Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

22.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.04.1993 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] року народження. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, подружніх стосунків не підтримують останніх п`ять років. Сім`я остаточно припинила своє існування. Останнім часом він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюбу. У зв`язку з цим просить про розірвання шлюбу з [PERSON] .. В судове засідання позивач не з`явився, направив суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі у зв`язку з виїздом за межі м. Южноукраїнська за характером роботи, вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, на примирення не згоден (а.с. 17). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, зазначив, що сторони вже сім років не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо за різними адресами. Позивач утворив сім`ю з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб. У зв`язку з цим просить розірвати шлюб укладений між сторонами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та пояснила, що дійсно не проживають з позивачем однією сім`єю сім років. Вона вимушена винаймати квартиру, однак відмовляється повідомити суду адресу, за якою фактично проживає. При цьому вказала, що заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки це може привести до виникнення майнових питань та реєстрацію шлюбу позивача з іншою жінкою. Вона вбачає в цьому корисливі мотиви, які можуть вплинути на її особисті інтереси. У разі розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 30.04.1993 року, що вбачається зі свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 101 (а.с. 5). Неповнолітніх дітей сторони не мають. У відповідності до ч.1 ст. 106 СК України, подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Однак, позивач зазначив, що вимушений звернутись з позовом до суду, оскільки відповідач не бажала подати заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні категорично заперечувала проти розірвання шлюбу, але будь-яких обґрунтованих причин, які б вказували на можливість зберегти сім`ю, не навела. При цьому підтвердила, що останні сім років проживають з позивачем окремо та жодних подружніх стосунків не підтримують. Згідно ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористався таким правом та наполягає на розірванні шлюбу, зазначивши, що на примирення не згоден. У відповідності до ч.1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, судом достеменно встановлено, що сторони понад сім років не підтримують подружніх стосунків, будь-яких намірів, щодо збереження сім`ї жоден зі сторін не має. Позивач наполягає на розірванні шлюбу вказавши, що має намір створити сім`ю з іншою жінкою. Відповідач заперечує проти позову пославшись на можливі ускладнення в майбутньому, з приводу майнових питань. Однак суд роз`яснив відповідачу [PERSON] , що будь-які майнові питання повинні вирішуватись в інший спосіб і вона не позбавлена права звернутись до суду з позовом у разі порушення її права. На підставі ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позиції сторін, суд вважає, що подальше збереження сім`ї є недоцільним, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила, у разі розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Таким чином, у відповідності до ст. 113 СК України, відповідачу [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.13) ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved