Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 12 грудня 2012 року Нововознесенською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, актовий запис № 3. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що шлюб виявився невдалим, причиною розпаду сім'ї стало несумісність характерів, різні погляди на життя, а також те, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, після розірвання шлюбу виявила бажання залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав. Дослідивши письмові пояснення осіб, які беруть участь у справі, письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 грудня 2012 року Нововознесенською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу якої «[PERSON]», актовий запис № 3, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від спільного подружнього життя у сторін дітей немає. Як вбачається з позовної заяви, подружнє життя сторін у справі виявилося невдалим, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, зокрема позивача, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Повно та всебічно з»ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить його інтересам, при цьому також враховується, що відповідачем жодних заперечень на позовну заяву не подано. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: approved