Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

23.06.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, відповідно до якого просила суд: - стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку(доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 23 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття; - зобов`язати [PERSON] надати довідку про місце роботи та про розмір отримуваної ним заробітної плати; - справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2009 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають дочку [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні, оскільки відповідач після народження дитини залишив сім`ю та проживає окремо. Зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча офіційно працює, має стабільну високу заробітну плату. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Ухвалою від 07 липня 2020 року у даній цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (а.с.11). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги. Проте, на пропозицію суду скласти письмову заяву про визнання позову, після оголошеної технічної перерви, відповідач змінив позицію щодо позовних вимог та у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає. Заперечуючи проти позову, вказав, що з позивачкою разом не проживають близько півтора роки, дочка проживає з матір`ю, допомогу не надає, бо позивач йому не телефонує і не просить коштів. Також йому відомо, що дочка на вихідних буває у його батьків, які їй купляли курточки і черевики. Він вважає, що позивачка зловживає алкоголем, згоден купляти, що треба дочці, надавати чеки, гроші перераховувати не згоден. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами, що з 2009 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження (а.с.4), у графі «Батько» зазначено відповідача [PERSON] .. Та обставина, що малолітня дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.181 сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За змістом ч.2 та 3 цієї статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є особою працездатного віку, офіційно працює. Як визнано відповідачем, його участь у матеріальному утриманні дитини носила нерегулярний характер, та вони не змогли з позивачкою дійти згоди щодо розміру та характеру такої участі. Також, як визнано відповідачем, на його утриманні інші непрацездатні особи не знаходяться. Враховуючи викладене,

Outcome: approved