Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

22 березня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвоката Приймак Л.І. звернулася до суду із клопотанням про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Своє клопотання мотивувала тим, що заочним рішенням суду від 26 січня 2021 року позов [PERSON] задоволено. Оскільки її довіритель поніс витрати на правничу допомогу у зв`язку із розглядом даної справи, просила стягнути із [PERSON] 8108грн. Розгляд клопотання відбувався у відсутність учасників справи, які до суду не з`явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. 06 квітня 2021 року на електронну адресу суду від адвоката Приймак Л.І. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність. Клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу підтримала та просила його задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України присутність сторін не є обов`язковою під час ухвалення додаткового рішення. Дослідивши частково матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку: Так, заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.01.2021р. стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором (процентної) позики від 24 квітня 2019р. у розмірі 9862,88доларів США, з яких 5000 доларів США - сума основного боргу; 4800 доларів США - 8% за користування грошовими коштами та 62,88доларів США - 3% річних від простроченої суми та 2775,16грн. судового збору за подання позовної заяви до суду. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, у прохальній частині позовної заяви адвокат Приймак Л.І. просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1). Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Так, адвокатом Приймак Л.І. на підтвердження наданих послуг позивачу [PERSON] та їх оплату надано суду договір про надання правової допомоги від 26.10.2020р., Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 26.10.2020р., акт виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордера від 18.03.2021р. Згідно п.п.2,3 Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 26.10.2020р.,укладеного між адвокатом Приймак Л.І. та [PERSON] розмір винагороди адвоката за надання правової допомоги обчислюється виходячи з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» за 1 годину роботи. Сторони за цим договором домовились, що вартість послуг (горонар) адвоката за договором про надання правової допомоги становить 8108грн. Як вбачається з акту виконаних робіт, адвокатом Приймак Л.І. надано [PERSON] правничу допомогу (проведення попереднього аналізу справи (ознайомлення з матеріалами справи, опитування осіб, збір інформації та документів), складання вимоги про сплату заборгованості внаслідок невиконання грошового зобов`язання, складання позовної заяви). Кількість затраченого часу становить 7год. Отже, враховуючи вартість роботи адвоката та кількість затраченого ним часу, витрати [PERSON] понесені на правничу допомогу становлять 8 108год. Факт сплати [PERSON] вказаних послуг адвокату Приймак Л.І. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 18.03.2021 року на суму 8108грн. Таким чином, з огляду на приписи ЦПК України вказані документи є належним документальним підтвердженням розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , на користь останнього з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 8108грн. Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved