Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

22.10.2015 позивач звернулася до суду і просить стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON], 12.08.1997 р. н. та [PERSON], 12.08.1997 р. н., у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час їхнього навчання, мотивуючи тим, що діти на даний час навчаються, матеріальної допомоги на утримання дочок відповідач добровільно не надає, хоча може надавати таку допомогу. Позивач просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Відповідач доводиться батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І ТП № 061318 та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І ТП № 061317. На даний час [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання Московського державного машинобудівного університету. Термін навчання становить з 01.09.2014 року по 31.08.2018 року, що підтверджується довідкою від 16.09.2015 року №4143. [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання національного університету біоресурсів і природокористування України. Термін її навчання становить з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, про що свідчить довідка від 02.09.2015 року №252. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу, однак право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов»язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; досягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв»язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Слід зазначити, що [PERSON] та [PERSON] навчаються на денній формі навчання, а тому не мають можливості працювати та у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги. З пояснень, викладених у позовній заяві, видно, що відповідач працює та може надавати матеріальну допомогу. Відповідач не заперечує проти позову і доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість суду не надав. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне врахувати періоди навчання дітей, а розмір аліментів слід визначити по 1/6 частині заробітку (доходу) відповідача на утримання кожної доньки, що в загальному становитиме 1/3 частину заробітку (доходу) відповідача . Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час навчання, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 182 СК України такий розмір встановлюється лише при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial