Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

22.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в житловому будинку [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою він проживає разом зі своєю сім'єю. [PERSON] є для позивача знайомим, на прохання якого він здійснив 01.10.1998 року реєстрацію його місця проживання. [PERSON] жодного дня не проживав за зазначеною адресою, адже навіть не вселявся до будинку. На початку 2000 років він неодноразово телефонував відповідачеві з проханням знятися з реєстрації в добровільному порядку, але [PERSON] відмовлявся, не мотивуючи свою відмову жодними поважними підставами. Наразі його місце перебування та проживання йому невідоме. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав з наведених у позові мотивів, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. До суду повернувся конверт про неможливість вручення поштового відправлення за закінченням терміну зберігання та відміткою поштаря, що адресат не проживає за вказаною адресою. Однак, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає [PERSON] таким, що повідомлений про дату судового засідання належним чином. Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за його відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Представник третьої особи - Золочівського районного сектору ДМС України у Харківській області на судове засідання не з'явився. Від представника третьої особи - Великорогозянської сільської ради Золочівського району Єлісєєва А.І. надійшла заява , в якій просить розгляд справи проводити без участі представника сільської ради. Позовну заяву підтримує у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується наданою суду копією договору купівлі-продажу від 10.02.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Пендюріною Л.С. 10.02.1993 року. Договір зареєстровано в реєстрі за № 456 (а.с.7, 8). Згідно з інформацією, наданою АДП ГУ ДМС України в Харківській області та інформації, що міститься у обліковій карті об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 р.р. Великорогозянської сільської ради Золочівського району за адресою: [ADDRESS], за зазначеною адресою значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO] з 29.03.2013 року (а.с.14, 18). Згідно довідки Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області за вих. №764 від 14.07.2016 року в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO] (власник), [PERSON], 1972 р.н. (дочка власника), [PERSON], [INFO] (онук власника). Наймач [PERSON] зареєстрований з 01.10.1998 року, але в даному помешканні ніколи не проживав (а.с.12). Із акту, складеного 15.07.2016 року депутатом Великорогозянської сільської ради Ладєєвою В.В., сусідами [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] у домоволодінні [ADDRESS] не проживає та ніколи не мешкав (а.с.15). Згідно із листом начальника Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області Юрченка Ю.О. від [PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], повідомлень, заяв про перешкоджання проживання за вказаною адресою до Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області не надходило (а.с.39). У листі представника Поштампу-ЦПЗ № 1 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» зазначено, що станом на 13.10.2016 р. серед наявних на зберіганні реєстрованих поштових відправлень у ПВПЗ №5 Золочівського району відправлень на ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не виявлено (а.с.42). Відповідно до повідомлення директора КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Забашти В.Ф., перевіркою форм первинної медичної документації встановлено, що до служби екстреної медичної допомоги викликів до [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], у період з 22.09.2015 року по 17.10.2016 року не надходило (а.с.40). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст. 15, 23, 319, 391 ЦК України. Крім того, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною її національного законодавства відповідно до положень статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У ч. 1 ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, як зазначено в ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов ' язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Проте понад рік є відсутнім за цією адресою, житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON] та [PERSON] щодо відсутності останнього у будинку суду не надано, у зв'язку з чим права [PERSON] як власника майна щодо припинення перешкод у користуванні майном, підлягають захисту відповідно до положення ст. 391 ЦК України шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного, та

Outcome: approved