Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить будинок № 107 по вулиці Володимирській в місті Маріуполі Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 серпня 2010 року. В спірному будинку крім неї зареєстрований також і її син, відповідач по справі, [PERSON] Починаючи з 01 листопада 2007 року відповідач в спірному будинку не проживає, його речей також немає, витрати по утриманню житла не несе. Як їй відомо, відповідач виїхав на постійне місце проживання до міста Києва і до теперішнього часу не повертався, на її телефонній дзвінки не відповідає та сам не виходить на зв'язок. Позивач вказує, що самотужки утримувати будинок їй важко. Таким чином, реєстрація відповідача в спірному будинку, який належить їй на праві власності, позбавляє її можливості у повній мірі користуватись та розпоряджатись своїм майном, що порушує її права, за захистом яких вона вимушена звертатись до суду. Просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 107 вулиця Володимирська в місті Маріуполі Донецької області. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Крім того, просила суд не стягувати з відповідача на її користь сплачену суму судового збору. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та опублікуванням судових викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада», тому суд за наявності згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що будинок № 107 по вулиці Володимирській в місті Маріуполі Донецької області належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 серпня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого 11 серпня 2010 року в Міському комунальному підприємстві «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 30719769. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно довідки про склад сім`ї від 29.08.2018 в будинку № 107 по вулиці Володимирській в місті Маріуполі Донецької області зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Проте згідно акту б/н, складений головою КСН «Первомайський» 10 жовтня 2018 року, за підписом сусідів [PERSON] та [PERSON], зареєстрована за адресою [PERSON], [INFO], яка фактично одна проживає за адресою: [INFO]. Водночас, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що він є сусідом позивача [PERSON] та проживаєв [INFO], спілкується з позивачкою та знає її сина, відповідача по справі, але останні шість років його не бачив зовсім. Знає зі слів позивача, що її син виїхав до Київської області. Під час складання акту в будинку особистих речей відповідача він не бачив. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою в спірному будинку понад рік. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] є власником будинку № 107 по вулиці Володимирській в місті Маріуполі, а відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у вказаному будинку, але фактично не проживаючи в ньому, перешкоджає у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування даним будинком. У відповідності до положень ст.ст.133, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Проте позивач просила суд не стягувати на її користь понесені нею судові витрати, а тому суд залишає сплачений судовий збір за її рахунок.

Outcome: approved