Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Обґрунтував позивач свій позов тим, що 22 липня 2011 року біля будинку [ADDRESS], на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин [PERSON] наніс йому удари рукою по обличчю та правою ногою в тулуб, від яких позивач отримав травми, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в знервованості, втраті спокою, неприємних відчуттях, що виникли внаслідок побиття та преживаннях позивача за себе та свою родину. Моральну шкоду позивач оцінив у 10000 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати на оплату оголошення у пресі про виклик відповідача в судове засідання на 20.10.2015 року і витрати на правову допомогу адвоката. Представники позивача у судовому засіданні підтримали позов та просили суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Відповідач надіслав у судове засідання клопотання про відкладення розгляду справи на невизначений строк до літа 2016 року, яке судом відхилено, причину неявки відповідача визнано не поважною, адже ним не надано суду доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, враховуючи, що клопотання про відкладення розгляду справи відправлено відповідачем з м. Чернігова, адреса відправника зазначена: [ADDRESS]. Доказів на підтвердження факту знаходження відповідача за межами України не надано. Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представників позивача та дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.01.2012 року, винесеної за результатами перевірки за зверненням [PERSON] до Чернігівської міської лікарні №4 з приводу отримання ним травм встановлено, що [PERSON] отримав тілесні ушкодження від сусіда [PERSON] внаслідок непорозуміння, що виникло між ними 22.07.2011 року о 14 год. 45 хв. біля будинку [ADDRESS]. Відповідно до акту судово - медичного обстеження №1188 від 25.07.2011 року [PERSON] отримав травми у вигляді крововиливу на слизовій верхньої губи, синці та забиття м'яких тканин обличчя, правої верхньої кінцівки тулубу, садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а тому вказаною постановою відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст.ст. 125 ч.1, 296 КК України, оскільки така категорія справ згідно ч.1 ст. 27 КПК України порушується тільки судом не інакше як по скарзі потерпілого. (а.с.42-43) Висновком експерта №186 від 04.09.2014 року, що міститься в матеріалах кримінальної справи № 2506/6908/2012 підтверджено, що травми у [PERSON] могли утворитися 22.07.2011 року і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Згідно копії виписки-епікризу № 1961, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні лікарні № 4 Чернігівської міської ради з 26.07.2011 по 09.08.2011 з діагнозом: закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку (а/с 6). Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2014 року у справі № 2506/6908/2012 [PERSON] визнано невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і по суду виправдано. Даним вироком суду було встановлено, що 22 липня 2011 року мала місце бійка між [PERSON] та [PERSON], в ході якої обидва отримали тілесні ушкодження. Однак, встановити нападника і сторону, яка була змушена захищатися, а відповідно і умисел на заподіяння легких тілесних ушкоджень, що входить до складу ч. 1 ст. 125 КК України, з наданих суду доказів неможливо. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 05 травня 2015 року вирок Десянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2014 року щодо [PERSON] скасовано, а кримінальну справу закрито у зв'язку із закінченням строків давності, бо відповідну заяву подав [PERSON] (а/с 3-4). З матеріалів кримінальної справи №2506/6908/2012 провадження №11/795/4/2015 на а.с. 132 вбачається, що [PERSON] також 22.07.2011 року о 19 год. 20 хв. звертався до травмпункту Чернігівської міської лікарні №2 з приводу побутової травми, що сталася цього дня о 14 год. 30 хв. В довідці травмпункту №8963 зазначено діагноз [PERSON] - закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, проте не зазначено обставин при яких тілесні ушкодження були отримані. Представники позивача у судовому засіданні пояснили, що внаслідок отриманих легких тілесних ушкоджень, а саме: травм у вигляді крововиливу на слизовій верхньої губи, синців та забиття м'яких тканин обличчя, правої верхньої кінцівки тулубу, садн обличчя відповідач завдав позивачу не лише фізичного болю, а й моральних страждань, що полягають в знервованості, втраті спокою, неприємних відчуттях, що виникли внаслідок побиття та переживаннях позивача за себе та свою родину. Також, внаслідок завдання позивачу тілесних ушкоджень було порушено його нормальний спосіб життя, оскільки він змушений був докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За таких обставин, суд вважає доведеним, що травми позивачу були завдані внаслідок неправомірних дій відповідача, і у зв'язку з цим він поніс моральні страждання. Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи глибину і тривалість душевних страждань, спричинених позивачу внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень, суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди в сумі 3000 грн., які повинні бути стягнуті на користь позивача з відповідача, який є винним у заподіянні такої шкоди. Проте, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на оплату оголошення в пресі щодо виклику відповідача у судове засідання, адже відповідача було викликано через оголошення в судове засідання, призначене на 20.10.2015 року, яке було відкладено за клопотанням представника позивача [PERSON], а тому не відбулося саме по причині неявки позивача та його представників, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 09.11.2015 року. У зв'язку з цим, оголошення про виклик відповідача у судове засідання на 20.10.2015 року не взято судом до уваги, адже судове засідання було відкладено через неявку позивача за клопотанням його представника. Позивачем надано до матеріалів справи квитанцію від 28.07.2014 року про оплату витрат в сумі 3000 грн. на правову допомогу адвоката [PERSON], надану у справі за скаргою в порядку ст. 27 КПК України, а також квитанцію б/н від 15.07.2015 року про оплату правової допомоги в сумі 5000 грн. за договором про оплату адвокатських послуг від 15.07.2015 року (а.с.22, 41) Витрати на правову допомогу підлягають компенсації відповідно до положень ст.ст. 84, 88 ЦПК України і з врахуванням вимог Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Розмір цього відшкодування має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до вимог Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» компенсації підлягають витрати за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину роботи. Враховуючи категорію складності справ, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, надану адвокатом при участі у судовому засіданні (1 година роботи) у розмірі 551 грн. 20 коп. в розрахунку 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, як це передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Такі витрати позивачем понесені відповідно до квитанції б/н до прибуткового касового ордеру від 15.07.2015 року, проте не надано калькуляції таких витрат, а тому суд, за клопотанням адвоката [PERSON], стягує лише витрати за участь її у судовому засіданні. Проте, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу згідно квитанції від 28.07.2014 року в сумі 3000 грн., адже в даній квитанції зазначено, що ця оплата внесена за правову допомогу адвоката [PERSON], надану у справі за скаргою в порядку ст. 27 КПК України, а тому вказані витрати, понесенні при розгляді кримінальної справи, не можуть бути стягнуті у цивільній справі як судові витрати у порядку ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial