Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

22.01.2015 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про стягнення коштів за договором оренди, в тому числі недоотриманої орендної плати за період з травня 2013 року по січень 2015 року в сумі 324000 гривень, пені за кожен день прострочення в сумі 462340 гривень та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 7600 гривень 11 копійок, а всього на загальну суму 793940 гривень 11 копійок. В ході судового розгляду позивач неодноразово збільшував позовні вимоги та відповідно до заяви від 10.03.2015 просить суд стягнути з відповідача на свою користь 324000 гривень боргу, 80718 гривень 80 копійок інфляційних, 541720 гривень пені та 8904 гривні 99 копійок 3% річних (а.с.136). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Позивач та відповідач уклали договір оренди №01-21/02-12 від 21.02.2012 року, згідно з умовами якого в оренду відповідачу були передані нежитлові приміщення, а саме офіс по [ADDRESS] загальною площею 200 квадратних метрів, про що сторонами складено двосторонній акт. Позивач стверджує, що з травня 2013 року відповідач неналежно виконує свої грошові зобов'язання, в тому числі з травня 2013 року по квітень 2014 року, 12 місяців, частково сплачував грошові кошти за користування об'єктом оренди - замість 20000 гривень, перераховував в рахунок орендної плати 8000 гривень, а за період з травня 2014 року по січень 2015 року включно грошові кошти за користування об'єктом оренди взагалі не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 324000 гривень: (20000 грн.-8000 грн.)х12 місяців + 20000грн.х9 місяців = 324000грн. Позивач вважає, що відповідно до п.6.3 договору у зв'язку з простроченням розрахунків відповідач зобов'язаний сплатити йому пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, що станом на 10.03.2015 становить 541720 гривень, а також відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України відповідач має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що станом на 10 березня 2015 року становить 80718 гривень 80 копійок та 3% річних в сумі 8904 гривні 99 копійок. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги повністю підтримав, заявив, що на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надані усі необхідні письмові докази, в той час як відповідач не надав належних і допустимих доказів, що об'єкт оренди був повернутий позивачу на підставі акту прийому-передачі, а також, що кошти за користування об'єктом оренди були сплачені в повному обсязі та відповідно до умов договору оренди. Твердження відповідача щодо дострокового розірвання договору оренди він вважає безпідставними. Представники відповідача ТОВ «ЛІДЕР БУД» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Одночасно з урахуванням письмових заперечень від 02.02.2015 року (а.с.14-16) відповідач визнає наявну у нього суму заборгованості за період три місяці, а також в частині стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов'язання за період реальної трьохмісячної заборгованості по орендній платі, а також просить при розгляді питання щодо стягнення неустойки застосувати річний строк позовної давності, а її суму зменшити до мінімального рівня через відсутність збитків у позивача. Свої заперечення щодо позовних вимог відповідач обґрунтовує тим, що орендував у позивача нежитлові приміщення до 6 серпня 2014 року. Крім того відповідач стверджує, що в день укладення договору оренди між ним та позивачем було досягнуто домовленості, що різницю в орендній платі в сумі 12000 гривень вони будуть сплачувати на рахунок Київського управління механізації №519 дочірнього підприємства акціонерного товариства «Сантехмонтаж-1», з яким відповідач 2 квітня 2012 року уклав фіктивні договір оренди нерухомого майна, за яким фактично нерухоме майно не орендували, а кошти за договором надходили позивачу,який є засновником зазначеного підприємства. Відповідач стверджує, що різницю розмірі 12000 гривень вони сплачували по квітень 2014 року включно, і в цей період позивач жодних претензій щодо існування заборгованості не пред'являв, а також підписував акти надання послуг за кожен місяць із зазначенням орендної плати 8000 гривень. Відповідач також стверджує, що протягом 2014 року неодноразово звертався о позивача з проханням зменшити кількість орендованих приміщень, оскільки сплачувати орендну плату у вказаному в договору розмірі він був неспроможний через погіршення економічної ситуації. В тому числі в листі від 18 квітня 2014 року вони вказали, що у випадку неприйняття позивачем їх пропозиції щодо зменшення орендованих площ вони достроково розірвуть договір на підставі п.8.3 договору. 6 травня 2014 року позивач своїм листом відмовився від їх пропозиції, що на думку відповідача свідчить про початок перебігу передбаченого п.8.3 договору трьохмісячного строку попередження про розірвання договору. Вони вважають дію договору оренди припиненою після спливу трьохмісячного строку, про що попередили позивача в своєму листі, а також в серпні 2014 року запропонували позивачу прийняти приміщення, які були ними звільнені в кінці липня 2014 року. Відповідач також стверджує, що позивач відмовився прийняти в них приміщення, проте відразу приступив до виконання ремонтних робіт , а згодом зазначені приміщення почали орендувати нові суб'єкти господарської діяльності Центр розвитку дитини «Країна мрій», приватний нотаріус [PERSON] та Бориспільське агентство АСК «ІНГО Україна». В судовому засіданні представник відповідача також зазначив, що у зв'язку з направленим позивачем на адресу ТОВ «ЛІДЕР БУД» листом від 04.08.2014 повідомлення про заміну кредитора в договорі, яким право вимоги щодо заборгованості з орендної плати за період з травня 2013 року по серпень 2014 року було відступлено ТОВ «ЦЕНТР ЛОГІСТИЧНИХ ПОСЛУГ», проте не було надано необхідних доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а також не було повідомлено про укладення позивачем та новим кредитором додаткової угоди про розірвання договору про відступлення права вимоги, ТОВ «ЛІДЕР БУД» мало право не виконувати своїх зобов'язання щодо сплати боргу з орендної плати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сторонам та їх представникам судом було роз'яснено, що відповідно до вимог ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а також відповідно до вимог ст..10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Так сторонами було визнано той факт, що 21 лютого 2012 року між позивачем фізичною особою [PERSON] та юридичною особою Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР БУД» був укладений договір оренди нерухомого майна, відповідно до умов якого позивач передав в оренду відповідачу приміщення офісу, загальною площею 200,00 кв.м, яке розміщене за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується дослідженим в судовому засіданні договором (а.с.3-4). Судом встановлено, що сторонами було дотримано вимоги простої письмової форми договору. Факт передачі зазначеного в договору нерухомого майна підтверджується складаним сторонами Актом прийому-передачі об'єкта оренди до договору оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21.02.2012 року (а.с.6). В судовому засіданні сторонами було визнано той факт, що фактично в оренду було передано зазначені на Схемі розташування об'єкта оренди офісні нежитлові та підсобні приміщення №№ 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, загальна площа яких згідно з даними, наведеним у Схемі, відрізняється від площі, зазначеної в п. 1.1 Договору (а.с.5). Відповідно до умов п.5.1 Договору оренди ставка орендної плати становить 20000 гривен за місяць без урахування ПДВ. Додатково до ставки орендної плати Орендар за власний рахунок від імені Орендодавця здійснює щомісячно оплату комунальних послуг, плати за телефонні розмови, плати за електроенергію, водопостачання та водовідведення, податків, пов'язаних з виконанням умов цього договору до державного бюджету України, про що орендар щомісячно надає орендодавцю засвідчені підписом та печаткою Орендаря квитанцію та /або платіжне доручення. За змістом п.5.2 Договору оренди орендна плата сплачується Орендарем щомісячно авансом готівкою або шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на рахунок, вказаний Орендодавцем в цьому Договору до 28-го числа місяця, що передує звітному. Орендар сплачує орендну плату за перший та останній місяць оренди протягом трьох календарних днів з моменту підписання цього Договору. Відповідно до умов п.8.1 Договору оренди цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 21 січня 2015 року. А змістом п.8.2, 8.3 Договору оренди дострокове розірвання договору можливе - за узгодженням сторін. Орендар має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, попередньо попередивши письмово Орендаря не пізніше як за три місяці до дати розірвання. За змістом п.8.5 Договору оренди після закінчення строку дії цього Договору або його розірвання Орендар зобов'язаний повернути Орендодавцю об'єкт оренди в стані, придатному для його експлуатації (з урахуванням нормального зносу), протягом двох робочих днів з моменту закінчення строку дії цього договору або його припинення із складанням акту прийому-передачі. В судовому засіданні також було встановлено, що сторонами були укладені дві додаткові угоди до вказаного договору оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21.02.2012 року: Додаткова угода №1 від 21 лютого 2012 року та Додаткова угода №2 від 01 листопада 2012 року, які є невід'ємною частиною Договору та набрали чинності з моменту їх підписання (а.с.17,18). За змістом вказаних додаткових угод сторонами вносились зміни в п.5.1 основного Договору щодо ставки орендної плати та було визначено, що ставка орендної плати за лютий 2012 року - жовтень 2012 року включно за Договором становить 8000,00 гривень без урахування ПДФО, та з листопада 2012 року по квітень 2013 року включно становить 9411,76 гривень (а.с.17,18). При вирішенні даної справи суд виходить з того, що вищенаведений Договір оренди є дійсним, сторонами не оспорюється, отже твердження відповідача щодо відсутності доказів того, що позивач є власником зазначеного в договору нежитлового приміщення, або йому належать майнові права чи позивач був уповноважений на укладання договору, судом не можуть бути враховані. Крім того, предметом договору є не витребування майна, а стягнення коштів відповідно до умов та в порядку, визначеному укладеним сторонами договором оренди нерухомого майна. Сторонами визнано, що відповідачем здійснювалась оплата за Договором оренди шляхом перерахування орендної плати на рахунок позивача в сумі по 8000 гривень щомісячно авансовими платежами по квітень 2014 року включно, що також підтверджується Довідкою ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» від 20.01.2015 року №39.3-01/13 з поточного рахунку позивача про надходження за період з 01.05.2013 року по 19.01.2015 року включно від контрагента ТОВ «ЛІДЕР БУД» (а.с.7). При цьому суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що різницю в розмірі орендної плати між визначеною договором сумою та фактично сплаченими на рахунок позивача сумами в розмірі 12000 гривень ТОВ «ЛІДЕР БУД» сплачував щомісячно впродовж спірного періоду по квітень 2014 року включно, на рахунок Київського управління механізації №519 дочірнього підприємства акціонерного товариства «Сантехмонтаж-1» на підставі укладеного 02 квітня 2012 року фіктивного договору згідно з існуючою з позивачем домовленістю. Так, вказана обставина представником позивача в судовому засіданні не визнана, а також не визнається позивачем в направлених до суду письмових поясненнях. З пояснень представника відповідача також вбачається, що на даний час відсутнє рішення суду, яким було б встановлено, що зазначений відповідачем Договір оренди нерухомого майна №01-02/04-12 від 02 квітня 2014 року, укладений між Київським управлінням механізації №519 дочірнього підприємства акціонерного товариства «Сантехмонтаж-1» та ТОВ «ЛІДЕР БУД», є фіктивним правочином. Позивач не був стороною укладеного відповідачем вищевказаного Договору оренди нерухомого майна №01-02/04-12 від 02 квітня 2014 року (а.с. 37-38), відповідні зміни щодо порядку здійснення оплати орендної плати за укладеним між позивачем та відповідачем Договором оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21.02.2012 року, окрім вищенаведених змін від 21 лютого 2012 року та від 01 листопада 2012 року, сторонами до Договору оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21.02.2012 року не вносились (а.с.3-4,17,18). Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що позивач [PERSON] отримував зазначені відповідачем кошти, які перераховувались ТОВ «ЛІДЕР БУД» на рахунок КМУ №519 ДПАТ-Фірми «Сантехмонтаж-1» (а.с.144-168) суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що відповідачем не спростовані доводи позивача щодо розміру заборгованості з орендної плати за період з травня 2013 року по липень 2014 року включно на загальну суму 204000 гривень: 12000 грн.(20000грн.-8000грн.)х12 міс.(з 05.2013 року по 04.2014 року включно) + 20000 грн.х 3 міс.(з 05.2014 року по 07.2014 року включно). В зв'язку з цим заявлені позивачем вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати, нарахованої позивачем за період з 06 серпня 2014 року по 25 січня 2015 року включно, суд прийшов до висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню на підлягають, виходячи з наступного. Так, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, а саме переписки ТОВ «ЛІДЕР БУД» з позивачем [PERSON], судом встановлено, що укладений сторонами Договором оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21.02.2012 року був розірваний з ініціативи орендаря - відповідача ТОВ «ЛІДЕР БУД», в порядку, визначеному п.8.3 Договору (а.с.4). Так, попереднє повідомлення про розірвання договору відповідач направив Орендодавця [PERSON] рекомендованим листом від 18 квітня 2014 року №48, отриманим позивачем 22.04.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення позивачу поштового відправлення від 19.04.2014 (а.с.30,31). Зі змісту зазначеного повідомлення від 18 квітня 2014 року №48 відповідач ТОВ «ЛІДЕР БУД» повідомив позивачу [PERSON] що в разі відмови орендодавця зменшити кількість орендованих приміщень згідно схеми розташування об'єкта оренди, що додається, за ціною 1 кв.м. - 110, 00 грн., ТОВ «ЛІДЕР БУД» буде змушене розірвати Договір оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21 лютого 2012 року, оскільки не має можливості в подальшому сплачувати орендні платежі за вищевказаним Договором за загальну площу 200 кв.м у повному обсязі (а.с.31). Факт отримання зазначеного повідомлення підтверджується листом б\\н від 06 травня 2014 року, адресованим позивачем на ім'я директора ТОВ «ЛІДЕР БУД», відповідно до змісту якого, він є відповіддю на лист ТОВ «ЛІДЕР БУД» за вих. №48 від 18 квітня 2014 року про зменшення кількості орендованих приміщень та розірвання Договору оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21 лютого 2012 року (а.с.34). Крім того, в доповнення до зазначеного повідомлення від 18 квітня 2014 року №48 ТОВ «ЛІДЕР БУД» було направлено позивачу ряд рекомендованих листів щодо прийнятого рішення про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку з 06 серпня 2014 року, що підтверджується наданими відповідачем листами від 01 серпня 2014 року №91, від 06 серпня 2014 року №94 та рекомендованим повідомленнями про вручення позивачу поштових відправлень від 02.08.2014 року та від 07.08.2014 року (а.с.22,20, 21,19). Доводи представника позивача про те, що зазначені письмові документи не можуть бути враховані як належні докази, оскільки відсутній опис вкладень направлених на ім'я позивача рекомендованих листів, а також відсутнє підтвердження їх фактичного вручення позивачу, жодним належним і допустимими письмовим доказом не підтверджені та не спростовані. Крім того, суд вважає безпідставними доводи позивача, що строк договору оренди майна до 21 січня 2015 року є істотною умовою договору, яка могла бути змінена лише за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди, в зв'язку з чим розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, оскільки це прямо суперечить п.8.4 укладеного сторонами Договору оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21 лютого 2012 року (а.с.3-4). За змістом ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст.763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором. За змістом частини 2 вказаної статті, якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Проте, відповідно до ч. 2 статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до частини 3 вказаної статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. За змістом ч.1 та 3 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За змістом ч.2 ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Відповідно до вимог ч.3 вказаної статті у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Як визначено ст.654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. На підставі аналізу вищенаведених вимог чинного законодавства та встановлених у судовому засіданні обставин справи суд прийшов до висновку, що Договір оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21 лютого 2012 року, укладений сторонами, був розірваний з 06 серпня 2014 року в порядку, визначеному п.8.3 Договору, в зв'язку з чим зобов'язання за договором були припинені. Щодо доводів представника позивача про відсутність складеного сторонами договору оренди акту прийому-передачі об'єкта оренди, в зв'язку з чим договір не може бути припинений, суд вважає їх такими, що не спростовують встановленого в судовому засіданні факту розірвання договору оренди, та виходить з наступного. За змістом п.8.5 укладеного сторонами Договору оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21 лютого 2012 року, після закінчення строку дії цього Договору або його розірвання орендар зобов'язаний повернути орендодавцю об'єкт оренди в стані, придатному для його експлуатації (з урахуванням нормального зносу), протягом двох робочих днів з моменту закінчення строку дії цього договору, або його припинення із складанням акту прийому-передачі (а.с.3-4). Як вбачається зі змісту направлених відповідачем на адресу позивача [PERSON] рекомендованих листів від 18 липня 2014 року №86 та від 06 серпня 2014 року №94, а також рекомендованих повідомлень про вручення позивачу поштових відправлень від 19.07.2014 року та від 07.08.2014 року, ТОВ «ЛІДЕР БУД» вживав заходи на виконання зазначеного в п.8.5 Договору оренди нерухомого майна обов'язку щодо передачі позивачу орендованих приміщень, в тому числі: наполягав на особистій зустрічі з уповноваженим представником орендодавця 30 липня 2014 року о 9-00 ранку за місцезнаходженням об'єкта оренди ([ADDRESS]) щодо передачі об'єкта оренди, підготовки всіх необхідних документів для передачі даного об'єкта оренди, обговорення питання щодо сплати боргу орендної плати, а також запропонував для підписання відповідний акт прийому-передачі об'єкта оренди ( а.с.25,20,24,19). Зі змісту рекомендованих повідомлень про вручення позивачу поштових відправлень від 19.07.2014 року та від 07.08.2014 року також вбачається, що позивач вчасно отримав їх для вжиття відповідних дій щодо виконання обов'язку з прийняття об'єкту оренди у зв'язку з розірванням договору (а.с.24,19). Проте, враховуючи зміст листа від 23 липня 2014 року, направленого позивачем в адресу ТОВ «ЛІДЕР БУД» на лист від 18 липня 2014 року №86, яким позивач повідомляв, що вважає вимоги ТОВ «ЛІДЕР БУД» явно необґрунтованими, очевидно безпідставними та такими, що не мають жодних юридичних наслідків, посилаючись на вимоги ст.ст.629,651,654,525 Цивільного кодексу України, суд прийшов до переконання, що позивач ухилився від виконання покладеного на нього п.8.5 Договору оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21 лютого 2012 року обов'язку прийняти об'єкт оренди із складанням акту прийому-передачі. Крім того, з наданих позивачем листів ТОВ «МОНОЛІТ.НЕТ» від 02 березня 2015 року №020315-1, СПД [PERSON] від 02 березня 2015 року №1, ТОВ «Гарантія» від 06 березня 2015 року №39 вбачається, що з 01 серпня 2014 року відповідачем ТОВ «ЛІДЕР БУД» було припинено отримання послуг підключення та доступу до мережі Інтернет, з централізованої охорони об'єкту, що знаходився за адресою [ADDRESS], а також в період з 25 по 27 липня 2014 року було демонтовано засоби відеоспостереження, комп'ютери та сервер за вказаною адресою, що на думку суду підтверджує доводи відповідача про вжиття заходів на виконання зобов'язання за договором з повернення об'єкта оренди (а.с.141-143). Факт звільнення відповідачем орендованих приміщень, в тому числі на час розгляду справи в суді, також підтверджується наданими відповідачем фотознімками, з яких вбачається, що на дверях офісних приміщень в [ADDRESS], знаходяться вивіски інших суб'єктів господарювання: Центр розвитку дитини «Країна мрій», приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] (а.с.122). Крім того, дослідженням вищезазначених фотознімків встановлено, що на будівлі за вказаною адресою розміщене оголошення щодо оренди нежитлового приміщення: кабінети під офіс 2 поверх, площею 14 кв.м, 24 кв.м., 25 кв.м. 35 кв.м, під яким розміщений номер мобільного телефону позивача - [NUMBER], що на думку суду доводять факт виконання відповідачем зобов'язання з повернення об'єкту оренди, в тому числі приміщень, зазначених на Схемі розташування об'єкта оренди, серед яких значаться приміщення площею 14 кв.м., 15,5 кв.м., 24,3 кв.м., 25,4 кв.м., 24,1 кв.м., 36,3 кв.м. (а.с.5,122). При цьому встановлений в судовому засіданні факт розміщення за адресою місцезнаходження об'єкта оренди зовнішньої реклами відповідача ТОВ «ЛІДЕР БУД» з номерами мобільних телефонів та адресою офісу продажу: Січнева, 1, не спростовує встановленого в судовому засіданні факту дострокового розірвання Договору оренди (а.с.115-121,140). В судовому засіданні також встановлено, що позивач [PERSON] своїм листом від 04 серпня 2014 року письмово повідомив відповідача ТОВ «ЛІДЕР БУД» про заміну кредитора на підставі ст.516 Цивільного кодексу України, а саме, що у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року між позивачем а Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЛОГІСТИЧНИХ ПОСЛУГ» (України, 03150, м.Київ, вул..Казимира Малевича, 86-г), р/р 2600830115375: в ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ», м.Київ, МФО 300498, код ЄДРПОУ 20017340, новим кредитором по вимозі, що випливає з договору оренди №01-21/02-12 від 21.02.2012 року є ТОВ «ЦЕНТР ЛОГІСТИЧНИХ ПОСЛУГ» замість [PERSON], яке отримало наступний обсяг вимог: заборгованість з орендної плати з травня 2013 року до серпня 2014 року включно, пеня у відповідності з п.6.3 договору оренди за прострочку з травня 2013 року до серпня 2014 року включно, 3% річних у відповідності до ст..625 ЦК України за прострочку з травня 2013 року до серпня 2104 року включно (а.с.32) Проте, з наданої представником позивача Додаткової угоди до договору про відступлення права вимоги №1 від 01.08.2014 року, укладеної 03 серпня 2014 року між [PERSON] (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЛОГІСТИЧНИХ ПОСЛУГ» (новий кредитор) в особі директора [PERSON], встановлено, що первісний кредитор та новий кредитор домовились розірвати (припинити) цей договір за взаємною згодою з моменту підписання цієї додаткової угоди (а.с.79). Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що позивач [PERSON] повідомив відповідача ТОВ «ЛІДЕР БУД» про зазначену зміну кредитора згідно з Додатковою угодою до договору про відступлення права вимоги №1 від 01.08.2014 року, укладеною 03 серпня 2014 року, суду не надано та не зазначено джерел х здобуття. На підставі вищенаведеного суд прийшов до переконання, що відповідач ТОВ «ЛІДЕР БУД» має непогашене грошове зобов'язання перед позивачем щодо сплати заборгованості з орендної плати в сумі 204000 гривень, що виникла за період з травня 2013 року по липень 2014 року включно. Відповідно до вимог ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до змісту частини 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, за змістом ч.1 ст.624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. При цьому за змістом ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Також судом враховано, що відповідно до п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а також, що відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В зв'язку з цим посилання представника позивача на вимоги ч.2 ст.786 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку позовної давності за договором найму, є необґрунтованими, оскільки зазначена стаття передбачає особливості пред'явлення вимог про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, а також вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі. Судом встановлено, відповідно до умов п.6.3 укладеного сторонами Договору оренди нерухомого майна №01-21/02-12 від 21 лютого 2012 року, за прострочення сплати орендної плати, оплати інших платежів за цим Договором орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с.3-4). Таким чином, відповідно до вищенаведених умов укладеного сторонами Договору оренди рухомого майна, а також відповідно до вищенаведених вимог чинного законодавства відповідач ТОВ «ЛІДЕР БУД» на вимогу кредитора [PERSON] зобов'язаний сплатити суму боргу з орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що сталось з вини відповідача а також три проценти річних від простроченої суми за період з 01.05.2013 року по 10.03.2015 року включно. Крім того, відповідач зобов'язаний сплатити визначену договором неустойку у вигляді пені в межах строку спеціальної позовної давності, встановленої щодо вимог про стягнення неустойки, тобто за період з 22.01.2014 року, враховуючи дату звернення позивача з даною позовною заявою до суду (а.с.1). Відповідно до складеного позивачем розрахунку інфляційних, пені та 3% річних станом на 10.03.2015 заяви нарахована позивачем сума заборгованості становить: 324000 гривень боргу з орендної плати, в тому числі включаючи період за серпень 2014 року по січень 2015 року включно, тобто після розірвання договору; 80718 гривень 80 копійок інфляційних, в тому числі з нарахованої позивачем орендної плати за період з серпня 2014 року по січень 2015 року включно; 541720 гривень пені, втому числі за період з травня 2013 року та за порушення строків оплати нарахованої позивачем орендної плати за період з серпня 2014 року по січень 2015 року включно; а також 8904 гривні 99 копійок 3% річних в тому числі з нарахованої позивачем орендної плати за період з серпня 2014 року по січень 2015 року включно (а.с.136). Враховуючи наведені в письмових поясненнях позивача від 10.03.2015 роз'яснення розрахунків інфляційних, пені та 3% річних, правильність проведених розрахунків не викликає у суду сумнівів (а.с.139). Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Проте, вимоги позивача щодо стягнення інфляційних, пені та трьох відсотків річних підлягають частковому задоволенню з урахуванням частково задоволених судом позовних вимог щодо стягнення боргу з орендної плати за період з травня 2013 року по липень 2014 року включно в сумі 204000 гривень, а саме підлягають стягненню з відповідача на користь позивача наступні суми: - 62916 гривень 80 копійок збитки внаслідок інфляції, нараховані позивачем за період з 01.05.2013 по 10.03.2015 включно на суму боргу, що виникла станом на 01.08.2014 року (80718,80грн.-4040,00грн.-3860,00грн.-3220,00грн.-2702,00грн.-2300,00грн.-1680,00грн.= 62916,80грн.); - 7460 гривень 05 копійок - 3% річних, нараховані позивачем за період з 01.05.2013 по 10.03.2015 включно на суму боргу, що виникла станом на 01.08.2014 року (8904,99грн-366,58грн.-315,62грн.-266,30грн.-215,34грн.-166,03грн.-115,07грн.=7460,05грн.) (а.с.137). В частині позовних вимог щодо стягнення пені суд прийшов до переконання, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню в межах задоволених позовних вимог щодо стягнення основного боргу з орендної плати за період з травня 2013 року по липень 2014 року включно, в сумі 204000 гривень, а також в межах спеціального строку позовної давності за період з 22.01.2014 року, та з урахуванням вимог ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої суд вважає необхідним зменшити розмір нарахованої позивачем пені, яка значно перевищує розмір збитків, - на суму 85300 гривень (а.с.137). При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3654 гривні (а.с.1). Понесені позивачем зазначені судові витрати підлягають частковому задоволенню пропорційно до задоволених судом позовних вимог в розмірі 3596 гривень 77 копійок (359676,80грн. х1%=3596,77грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial