Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

24.02.2021 позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . На день подання позову в суді також перебуває в провадженні справа про розірвання шлюбу. Син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, досягнути домовленості з відповідачем щодо утримання спільної дитини не вдалось, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2021 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 13.04.2021 від відповідача до суду надійшов відзив, у відповідності до якого зазначає, що позовні вимоги значно завищені, та підлягають частковому задоволенню. Вказує на те, що не може сплачувати аліменти в розмірі ј частини від доходу, оскільки не працює, про що свідчить копія довідки з Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості та копія довідки, виданої пенсійним фондом. Зазначає, що у відповідності до рішення Подільського районного суду м.Києва є опікуном над недієздатним [PERSON] , а також дбає про свою матір похилого віку. Від позивача 31.05.2021 до суду надійшла відповідь на відзив у якій зазначає, що доводи відповідача щодо неможливості виконувати зобов`язання по утриманню дитини непідтверджені доказами, а саме відповідачем не надано доказів того, що він несе фінансовий тягар відповідальності в частині забезпечення своєї матері. [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком. Зокрема, до відзиву не додано доказів того, що відповідач надає матеріальну допомогу недієздатному [PERSON] , котрий перебуває під його опікою. Вважає ,що відовідач є опікуном лише формально, при цьому відповідач є працездатною особою і може працювати з метою утримання родини і дитини. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.07.2010. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд приходить до висновку щодо обгрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Відповідач у відзиві посилається на те, що він є опікуном над недієздатним [PERSON] , про що свідчить копія рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.06.2015, однак в матеріалах справи відсутні процесуальні рішення щодо продовження строку визнання особи недієздатним, та призначення опікуна саме відповідача. Доводи щодо утримання відповідачем також і матері [PERSON] , 1958 року народження, не підтверджено належними доказами. У відповіді на відзив, поданої позивачем в порядку ст. 179 ЦПК України, [PERSON] посилається на те, що доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що не можуть братись до уваги судом, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів щодо утримання відповідачем його недієздатного дядька та матері. Щодо посилань відповідача, що він не працює, а тому не має змоги утримувати дитину, на думку позивача не є підставою для стягнення з нього аліментів в меншому розмірі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову в повному обсязі. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved