Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

22.01.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], місце проживання дитини визначити з матір'ю. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому в Кременчуцькому Палаці шлюбів 17.08.1991 року, актовий запис №1295. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені майже рік, близьких стосунків не підтримують в наслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально - побутових проблем. Збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених в ньому підстав та просила суд його задовольнити. Відповідач визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір'ю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 17.08.1991 року в Кременчуцькому Палаці шлюбів, актовий запис №1295 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 17.08.1991 року Кременчуцьким Палацом шлюбів). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, в тому числі неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.10.2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області. Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Майновий спір на час розгляду даної справи відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. А тому, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з матір'ю. З огляду на наведене позові вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved