Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

23 січня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS], який подала як зустрічний до позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, усунення перешкод у здійсненні права власності. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2014 року, яке набрало законної сили, задоволений позов [PERSON] про розірвання договору довічного утримання (а. с. 78), ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2014 року позов [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на підставі його заяви залишений без розгляду В позовній заяві (а. с. 80) зазначила, що сторони є учасниками права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS]. Кожній із сторін належить по ? частині зазначеного нерухомого майна. Квартира загальною площею 45,9 квадратних метри, жилою площею - 26,8 квадратних метри, складається з двох кімнат площею 10,3 квадратних метри і площею 16,5 квадратних метри, які є ізольованими загальною площею 45,9 квадратних метри, жилою площею - 26,8 квадратних метри, складається з двох кімнат площею 10,3 квадратних метри і площею 16,5 квадратних метри, які є ізольованими. Позивач в інтересах малолітьної доньки, яка є хворобливою дитиною, страждає низкою захворювань, а також з урахуванням порядку користування, що фактично склався, просить виділити їй в користування ізольовану кімнату площею 16,5 квадратних метри з балконом, який примикає до цієї кімнати, а відповідачу надати в користування кімнату площею 10,3 квадратних метри. Кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор просить залишити в загальному користуванні В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову. Просить про його задоволення. Пояснила, що фактично між сторонами склався саме такий порядок користування, про визначення якого просить вона. В квартирі до недавнього часу проживали вона та члени її сім'ї - чоловік [PERSON] і донька [PERSON], [INFO]. При цьому батьки дитини займали кімнату меншої площі, а в більшій за площею кімнаті вони здійснили ремонт, улаштувавши її спеціально для користування дитиною, яка страждає уродженим кардіологічним захворюванням. До того часу як сім'я позивачки вселилася в це житло з дозволу відповідача, цю кімнату займала мати позивачки - [PERSON], чия смерть сталася 4 вересня 2008 року і яка напередодні смерті тривалий час важко хворіла. Представник позивачки просить про ухвалення рішення на користь її довірительки. Відповідач проти задоволення позову заперечує. Пояснив, що встановлення запропонованого позивачкою варіанту порядку користування суперечило б їхньому праву власників на реалізацію повною мірою права володіти та користуватися майном відповідно до їхньої частки в праві спільної часткової власності, оскільки кімнати є нерівнозначними за площею, до того ж та, про надання в користування якої просить позивач, оснащена балконом. Крім зазначених доводів, посилається на наявність у відповідача нової сім'ї, яка має право на користування належним члену їхньої родини житлом. Представник відповідача підтримала заперечення свого довірителя. Просить про відмову у задоволенні позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд не вбачає підстав для задоволення позову, з наступних міркувань. Судом встановлено, що право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності. Частка кожного з учасників права власності становить 1/2 частину квартири (а. с. 47, 85, 94-95). Квартира загальною площею 45,9 квадратних метри, жилою площею - 26,8 квадратних метри, складається з двох кімнат площею 10,3 квадратних метри і площею 16,5 квадратних метри, які є ізольованими загальною площею 45,9 квадратних метри, жилою площею - 26,8 квадратних метри, складається з двох кімнат площею 10,3 квадратних метри і площею 16,5 квадратних метри, які є ізольованими, кухні площею 5,9 квадратних метри, вбиральні площею 1,2 квадратних метри, ванної кімнати площею 2, 1 квадратних метри, коридору площею 7,7 квадратних метри, комори площею 0,4 квадратних метри (а. с. 94-95). За змістом ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 3 ст. 319 ГК Украины всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення права. Виходячи з наведених положень закону учасники права спільної часткової власності мають рівні права в здійсненні права власності на належну їм частку відповідно до її розміру. Оцінюючи запропонований позивачкою варіант порядку користування спільним майном, суд не може його прийняти, оскільки він очевидно звужує право відповідача на володіння та користування тією частиною спільного майна, яка відповідає розміру його частки. Посяганням на це право є зменшення розміру частки, що пропонується співвласнику для спільного користування, порівняно з часткою, що йому належить; позбавлення права користуватися балконом, який прибудований до кімнати більшою площею. Вирішуючи питання визначення порядку користування, суд виходить з принципів реалізації права спільної часткової власності, встановлених наведеною статтею 358 ГК України, про здійснення права власності за домовленістю учасників права власності. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для застосування судового захисту, оскільки за вказаних обставин встановлення порядку користування має ґрунтуватися виключно на домовленості співвласників. Доводи позивачки про інтереси її малолітньої доньки суд до уваги не бере, хоча статтею 405 ЦК України і регламентоване право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом, оскільки, як встановлено судом, відповідач також не є людиною одинокою, а має дружину (а. с. 21), але в усякому випадку інтереси членів сім'ї власників не є вирішальними при визначенні порядку користування спільною власністю.

Outcome: dismissed