Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

24.06.2020 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просила суд визнати за нею, [PERSON] , право власності за набувальною давністю на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.1996р. [PERSON] , яка померла [INFO] , належала квартира за адресою: [ADDRESS] . 03.12.2002 року вона та [PERSON] уклали усний договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . На початку 2003 року позивачка разом зі [PERSON] звертались до нотаріуса з приводу оформлення договору та в БТІ для оформлення технічного паспорту. Було виготовлено новий технічний паспорт для відчуження квартири, квитанції по якому сплачувала [PERSON] . Проте оформити квартиру вони не змогли, так як [INFO] [PERSON] померла. Позивачка вказує, що з 2003 року вона почала проживати в спірній квартирі і проживає там постійно й на даний час. З самого початку провела капітальний ремонт у квартирі та на протязі 17 років проводила поточні ремонти, сплачує комунальні послуги. На підставі викладеного, вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником спірної квартири за набувальною давністю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримувала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, 17.07.2020р. суду надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що позов очевидно має штучний характер. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Розумовський О.А. в судовому засіданні 23.09.2020р. заперечував проти задоволення позову [PERSON] , посилаючись на те, що відсутні критерії, за яких особа набуває право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 29.03.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Ставничою І.О., зареєстрованого в реєстрі за №2-І233, квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, зазначена у цьому документі квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована в Миколаївському міжміському БТІ на праві приватної власності за [PERSON] , про що записано в реєстрову книгу №104 за реєстровим №18030. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла. \~ \~ \~ \~Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №490/10904/18, провадження №2-о/490/248/2018 від 28.03.2019 року, яке набрало законної сили, встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/6924/19, провадження №2/487/483/20 від 20.05.2020 року, залишеного без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 22.07.2020р., зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] , і належить її на праві власності; вселено [PERSON] до квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що оскільки вона з 2003 року почала проживати в спірній квартирі і проживає на даний час, провела капітальний ремонт у квартирі, сплачувала комунальні послуги, проте не встигла оформити договір купівлі-продажу квартири з її попередньою власницею [PERSON] внаслідок смерті останньої, у зв`язку з добросовісним, безперервним володінням чужим майном у неї виникло право власності на вказану квартиру за набувальною давністю у порядку ст. 344 ЦК України. Проте з такими додовами позивачки не можна погодитися з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). \~ \~ \~ \~Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зазначено, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. \~ \~ \~ \~За змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. \~ \~ \~ \~При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Оскільки позивач [PERSON] завжди знала хто є дійсним власником квартири [ADDRESS] , що зазначила як в позові, так і в судовому засіданні, то відсутні правові підстави для визнання права власності за позивачем на спірне майно за набувальною давністю, так як [PERSON] в розумінні статті 344 ЦК України не є добросовісним набувачем. На підставі наведеного, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю слід відмовити.

Outcome: dismissed