Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

23 квітня 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просили усунути перешкоди в користуванні ? частиною будинку № 2 про [ADDRESS] в с. Довжик Чернігівського району та області шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свої вимоги мотивували тим, що їм як співвласникам будинку чиняться перешкоди у володінні та користуванні майном відповідачем [PERSON] та співвідповідачами, які проживають у [INFO] та не бажають звільняти житло, незважаючи на попередження про розірвання з ними договору найму, укладеного померлим [PERSON]. Підставою звернення до суду з позовом про виселення стало те, що відповідачі чинять перешкоди в переоформленні спадщини, були попереджені про розірвання договору найму у відповідності до положень ч.3 ст. 825 ЦК України і підлягають виселенню враховуючи положення ст. 826 ЦК України без надання іншого житлового приміщення. 04 червня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся з зустрічним позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку, розташованого по пров. Дружби,2/1 в селі Довжик Чернігівського району та області, укладеного між ним та [PERSON] 04 серпня 2008 року, визнати недійсним договір найму житлового приміщення № 5, укладеного 12 листопада 2009 року між наймодавцем [PERSON] та наймачем [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що зі [PERSON] та його дружиною вони домовились купити будинок, в рахунок чого були передані гроші в сумі 5000 грн, оригінали всіх документів на будинок, а також оформлена довіреність для отримання всіх необхідних документів Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2015 року позови об»єднано в одне провадження. В подальшому позовні вимоги за зустрічним позовом були збільшені та [PERSON] просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, набутого за договором купівлі-продажу, укладеного 04.08.2008 року, розташованого в с.Довжик, пров. Дружби,2/1, оскільки він, після виконання всіх вимог з отримання та оплати, став власником вказаного житлового будинку. Ухвалою від 20 серпня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в частині визнання недійсним договору найму житлового приміщення №5 укладеного 12 листопада 2009 року між наймодавцем [PERSON] та наймачем [PERSON] щодо ? частини будинку, розташованого по пров.Дружби,2/1 в с.Довжик Чернігівського району та області залишені без розгляду на підставі поданої заяви позивача за зустрічним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник первісний позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач пояснила, що їй було відомо про те, що відповідачі проживають у житловому будинку, що належить її померлому чоловіку, який за життя впустив їх для проживання, однак грошей вона з продажу будинку від них особисто не отримувала, наміру продавати будинок не мала, про розписку їй стало відомо тільки в суді. На даний час вона проживає в орендованому будинку, а в будинку, в якому був зареєстрований її син сталася пожежа 23 листопада 2009 року і їм на даний час нема де проживати, а тому вони мають намір проживати у будинку, який займають відповідачі. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити, оскільки надана розписка не може свідчити про вчинення договору купівлі-продажу, яка не містить всіх істотних умов укладення даного договору, а відображає лише наміри сторін на майбутнє, ухилення від нотаріального посвідчення договору пов»язане безпосередньо з особою, яка померла в 2009 році, а відповідачі не є належною стороною даного договору. Окремо подали заяву, в якій вказували на пропущення строків давності звернення відповідача [PERSON] з вимогою про визнання правочину дійсним та визнання права власності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні була допитана також як свідок. Відповідач та його представник позовні вимоги щодо первісного позову про виселення не визнали та просили відмовити в його задоволенні, зазначивши, що відповідач разом з дружиною дізнався, що [PERSON] має намір продати житловий будинок для чого приїжджали до померлого за адресою по вул. Миру,8. 04 серпня 2008 року вони зібрались у нотаріуса з приводу оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку, де були присутні він з дружиною та [PERSON] з дружиною [PERSON]. Оскільки не було всіх документів, а у них коштів на оформлення договору нотаріально, то домовились договір укласти пізніше, а [PERSON] передав йому всі оригінали документів на будинок, а саме технічний паспорт, договір купівлі-продажу будинку від 19 січня 1993 року, надана довіреність стосовно оформлення документів в бюро технічної інвентаризації, був замовлений новий технічний паспорт на житловий будинок. Пояснив, що [PERSON] необхідні були кошти на лікування, а тому домовились про передачу грошей за будинок, про що була складена розписка і гроші отримувала позивач [PERSON]. Після смерті чоловіка та пожежі [PERSON] не пред»являла до них жодних претензій з приводу проживання у будинку, вона проживає в [INFO]. Відповідач та його представник просили задовольнити зустрічний позов, оскільки між сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору купівлі-продажу, передані гроші, залишилось тільки оформити документи. Представник відповідача вважала, що договір найму житлового приміщення має бути розірваний в судовому порядку та доведено позивачами необхідність використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім»ї. Він наймав осіб та робив ремонт у будинку. Відповідач [PERSON] позов про виселення не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Як третя особа за зустрічним позовом підтримала позовні вимоги [PERSON]. Пояснила, що дійсно вона була присутня при передачі грошей [PERSON] у нотаріуса. Після пожежі їм ніхто не пропонував виселятись і [PERSON] не пред»являла претензій до них з приводу того, що їй з сином ніде проживати. Вона з чоловіком, вважаючи, що будинок є їх власністю робили в ньому ремонт. Відповідач [PERSON] позов про виселення не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Як третя особа за зустрічним позовом підтримала позовні вимоги [PERSON]. Пояснила, що вона разом з дитиною заселилась в 2008 році до житлового будинку, де в подальшому у неї народились інші діти. Вона зареєстрована у м.Чернігів, щоб отримувати допомогу на дітей, а в цьому будинку вона позбавлена можливості зареєструватись. Відповідач [PERSON] позов про виселення не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Як третя особа за зустрічним позовом підтримала позовні вимоги [PERSON]. Пояснила, що будинок в с.Довжик її батьки купили для проживання їх сім»ї і вона також приїжджала разом з батьками дивитись будинок. Її батьки спілкувались з чоловіком та жінкою, яким належав будинок. В подальшому її батьки робили ремонт в будинку. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з»явилась. Представник Довжицької сільської ради Чернігівського району та області при вирішенні питання поклалась на розсуд суду. Щодо постійного проживання [PERSON] разом з дітьми на території сільської ради пояснила, що дійсно видавала їм довідки, але при цьому для складання акту необхідна комісія, яка має вийти та засвідчити факт проживання. Коли видавала довідки, то сама особисто ходила та перевіряла проживання дітей в спірному будинку. Пояснила, що [PERSON] проживає у будинку по вул. Любецькій, 33 в с.Довжик, який належить іншим особам. Третя особа - орган опіки та піклування Чернігівської районної державної адміністрації не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] пояснила, що знає сім»ю [PERSON], які з 2008 року брали у неї молоко та вона їм допомагала іншими продуктами. З приводу ремонту нічого не повідомила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 10 років тому проживала [INFO] та їй відомо, що [PERSON] хотів пустити на квартиру людей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає сім»ю [PERSON] близько 20 років та сама хотіла купити у них будинок, однак їй він не сподобався і вона запропонувала останній [PERSON]. ЇЇ син особисто позичив їм гроші на купівлю будинку. Розписка оформлювалась у нотаріуса в її присутності, а [PERSON] отримувала гроші від [PERSON] в сумі 5000 грн. При цьому був присутній і іншій свідок, але вона його не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає у житловому будинку [ADDRESS] з 2007 року. Коли вона заселилась до будинку, то інша половина була без мешканців і вона попросила власника продати їй іншу частину будинку, однак [PERSON] сказав, що продавати не збираються. З сусідами, які заселились вони постійно конфліктують. Свідок [PERSON] суду пояснив, що сім»ю [PERSON] знає сім років, вони проживають в [INFO] та два роки тому він ремонтував їм підлогу, міняв опалення, встановлював ванну, робив вигрібну яму. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає 16 років та раніше проживали з ним на одній вулиці в м.Чернігові. Він допомагав в будинку робити піч, клеїти шпалери. Заслухавши сторін, третіх осіб, свідків, дослідивши письмові докази у справі судом встановлено наступне. [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб, укладеного 09 серпня 1980 року та зареєстрованого в Жукотківській сільській раді Чернігівського району та області. ( а.с.7) [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. ( а.с.6) 23 листопада 2009 року помер [PERSON], після якого в Чернігівській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа та з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син спадкодавця [PERSON]. 15 травня 2010 року з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на користь сина спадкодавця звернулась [PERSON], якій нотаріусом було роз»яснено право на звернення до суду з виділом частки у спільному майні. ( а.с.47-48) 19 січня 1993 року [PERSON] купив житловий будинок в с.Довжик по пров. Дружби,2, що має 27,8 кв.м жилої площі та з надвірних будівель є сарай,погріб, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку. ( а.с.8) У відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю України, що діяв на час укладення договору, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю та кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За повідомленням КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» право власності на ? частину житлового будинку в с.Довжик Чернігівського району та області [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], інша частина будинку кв.2 зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON]. ( а.с.9) 04 серпня 2008 року у відповідності до наданої розписки [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 5000 грн в рахунок проданого йому в майбутньому будинку. Дана розписка була складена в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] ( а.с.101) Цього ж числа [PERSON] надав [PERSON] нотаріально засвідчену довіреність представляти його інтереси в бюро технічної інвентаризації стосовно оформлення документів на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Довжик, провулок Дружби,2. ( а.с.100) 15 серпня 2008 року був виготовлений новий технічний паспорт на житловий будинок в с.Довжик по провулку Дружби,2 (а.с.104), а Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації надало витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно 11 вересня 2008 року по заяві власника на відчуження. ( а.с.99) 12 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір найму №5 частини будинку житловою площею 27,8 кв.м в с.Довжик по пров.Дружби,2/1 з правом прописатися та проживати на даній житловій площі постійно. Щомісячна оплата за проживання в житловому будинку не погоджувалась та відсутні прописані умови щодо порядку розірвання укладеного договору. ( а.с. 105) Цього ж числа було заповнено талон реєстрації та 24 листопада 2009 року здійснено реєстрацію [PERSON] в спірному житловому будинку, про що надана облікова картка. 24 листопада 2009 року складено акт про пожежу, у відповідності до якого 23 листопада 2009 року сталася пожежа в житловому будинку в с.Довжик по вул. Миру,8, що належить [PERSON], під час якої загинув [PERSON]. ( а.с.14) За повідомленням від 18 листопада 2014 року КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» при спробі проведення інвентаризації згідно замовлення від 10.11.2014 на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] 17 листопада 2014 року в присутності інженера Чернігівського РБТІ, дільничного інспектора, представника замовника [PERSON] було вчинено перешкоди для виконання своїх службових обов»язків інженером мешканцями квартири 1 вказаної адреси. Зазначено, що без інвентаризації нерухомого майна за вищевказаною адресою неможливо видати документи для отримання спадщини після смерті [PERSON].( а.с.16) 06 лютого 2015 року [PERSON] як спадкоємець майна померлого [PERSON] та [PERSON] як співвласник майна набутого за час шлюбу на підставі ст. 814 ЦК України, ч.3 ст. 825 ЦК України повідомили [PERSON] про розірвання договору найму житлового приміщення від 12 листопада 2009 року, оскільки є необхідність використання даного житла для власного проживання, у зв»язку з відсутністю власного житла, що підтверджується актом про пожежу від 24 листопада 2009 року. (а.с.24) Дане повідомлення отримано 17 лютого 2015 року. ( а.с.26) За повідомленням Довжицької сільської ради Чернігівського району та області [PERSON] зареєстрована в [INFO] та області провул.Тракторний,11/3, фактично проживає в [INFO]. [PERSON] зареєстрований в [INFO], але на території сільської ради не проживає. З оглянутих висновків за зверненнями [PERSON] та пояснень сторін встановлено, що між сусідами сім»ї [PERSON] та [PERSON] за адресою провул. Дружби,2 в с.Довжик Чернігівського району та області постійно виникають конфлікти, однак з даних підстав позовні вимоги не заявлялись. [PERSON] є матір»ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується наданими копіями свідоцтв про народження. ( а.с.74-78) Стороною позивача надано два акти про підтвердження факту проживання в [INFO] від 11 грудня 2014 року, де зазначено про проживання за вищевказаною адресою [PERSON], [INFO], що був складений зі слів [PERSON], яка перебуває в неприязних відносинах з [PERSON] та 13 травня 2015 року, що був складений на день обстеження та містить відомості зі слів мешканців даної квартири про проживання в ній [PERSON] зі своїми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON]. ( а.с.23,55) В судовому засіданні не встановлено, що [PERSON] має інше місце проживання разом зі своїми малолітніми дітьми, дійсно з оглянутого паспорту встановлено, що остання зареєстрована в [INFO], без зазначення квартири та власником даного будинку не являється, що підтверджується наданим повідомленням КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», крім того, 18 травня 2015 року вона в сільській раді отримувала довідку за адресою [ADDRESS]. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні документи, пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків, доводи позову, заперечення відповідачів, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог суд зважає на наступне. У відповідності до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України у справі за № 6-164 цс12 від 23 січня 2013 року в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Однак дане положення як на спадкоємця спадкового майна поширюється тільки на позивача [PERSON], оскільки [PERSON] не є спадкоємцем спадкового майна [PERSON], а тільки співвласником у праві спільної сумісної власності, оскільки будинок набутий під час шлюбу. За положеннями ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. При укладенні договору одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню і ( або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово та нотаріально засвідчена. Надана розписка від 04 серпня 2008 року, що підписана [PERSON], засвідчена нотаріально довіреність від 04 серпня 2008 року та витяг з реєстру прав власності, що був зроблений за заявою власника житлового будинку [PERSON], а також оригінали технічного паспорту, договору купівлі-продажу від 19 січня 1993 року, які були передані [PERSON] свідчать про дійсні наміри [PERSON] в майбутньому продати ? частину житлового будинку по провул. Дружби,2 в с.Довжик Чернігівського району та області, що належала йому на праві власності. Однак дані документи не свідчать про дійсні наміри продати дану частину житлового будинку його дружиною [PERSON], оскільки як заявила остання в судовому засіданні кошти за даний будинок вона не отримувала та з приводу продажу будинку розмова не йшла, а для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку має бути надана письмова згода дружини. В силу ст.ст. 59,60 ЦПК України обставини, встановлені певними засобами доказування не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування, якщо їх заперечує інша сторона. Таким чином, пояснення свідків щодо отримання [PERSON] грошей в сумі 5000 грн від [PERSON] судом не приймаються як такі, що не доводять в сукупності з іншими доказами укладення договору купівлі-продажу частини житлового будинку зі згоди [PERSON] та про її дійсні наміри, за обставин заперечення останньою даних фактів. Таким чином, в судовому засіданні встановлені лише відносини між [PERSON] та [PERSON] про наміри на майбутнє, які не були належним чином реалізовані. Разом з тим, як вбачається з укладеного договору найму № 5 від 12 листопада 2009 року фактично між [PERSON] та [PERSON] виникли цивільно-правові договірні житлові правовідносини з приводу користування житловим приміщення з правом проживання [PERSON] в частині житлового будинку по провул. Дружби, 2/1 в с.Довжик Чернігівського району та області без визначення чи обмеження строку його проживання та без визначення оплати за проживання. Наданими договорами на користування електричною енергією підтверджується, що [PERSON] є користувачем частини вищезазначеного житлового будинку. ( а.с.139-147) Виходячи з пояснень самої [PERSON] виходить, що їй було відомо про передачу відповідачу у користування частини житлового будинку, що належить на праві власності її чоловіку, будь-яких заперечень з цього приводу вона не висловлювала, а отже договір найму житлового будинку, про якій їй було відомо укладався з її мовчазної згоди, вона на той час в будинку не проживала та не зверталась до відповідачів про незаконність їх вселення до будинку. В даному випадку була усна домовленість зі [PERSON] як учасника спільної сумісної власності частини житлового будинку на проживання в ньому [PERSON], оскільки письмова згода в даному випадку другого з подружжя не вимагається. Таким чином, [PERSON] зі своєю сім»єю заселився до частини житлового будинку в с.Довжик по провул. Дружби, 2/1 на відповідних правових підставах за згодою як власника будинку так і його дружини. У відповідності до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України № 6-92цс15 від 27 травня 2015 року, передбачений ст.391 ЦК України спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Відповідно до ст. 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Дане положення поширюється тільки на [PERSON], як на спадкоємця прав та обов»язків померлого [PERSON], до якого перейшли права та обов»язки наймодавця за укладеним договором, оскільки ці права та обов»язки [PERSON] вже існували у неї на момент укладення договору 12 листопада 2009 року як у дружини власника житлового будинку. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням не інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У відповідності до ст. 651 ЦК України допускається розірвання договору в односторонньому порядку тільки за згодою сторін або за умов встановлених договором або законом. У відповідності до ст. 826 ЦК України виселення є правовим наслідком розірвання договору найму. Таким чином, у разі наявності спору має бути заявлено дві вимоги про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення, що є відповідною гарантією захисту прав осіб, які правомірно заселились та проживають у орендованому ними приміщенні. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. При цьому, виходячи з положень ст. 825 ЦК України необхідність використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім»ї у житловому будинку, який було передано у найм є третьою підставою для розірвання договору найму за рішенням суду, при цьому дійсно на вимогу наймодавця встановлена обов»язкова процедура попередження наймачів про такі наміри наймодавця з метою досягнення згоди на розірвання договору найму. У разі недосягнення згоди даний договір має бути розірваний в судовому порядку, оскільки одностороннє розірвання укладеного договору бути порушувати права та законні інтереси користувачів житлового приміщення. При цьому обов»язок доведення необхідності використання спірного житла для проживання самого наймодавця та членів його сім»ї лежить на наймодавцеві, а отже має доводитись чи є реальна потреба позивачів на момент пред»явлення такої вимоги у користуванні спірним житлом. Аналогічне положення закріплено в ч. 3 ст. 168 ЖК України, за яким договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. В судове засідання [PERSON], яка на момент укладення договору найму 12 листопада 2009 року вже була учасником спільної сумісної власності житлового будинку по провул. Дружби,2/1 в с.Довжик та [PERSON], який є спадкоємцем з 2009 року прав та обов»язків спадкодавця [PERSON] на підтвердження необхідності проживання у спірному житловому будинку надали акт про пожежу від 24 листопада 2009 року, який фактично свідчить про пожежу в житловому будинку, що належав [PERSON] по вул. Миру,8 в с.Довжик, але не підтверджує реальної потреби станом на лютий 2015 року проживання наймодавців [PERSON] та [PERSON] у спірному житловому будинку. В судовому засіданні встановлено, що після пожежі 24 листопада 2009 року будь-яких претензій з боку позивачів до [PERSON] не пред»являлось, [PERSON] є тільки зареєстрованим за адресою [INFO], але фактично на території сільської ради не проживає і його наміри в подальшому проживати та користуватись спірним житловим будинком в судовому засіданні не підтверджені. [PERSON] фактично вже тривалий час проживає за іншою адресою та не підтверджено належними доказами про її реальну потребу проживати у спірному житловому будинку. Фактично всі спірні відносини виникли після перешкод працівнику бюро технічної інвентаризації у спробі проникнути до житлового будинку, яким користуються відповідачі, у зв»язку з чим і був пред»явлений вказаний позов. Як вбачається з копії технічної документації на житловий будинок, що була складено 04 серпня 2010 року між сторонами не існувало конфлікту, працівники БТІ безперешкодно потрапили до будинку та оформили технічний паспорт. ( а.с.10-13) Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні ? частиною будинку № 2 по пров. Дружби, кВ.1 в с.Довжик Чернігівського району та області шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] разом з малолітніми [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають, як такі, що заявлені передчасно, вимога про розірвання договору найму в судовому порядку не заявлялась та позовні вимоги не доведені у встановленому законом порядку з перелічених вище підстав. Аналізуючи підстави заявлених зустрічних позовних вимог щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку 04 серпня 2008 року та визнання права власності за відповідачем [PERSON] на ? частину житлового будинку по провул.Дружби,2/1 в с.Довжик Чернігівського району та області суд зважає на наступне. Як вже наведене вище в мотивуванні надана розписка від 04 серпня 2008 року, що підписана [PERSON], засвідчена нотаріально довіреність від 04 серпня 2008 року та витяг з реєстру прав власності, що був зроблений за заявою власника житлового будинку [PERSON], а також передані оригінали документів, свідчать про дійсні наміри останнього в майбутньому продати ? частину житлового будинку по провул. Дружби,2 в с.Довжик Чернігівського району та області, що належала йому на праві власності. Пояснення свідків з даного питання судом не можуть прийматись до уваги в силу положень ст.ст. 59,60 ЦПК України. Також, не є правовою підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності пояснення свідків щодо проведення ремонтних робіт з боку відповідачів у спірному житловому будинку. Відповідно до положень ст.657, ч.3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і договір, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації є укладеним з моменту державної реєстрації. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року № 6-162цс12, норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов»язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов»язків для сторін. Договір купівлі-продажу житлового будинку ( або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України. За таких обставин, вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку, розташованого по пров. Дружби,2/1 в селі Довжик Чернігівського району та області, укладеного між ним та [PERSON] 04 серпня 2008 року та визнання права власності на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України за обставин, викладених у позові, не можуть бути задоволені в силу того, що спірні правовідносини не є предметом правового регулювання ч.2 ст. 220 ЦК України. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, то питання щодо застосування строку давності до позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок не розглядається, оскільки є окремою правовою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні як первісного позову так і зустрічних позовних вимог, то питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Outcome: dismissed