Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

24.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2012р. шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання сина. Син проживає з нею, та знаходиться на її повному утриманні, на підставі чого просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини та стягнути судовий збір та витрати на ІТЗ на користь держави. Заявою від 06.06.2014 року позивачка збільшила позовні вимоги та також просила стягнути з відповідача додаткові витрати пов'язані з лікуванням сина в розмірі 1000 грн. на місяць до повного одужання сина, посилаючись на те, що син потребує ретельного медичного обстеження та в подальшому тривалого лікування (а.с.14). В судове засідання позивачка з'явилася, позов, з урахуванням збільшення позовних вимог, підтримала у повному обсязі, та просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Зазначала, що син вже пройшов обстеження та вона заплатила за лабораторні дослідження 315 грн., також сину було призначене медикаментозне лікування та витрати на ліки склали 581 грн.40 коп., зазначені суми просила стягнути з відповідача. Зазначала, що будь-якого постійного та тривалого лікування син не потребує. Підтвердила, що раніше судом ухвалювалося Рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, але їй не відомо де знаходиться виконавчий лист. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав. Надав суду письмові заперечення в яких зазначав, що він не має постійного заробітку, сплачує аліменти регулярно, призваний до лав озброєних сил України, тому звільнений від сплати аліментів. Після розлучення він залишив спільно придбане майно позивачці. В судовому засіданні пояснив, що він купив дитині речі, які потрібні йому для навчання. Суд, заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2012 року розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3-4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 10.03.2006р. відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачкою, що визнається сторонами та не потрубує доказуванню в силу ч.1 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до амбулаторної картки [PERSON], [INFO]., йому призначено обстеження та медикаментозне лікування (а.с. 15-17). Вартість лабораторного дослідження склала 315 грн., відповідно до Заказу 5001799990 від 05.06.2014р. (а.с.18); вартість призначених ліків в аптеці ТОВ «Мед-Сервіс» склала 581 грн. 40 коп. (а.с. 27), тобто загальна сума витрат на обстеження та лікування дитини склала -896 грн. 40 коп. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з п. 18 Постанови Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. N 3, до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивачкою надані докази фактично зазнаних витрат на обстеження та лікування дитини в розмірі 896 грн, 40 коп., при цьому ці витрати носять разовий характер, то суд,

Outcome: partial