Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

24.05.2018\~року [PERSON]\~звернувся до\~суду із\~наведеним вище\~позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго», який в подальшому уточнив, в обґрунтування якого зазначав наступне. Наказом № 658 від 16.10.2001 року він з 16.10.2001 року був прийнятий до ВАТ «Запоріжжяобленерго» (з 01.02.2017 року перейменовано в ПАТ«Запоріжжяобленерго») водієм. 06.04.2018 року згідно до наказу № 1358-к від 05.04.2018 року він звільнився з вказаного підприємства на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, при цьому на час його звільнення відповідач відповідний розрахунок з ним не провів і має перед ним заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року в загальній сумі 55\~469, 04 грн. З огляду на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у сумі 55\~469, 04 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянуті справи що виникають з трудових відносин. В дане судове засідання представник відповідача не зявився, подав клопотання про подальший розгляд справи у його відсутність. Крім того, надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Разом з тим, в судовому засіданні, яке було призначено на 14.06.2018 року представник відповідача зазначив, що позивач дійсно працював у ПАТ «Запоріжжяобленерго» і йому була нарахована заробітна плата, але не виплачена внаслідок скрутного фінансового становища, що склалося на підприємстві. Крім того, пояснив, що згідно до виданої йому довіреності він не має повноважень на визнання позову (а.с. 34, 35, 39). З урахуванням поданого представником відповідача клопотання та думки позивача про можливість продовження розгляду справи у відсутність останнього, суд вважає можливим здійснювати подальший розгляд справи без участі представника відповідача, що не суперечить положення ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 55\~469, 04 грн. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~положень статті\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом.\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1\~статті 13\~ЦПК України\~встановлено,\~що суд\~розглядає справи\~не інакше\~як за\~зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~43\~Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Статтею 1\~Закону України\~«Про оплату\~праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Нормами ст.\~47\~КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно до ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233\~КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Судом\~встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~наказу №\~658\~від 16.10.2001\~року позивач\~[PERSON]\~був прийнятий\~з 16.10.2001\~року до\~ВАТ «Запоріжжяобленерго»,\~яке з\~01.02.2017\~року перейменовано\~в ПАТ«Запоріжжяобленерго»\~на посаду\~водія, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії АТ-ІІІ № 0822884 (а.с. 14). 06 квітня 2018 року позивач був звільнений із займаної посади в ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно до наказу № 1358-к від 05.04.2018 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 15). Згідно довідки виданої ПАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованість перед [PERSON] по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року склала 55\~469, 04 грн., а саме: листопад 2017 року 4 827, 10 грн., грудень 2017 року 5 847, 01 грн., січень 2018 року 6 603, 82 грн., лютий 2018 року 8 571, 55 грн., березень 2018 року 9 935, 14 грн., квітень 2018 року 19 684, 42 грн. (а.с. 35). Таким чином, з наданих до суду доказів вбачається, що відповідач має заборгованість перед позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року в сумі 55\~469, 04 грн., а тому доходить висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно до п. 1. ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved