Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

22 травня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 09 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, актовий запис №256. В обґрунтування позову вказала, що з січня 2020 року шлюбні відносини припинено повністю, з відповідачем проживають окремо, сімейні відносини не склались через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. У судове засідання позивач не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просила справу розглянути за її відсутності та при ухваленні рішення залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд уважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом установлено, що 09 вересня 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, актовий запис №256 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11,12). Зі змісту позову вбачається, що сторони не мають спору щодо сумісного майна подружжя та місця проживання дітей. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд уважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем у заяві зазначено про залишення їй прізвища, яке вона набула при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved