Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

23 вересня 2013 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»» (далі по справі ПРАТ «Страхова компанія ВУСО»») звернулось до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою (в порядку регресу), мотивуючи свої позовні вимоги ти, що відповідно до укладеного 03 листопада 2011 року між ПРАТ «Страхова компанія ВУСО»» та [PERSON] договором/полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/4599835, ПРАТ «Страхова компанія ВУСО»» та [PERSON] взяло на себе зобов'язання з забезпечення відшкодування шкоди на території України, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації транспортного засобу «ВАЗ-21104» державний номерний знак [NUMBER]. 24 червня 2011 року, 03 червня 2011 рорку [PERSON] о 06 годині 30 хвилин, на 187 км.+761м. у Волноваському районі, керуючи автомобілем «ВАЗ-21104» державний номерний знак [NUMBER] в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, у зв'язку з чим скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ ДЕУ» державний номерний знак [NUMBER], який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП громадянин [PERSON] вживав алкогольні напої до проведення медичного огляду. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 4 та ст.124 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. До ПРАТ «Страхова компанія ВУСО»» звернувся потерпілий водій [PERSON] із заявою про настання страхового випадку - ДТП за участю [PERSON], а також заявою про виплату страхового відшкодування за понесеними збитками у зв'язку з ДТП та надав всі необхідні документи, що підтверджують їх розмір. На підставі вищевказаних документів СТзДВ «Гарантія» був складений Страховий акт № 2511-24 від 12 липня 2011 року та Додатком-1 до Страхового акту № 2511-24 від 30 вересня 2011 рок і здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 18064 гривні 37 копійок, яку й просить стягнути з відповідача у справі на свою користь в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), на підставі ст. 38 п.п. «а», «г» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У судовому засіданні позивач ПРАТ «Страхова Компанія «ВУСО», участі не приймало про час імісце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду невідомі, однак на адресу суду надійшло від представника клопотання про розгляд справи за їх відсутністю позовні вимоги підтримують у повному обсязі і не заперечують також проти винесення заочного рішення. У судовому засіданні відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення даної позовної заяви пояснивши, що позивач не має право стягувати ці котшти оскільки він не був п'яним за кермом і це встановлено постаноою суду, да дійсно він не повідомляв страхову компанію про страховий випадок, так як вважав, що все равно компанія паовинна виплати страхові кошти. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета спору. Дані правовідносини врегульовані Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з наступними змінами до нього, що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих під час експлуатації наземних транспортних засобів на території України. З матеріалів справи вбачається, що 03 листопада 2010 року між ПРАТ «Страхова компанія ВУСО»» та [PERSON] був укладений договір/полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/ 4599835, за яким ПРАТ «Страхова компанія ВУСО»» взяло на себе зобов'язання з забезпечення відшкодування шкоди на території України, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації транспортного засобу «ВАЗ-21104» державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до договору/полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/4599835 страховим випадком є подія, внаслідок якої завдана шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до постанови Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2011 року, 03 червня 2011 рорку [PERSON] о 06 годині 30 хвилин, на 187 км.+761м. у Волноваському районі, керуючи автомобілем «ВАЗ-21104» державний номерний знак [NUMBER] в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, у зв'язку з чим скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ ДЕУ» державний номерний знак [NUMBER], який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП громадянин [PERSON] вживав алкогольні напої до проведення медичного огляду. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 4 та ст.124 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «ЗАЗ ДЕУ Т13110» державний номерний знак [NUMBER] що належить [PERSON]. Розмір завданих збитків, згідно висновку спеціалиста № 11 від 13 липня 2011 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу складає 20126 гривень 55 копійок. Згідно Страхового акту № 2511-24 від 12 липня 2011 року, Додатком-1 до Страхового акту № 2511-24 від 30 вересня 2011 року та платіжних доручень № 9880 від 12 серпня 2011 року і № 12314 від 10 жовтня 2011 року визначено розмір страхового відшкодування з урахуванням франшизи за вищевказаною ДТП та здійснено виплату страхового відшкодування на користь власника транспортного засобу [PERSON] в розмірі 18064 гривні 37 копійок. 05 версеня 2011 року на адресу відповідача [PERSON] позивачем - ПРАТ «Страхова компанія ВУСО»» була направлена вимога про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) в розмірі 18064 гривні 37 копійок, яку до даного часу відповідач не сплатив. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 38 п. «г» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду, не перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, згідно постанови Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2011 року, а також не повідомив позивача про настання страхового випадку. Таким чином, позивач має право після виплати страхового відшкодування в сумі 18064 гривні 37 копійок на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (в порядку регресу) за рахунок водія транспортного засобу, забезпеченого договором/полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги ПРАТ «Страхова компанія ВУСО»» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) в розмірі 18064 гривні 37 копійок, є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення, позивачем при подачі позовної заяви сплачені кошти за судовий збір, він стягується з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги той факт, що позивач оплатив судовий збір в міський бюджет при подачі позовної заяви, суд покладає на [PERSON] сплату судового збору на користь позивача у розмірі 229 гривень 40 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved