Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

22 липня 2016 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» - [PERSON] звернувся в суд позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що згідно кредитного договору №150/3-614 від 03 серпня 2006 року [PERSON] було надано грошові кошти у сумі 27 000 доларів США, зі сплатою 13,2 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 02 серпня 2026 року. 19 березня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договори про внесення змін № 1,2 до договору кредиту № 150/3-614, відповідно до якого позивач надає кредит у сумі 21\~296,67 доларів США, зі сплатою 14 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 02 серпня 2026 року. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 10 березня 2016 року заборгованість перед банком становить 18 832 доларів США 95 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 493\~098,53 грн. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту та витрати по сплаті судового збору в сумі 7\~396,49 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 03 серпня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №150/3-614. [PERSON] було надано грошові кошти у сумі 27 000 доларів США, зі сплатою 13, % річних, кінцевим строком погашення заборгованості до 02 серпня 2026 року. 19 березня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договори про внесення змін № 1,2 до договору кредиту № 150/3-614, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 21\~296,67 доларів США, зі сплатою 14 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 02 серпня 2026 року. Вищезазначеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. За приписами ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як зазначається у п. 1 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-8/870 від 26 липня 2002 року, вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням валюти боргу. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 21\~296,67 доларів США, зі сплатою 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом до 02 серпня 2026 року. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та в розмірі, визначеному п.п. 2.4., 2.7., 2.9. цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п. 1.1., З.2.З., 3.3.14. цього договору, позичальник, сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно п. 4.2. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.2.-3.3.4, 3.3.7, 3.3.8., 3.3.10., 3.3.11., 3.3.12., 3.3.14. 3.3.17. (3.3.18.) цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 0,5 % від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок Відповідно до п. 4.2.1. кредитного договору, у разі порушення Позичальником вимог п. п. 3.3.5, 3.3.9., 3.3.13. цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 % від суми фактичної заборгованості за та нарахованими процентами, за кожний випадок. Згідно п. 4.4. кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п. п. 3.3.7., 3.3.8. договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 10 березня 2016 року за вищезазначеним договором у відповідача утворилась заборгованість перед банком в сумі 18 832 доларів США 95 центів, з яких: 11\~535 доларів США 71 центів - сума заборгованості за кредитом; 7\~297 доларів США 24 центів - сума заборгованості за відсотками, що згідно курсу НБУ на день розрахунку еквівалентно 493\~098,53 грн. Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, приходжу до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved