Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

24.06.2020 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що з 08.07.2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 07.05.2018 року розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач постійної грошової допомоги на доньку не надає, хоча має таку можливість; має у користуванні земельний пай батька. За таких обставин просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1\~700 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 24.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів Відповідач подав відзив на позов, в якому визнав позов частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1\~000 грн. Зазначив, що він не має постійного доходу через відсутність робочих місць у селі; він має хронічні захворювання і не може поїхати на заробітки. Дійсно, його батько має земельний пай, який він допомагає йому обробляти; робота є сезонною, а отримані доходи не є достатніми навіть для проживання його батьків. Його єдиним доходом є утримання підсобного господарства (корова, свиня, кури, качки), яке не є прибутковим. Також під час зустрічей з донькою він купує необхідні для неї речі, іграшки, продукти. Зазначив, що позивачка позбавляє його можливості спілкуватись із донькою, якщо він не надає їй гроші в більшому розмірі. Він не відмовляється надавати допомогу на утримання доньки, однак розмір аліментів, який просить стягнути позивачка, для нього не помірний. Відповідачем додано до відзиву письмові докази. Позивачка надала відповідь на відзив, в якій підтримала заявлені вимоги, наполягала на стягненні з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в сумі 1\~700 грн. Зазначила, що відсутність постійної роботи та заробітку не є підставою для ухилення від сплати аліментів. Відповідач надав заперечення проти відповіді на відзив позивачки з письмовими доказами. Наголошував на тому, що він не ухиляється від свого обов`язку по утриманню дитини. Зазначив, що обов`язок по утриманню доньки є рівною мірою як батька так і матері. За усною домовленістю із позивачкою він останні три роки сплачував на її користь аліменти 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; надавав кошти готівкою, а деякі платежі проводив через Банк; купував для доньки речі на прохання позивачки. Зазначив, що позивачка обмежує його та батьків у спілкуванні з донькою. Просить з урахуванням його матеріального становища стягнути аліменти в розмірі 1\~000 грн. Станом на день розгляду справи по суті інших заяв та доказів по суті спору сторонами не подано. Ухвалою суду від 21.07.2020 року відмовлено [PERSON] в задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, враховуючи позиції сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 18.07.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.05.2018 року у справі № 484/1726/18 розірвано. За час сумісного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.08.2016 року Первомайським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою від 23.06.2020 року, виданою адміністратором ЦНАП апарату виконавчого комітету Первомайської міської ради. Сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів на утримання доньки. Позивачка зазначає, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, однак відповідачем надано платіжні доручення (квитанції) про перерахування на її користь на утримання дитини періодичних платежів за період 2018-2020 років, що спростовує твердження позивачки про ухилення відповідача від надання грошової допомоги на доньку. Відповідач офіційно не працює і не зареєстрований як безробітний в Доманівській районній філії та в інших філіях та центрах зайнятості України, що підтверджується довідкою № 594 від 10.07.2020 року. [PERSON] займається підсобним господарством і не має стабільного заробітку (доходу). На думку суду, відсутність місця роботи та постійного заробітку не позбавляє обов`язку відповідача матеріально допомагати своїй дитині, яка потребує такої допомоги, адже він повнолітній і працездатний. [PERSON] не має утриманців, інвалідності. Він має хронічні захворювання внутрішніх органів, про що свідчать надані ним медичні документи, та потребує витрат на лікування. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, та його стан здоров`я відповідно до норм Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до частин 1,2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів згідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року 1 779 гривень, з 1 липня 1 859 гривень, з 1 грудня 1 921 гривня. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, тобто не має стабільного доходу, не має інших утриманців, інвалідності; він має проблеми зі здоров`ям та потребує лікування. Суд зауважує, що неприязні відносини, які склались між сторонами, не стосуються предмету спору. Сімейним кодексом України визначено, що обов`язок по утриманню дитини покладено рівною мірою на батьків. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як то визначено ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Твердження відповідача про те, що позивачка перешкоджає йому зустрічатись із донькою, суд не бере до уваги, оскільки такі обставини підлягають розгляду в окремому порядку при розгляді справи про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою тощо. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України. Враховуючі матеріальне становище дитини, задля забезпечення умов життя, достатніх для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, беручи до уваги матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд також вважає зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, встановлений Законом України «Про судовий збір» в розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 цього Закону.

Outcome: partial