Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

22 жовтня 2015 року позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 23 червня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Червонокостянтинівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №3. Від спільного шлюбу у них народився син, - [PERSON], [INFO]. Останнім часом у неї з відповідачем склалися складні стосунки, і у серпні 2015 року вона переїхала з сином до м. Кривого Рогу, де проживає зараз за місцем своєї реєстрації [ADDRESS]. Вказувала, що дитина проживає разом із нею за вищевказаною адресою, та повністю перебуває на її утриманні. Зазначила, що відповідач має постійне місце роботи, а тому має можливість сплачувати аліменти, більше аліменти він нікому не сплачує. На підставі вищевикладеного просила позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову, і до повноліття дитини. Присутня в залі суду позивач [PERSON] надала пояснення по суті справи, підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, та просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступного. Так, пунктом 17 постанови ПВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Разом з тим, ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, згідно з до ч.1 ст.182 СК України, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, та відповідно до ст.180 СК України, суд вважає необхідним з відповідача стягувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільного неповнолітнього сина, - [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, позивач не позбавлена можливості у випадку настання обставин щодо погіршення її матеріального стану звернутись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до п.1. ч.1. ст.367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено наступні факти, так судом встановлено, що між сторонами по справі 23 червня 2012 року було укладено шлюб, який було зареєстровано Червонокостянтинівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №3 (а.с.3). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого сторони записані батьками дитини (а.с.4). Зі слів позивача [PERSON] судом встановлено, що на даний час неповнолітня дитина проживає разом із нею за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Вокзальна, 20/15. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 487,20 грн., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved