Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

22 серпня 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Одеси, в подальшому цивільна справа була направлена до Овідіопольського райсуду Одеської обл., з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля ТОYОТА РRАDО, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2005 року випуску,який зареєстрований за [PERSON] , та на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: 5123781300:01:001:0750, цільове призначення: під розміщення об`єктів рекреаційного призначення, яка придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.12.2010 року. 12 грудня 2018 року від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява від [PERSON] до [PERSON] , про поділ майна, яке є об`єктами спільної сумісної власності, в якій позивач за зустрічним позовом просить крім автомобіля та земельної ділянки, що зазначено у первісному позову, визнати спільною сумісною власністю подружжя та поділити два збірно-розбірних павільйони та 20-ти футовий контейнер, що розташовані на території ТОВ «Промтоварний ринок». В подальшому вищевказані позови були об`єднані в одне провадження. Представник сторони по справі [PERSON] - адвокат Гудима І.Б. наполягає на своїх позовних вимогах, зустрічний позов визнає частково, просить відмовити в частині визнання спільною сумісною власністю та поділу збірно-розбірних павільйонів та контейнеру, що розташовані на території ТОВ «Промтоварний ринок». Представник сторони по справі [PERSON] - адвокат Івкова Л.В. визнає позовні вимоги [PERSON] та наполягає на задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 60 СК України, слідує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, судом встановлено, що 01 липня 2000 року сторони зареєстрували шлюб. (а.с.3) Під час життя сторонами було придбане наступне майно: - автомобіль TOYOTA PRADO, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 27.09.2005 року МРЕВ-1 ДАІ ГУ МВС України в Одеській області (а.с.19). Вартість автомобіля, згідно звіту про незалежну оцінку майна від 20 травня 2019 року виконаного ТБ «Профі-Т», складає 369 577 грн.(а.с.70) - земельна ділянка, загальною площею 0,0761 га, цільове призначення - під розміщення об`єктів рекреаційного призначення, кадастровий номер 5123781300:01:001:0750, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2010 року. Вартість земельної ділянки визначено у розмірі 1 195 500 грн., що дорівнює ціні продажу, що зазначена у п.2.2 Договору (а.с.14); - збірно-розбірний павільйон, площею 11,8 кв.м., під [NUMBER] , який розташований на території СТРП № 3 з АС № 3 ТСК № 1 ТОВ «Промтоварний ринок», придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2011 року та зареєстрований за [PERSON] на підставі договору про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності № 99 від 18 квітня 2011 року. Вартість павільйону визначено позивачем за зустрічним позовом [PERSON] у розмірі 840 000 грн. (а.с.45); - збірно-розбірний павільйон, площею 11,8 кв.м., під [NUMBER] , який розташований на території СТРП № 3 з АС № 3 ТСК № 1 ТОВ «Промтоварний ринок», зареєстрований за [PERSON] на підставі договору про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності № 100 від 16 січня 2017 року. Зазначене торгівельне місце було надано [PERSON] у 2007 року та 11 квітня 2007 року з [PERSON] було укладено договір про надання послуг по здійсненню торгівельної діяльності. Вартість павільйону визначено позивачем за зустрічним позовом [PERSON] у розмірі 840 000 грн.(а.с.46); - 20-ти футовий контейнер під № [NUMBER] , який розташований на території КП-2 ТСК № 1 ТОВ «Промтоварний ринок», придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 01 березня 2007 року та зареєстрований за [PERSON] на підставі договору про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності № 2466 від 16 січня 2017 року. Вартість контейнеру визначено позивачем за зустрічним позовом [PERSON] у розмірі 1 680 000 грн.(а.с.47) Сторони не заперечують щодо вартості вищевказаного майна на загальну суму 4 925 077 грн. , яке було придбано на спільні кошти під час шлюбу. Сторони просять суд поділити автомобіль TOYOTA PRADO, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та земельну ділянку, загальною площею 0,0761 га, цільове призначення - під розміщення об`єктів рекреаційного призначення, кадастровий номер 5123781300:01:001:0750, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання права власності в рівних частках по Ѕ частині за кожним. Згідно ст.71 СК України майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в настурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя: «Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі,суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності». Сторонами у справі не заявлено позовних вимог щодо реального розподілу автомобіля та земельної ділянки, а тому суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги сторін про визнання ідеальних часток подружжя в цьому майні - по Ѕ частині за кожним. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] , крім того, просить поділити два збірно-розбірні павільони під [NUMBER] , [NUMBER] та 20-ти футовий контейнер під № [NUMBER] , що розташовані на території ТОВ «Промтоварний ринок» шляхом виділення йому у власність 20- футового контейнеру під № [NUMBER] , а у власність [PERSON] два збірно-розбірні павільйони під [NUMBER] , [NUMBER]. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] заперечує проти поділу збірно-розбірних павільйонів та контейнеру, посилаючись на те, що це майно є її особистою приватною власністю як фізичної особи-підприємця. Системний аналіз статей 57, 60 та 61 СК України дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя, предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його між кожним з подружжя. Майно фізичної особи-підприємця ,яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним сумісним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів. Відповідна правова позиція сформована Верховним Судом України в постановах від 11 березня 2015 року у справі № 6-21цс15, від 13 червня 2016 року у справі № 6-1752цс15. Так, 20-ти футовий контейнер під № [NUMBER] придбано [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01 березня 2007 року. Листом ТОВ «Промтоварний ринок» від 18 травня 2019 року підтверджено, що [PERSON] є первинним власником збірно-розбірного павільйону на торгівельному місці під [NUMBER], яке було надано їй у 2007 році. Збірно розбірний павільйон під [NUMBER] придбано [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2011 року (а.с.67). Верховний Суд в постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 654/5243/14-ц зробив наступний висновок: «Спірне майно учасниками справи набуто в період перебування у шлюбі, а той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку у такому майні. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі 6-843цс17. Під час судового розгляду з боку відповідача за зустрічним позовом [PERSON] відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України належних та допустимих доказів придбання даного спірного майна за рахунок особистих коштів не надано. Таким чином суд приходить до висновку, що спірне майно - два збірно-розбірні павільоні та 20-ти футовий контейнер, що розташовані на території ТОВ «Промтоварний ринок», є спільним сумісним майном подружжя, яке підлягає поділу. Вирішуючи питання поділу цього майна, суд виходить з презумпції рівності часток, а також вимог ст.71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі. Вартість двох збірно-розбірніх павільйонів (2х840000=1680000 грн.) дорівнює вартості 20-ти футового контейнеру (1680000 грн), а тому в цій частині суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] . При подані позову позивачка [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 3000 грн.(а.с.1), суд прийшов до висновку, що загальна вартість спільно сумісного майна складає 4 925 077 грн. позивачці було виділено у власність нерухоме майно в рівних частках, а тому з позивачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2286 грн. ( 5286-3000=2286). При подані позову позивач [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 5 286 грн.(а.с.39), суд прийшов до висновку, що загальна вартість спільно сумісного майна складає 4 925 077 грн. позивачу було виділено у власність нерухоме майно в рівних частках, позивач при поданні позову відповідно до ст. 4 ч.2 п.3 ЗУ «Про судовий збір» сплатив судовий збір в повному обсягу.

Outcome: approved