Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

22 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 08 вересня 2004 року він, [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Загоруй І.А. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач передав у власність Відповідачу грошові кошти у розмірі 18500 доларів США. Підписанням договору Відповідач стверджує факт фактичного одержання суми позики. Умовами п. 1 Договору було визначено терміни повернення Відповідачем вказаних коштів, частинами, щомісячно. Згідно п. 5 Договору сторони домовились, що у разі, якщо Позичальник своєчасно не поверне позичені грошові кошти у визначений строк або пропустить одну з виплат, Позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється як за рішенням суду, так і на підставі виконавчого напису. Крім того, обґрунтовуючи вимоги позову, Позивач звернув увагу суду на те, що відповідно до п.11 вищезазначеного договору позики укладання та підписання договору здійснюється Позичальником, [PERSON] під час перебування в зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], з її заявою про згоду на кладення та підписання даного договору позики, про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Загоруй І.А. внесено відповідний запис до реєстру №2167. У порушення вищезазначеного Договору, Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.06.2016 року має прострочену заборгованість у розмірі 18 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.06.2016року складає 460 650 грн. Також, Позивач просить стягнути три проценти річних від простроченої суми, згідно ст. 625 ЦПК, що становить 24 420 грн. 17.02.2015 року на адресу Відповідача було направлено лист вимогу про усунення порушення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Загоруй І.А., який залишено без задоволення. 19.05.2016 року на виконання умов Договору Відповідачам було направлено Вимогу про дострокове повернення позики, але на дату подання позовної заяви Вимоги не виконанні. Посилаючись на викладені обставини, Позивач просить суд стягнути солідарно з Відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь грошові кошти за Договором позики в розмірі 485 070 грн. та понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 4850,70 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду (том. №1, а.с.40). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено.Стягнуто солідарно з [PERSON], ІПН [NUMBER], [PERSON], що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], ІПН [NUMBER] суму боргу за договором позики від 08.09.2014 року в розмірі 485 070.00 грн. Стягнуто з [PERSON], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON], ІПН [NUMBER] судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 425 грн. 35 коп. Стягнуто з [PERSON], що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], ІПН [NUMBER] судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 425 грн. 35 коп. (том №1, а.с.67-69). 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 14 травня 2018 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року (том №1, а.с.103-106). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 28 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, - задоволено. Заочне рішення суду від 28 листопада 2016 року згаданій вище справі - скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (том №1, а.с.123-124). В порядку ст. 178 ЦПК України,23 липня 2018 року представник Відповідача [PERSON], [PERSON] подав Відзиви на позовну заяву (том №1, а.с.142-144, а.с.152-154), в яких зазначив, що позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, позивач обґрунтовуючи можливість солідарного стягнення з подружжя заборгованості за договором, укладеним одним із них, посилається на ст. 61 Сімейного кодексу України, але позивач не врахував, що положення ст. 61 Сімейного кодексу України лише встановлює статус майна, набутого одним із подружжя за правочином, укладеними в інтересах сім'ї. В той же час, зазначена норма законодавства не встановлює жодних обов'язків іншого з подружжя щодо такого майна. Вказані обов'язки встановлені ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, згідно якої договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї. Але жодних доказів того, що грошові кошти, отриманні за Договором позики, були використанні в інтересах сім'ї немає. По-друге, на умовах Договору позики Позичальнику було надано 241 610 грн., що в еквіваленті становило 18 500 доларів США за курсом 1 долар США -13,06 грн. Відповідачем-1 здійснювалось повернення отриманої позики в доларах США, про що на підтвердження грошових коштів Позикодавцем було видано відповідні розписки, зокрема 26.05.2015 року - 10500 доларів США, 07.12.2015 року - 1 000 доларів США, 19.12.2015 року - 500 доларів США, 21.02.2016 року - 400 доларів США, 09.03.2016 року - 400 доларів США. Сума в гривнях, сплачена Позичальником на користь Позикодавця з метою повернення позики, становить 278 479,80 грн., в той же час згідно умов Договору позики, Позичальник мав повернути 241 610 грн. таким чином, вже 07.12.2015 року Позичальником було в повному обсязі сплачено заборгованість за Договором позики і навіть здійснено переплату на загальну суму 1466,70 доларів США. На підставі викладеного, сторона відповідача просить суд в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. На підставі ч. 5 ст. 174 ЦПК України,24 липня 2018 року позивач подав додаткові пояснення(том №1, а.с.167-169), в яких наголосив, що зі змісту Договору позики вбачається, що [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 241610 грн., що еквівалентно 18500 доларів США. Своїми підписами сторони стверджували факт передання та одержання грошових коштів за цим договором. Укладання та підписання даного договору здійснювалось [PERSON] та [PERSON] під час перебування в зареєстрованому шлюбі, дружини надали нотаріусу письмові заяви про згоду на укладення та підписання договору позики (п.п.10,11 Договору). Таким чином, відповідач [PERSON] знала про отримання грошей її чоловіком [PERSON], оскільки надала згоду на їх отримання. Зазначив, що посилання [PERSON] на те, що кошти не брались в інтересах сім'ї, є необґрунтованим, оскільки навіщо надавати згоду на отримання коштів, якщо вони беруться не в інтересах сім'ї, крім того, даний договір є дійсним за згодою дружини. Одночасно повідомив, що Відповідачі брали кошти кошти для свого сімейного прибутку в майбутньому з метою вкладення в товар, оскільки займались підприємницькою діяльністю. Тому посилання відповідачів, про те, що вони не повинні нести солідарну відповідальність по стягненню з них грошових коштів за договором позики є безпідставними. Доводи сторони позивача про часткову сплату заборгованості за договором позики є оманливими, оскільки відповідач [PERSON] неодноразово брав у нього (позивача) кошти у борг для закупівлі товару на підставі розписки, зокрема розписка від 07.04.2013 року на суму 10000 доларів США, А ТАКОЖ ДО УКЛАДЕННЯ Договору позики від 08.09.2014 року [PERSON] було отримано від нього (позивача) кошти в розмірі 18500 доларів США на підставі розписки, яку було знищено, оскільки по ній було здійснено розрахунок. Надані стороною відповідача розписки, а саме на суму 12800 доларів США не підтверджують розрахунок по договору позики від 08.09.2014 року, оскільки в них не зазначено по якій саме розписці здійснено розрахунок та від якого числа. Окрім того, відповідно до п.2 Договору позики від 08.09.2014 року - грошові кошти [PERSON] зобов'язується повернути позивачу безготівково, а саме на зазначений в пункті розрахунковий рахунок. Згідно виписки з розрахункового (карткового) рахунку будь-які безготівкові операції в рахунок погашення боргу по Договору позики не здійснювались, а згідно п. 7 Договору позики - документом, який підтверджуватиме безспірність заборгованості буде виписка з розрахункового (карткового) рахунку. Наголосив, що надані [PERSON] розписки не стосуються договору позики від 08.09.2014 року, крім того, в розписках зазначено залишок суми в доларах, однак в зазначених розписках не зазначено в яких саме доларах, оскільки крім США є безліч, а символ долару США позначається однією вертикальною рискою, а не двома , як це зазначено в розписках. Вважає, що є всі підстави для задоволення його позовних вимог в повному обсязі. 13 листопада 2018 року Відповідач [PERSON] подав письмові пояснення (том №1, а.с.209-212), в яких зазначив наступне. По-перше, жодних доказів того, що грошові кошти отримані Відповідачем-1 за Договором позики були використані в інтересах сім'ї позивачем не надано. Крім того, жодних доказів того, що кошти позичались «для вкладення в товар» Позивачем не надано. В самому договорі також відсутня вказівка на цільове призначення позичених коштів. По-друге, надана Позивачем розписка від 07.04.2013 року на суму 10000 доларів США жодним чином не стосується предмету спору по даній справі, бо дана розписка видана значно раніше ніж укладено договір позики. Твердження позивача про те, що була розписка на суму 18500 доларів США, яка знищена, фактично є припущенням і не має доказової сили. По-третє, послідовність повернення сум коштів, оформлених відповідними розписками, свідчить про повернення заборгованості, яка спочатку була визначена в розмірі 18 500 доларів США, що повністю відповідає валютному еквіваленту заборгованості по договору позики. Одночасно звернув увагу суду на те, що Позивачем не надано жодних доказів укладання з Відповідачем-1 у відповідний період іншого договору позики, за яким нібито могли здійснюватися вищезгадані платежі. Щодо посилань Позивача на пункт 2 договору позики, яким було передбачено безготівковий порядок повернення позики, звертає увагу суду на те, що.Відповідачем-1 здійснювалось повернення отриманої позики в доларах США і таке повернення було Позивачем прийняте як належне виконання (фактично мова йде про зміну умов договору позики за згодою сторін). Вказані «маніпуляції» та «спекуляції» Позивача з умовними позначеннями іноземних валют є відвертими спробами введення Суду в оману. Зазначив, що всі вищенаведені обставини (як кожна окремо так і в сукупності) свідчать про здійснення Відповідачем-1 платежів в доларах США і саме в рахунок погашення заборгованості по договору позики від 08.09.2014 року. Крім того, 13 листопада 2018 року [PERSON] подав зустрічну позову заяву до [PERSON] про стягнення коштів(том №1, а.с.213-216). Вимоги зустрічного позову обґрунтовано наступним. 08 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Загоруй І.А. за реєстровим № 2168. На умовах вказаного Договору позики, Позичальнику було надано 241 610,00 грн., що в еквіваленті становило 18 500,00 доларів США за курсом 1 долар США=13,06 грн. В подальшому Позичальником здійснювалось повернення отриманої позики. Вказане повернення здійснювалось Позичальником в доларах США і було Позикодавцем прийняте як належне виконання. На підтвердження отримання від Позичальника грошових коштів Позикодавцем було видано відповідні розписки. Зокрема, Позичальником було сплачено на користь Позикодавця наступні суми грошових коштів: 26.05.2015 року - 10 500 доларів США, 07.12.2015 року - 1 000 доларів США, 19.12.2015 року - 500 доларів США, 21.02.2016 року - 400 доларів США, 09.03.2016 року - 400 доларів США. Сума в гривнях, сплачена Позичальником на користь Позикодавця з метою повернення позики, становить 278 479,80 грн., в той же час згідно умов Договору позики, Позичальник мав повернути 241 610 грн. таким чином, вже 07.12.2015 року Позичальником було в повному обсязі сплачено заборгованість за Договором позики і навіть здійснено переплату на загальну суму 1466,70 доларів США. Вказана сума грошових коштів отримана Позикодавцем безпідставно та підлягає поверненню, згідно вимог ст. 1212 ЦК України, як безпідставно отриманні. Посилаючись на викладені обставини, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно отриманні грошові кошти в сумі 1466,70 доларів США. Позивач в судовому засіданні 18.03.2019 року підтримав вимоги первісного позову в повному обсязі. Зазначив, що кошти надавались Відповідачам для здійснення своєї підприємницької діяльності, зокрема, Відповідачі мають торгові місця на «Даринку» та ринку «Троєщина». Відповідачі брали місця в суборенду і їм потрібні були ці кошти. Кошти були використані в інтересах сім'ї, зокрема, були направлені на закупівлю товару на речових ринках. Також зазначив про те, що він з відповідачами знаходилися у дружніх стосунках і він неодноразово позичав їм кошти. Стосовно зустрічної позовної заяви, Відповідач за зустрічним позовом заперечував щодо його задоволення в повному обсязі. Наголошував, що надані стороною позивача за зустрічним позовом розписки не відносяться до Договору позики від 08.09.2014 року, всі ці розписки по іншому договору, який укладався ще до укладення Договору позики від 08.09.2014 року В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за первинним позовом підтримала в повному обсязі, вважає їх законними і обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Щодо зустрічного позову, представник відповідача за зустрічним позовом (представник позивача за первісним позовом) зазначив, що зустрічний позов не визнають, вважають його необґрунтованим, незаконним та таким, що не підлягає задоволенню. Наголосила, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] неодноразово брав кошти у відповідача за зустрічним позовом - [PERSON], а надані [PERSON] розписки не відносяться до даного Договору позики від 08.09.2014 року, крім того в наданих розписках не зазначено по якій саме розписці (або договору) здійснено розрахунок та від якого числа. А також, умовами Договору позики від 08.09.2014 року визначено, що грошові кошти [PERSON] зобов'язується повертати Позивачу безготівково, а саме на зазначений в договорі розрахунковий рахунок (п.2 Договору позики), а згідно п. 7 Договору позики, визначено, що документом, який підтверджуватиме безспірність заборгованості буде виписка з розрахункового (карткового) рахунку. Відповідач у справі в судовому засіданні пояснив, що весною взяв в борг у позивача 120 000 грн. під 4% в місяць. В кінці літа у нього почалися фінансові труднощі і він повідомив [PERSON] про те,що може повернути борг лише через пів - року. Кошти брав для того, щоб фінансово допомогти батькам, проте підтвердити це може лише словами. Крім того, зазначив про те, що Лукашов наполягав на поверненні боргу в доларах США, тому він і віддавав саме в доларах США. Розписки, які писав позивач він залишив у себе і подав до зустрічного позову. Вважає, що розрахувався повністю з позивачем, навіть переплатив йому зайві кошти. На запитання суду про останню розписку, яку позивач видав йому 09.03.2016 року (а.с. 110 т. 1), відповідач [PERSON] не зміг пояснити чому станом на цю дату у нього борг перед позивачем 5 700 $ за спірним договором позики. Представник відповідачів за первинним позовом, (представник позивача за зустрічним позовом) заперечував проти задоволення первісного позову в повному обсязі, з підстав зазначених в Відзивах на позовну заяву та наданих суду поясненнях. Вимоги зустрічної позовної заяви, представник позивача за зустрічним позовом підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в зустрічній позовній заяві. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення відповідача, представника відповідачів, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved