Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

22.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів по 1636 грн. з кожного на його користь додаткові витрати на його утримання як батька, строком до його оздоровлення. В своїх доводах посилається на те, що він є інвалідом 2-ї групи з 10.06.2008 року, крім того, він хворіє тяжкими хворобами: цукровим діабетом 2-го тиру, синдром діабетичної стопи, атеросклероз нижніх кінцівок, бронхіальна астма, емфізема легких, гіпертонія, ішемія. Він непрацездатний, не працює, його дохід складає 3460 грн. (1347 грн. пенсії з інвалідності та аліменти 2113 від старшого сина). Грошових коштів йому не вистачає. В 2016 році йому призначили медикаменти, які дорого коштують. Загальна сума витрат з астми та діабету щомісячно складає 3272,29 грн. Відповідачі матеріально забезпечені та мають можливість виплачувати грошові кошти на додаткові витрати у зв'язку з лікуванням. У зв'язку з цим, на підставі ст. 203 СК України просив стягувати додаткові витрати на його утримання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Зазначив, що клопотань щодо витребування відомостей щодо працевлаштування чи доходів відповідачів заявляти не бажає. Відповідачі не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з довідкою від 27.06.2016 року позивач є інвалідом 2 групи з 27.06.2016 року за загальним захворюванням, дата чергового переогляду 27.06.2017 року (а.с. 6) Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1362 від 07.05.2016, [PERSON] встановлено діагноз: стабільна стенокардія, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. 2 ст., ДЕП 2 ст. змішаного ґенеза, сахарний діабет, середнього ступня тяжкості ожиріння ІІ-ІІІ ст., бронхіальна астма 2 ст, емфізема легких, пневмосклероз, псоріаз. Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно з ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч.1,2 ст. 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Стверджуючи, що відповідачі є дітьми позивача, останнім не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, а в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких поважних причин неподання суду вказаних доказів позивачем не надано, будь-яких клопотань з цього приводу не заявлялось. Представлені позивачем докази наявності у нього певних захворювань, не дає підстав вважати такі хвороби - тяжкими. Позивач посилається на те, що в 2016 році йому призначили медикаменти, які дорого коштують, загальна сума витрат з астми та діабету щомісячно складає 3272,29 грн. Однак, до матеріалів справи додані лише чотири квитанції від 09.02.2017 року на купівлю медикаментів на суму 1974,03 грн. Тобто майже за рік позивачем куплено ліків в лютому 2017 року на вказану суму, оскільки протилежного не доведено позивачем, при цьому, суд враховує, що, як стверджує позивач, він отримує щомісячний дохід у 3460 грн. При цьому судом враховуються всі інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід, тощо (ч. 2 ст. 203 СК України). Також клопотання щодо витребування належних та допустимих доказів підтверджуючих щомісячний дохід відповідачів під час розгляду справи заявлено не було. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами на стягнення з відповідачів додаткових витратах на батька, викликаних тяжкими хворобами та інвалідністю. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed