Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

23 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 25 квітня 2009 року з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб, від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя та обов'язки подружжя, внаслідок чого з ініціативи відповідача між ними виникали постійні сварки, свідками яких була дитина. З травня 2013 року подружі стосунки між сторонами припинені. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується і просить шлюб розірвати. Позивачка переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. За таких обставин позивачка просить розірвати їхній шлюб, визначити місце проживання дитини з матір'ю та стягнути аліменти на її утримання. В судовому засіданні позивач та її представник заявили клопотання про зменшення позовних вимог та просили суд не розглядати позовні вимоги в частині щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини підтримали, просили шлюб між сторонами розірвати, дитину просили залишити проживати з матір'ю. В судовому засіданні відповідач позов з урахуванням зменшених позовних вимог визнав в повному обсязі, погодився на розірвання шлюбу та на проживання дитини з позивачем, але надав письмове заперечення, в якому зазначив, що не погоджується зазначеним в Висновку Органу опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 05.06.2014 року, оскільки з моменту окремого проживання з позивачем, всупереч зазначеному у висновку він надавав матеріальну допомогу для забезпечення дитини, приймав участь у її вихованні і жодного разу не забирав доньку у матері без її дозволу та відому . Представник третьої особи Органу опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області в судовому засіданні підтримав позов та вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини подружжя з матір'ю, про що було надано письмовий висновок Органу опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, представника Органу опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 25 квітня 2009 року зареєстрували шлюб, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено відповідний актовий запис № 650 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.25). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25 травня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві , актовий запис № 211 (а.с.5). Подружні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, при цьому суд бере до уваги що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно з ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. У ході розгляду справи відповідач визнав позов в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю дитини. Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області в своєму висновку від 05.06.2014 року вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю. У відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області в своєму висновку від 05.06.2014 року вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю. Після розірвання шлюбу позивач прізвище змінювати не бажає. Враховуючи наведене,

Outcome: approved