Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

23 жовтня 1995 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із права на земельну частку (пай) розміром 2,36 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Зоря» с. Попелюхи Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] батько позивача, який помер 23 квітня 2015 року, однак не оформив належним чином своїх спадкових прав. Позивач у справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, проте не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове право. За захистом своїх прав [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, у п. 4 позовної вимоги, просила справу слухати у її відсутності (а.с. 3). Представник відповідача сільський голова Попелюхівської сільської ради, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнала (а.с. 24). Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 334699, виданим 04 грудня 1995 року (а.с. 12), стверджується, що [PERSON] помер 23 жовтня 1995 року у с. Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області. Випискою із списку громадян, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (а.с. 13), довідкою із книги реєстрації сертефікатів на право на земельну частку (а.с. 14) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Зоря» с. Попелюхи площею 2,36 умовних кадастрових гектара. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (частини 1 і 2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року). З довідки Попелюхівської сільської ради (а.с. 16) слідує, що [PERSON] не залишав по своїй смерті заповіту. Із цієї ж довідки слідує, що спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] не було. Статтею 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого, як з боку батька, так і з боку матері. Свідоцтвами про народження (а.с. 10-11), довідкою виконавчого комітету Попелюхівської сільської ради (а.с. 16) доведено, що [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Попелюхівської сільської ради (а.с. 16) стверджується, що [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON]. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року). Отже, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с. 16), йому з 23 жовтня 1995 року належить право на земельну частку (пай) площею 2,36 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Зоря» с. Попелюхи Мурованокуриловецького району Вінницької області, яке належало [PERSON]. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44441063 від 13 липня 2016 року (а.с. 18) слідує, що спадкові права в нотаріальній конторі [PERSON] не оформив. 23 квітня 2015 року [PERSON] помер (а.с. 8). Вище наведеним, а також довідкою виконавчого комітету Попелюхівської сільської ради (а.с. 16) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай), успадковане після [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON], склав заповіт (а.с. 9), який посвідчений секретарем виконавчого комітету Попелюхівської сільської ради 15 лютого 2002 року. Цим заповітом [PERSON] все своє майно, що буде належати йому на день смерті заповів своїй дочці [PERSON]. Зазначений заповіт за даними Попелюхівської сільської ради, станом на 10 листопада 2015 року, не змінювався і не скасовувався (зворот а.с. 9). Цим заповітом, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6), свідоцтвом про своє народження (а.с. 7), свідоцтвом про смерть (а.с. 8), а також оглянутою у судовому засіданні спадковою справою до майна померлого 23 квітня 2015 року [PERSON] (а.с. 25-30) стверджується, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка має право і прийняла спадщину після його смерті, отримавши 30 листопада 2015 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що розташована на території Попелюхівської сільської ради (а.с. 30). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 25 березня 2016 року (а.с. 15), слідує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити його права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с. 17). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved