Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

22 березня 2017 року Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області /далі УСЗН/ звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення щомісячної адресної допомоги, яка виплачена відповідачу як особі, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за період з 05 червня 2015 року по 30 вересня 2016 року в розмірі 30 541,72 грн. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01 серпня 2017 року позов задоволено повністю. Суд вважав що нерухоме майно в м. Селідове, що належить відповідачу розташоване за межами району проведення антитерористичної операції що свідчило про відсутність правових підстав для виплати грошової допомоги в розмірі 30541,72 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить зазначене судове рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач пояснює, що нею була зазначена достовірна інформація про відсутність у власності членів родини житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, оскільки місто Селидове Донецької області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, за відсутності представника позивача, який надав письмові заперечення, дослідивши матеріали справи, та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити за таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] з 05.06.2015 року знаходиться на обліку в УСЗН Селидівської міської ради як отримувач щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідач, при зверненні, надала заяву, в якій зазначила, що у будь-кого з членів сім'ї не має у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. На підставі заяви відповідача, управлінням було призначено грошову допомогу на період з 05.06.2015 по 30.11.2015 в розмірі 2210,00 гривен щомісячно, з 03.12.2015 по 26.05.2016 в розмірі 2210,00 гривен щомісячно, з 03.06.2016 по 02.12.2016 в розмірі 1768,00 гривень щомісячно. Загальна сума допомоги у період з червня 2015 по вересень 2016 року склала 32 309,72 грн., розмір фактично виплачених коштів становить 30 541,72 грн. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав що відповідач у відповідній заяві на адресу Управління свідомо приховала відомості про наявність у неї на праві власності квартири [ADDRESS], з огляду на що їй неправомірно призначено та фактично виплачено соціальну допомогу за період з 05.06.2015 року по 30.09.2016 року у розмірі 30 541,72 грн. Однак такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та не спрямовані на дотримання та захист прав позивача. Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. На виконання вимог закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно з яким до таких населених пунктів відноситься м. Селидове. Розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р. Іншим розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. №1275-р затверджений новий Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, де також зазначено м. Селидів. Частинами 1, 3 ст. 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує. Керівник оперативного штабу визначає межі району проведення антитерористичної операції, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення, а в разі потреби за наявності передбачених законом підстав вносить на розгляд Ради національної безпеки і оборони України пропозиції щодо введення надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях. Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року №33/6/а визначено райони та терміни проведення антитерористичної операції - Донецька і Луганська області з 7 квітня 2014 року. З наведеного свідчить, що районами проведення антитерористичної операції є вся Донецька i Луганська області - з 07 квітня 2014 року по теперішній час, до закінчення терміну її проведення. Згідно із пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Відповідно до п. 6 цього Порядку грошова допомога не призначається у разі наявності у будь-кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Отже, на час звернення [PERSON] - 05 червня 2015 року, відповідно наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року №33/6/а м. Селидове Донецької області є містом, в якому здійснювалася АТО. Відтак, в період з 05.06.2015 року по 30.11.2015 року, та з 03.12.2015 року по 26.05.2016 року та з 03.06.2016 року по 02.12.2016 року включно відповідачу обґрунтовано призначено щомісячну адресну допомогу, враховуючи той факт, що квартира, яка належить [PERSON] на праві власності, знаходиться у місті, що відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Отже, підтверджені обставини про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позову, що має своїм наслідком задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з відмовою в позові.

Outcome: dismissed