Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

23 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 25 березня 2011 року уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у сторін народилася діти - син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, подружні відносини між подружжям не склалися через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаєморозуміння, спільного господарства подружжя не веде. На підставі наведеного, просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року подружжю надавався строк чотири місяці для примирення, провадження у справі зупинялося. 17 лютого 2020 року закінчився визначений судом строк для примирення, від сторін не надійшло заяв про закриття провадження у справ і у зв`язку із примиренням, а тому ухвалою суду від 17 лютого 2020 року поновлено провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, водночас подала заяву про розгляд справи без її участі, при цьому вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, натомість, в заяві від 17.02.2020р. позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив здійснювати розгляд справи без його участі. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 25 березня 2011 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що засвідчується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , актовий запис № 234 (а.с. 6). У сторін у шлюбі народилася діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства,сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. За змістом частини другої ст.ст. 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З урахуванням ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовною заявою до суду, стягнути з відповідача.

Outcome: approved