Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

23 жовтня 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.10.2018 р., і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.01.2007. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . Рішенням суду від 26.01.2012 шлюб сторін розірвано. В 2011 р. відповідач знявся з реєстрації у м. Києві та поїхав на батьківщину в смт Стіжківське Шахтарського району Донецької області. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. З моменту народження відповідач належним чином не виконував обов`язку стосовно матеріального утримання дитини, її виховання та розвитку, коштів для утримання доньки надавав мінімально та нерегулярно, але протягом останніх шести років грошових коштів на утримання дитини відповідач не надавав зовсім. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини з відповідачем не досягнуто, жодних інших цивільно-правових договорів з відповідачем стосовно матеріального забезпечення дитини не укладалося. Отже відповідач уникає законних обов`язків щодо матеріального утримання власної дитини, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач уникає обов`язків щодо піклування про здоров`я та побутове життя дитини, відвідування донькою навчального закладу, позашкільних навчальних, творчих, спортивних закладів, він не прагне бачитися з донькою, не намагається з нею зустрічатися, навіть по телефону, що свідчить про його байдужість та відсутність будь-якого батьківського почуття та обов`язку. Ухвалою від 29.11.2018 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження. 31.05.2019 суд призначив справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] подали спільну заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого невідоме, викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надав до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] (а.с. 64-65). Представник третьої особи Касянчук М.В. подала заяву про підтримання висновку органу опіки та піклування та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання та неподання ним відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.01.2007. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2012 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12). Малолітня дочка сторін зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14), та проживає разом з матір`ю за вказаною адресою (а.с. 13). Відповідно до положень статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З позовної заяви вбачається, що відповідач тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків, дитиною не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, не піклується про її здоров`я, фізичний духовний та моральний розвиток, коштів на її утримання не надає, а всю необхідну турботу, піклування та матеріальне забезпечення [PERSON] надає мати. Вказані обставини доводяться даними, які містяться: у довідці Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 27), у відповідях на адвокатські запити надані Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дарницького району м. Києва», Центром технічної творчості та професійної орієнтації шкільної молоді Дарницького району м. Києва (а.с. 29, 31, 33), у характеристиці, наданій директором та класним керівником спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 105 з поглибленим вивченням предметів суспільно-гуманітарного циклу, де навчається дитина (а.с. 35); в акті обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації (а.с. 66). Доказів, які б спростовували зазначені обставини, суду не надано. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Доказів, які б свідчили про намагання відповідача приймати участь у вихованні і утриманні дочки чи створення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, суду не надано, до органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини він не звертався. При вирішенні цього спору суд в першу чергу враховує інтереси дитини, які мають визначальне значення, вважаючи, що відсутність будь-якої участі батька у житті дочки є фактором, що травмує її психіку. Окрім того суд бере до уваги ту обставину, що збереження материнства може привести до одержання відповідачем в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною, що, враховуючи ухилення його від виконання батьківських обов`язків, призведе до порушення прав та інтересів [PERSON] . Отже на підставі оцінки наданих позивачем доказів і її пояснень, викладених у позовній заяві, суд дійшов до переконання, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд керується відповідними положеннями сімейного законодавства. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За приписом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ч. 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Доказів наявності у відповідача інших доходів, нерухомого і цінного рухомого майна та витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, суду не надано. Зважаючи на те, що відповідач не подав жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати аліменти на дитину у заявленому позивачем розмірі, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його доходу. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого за вимогу про позбавлення батьківських прав. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved