Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

24.05.2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 13.10.2013року померла [PERSON] (бабця позивача [PERSON]М.), після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,6448 га, розташована на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Стверджує, що спадкодавцем [PERSON] ще за життя, а саме 13.05.2011року було складено заповіт, відповідно до якого остання усе своє майно заповіла внукові [PERSON] позивачу у справі, який спадщину після смерті бабці прийняв, оскільки приступив до обробітку вищевказаної земельної ділянки. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену земельну ділянку (оригіналу державного акту) та неможливість отримання їх дублікатів, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,6448 га, розташовану на території Балицької сільської ради, в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився, проте у позовній заяві такий просив справу розглядати у його відсутності за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.2013року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,6448 га, що розташована на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки 4622480400:10:000:0051), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №062682 від 18.07.2008року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 13.05.2011року, яким усе своє майно заповіла внуку [PERSON], позивачу у справі, який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті бабці, оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], не встановлено. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44086097 від 06.06.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б претендували на спадщину, крім позивача [PERSON], немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного державного акту) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №062682 від 18.07.2008року; копією заповіту [PERSON] від 13.05.2011року; копією листа Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області №05-03/563 від 02.12.2015року; копією довідки, виданої Балицькою сільською радою Мостиського району Львівської області про склад сімї спадкодавця [PERSON] на час смерті; Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру «спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину» та зі Спадкового реєстру «заповіти/спадкові договори» щодо спадкодавця [PERSON] від 06.06.2016року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини про те, що спадкодавцю [PERSON] на час смерті належала спірна земельна ділянка і таке її право підтверджувалось відповідним державним актом, однак оригінал такого був втрачений та не може бути відновлений на даний час в передбаченому законом порядку, та те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом усього майна своєї бабці [PERSON] та прийняв спадщину, спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині та претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved