Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

23 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 400 грн. та додаткові витрати на утримання позивача у розмірі ? суми відповідно договору № 2-39 про надання оплатних послуг до закінчення навчання . Позов обґрунтовує тим, що позивач є повнолітньою, однак продовжує навчання на третьому курсі Гуманітарно-педагогічного коледжу Мукачівського державного університету на платній основі. Так як [PERSON] навчається на денній формі навчання, тому не має можливості працевлаштуватися та отримувати заробіток. Відповідач є її батьком, офіційно не працює, інших осіб, які перебувають на його утриманні, не має, а тому на підставі ст. 199 СК України зобовязаний утримувати [PERSON] до досягнення нею 23 років. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд констатує наступне. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 055695 від 11.11.1998 року (а.с.11). Згідно довідки Центру поштового звязку № 1 від 09.07.1915 року за № 984, середній заробіток [PERSON], яка є матірю позивача, за 2014 рік становить 1207,33 грн. (а.с.12). [PERSON] знаходиться на повному утриманні [PERSON], що підтверджується довідкою Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області № 415 від 16.07.2015 року (а.с.13). 05 серпня 2013 року між Гуманітарно-педагогічним коледжем Мукачівського державного університету в особі директора [PERSON] (виконавцеь) та [PERSON], [PERSON] (замовники) укладено договір про надання освітніх послуг, відповідно до якого виконавець взяв на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку студента на денній формі навчання, освітньо-кваліфікаційний рівень «Молодший спеціаліст» спеціальність «Початкова освіта» з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року. Плата за навчання становить 29700 грн. Замовник вносить плату за 1 семестр на протязі 10-ти календарних днів після зарахування, наступні платежі здійснюються протягом 30-ти календарних днів після початку другого навчального семестру в розмірі вартості навчання за семестр: 1 семестр -3600 грн., ІІ семестр 3600 грн., ІІІ семестр 3675 грн., ІV семестр 3675 грн., V семестр 3750 грн., VІ семестр 3750 грн., VІІ семестр 3825 грн., VІІІ семестр 3825 грн.. (а.с.15). Квитанціями № 89/93 від 05.08.2013 року, № 54 від 06.01.2014 року, № 173 від 26.08.2014 року, а також б/н від 11.12.2014 року підтверджується факт оплати [PERSON] надання освітніх послуг (а.с.18-22). Згідно довідки Гуманітарно-педагогічного коледжу Мукачівського державного університету № 553 від 30.11.2015 року, [PERSON] є студенткою Гуманітарно-педагогічного коледжу МДУ, 3 курсу групи У шкільного відділу денної форми навчання, спеціальність «Початкова освіта», освітньо-кваліфікаційний рівень «Молодший спеціаліст», термі навчання 3 роки 10 місяців з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 року (а.с.17). На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи, суд виходить також з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення \~здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування \~її до самостійного життя. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року \~«Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, \~інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів необхідно також враховувати матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інше. Відповідно до пункту 20 зазначеної постанови обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, його хворобою, каліцтвом тощо). Поряд з цим, вказані положення Сімейного кодексу України до правовідносин, які виникли між сторонами застосовані бути не можуть, оскільки приписи ст. 185 Сімейного кодексу України застосовуються лише до правовідносин про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, як це передбачено главою 15 ( ст.ст. 180-197) названого Кодексу. Главою 16 Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Тобто, Сімейним Кодексом України не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів на період навчання, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, зобов'язань по аліментах на утримання інших дітей не має. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципу справедливості та розумності,з врахуванням наявних доказів, доходу позивача, взаємного обов'язку батьків по утриманню дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно на період навчання, починаючи з дня пред'явлення позову з 23 грудня 2015 року та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: partial