Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

22.03.2021 позивачка [PERSON] звернулась до Софіївського районного суду через свого представника [PERSON] з вказаним цивільним позовом до відповідача Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, згідно з яким просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що вищевказаний житловий будинок її батько, [PERSON] , за життя придбав у власність на підставі домашньої угоди купівлі-продажу, укладеної у 1966 році. У цьому будинку він проживав разом з матір`ю до дня своєї смерті, яка настала [INFO] . Матір, [PERSON] , переживши батька, в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, успадкувала все належне останнього майно, в тому числі і вищевказаний житловий будинок. Посилаючись на те, що батько [PERSON] придбавши згаданий будинок, право власності на нього в установленому законом порядку за життя так і не зареєстрував, що створює наразі перешкоди в одержанні в нотаріальній конторі свідоцтва про право на вказану спадщину за законом, позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 24 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суді від 24 березня 2021 року витребувано від приватного нотаріуса Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 26.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 24.05.2020 о 09:30 год. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності його та позивачки [PERSON] , заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач, Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, явку свого представника не забезпечила, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника селищної ради (а.с.69), відзиву з запереченнями на задоволення позовних вимог до суду не надіслала. Третя особа, без самостійних вимог - приватний нотаріус Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., у судове засідання не з`явилася, однак надіслала письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі (а.с.70, 141). Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що у 1966 році, на підставі домашньої угоди купівлі-продажу, громадянин [PERSON] придбав у громадянки [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] (а.с.21). При цьому, як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого 10.12.1964 Криворізьким міським БТІта довідки ОКП «Софіївське БТІ» від 27.01.2021, даний житловий будинок має загальну площу 38.3 кв. м., житлову 19.6 кв.м. На території присадибної ділянки збудований глинобитний сарай, площею 19,8 кв.м. та дерев`яний сарай. Будинок з господарськими будівлями та спорудами збудований 1900 року. (а.с.11,21, 23). Після первинної інвентаризації у 1964 році зміни в переплануванні самого житлового будинку не проводилися. Будинок та усі господарські будівлі збудовані до 1992 року, що в силу вимог п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.06.2010 року № 187, не належать до самовільного будівництва. Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики №127 від 24.05.2001 року, прийняття в експлуатацію будинків побудованих до 05.08.1992 року, засвідчує технічний паспорт на об`єкт нерухомості. Відповідно до будинкової книги, заведеною Софіївським відділом міліції 30.07.1974, у вказаному будинку з 27.07.1971 зареєстровано подружжя [PERSON] та [PERSON] (а.с.24-26). Про те, що [PERSON] був законним володільцем вказаного будинку свідчать також укладені ним за життя угоди з електро- та газопостачання вказаного домоволодіння (а.с.28, 29, 30, 31). Згідно витягу з земельнокадастрової книги Софіївської селищної ради, громадянин [PERSON] мав присадибну земельну ділянку для власного користування, загальною площею 0,33 га саме по [ADDRESS] (а.с.180-183). Рішення про встановлення нумерації будинків по даній вулиці з 2012 року виконкомом селищної ради не приймалися. Інші відомості щодо нумерації будинку, де проживало подружжя [PERSON] , в Софіївській селищній раді не збереглися (а.с.179). Проте, [PERSON] , набуте за угодою купівлі-продажу право власності належним чином не оформив, оскільки договір купівлі-продажу у відповідності до вимог ст. 227 Цивільного кодексу УРСР (1963 р.) нотаріально не посвідчив та в Бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок не зареєстрував, що підтверджується довідкою ОКП «Софіївське БТІ» від 27.01.2021 (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер (а.с.8). Після його смерті, згідно приписів ч. 3 ст. 1168 ЦК України спадщину прийняла його дружина, мати позивачки - [PERSON] , яка на момент його смерті була зареєстрована та проживала разом з ним в житловому будинку [ADDRESS] , але юридично право на спадщину не оформила в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. [INFO] померла і [PERSON] (а.с.7). Після її смерті за заявою дітей, дочок [PERSON] та [PERSON] (позивачки у справі), було заведено спадкову справу № 83-2020 від 31.08.2020 (а.с.71-134). З даної спадкової справи видно, що [PERSON] відмовилася від одержання належної частки у спадковому майні (а.с.99), натомість [PERSON] успадкувала за заповітом матері від 19.09.2007 земельну ділянку площею 7.540 га, яка розташована на території Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 17,132). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Між тим, посилаючись на те, що спадкодавець, набувши за життя право на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , належних правовстановлюючих документів, які посвідчують його право власності на будинок не оформив, приватний нотаріус Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. відмовила позивачці у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на даний житловий будинок (а.с. 6). За таких обставин спадкові права позивачки підлягають захисту у судовому порядку. Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1219, 1220, 1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Сукупність досліджених доказів свідчить про те, що позивачка [PERSON] являючись спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , в силу вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України має право на успадкування належного останній вищевказаного житлового будинку, який [PERSON] , натомість, успадкувала згідно правил ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті [PERSON] . За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вищезазначене нерухоме майно по праву спадкування за законом знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved