overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду з позовом до Пандуро [PERSON], Пандуро [PERSON], Пандуро [PERSON] Армандіни, [PERSON], третя особа Балтський районний сектор Головного Управління Державної міграційної служби в Одеській області, про визнання втратившими право на житло. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2016 року вона являється власником квартири [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстровано відповідачів, які з 2009 року у ній не проживають. Добровільно знятись з реєстраційного обліку вони не бажають, внаслідок чого створюють перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження квартирою. Посилаючись на викладене, вона просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування належною її квартирою. В судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи, в звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Балтського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області в судове засідання не зявилася, однак надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2016 року позивачка являється власником квартири [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, в цій квартирі зареєстровано відповідачів, які з 2009 року без поважних причин у ній не проживають. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи без поважних причин понад шість місяців, проводиться в судовому порядку. Оскільки відповідачі не є співвласниками частини квартири, з 2009 року без поважних причин не проживають у даній квартирі, тому слід відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON], від якого мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені в серпні 2015 року, внаслідок того, що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згодний. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає, хоча вважає, що може надавати таку допомогу, оскільки є працездатним та працює за приватним наймом, утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, тому позивач вимушена була звернутись з даним позовом до суду. 14.03.2016 року позивач надала до канцелярії суду заяву про уточнення своїх позовних вимог у зв'язку з тим, що їй на сьогоднішній день стало відомо те, що відповідач по справі працевлаштований, хоча і не офіційно та працює на будівництві, та просила стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 650 гривень на місяць. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи та зібрані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Батьком дитини, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.04.2001 року є, [PERSON]. 19.12.2013 року Ширяївським районним судом Одеської області даний шлюб було розірвано. Судом також встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю, [PERSON] і угоди про сплату аліментів між батьками не має. Таким чином, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, визначаючи розмір аліментів враховує положення ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 22.02.2016 року. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача в розмірі 650 гривень щомісячно. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. У заяві позивачка вказав, що крім неї в спірній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], яка в даній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, у звязку з чим [PERSON] була змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки самостійно зняти відповідача з реєстрації не може. В судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (серія ВРС №767244 від 13.07.2012 року) посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, та згідно свідоцтва про право власності на житло від25.01.2000 року, виданого згідно розпорядженням №5624 від 28.01.1999 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Також судом встановлено, що згідно довідки ПП ММР ЖЕК №1 «Бриз» №587 від 09.02.2016 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані з правом на користування житловою площею: позивачка [PERSON], що є власником особового рахунку, відповідач [PERSON] Відповідно до акту про непроживання посвідченого ЖЕК №1 «Бриз» від 16.02.2016 року з 10 серпня 2015 року по теперішній час відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає, будь-який звязок із спірною квартирою не підтримує. Таким чином, у звязку з тим, що відповідач не мешкає у спірній квартирі без поважних причин більше як 6 місяців, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, його можна визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Суд зазначає, що при розгляді справи будь-яких перешкод для проживання відповідача у спірній квартирі з боку позивача, судом встановлено не було. Крім того, наявність формальної реєстрації відповідача у квартирі приводить до додаткових матеріальних витрат позивачем, а саме додаткових платежів за квартплату та комунальні послуги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 24.10.2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області зареєстровано їх шлюб. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання ним спиртними напоями. Просила шлюб розірвати, оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні 21.03.2016 року позивач підтримала позовні вимоги та просила шлюб розірвати. Відповідач просив надати строк для примирення, так як він не буде вживати спиртні напої, вважає за можливе забережня сім'ї. Ухвалою від 21.03.2016 року суд надав сторонам два місяця, строк для примирення Після спливу строку для примирення позивач просила суд шлюб розірвати, так як відповідач продовжує зловживати спиртними напоями. У ній виникло почуття ненависті до відповідача. Просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по сплати судового збору. Відповідач повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи до суду не з'явився, тому справу розглянуто за його відсутністю. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Шлюб між сторонами зареєстрований 24.10.2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис №576 (а.с.7). Копією свідоцтва про народження підтверджено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Стаття 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підтримують шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, син проживає разом з позивачем, після надання строку, примирення між подружжя не сталося. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що з середини 2015 року вона з відповідачем більше не проживають однією сім'єю та фактично припинили шлюбні стосунки, погляди на життя виявилися несумісними, спільного господарства вони не ведуть, а сім'я існує формально. Позивачка в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Розглянувши заявлений позов, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав: Судовим розглядом встановлено, що 28.11.2008 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, актовий запис № 1210 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у подружжя є син - [PERSON], [INFO](а.с.6). У теперішній час примирення неможливе. Між подружжям майнового спору немає. Згідно ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що пзодальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей, що мають істотне значення для справи. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких озбставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі ст.ст.105 ч.3, 109 ч.3, 112 ч.2 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим. Також просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 551,20 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на розлученні. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення або розгляд справи в його відсутності до суду не надходило (а.с.15). Зі згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних поглядів на сімейне життя та ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхнього малолітнього сина, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди з підстав, зазначених в заяві. В судовому засіданні позивач пояснила, що До мене, як до підприємця звернулась [PERSON] з проханням позичити у борг гроші. Вона погодилась, та 11 лютого 2014 року надала [PERSON] 5000 грн у борг. Ще 01 грудня 2014 року відповідач отримала від неї у борг знову 5000 грн. Також 01 березня 2015 року [PERSON] знову отримала від неї в борг 5000 грн. Всього відповідач позичила у неї в борг 15000 грн.. Факт отримання грошей у борг підтверджується відповідними розписками. Повернути отримані у борг гроші [PERSON] обіцяла відповідно до 1 вересня 2014 року, 1 березня 2015 року, та також 1 вересня 2015 року. Однак на теперішній час [PERSON] свої зобов'язання не виконала, на вимоги про повернення отриманих у борг грошей відповіла, що їх у неї не має. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 15000 грн. та 551,20 грн. - документально підтверджені витрати на сплату судового збору. В разі визнання відповідачем позову, просить визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 61 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечила проти їх задоволення. Також просить суд визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 61 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги клопотання сторін, вважає можливим їх задовольнити, визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 61 ЦПК України, оскільки обставини визнані сторонами і заперечень проти заявлених позовних вимог в учасників процесу немає та задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Так, відповідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

22.02.2016року [PERSON]-Х.В. звернулась в суд з позовом до Львівської міської ради, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30 червня 2015року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою м. Львів, вул. Миколайчука,32/15 та предмети домашнього вжитку. Вона є єдиним спадкоємцем померлого, про інших спадкоємців за заповітом чи за законом їй не відомо. Маючи намір прийняти спадщину, вона звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON]. Проте, їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини і цей строк можливо продовжити лише у судовому порядку, а тому змушений звернутись до суду з позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові. Відповідачі представник Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у їх відсутності, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], який помер 30 червня 2015року, оскільки дізналась про смерть батька лише наприкінці січня 2016року. Дані обставини стверджуються поясненнями позивача та долученими до справи письмовими доказами. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на те, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, суд вважає за можливе визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

22.02.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся з позовом[PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

22.02.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved