Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

22.12.2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся заявник [PERSON] із заявою в порядку окремого провадження, зазначивши заінтересованою особою [PERSON] , і просить суд заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 100 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним строком на 6 місяців; направити [PERSON] на проходження програми для кривдників. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] посилається на те, що кривдник [PERSON] , [INFO] є його сином, який спільно проживає із заявником в одній квартирі. Як зазначає заявник, протягом тривалого часу [PERSON] зловживає алкоголем. В стані тяжкого алкогольного, а можливо наркотичного сп`яніння, він приходить до дому, де веде себе агресивно, лається та погрожує заявнику. Дуже часто це відбувається пізно ввечері або вночі. Останнім часом такі випадки почастішали, а поведінка в такому стані є дуже агресивною, що змушувало заявника звертатись за допомогою до поліції (виклик патрульної бригади). Після цього [PERSON] тричі притягали до адміністративної відповідальності, але дієвих результатів це не дало. Тоді заявник звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, який було задоволено судовим рішенням від 27.05.2021 року. Останнім часом випадки стану тяжкого алкогольного сп`яніння почастішали, заявник двічі викликав наряд поліції. У зв`язку з погіршенням психічного стану, викликаного надмірним вживанням сурогатного алкоголю, а можливо наркотичних чи психотропних речовин, його поведінка стає дедалі агресивнішою та жорстокою, йде постійне вимагання, відбувались напади на заявника, які зупиняла дружина заявника, яка є матір`ю [PERSON] . Також змінилася поведінка останнього і по відношенню до матері. Він часто ображає та погрожує їй. Відтак, заявник вважає поведінку кривдника домашнім насильством, співмешкання з такою людиною є дуже небезпечним для нього та його дружини, загрожує здоров`ю та життю. У зв`язку з викладеним, заявник [PERSON] вимушений звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2021 року прийнято заяву до прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Призначено судове засідання. Клопотання заявника [PERSON] про витребування доказів задоволено частково. Зобов`язано архів Жовтневого районного суду міста Харкова (м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 45) та цивільну канцелярію Жовтневого районного суду м. Харкова (м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 37) надати суду: належним чином завірені копії остаточних рішень судів всіх інстанцій за результатами розгляду справ: № 639/5694/18 (провадження №3/639/1835/18), № 639/7455/19 (провадження №3/639/2455/19), №639/7443/20 (провадження №3/639/2352/20) та №639/3326/21 (провадження №2-о/639/86/21). В іншій частині в задоволенні клопотання відмовлено. В судове засідання 24.12.2021 року заявник [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначені в заяві вимоги підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що обставини, викладені у заяві, не в повному обсязі відповідають дійсності. Так, між ним та батьком [PERSON] виникали непорозуміння, однак після рішення суду він з батьком не спілкується, уникає зустрічей з ним. 25.10.2021 року востаннє викликалась поліція, однак матеріал за обставинами сварки не складався. При цьому [PERSON] визнав вимоги заяви частково, зазначив, що іншого житла у нього немає і якщо у нього з`явиться можливість проживати окремо, він загалі буде уникати зустрічей з батьком, однак на даний час просив не обмежувати його у проживанні за місцем реєстрації. Суд, заслухавши пояснення заінтересованої особи, дослідивши письмові докази та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заінтересована особа [PERSON] , [INFO] , є сином заявника [PERSON] , вони разом зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 23.12.2021 року (а.с.15-16). 12.10.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова винесено постанову у справі № 639/5694/18 (провадження № 3/639/1835/18), якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 170,00 грн. на користь держави; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн. (а.с. 18). За змістом вказаної вище постанови на розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення ГР № 338793 від 25.09.2018 року, згідно якого 22 вересня 2018 року за адресою: [ADDRESS] , громадянин [PERSON] влаштував сварку з батьком [PERSON] , висловлювався нецензурною лайкою, чим допустив насильство в родині. У судовому засіданні [PERSON] свою провину визнав повністю та підтвердив, що дійсно висловлювався нецензурною лайкою на адресу матері. Крім того, 23.10.2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова винесено постанову у справі № 639/7455/19 (провадження № 3/639/2455/19), якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170,00 грн; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн. (а.с. 19). Даною постановою встановлено на ступні обставини, а саме: 28.09.2019 року громадянин [PERSON] , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння влаштував сварку зі своїм батьком в ході якої вибивав двері в квартиру, чим допустив насильство в сім`ї. В судовому засіданні [PERSON] свою провину визнав повністю за обставинами, викладеними в протоколі про скоєння адміністративного правопорушення. Також заявник [PERSON] у своїй заяві посилається на притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за домашнє насильство в 2020 році у справі №639/7443/20. Однак, 25.11.2020 року Жовтневим районним судом м. Харкова винесено постанову у справі № 639/7443/20 (провадження № 3/639/2352/20), якою адміністративний матеріал у відношенні [PERSON] повернуто до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області для належного оформлення та здійснення приводу правопорушника у судове засідання (а.с. 20). Вищевказані постанови у справах про адміністративне правопорушення №639/5694/18 (провадження №3/639/1835/18), № 639/7455/19 (провадження №3/639/2455/19) та №639/7443/20 (провадження №3/639/2352/20) не оскаржувалися та набрали чинності. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] вчиняв домашнє насильство щодо заявника [PERSON] у 2018-2019 роках. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.05.2021 року у цивільній справі №639/3326/21 заяву [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису\~ задоволено частково. Видано обмежувальний припис, яким вжито заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , у вигляді заборони контактувати (спілкуватись) з [PERSON] без його згоди; заборони вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним. Строк обмежувального припису 6 (шість) місяців, до 27.11.2021 року. В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено (а.с.11-14). Вищевказане рішення у цивільній справі №639/3326/21 (провадження №2-о/639/86/21) не оскаржувалось та набрало чинності. На даний час строк обмежувального припису, встановленого вказаним рішенням, закінчився. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (частина перша статті 350-3 ЦПК України). Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Статтею 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що з метою захисту життєво важливих інтересів постраждалих осіб, зокрема постраждалих дітей, попередження повторних випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, забезпечення здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі, надання комплексної та своєчасної допомоги постраждалим особам суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі, обліку випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, координації діяльності суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі ведеться Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, до якого вносяться відомості окремо за кожним випадком насильства. Отже, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним\~\~у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на встановлені судом обставини даної справи, суд вважає цілком вірогідним, що [PERSON] може продовжувати вчиняти психологічне домашнє насильство відносно свого батька [PERSON] , а тому слід видати обмежувальний припис щодо [PERSON] . Однак, також слід врахувати те, що син заявника проживає з ним за адресою: [ADDRESS] , про наявність в нього іншого місця проживання чи перебування суду не відомо, що також підтверджено у судовому засіданні поясненнями заінтересованої особи [PERSON] . Тому обмежувальний припис в частині заборони\~ [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців та заборони [PERSON] наближатися на відстань менше 100 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців, а також в частині направлення [PERSON] на проходження програми для кривдників\~ не підлягає до задоволенню. Оскільки статтею 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не передбачено такі заходи тимчасового обмеження прав кривдника як направлення на примусовий медичний огляд з метою подальшого обстеження та примусового лікування від алкогольної, а можливо наркотичної залежності, тому в цій частині заява також задоволенню не підлягає. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Дослідивши надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви щодо видачі обмежувального припису та вважає за доцільне видати обмежувальний припис [PERSON] на строк шість місяців заборонивши йому контактувати (спілкуватись) з [PERSON] без його згоди;\~заборонивши вести телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонивши особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним. На підставі викладеного та

Outcome: partial