Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

21 травня 2020 року представник [PERSON] \~звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», Комунального підприємства «ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. 03 лютого 2021 року представник [PERSON] уточнив позовні вимоги, а саме останній звернувся з позовною заявою до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: КП «ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС»; [PERSON] про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Згідно уточнених позовних вимог, представник позивача просить суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія Арсенал страхування» на його користь відшкодування матеріальних збитків на загальну суму - 77216,01 грн.; витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1200,00 грн.; судові витрати. [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що 12 січня 2016 приблизно о 07 год. 30 хв. тролейбус «ЗІУ-9», номер борту 653, що належить КП «Одесміськелектротранс», під керуванням водія [PERSON] , рухаючись по вулиці Грецькій у м. Одесі, допустив зіткнення з автомобілем ТОЙОТА, д/н. [NUMBER] , що належить [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факти та обставини ДТП підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №243694 від 12.01.2016 року та схемою місця ДТП, яке сталося 12 січня 2016 року, а також відеозаписом знятим на камеру зовнішнього відео нагляду. Постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/2365/16-п від 10 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по адміністративній справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення. Проте, постановою Апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2016 року вказану постанову місцевого районного суду скасовано з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови. Мотивуючи таке рішення, суддя апеляційного суду Фаріна В.П., зокрема, зазначив, що згідно протоколу про адміністративне порушення водій [PERSON] перед виїздом не перевірив та не впевнився в технічній справності і комплектності автобусу, здійснив його \~ \~ \~ \~експлуатацію за наявності несправності, але в протоколі не вказано, при наявності яких саме несправностей і який некомплектності \~ \~ \~ \~здійснювалась експлуатація транспортного засобу. На \~ \~ \~ \~думку судді, саме у цьому виразилися порушення судом першої інстанції положень ст.ст.245, 252, 256 КУпАП, що і стало підставою для скасування оскаржуваної постанови про притягнення водія тролейбусу до адміністративної відповідальності. Сам факт скоєння ДТП та заподіяння транспортним засобом шкоди іншим транспортним засобам не спростовувався. Зі схеми місця ДТП, яке сталося 12. січня 2016, вбачається, що цивільна відповідальність власника тролейбусу «ЗІУ-9» н/6 [NUMBER] , яким являється КП «Одесміськелектротранс», застрахована ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (додається договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №38/15-ДЦВ/0/1). Листом від\~120117-0009610-0у\~від 12\~січня 2017\~ПрАТ «СК\~«Арсенал страхування»\~відмовила позивачу\~у виплаті\~страхового відшкодування\~з тих\~підстав,\~що вина\~у вчиненому\~ДТП водія\~тролейбусу [PERSON] \~належним чином\~не встановлена,\~а вимоги\~Договору страхування\~стосовно надання\~документів (рішення\~суду щодо\~встановлення вини\~водія)\~не можуть\~бути виконані. \~ \~ Ухвалою суду від 29 травня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження на 16 вересня 2020 року. У період з 26 серпня 2020 року по 11 вересня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Свячена Ю.Б. перебувала у щорічній основній відпустці. 16\~вересня 2020\~року до\~суду надійшла\~заява від\~представника [PERSON] про\~відкладення судового\~засідання. Судове засідання було відкладено на 22 грудня 2020 року. 15 вересня 2020 року представник КП «Одесміськелектротранс» надав до суду відзив на позов, згідно якого просить суду в задоволені позовних вимог відмовити. 21 вересня 2020 року представник ПрАТ «Страхова компанія Арсенал страхування» надав до суду відзив на позов, згідно якого просить суд в задоволені позовних вимог відмовити. 05 листопада 2020 року від представника відповідача - ПАТ «Страхова компанія Арсенал страхування» надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року клопотання було задоволено. Справа 22 грудня 2020 року слухалась в режимі відеоконференції, по якій було оголошено перерву на 10 березня 2021 року. 06 січня 2021 року від представника відповідача - ПАТ «Страхова\~компанія Арсенал\~страхування» надійшло\~клопотання про\~проведення судового\~засідання в\~режимі відеоконференції.\~Ухвалою суду\~від 02\~лютого 2021\~року клопотання\~було задоволено.\~Справа 10\~березня 2021\~року слухалась\~в режимі\~відеоконференції.\~У судове\~засідання з`явилися:\~представник позивача;\~представник ПрАТ\~«СК «Арсенал»;\~представник третьої\~особи [PERSON] ,\~сторони надали\~пояснення по\~суті позовних\~вимог,\~по справі\~було оголошено\~перерву на 03 червня 2021 року. 22 березня 2021 року від представника відповідача - ПАТ «Страхова компанія Арсенал страхування» надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 26 березня 2021 року клопотання було задоволено. 03 червня 2021 року сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить слухати за його відсутності. Представник відповідача до суду не з`явився, на електрону адресу суду надіслав заяву, згідно якої просить слухати справу за його відсутності, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: КП «ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС»; [PERSON] до суду не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, вислухавши сторін приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 12 січня 2016 року десь о 07 год. 30 хв. тролейбус «ЗІУ-9», номер борту 653, що належить КП «Одесміськелектротранс», під керуванням водія [PERSON] , рухаючись по вулиці Грецькій у м. Одесі, допустив зіткнення з автомобілем ТОЙОТА, державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси №522/2365/16-п від 10.10.2016 року громадянина [PERSON] було визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, згідно з ч.2 ст.38 КУпАП. Згідно постанови апеляційного суду Одеської області від 14.11.2016 року, постанову судді Приморського районного суду м. Одеси №522/2365/16-п від 10.10.2016 року було скасовано. Цивільно-правова відповідальність власника тролейбуса «ЗІУ-9», номер борту 653, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування», що підтверджується копією договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №38/15-ДЦВ/О/1 від 13.03.2015 року. Листом від 120117-0009610-Оу від 12.01.2017 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що вина у вчиненому ДТП водія тролейбусу [PERSON] належним чином не встановлена, а вимоги Договору страхування стосовно надання документів (рішення суду щодо встановлення вини водія) не можуть бути виконані. Відносини між Страховиком та іншими учасниками справи є відносинами у сфері добровільного страхування, що підтверджується фактом укладення між сторонами Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №38/15-ДЦВ/О/1 від 13.03.2015 року, а тому ці відносини підлягають регулюванню загальними нормами про зобов`язання Цивільного кодексу України, Правилами страхування, Законом України «Про страхування». Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про страхування» - добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.628 ЦК України - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.628 ЦК України - сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.25 ЗУ «Про страхування» - здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ч.1 ст.990 ЦК України - страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України\~- страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно п.3 ч.1 ст.20 ЗУ «Про страхування» - при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Виходячи з наведеного, вбачається, що обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку. Згідно п.15.1. Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №38/15-ДЦВ/О/1\~від 13.03.2015\~року - страховим випадком за цим Договором є факт заподіяння шкоди життю, здоров`ю та/або майну [PERSON] особи внаслідок ДТП, цивільну відповідальність за заподіяння яких несе Страхувальник або Водій. Згідно п.15.2.5 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №38/15-ДЦВ/О/1 від 13.03.2015 року -, подія, зазначена в п. 15.1. Договору страхування, визнається страховим випадком за умови, якщо пред`явлені Потерпілими особами вимоги щодо відшкодування заподіяної Страхувальником (особою, відповідальність якої застраховано) шкоди заявлені та підтверджені відповідно до га на підставі норм чинного законодавства, що діють у місці дії Договору. Згідно п.15.2.6 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №38/15-ДЦВ/О/1\~від 13.03.2015\~року - факт заподіяння шкоди є обґрунтованим та доведеним документами, зазначеними у розділі 19 Договору. Згідно п.19.1.12 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №38/15-ДЦВ/О/1\~від 13.03.2015\~року - для отримання страхового відшкодування Страхувальник повинен надати Страховику рішення суду щодо встановлення вини осіб, що спричинили шкоду. З наведеного вбачається, що відповідно до погоджених сторонами Договору страхування умов, підставою для визнання події, що сталася страховим випадком повинен бути належний доказ - рішення суду щодо встановлення винних осіб, що спричинили шкоду. Саме таку правову позицію Верховний Суд в Постанові від 23.04.2018 року по справі №910/7686/17 зазначив «Положення наведених норм нерозривно пов`язують момент виникнення обов`язку страховика здійснити виплату страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є винятком зі страхових випадків, не породжує обов`язку страховика щодо виплати страхового відшкодування»; Висновком Верховного Суду від 12.10.2018 по справі №906/824/17 встановлено, що: «Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; наявність збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника та збитками; вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає»; Верховний Суд, ухвалюючи Постанову від 28.03.2018 у справі № 910/21313/16 зробив наступний висновок: «18. Обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.76 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Згідно\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази, суд,

Outcome: dismissed