сплачувати заявлений в позові бажаний розмір аліментів. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява частково обґрунтована та така, що підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом установлено, що 12.08.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб . В період шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.11.2015 стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Вінниця, ід. код. - [NUMBER], непрацюючого, проживаючого: [ADDRESS], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], ід. код. - [NUMBER], мешканки [ADDRESS], в твердій грошовій сумі розмірі 700,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 02.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття до [INFO]. З копій виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON], [INFO], вбачається, що останній з 17.10.2017 та 01.11.2017 та з 23.01.2018 по 02.02.2018 перебував на стаціонарному лікуванні в Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні з відповідним діагнозом (а.с.6-7). Син [PERSON], [INFO], відвідує дитячий центр «Кузя», оплата за січень місяць становить 2 733 гривень (а.с.8); лютий - 2 371 гривень (а.с.9); березень - 2800 гривень (а.с.10); квітень - 3000 гривень. Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 192 СК , розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст. 192 СК , розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини. Оскільки аліментні правовідносини це триваючі правовідносини, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав він може змінюватись. Прийняття Закону про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року (провадження № 61-11279св18). Тому, суд враховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини обома батьками, вважає, за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача з [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі розмірі 700,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 02.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття до [INFO], визначивши аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], в твердій грошовій сумі розмірі 1500 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог слід необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що матеріальне становище відповідача настільки змінилося на краще і у нього є можливість сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в 2 500 гривень щомісячно, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Аліменти в новому розмірі стягувати з дня набрання даним рішенням законної сили. Не підлягає також до задоволення вимога позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з прив'язкою даної суми до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки звертаючись із даною позовною заявою позивач просить суд винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З такою вимогоюпозивачем заявлено вимогу, з якою позивач мала право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не з вимогами позовного провадження. Оскільки в позовному провадженні розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому в цій частині позову позивачу слід відмовити. Також, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою, оскільки дана позовна вимога за своєю природою є новою вимогою, яка не стосується збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнутих за рішенням суду, яку позивач має заявляти окремою позовною заявою, з посиланням на відповідні докази. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовій збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial