Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

23 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання повернути майно та компенсувати моральну шкоду, а саме: про зобов'язання відповідача повернути позивачу його майно: телевізор «Toshiba», холодильник «Snayge», холодильник «Норд» 214-6, пральну машину «Сатурн», GPS навігатор «Garmin» GPSMAP 276, кухонний комбайн «Philips» НR-7766, стаціонарний телефон «Toshiba» SX-2930, флешку «Toshiba» на 4 Гб, двоспальне ліжко, акваріуми на 240 л., 180 л., 30 л. та два по 25 л., підставку для акваріумів; про зобов'язання відповідача компенсувати позивачу моральну шкоду в сумі 2 000 грн.; про зобов'язання відповідача [PERSON], при неможливості повернення майна в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, повному справному та працездатному стані, - здійснити компенсацію позивачу вартості таких недоліків з розрахунку їх вартості на момент проведення розрахунку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, підтвердив, що на час розгляду справи майно йому не повернуте відповідачем, вільного доступу до майна йому відповідач не надає, тому просив задовольнити його позовні вимоги. Визнав, що стаціонарний телефон «Toshiba» SX-2930 був придбаний сторонами вже під час їхнього шлюбу, зареєстрованого у червні 2000 року. Пояснив, що холодильник «Норд» 214-6, який він у вересні 2012 року перевіз до квартири відповідача, був проданий [PERSON] за 500 грн. без його відому, коштів за нього він не отримував. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію позивача, вважаючи позовні вимоги є законними та обґрунтованими, просив задовольнити позов повністю, з урахуванням того, що відповідачу підлягає відшкодуванню вартість проданого холодильника «Норд», GPS навігатора та флешки «Toshiba» на 4 Гб, які відповідач не в змозі повернути в натурі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково. Вона підтвердила, що телевізор «Toshiba», холодильник «Snayge», пральна машина «Сатурн», кухонний комбайн «Philips» НR-7766, двоспальне ліжко, акваріуми на 240 л., 180 л., 30 л. та два на 25 л., підставка для цих акваріумів дійсно є особистою власністю позивача, знаходяться на цей час в її квартирі, та вона не заперечує, щоб [PERSON] забрав їх. Вона і раніше надавала йому можливість забрати ці речі, однак позивач не забрав їх, висуваючи кожен раз додаткові вимоги про сплату йому коштів, щоб він залишив її в спокої. Коли вона припинила спільне проживання з позивачем у квітні 2013 року, то йому було надано три дні, протягом яких він міг вільно забрати свої речі. Вказаними речами позивача вона не користується. Щодо іншої частини позовних вимог -відповідач заперечила проти їх задоволення. Позивач пояснила, що GPS навігатор «Garmin» GPSMAP 276, флешка «Toshiba» на 4 Гб, які належать позивачу, у неї відсутні, вона їх не бачила, на її думку, вони у [PERSON], що він забрав їх разом з іншою частиною своїх речей 13-15 квітня 2013 року, так як їй вони не потрібні. Холодильник «Норд» 214-6 у неї відсутній, оскільки [PERSON] сам продав його за 500,00 грн., так як холодильнику було багато років, стан його був незадовільний, до того ж сторони користувалися новішим холодильником «Snayge», який привіз позивач. Стаціонарний телефон «Toshiba» SX-2930 стоїть у відповідача в квартирі, вона ним користується. Телефон був придбаний сторонами у 2001 році в шлюбі, та після розірвання шлюбу з позивачем у 2007 році залишився в неї, позивач на нього не претендував, оскільки він забрав собі дельтаплан у рахунок своєї частини у спільному майні подружжя. Вважає, що позивачу жодної моральної шкоди вона не завдавала, протиправних дій щодо нього чи його майна не вчиняла, не перешкоджала позивачу відразу, ще у квітні 2013 року, забрати свої речі, навіть просила його про це, однак позивач речей не забрав. Тому вимога про стягнення з неї компенсації моральної шкоди позивачу не підлягає задоволенню. Вимога про зобов'язання її здійснити компенсацію позивачу вартості недоліків майна також не підлягає задоволенню, є надуманою та необґрунтованою. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, подані сторонами, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими такі обставини, визнані в судовому засіданні особами, які беруть участь у справі, та підтверджені також показами свідків, документами. Сторони двічі реєстрували та перебували в шлюбі: з червня 2000 року до 2007 року, з 18 січня 2013 року до серпня 2013 року. Сторони проживали спільно у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS], у період з 1998 року по 2007 рік та з вересня 2012 року по 13 квітня 2013 року. Майно: телевізор «Toshiba» 32 AV 833, холодильник «Snayge», пральна машина «Сатурн», GPS навігатор «Garmin» GPSMAP 276, кухонний комбайн «Philips» НR-7766, флешка «Toshiba» на 4 Гб, двоспальне ліжко «Ніка» (каркас з матрацом «Акцент 2»), акваріуми на 240 л., 180 л., 30 л. та два по 25 л., підставка для акваріумів, - є особистою приватною власністю позивача [PERSON] Назване майно, окрім GPS навігатора «Garmin» GPSMAP 276та флешки «Toshiba» на 4 Гб, на час розгляду справи перебуває в квартирі відповідача, вільного доступу до якої позивач не має, і [PERSON] не заперечує проти того, щоб позивач забрав ці речі. Особи, які беруть участь у справі, визнали, що холодильник «Норд» 214-6 був придбаний 16.02.1999 року, а в 2012 році проданий за 500,00 грн., у володінні відповідача його немає. Згідно з показами свідків [PERSON], [PERSON] (сестра відповідача), які узгоджуються з поясненнями відповідача та не суперечать іншим дослідженим у справі доказам, холодильник «Норд» 214-6, який на той час знаходився у квартирі свідка [PERSON] [ADDRESS], у їх присутності був проданий позивачем [PERSON] покупцю, якого підказав [PERSON]; гроші за холодильник отримав безпосередньо позивач. Стаціонарний телефон «Toshiba» SX-2930, як визнали особи, які беруть участь у справі, був придбаний сторонами у 2001 році в шлюбі, знаходиться в квартирі відповідача; після розірвання шлюбу в 2007 році в сторін майнового спору не було: нажите під час шлюбу майно залишилось у [PERSON], з позовом про розподіл майна позивач до суду не звертався. Згідно з показами свідка [PERSON], які узгоджуються з поясненнями відповідача та не суперечать іншим дослідженим у справі доказам, стаціонарний телефон «Toshiba» від часу його придбання у 2001 році і до теперішнього часу постійно знаходився у квартирі [PERSON], яка ним користується; телефон є власністю відповідача, оскільки залишився їй після розірвання шлюбу з [PERSON] у 2007 році. Свідки [PERSON] (сестра позивача), [PERSON] (дочка позивача) показали, що спірний GPS навігатор «Garmin» вони останній раз бачили за кілька днів до 13.04.2013 року в квартирі відповідача, коли заїхали до [PERSON], так як [PERSON] планувала поїздку за кордон і їй потрібно було подивитися маршрут. У подальшому, вже з кінця квітня 2013 року, [PERSON] казав, що GPS навігатора в нього немає, і свідки в нього цього приладу більше не бачили. Доказів того, що ця річ перебуває у відповідача на час розгляду справи або залишилась у квартирі [ADDRESS], після того, як у квітні 2013 року [PERSON] перестав там проживати, позивачем суду не надано. USB-Flash «Toshiba» 4Gb (флешка «Toshiba» на 4 Гб) була придбана [PERSON] 21.07.2011 року за 100,00 грн., що підтверджується товарним чеком, виданим ФОП [PERSON] Доказів того, що ця річ перебуває у відповідача на час розгляду справи або була в її володінні на час залишення [PERSON] квартири відповідача, позивачем суду не надано. Позовну вимогу про зобов'язання відповідача компенсувати моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн. позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що дії відповідача завдають йому моральних страждань, оскільки він переживає з приводу відсутності в його володінні майна, через відсутність нормальних життєвих умов, та необхідність звертатися за захистом своїх прав до правоохоронних органів та до суду. Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Власник, згідно зі ст. 387 ЦК України, має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтями 1212, 1213 Глави 83 ЦК України визначені загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Відповідно до цих статей особа, яка набула майно за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Положення статей 387, 1212, 1213 ЦК України підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін у цій справі, оскільки встановлені судом обставини та докази, наявні в матеріалах справи, свідчать про те, що відповідач не має законної правової підстави володіти і користуватися майном, що належить позивачу. Позивачем [PERSON] під час судового розгляду не доведені належними та допустимими доказами факти наявності у відповідача майна, придбаного позивачем, а саме: GPS навігатора «Garmin» GPSMAP 276, флешки «Toshiba» на 4 Гб. Судом встановлено, що холодильник «Норд» 214-6 був проданий позивачем та відсутній у відповідача; стаціонарний телефон «Toshiba» SX-2930 був придбаний у 2001 році під час перебування сторін у шлюбі, був спільною сумісною власністю подружжя, а після розірвання шлюбу в 2007 році залишився за домовленістю сторін [PERSON], і тому цей телефон не є власністю [PERSON] Таким чином, на підставі наведеного вище суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними лише щодо частини зазначеного в позовній заяві майна, тому позовна вимога про зобов'язання відповідача повернути майно позивачу підлягає задоволенню частково. Позовна вимога про зобов'язання відповідача [PERSON], при неможливості повернення майна в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, повному справному та працездатному стані, - здійснити компенсацію позивачу вартості таких недоліків з розрахунку їх вартості на момент проведення розрахунку, не підлягає задоволенню, оскільки під час судового розгляду позивачем не доведено, що стан належного йому майна, яке перебуває у відповідача, за період з 16 квітня 2013 року погіршився (майно було пошкоджене або знищене) і що таке погіршення сталося з вини відповідача, або що майно не може бути повернуте в натурі. Відповідно до ст.ст. 16, 23 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; і має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому відповідно до норм ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи, що позивачем під час судового розгляду справи не доведені факти його душевних страждань, які б були наслідком протиправної поведінки відповідача щодо нього, або пошкодження чи знищення відповідачем його майна, суд дійшов до висновку, що вимога [PERSON] про зобов'язання відповідача компенсувати позивачу моральну шкоду в сумі 2 000 грн. задоволенню не підлягає. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує позивачу з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 150,46 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 23, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 1212, 1213 ЦК України,

Outcome: partial