Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

23.09.2021 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позов обґрунтований тим, що 12 серпня 2021 року [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири. 15 вересня 2021 року з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Лук`янченко Тетяна Володимирівна отримала відомості про зареєстрованих осіб у квартирі [ADDRESS] та встановила, що у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Зареєстровані особи у квартирі [ADDRESS] не є членами сім`ї [PERSON] , оскільки згідно ст. 3 Сімейного кодексу України до членів сім`ї віднесені особи, що проживають разом, поєднанні спільним побутом, мають спільні права і обов`язки, а також які мають кровний зв`язок. Крім цього, відповідачі фактично не проживають у зазначеній квартирі та комунальні послуги не сплачують. 05.11.2021 року ухвалою Приморського районного суду міста Одеси провадження у справі № 522/18326/21 було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання о 12 годині 00 хвилин «22» грудня 2021 року. У судове засідання призначене на 22 грудня 2021 року сторони не з`явились. Представник Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На задоволені позову наполягав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання відповідач не з`явились, які повідомлялися належним чином на всі відомі адреси відповідачів про дату, час та місце розгляду справи у встановленому порядку про причини неявки суд не повідомили, письмові відзиви на позов або заяви про розгляд справи у їх відсутність не надали. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» в особі представника Морозова Олександра Вікторовича та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до умов даного Договору, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» передало у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . У матеріалах справи міститься Довідка № Л1-234176-ф/л, яка підтверджує, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ;. [PERSON] , [INFO] . Однак, вище перелічені особи не є членами сім`ї власниці квартири ( [PERSON] ), оскільки згідно ст. 3 Сімейного кодексу України до членів сім`ї віднесені особи, що проживають разом, поєднанні спільним побутом, мають спільні права і обов`язки, а також які мають кровний зв`язок. Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ;. [PERSON] , [INFO] у квартирі [ADDRESS] не проживають, що підтверджується договором про надання послуг з охоронним агенством. Аналізуючи положення ч. 1 ст. 383 ЦК України, яка визначає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб…. Враховуючи положення ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, відповідно до якої, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. А також враховуючи положення ч. 1 ст. 405 ЦК України, яка містить практично аналогічні правила, у відповідності з якими, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Цілком справедливим є висновок, що міститься у правових позиціях викладених у постановах Верховного Суду України від 05.11.2014 у справі № 6-158цс14 та від 16.11.2016р. у справі № 6-709цс16. Згідно з якими, право членів сім`ї власника, інших осіб (з його дозволу) користуватись квартирою (іншим житлом): 1. Може виникнути та існувати лише за наявності права власності на відповідну квартиру (інше житло) в особи, членами сім`ї якого вони є; 2. А з припиненням права власності на квартиру (інше житло) особи, втрачається і право користування таким житлом у членів її сім`ї та інших осіб, які користувались ним з дозволу такої особи. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. У зв`язку з викладеним суд вважає, що Відповідачі однозначно є такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] з моменту реєстрації права власності на житло за [PERSON] . Як наслідок, суд вважає, що Відповідачі підлягають зняттю з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , у порядку визначеному Постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року № 207 (Далі за текстом Постанова № 207). За приписами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закону № 1382-IV) реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно ст. 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до абз.2 п. 26 Постанови № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, … про зняття з реєстрації місця проживання особи, …; Згідно зі ст. 41 Конституції України «… кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю,…. … Право приватної власності є непорушним.». Відповідно до змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є сторонніми особами для [PERSON] , тривалий час не проживають за місцем реєстрації, що створює власнику перешкоди в здійсненні свого права власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved