Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

22 грудня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва з цього як з поручителя ТОВ «РОРСА» були стягнуті кошти на користь ПАТ «СЕБ БАНК». Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 34565291 та постанова про арешт всього його нерухомого майна. 16 грудня 2014 року в цьому виконавчому провадження державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві через відсутність майна у боржника. Вимоги в цьому виконавчому провадженні переуступались, і новим кредитором є ТОВ «Фінанс траст груп». Товариство направило довідку № 675 від 20 квітня 2016 року на адресу ТОВ «РОРСА» із зазначенням того, що зобов'язання за кредитним договором припинені, та ТОВ «Фінанс траст груп» претензій до ТОВ «РОРСА», поручителем якої є [PERSON], не має. Підстави для перебування його майна під арештом відсутні, тому він звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві з проханням зняти арешт, проте відповіді так і не отримав. Просить суд ухвалити рішення, яким зняти накладений арешт за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 жовтня 2012 року у виконавчому провадженні № 34565291 на все його нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник подав до суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, просив справу розглядати без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Третя особа - ТОВ «Фінанс траст груп» у судове засідання не з'явилось, направило до суду заяву, в якій зазначило, що підтверджує викладене в позовній заяві позивача, зокрема, і про відсутність претензій до [PERSON] у цьому виконавчому провадженні. Суд за письмовою згодою сторони позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 жовтня 2012 року у виконавчому провадженні № 34565291 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 22-23). Стягувачем у виконавчому провадженні є ТОВ «Фінанс траст груп», що підтверджується договором про відступлення права вимоги № 22/07/2015/04 від 22 липня 2015 року (10-16). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. 16 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві через відсутність майна у боржника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 20). Згідно з частинами 1, 2 ст. 50 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. 20 квітня 2016 року ТОВ «Фінанс траст груп» видало довідку № 675 про те, що зобов'язання за кредитним договором № 1882 від 18 червня 2008 року припинені та ТОВ «Фінанс траст груп» до ТОВ «РОРСА» претензій не має (а.с. 17) Позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві з заявою про зняття арешту, проте арешт так і не був знятий, і відповіді він не отримав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved