Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

24.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що звертався до Гуляйпільського районного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів (справа № 315/637/13-ц; номер провадження 2/315/8/2014 року). Суд вирішив стягнути з [PERSON] на його користь борг розмірі 58826 (пятдесят вісім тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 32 коп. Рішення суду набрало законної сили 01 лютого 2014 року. Виконавчий лист наданий 04.02.2014 року і державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої надіслано сторонам. Майже за три роки він отримав на свій рахунок кошти в сумі 11645 грн., 45 коп., а в останній рік взагалі виплати були поодинокими і становили 3245 грн. 45 коп., про що свідчать виписки з рахунку. Позивач вважає, що повернення коштів такими сумами взагалі поставить під сумнів можливість їх отримання в повному обсязі. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] на його користь три проценти річних у розмірі 4595 грн. 61 коп. та суму індексу інфляції у розмірі 38783 грн., 37 коп., а всього 43378 грн. 98 коп.. 09.03.2017 року відповідач надала заперечення проти позову в яких зазначила, що за договором поступки права вимоги №100301-1 за кредитним договором № НЛ - 040808 Б від 04.08.2008 року та за додатковим узгодженням закінчився 2012 року (рішення перше від 2014 року), кредитор не може нараховувати відсотки, суму індексу інфляції після 2012 року, тіло в свою чергу також не може бути збільшено. Вважає, що [PERSON]не може звертатися до суду з вимогами про стягнення грошових коштів та накладення арешту на майно у звязку з неналежним виконанням нею умов договору поступки права вимоги №100301-1 за кредитним договором № НЛ - 040808 Б від 04.08.2008 року та додатковим узгодженням так як позивач вже звертався до суду щодо вирішення спору між ними про той самий предмет і з тих самих підстав. 21 січня 2014 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області вже було вирішено цей спір у справі № 315/637/13-ц, відповідно до рішення якого було стягнуто з неї на користь [PERSON]заборгованість за договором поступки права вимоги№ 100301-1 за кредитним договором та додатковим узгодженням до договору від 01.03.2010 року станом на 01.03.2012 року в сумі 58076,43 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 42180,21 грн., проценти за користуванням в період з 01.03.2010 року по 01.03.2012 року в сумі 15896,22 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 749,89 грн., а всього 58826,32 грн. Зазначене рішення вже набрало законної сили і тому правовідносини перейшли в площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження». Враховуючи вищевикладене, суд не може повторно розглядати справу з тих же підстав, про той же предмет і між тими ж сторонами, і зобовязаний закрити провадження у справі. Механізму скасування попереднього рішення замість нового не існує, і це призводить до подвійної відповідальності боржника за одне і те ж порушення договору поступки права вимоги, а відповідно до норм Конституції України, а саме ст. 61, це заборонено. Прохала суд закрити провадження у справі за позовною заявою [PERSON]до [PERSON]про стягнення грошових коштів та накладення арешту на майно (а.с. 34-35). 10.04.2017 року позивач надав відповідь на заперечення, в яких він вказав, що відповідач [PERSON] не виконала судового рішення про стягнення грошових коштів. Суд вирішив стягнути з [PERSON] на його користь борг у розмірі 58826 грн. 32 коп. Відповідач зазначає, що вже було вирішено спір у справі № 315/637/13-ц і зазначене рішення набрало законної сили і зазначені правовідносини перейшли в площину виконання судового рішення і ці правовідносини врегульовані спеціальним законом законом України « Про виконавче провадження», а не ч.1 та ч.2 ст. 625 ЦК України з чим він не погожується взагалі враховуючи положення ст. ст. 509, 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. Вважає, що саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Виходячи з аналізу норм ст. 11, 12, 15, 16 ЦК України, ст. 2 ЦПК України слід зробити висновок, що право, яке захищає суд, повинно існувати на день прийняття судового рішення. Наявність судового рішення про стягнення боргу та передбачених ч.2 ст.625 ЦК України грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобов'язання й відкриття виконавчого провадження за цим рішенням за відсутності повного реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. За період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст.625 ЦК України має право стягнути з боржника три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати (Постанова ВСУ від 30 березня 2016 р.) За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Його грошові кошти знаходяться в грошовій одиниці України - гривні, а це значить, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня. (ВСУ в постанові від 27 січня 2016 р.) Прохав суд врахувати письмові пояснення на заперечення [PERSON] про стягнення з неї грошових коштів за даною позовною заявою і стягнути з [PERSON] на його користь три проценти річних у розмірі 4595 грн. 61 коп., та суму індексу інфляції у розмірі 38783 грн. 37 коп., а всього - 43378 грн. 98 коп (а.с. 49-51) В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надав. 13.04.2017 року представник позивача [PERSON] надала через канцелярію суду заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності. На позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити (53). Відповідач та її представник в судове засідання повторно не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце його проведення, заяв чи клопотань до суду не надали. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, представлені докази та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд\~приходить до таких висновків. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 січня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] був стягнутий борг у розмірі 58 826,32 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 01.02.2014 року (а.с. 11-12) Відповідно до листа Гуляйпільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області № 16.16-41/3344 від 12.04.2017 на виконанні знаходиться виконавче провадження № 53456592 з виконання виконавчого листа №315/637/13-ц від 04.02.2014 року Гуляйпільського районного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по договору поступки права вимоги №100301-1 від 01.03.2010 р. та додаткової угоди по договору від 01.03.2010 року станом на 01.03.2012 року в сумі 58076,43грн., з яких основна сума заборгованості 42180,21 грн., проценти за користування за період з 01.03.2010 року по 01.03.2012 року в сумі 15896,21 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 749,89 грн., а всього 58826,32 грн., який був повторно наданий стягувачем до відділу 22.03.2017 року на суму 47168,91грн. (з урахуванням частково сплачених коштів). 23.02.2017року головним державним виконавцем Жовніренко Н.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 1498,1499/16.16-41. Арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника накладено при першому надходженні виконавчого документа до виконання відповідно до постанови №419781 13 від 10.02.2014року. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 23.03.2017 року, за боржником [PERSON] зареєстровано житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, буд. 5, с. Дорожнянка Гуляйпільського району Запорізької області. На дану нерухомість накладено обтяження приватним нотаріусом [PERSON] згідно договору іпотеки № 2385 від 26.08.2008 року, дані щодо іпотекодержателя відсутні. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Дорожнянка, вул. Гагаріна, 5 та належить [PERSON], перебуває в іпотеці в КУ «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». Перерахування коштів з боку відповідача на користь позивача на виконання рішення суду підтверджуються копіями платіжних доручень та квитанцій ЗД УДППЗ «Укрпошта» (а.с.15-16). Судом наводиться розрахунок інфляційних втрат за наступною формулою: Збитки від інфляції = (сума боргу*індекс інфляції)/100 % - сума боргу. Інфляційні втрати розраховуються починаючи з 02 лютого 2014 року (наступний день після набрання рішенням суду законної сили) по 31.12.2016 року (за позовом): лютий 2014 року повернуто 00,00 грн., основна сума 58826,32 грн., 3 % - 135,38 грн., індекс інфляції 100,6, сума інфляції 352,96 грн.; березень 2014 року повернуто 00,00 грн., основна сума 58826,32 грн., 3% - 149,88 грн., індекс інфляції 102,2, сума інфляції 1294,18 грн.; квітень 2014 року повернуто 400 грн., основна сума 58426,32 грн., 3% - 144,06 грн., індекс інфляції 103,3, сума інфляції 1928,07 грн.; травень 2014 року повернуто 400 грн., основна сума 58026,32 грн., 3% - 147,84 грн., індекс інфляції 103,8, сума інфляції 2205,00 грн.; червень 2014 року повернуто 00,00 грн., основна сума 58026,32 грн., 3% - 143,07 грн., індекс інфляції 101,0, сума інфляції 580,26 грн.; липень 2014 року повернуто 800 грн., основна сума 57226,32 грн., 3% - 145,80 грн., індекс інфляції 100,4, сума інфляції 228,90 грн.; серпень 2014 року повернуто 400 грн., основна сума 56826,32 грн., 3% - 144,79 грн., індекс інфляції 100,8, сума інфляції 454,61 грн.; вересень 2014 року повернуто 400 грн., основна сума 56426,32 грн., 3% - 139,13 грн., індекс інфляції 102,9, сума інфляції 1636,36 грн.; жовтень 2014 року повернуто 400 грн., основна сума 56026,32 грн., 3% - 142,75 грн., індекс інфляції 102,4, сума інфляції 1344,63 грн.; листопад 2014 року повернуто 400 грн., основна сума 55626,32 грн., 3% - 137,16 грн., індекс інфляції 101,9, сума інфляції 1056,90 грн.; грудень 2014 року повернуто 400 грн., основна сума 55226,32 грн., 3% - 136,17 грн., індекс інфляції 103,0, сума інфляції 1656,79 грн.; січень 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 54826,32 грн., 3% - 139,69 грн., індекс інфляції 103,1, сума інфляції 1699,61 грн.; лютий 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 54426,32 грн., 3% - 125,25 грн., індекс інфляції 105,3, сума інфляції 2884,59 грн.; березень 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 54026,32 грн., 3% - 132,56 грн., індекс інфляції 110,8, сума інфляції 5834,84 грн.; квітень 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 53626,32 грн., 3% - 132,22 грн., індекс інфляції 114,0, сума інфляції 7507,68 грн.; травень 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 53226,32 грн., 3% - 135,61 грн., індекс інфляції 102,2, сума інфляції 1170,98 грн.; червень 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 52826,32 грн., 3% - 130,25 грн., індекс інфляції 100,4, сума інфляції 211,30 грн.; липень 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 52426,32 грн., 3% - 133,57 грн., індекс інфляції 99,0 сума інфляції -524,26 грн.; серпень 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 52026,32 грн., 3% - 132,56 грн., індекс інфляції 99,2, сума інфляції 416,21 грн.; вересень 2015 року повернуто 00,00 грн., основна сума 52026,32 грн., 3% - 128,28 грн., індекс інфляції 102,3, сума інфляції 1196,60 грн.; жовтень 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 51626,32 грн., 3% - 131,54 грн., індекс інфляції 98,7, сума інфляції -671,14 грн.; листопад 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 51226,32 грн., 3% - 126,31 грн., індекс інфляції 102,0, сума інфляції 1024,53 грн.; грудень 2015 року повернуто 400 грн., основна сума 50826,32 грн., 3% - 129,50 грн., індекс інфляції 100,7, сума інфляції 355,78 грн.; січень 2016 року повернуто 400 грн., основна сума 50426,32 грн., 3% - 128,13 грн., індекс інфляції 100,9, сума інфляції 453,84 грн.; лютий 2016 року повернуто 400 грн., основна сума 50026,32 грн., 3% - 118,91 грн., індекс інфляції 99,6, сума інфляції 200,10 грн.; березень 2016 року повернуто 00,00 грн., основна сума 50026,32 грн., 3% - 127,11 грн., індекс інфляції 101,0, сума інфляції 500,26 грн.; квітень 2016 року повернуто 636,36 грн., основна сума 49389,96 грн., 3% - 121,45 грн., індекс інфляції 103,5, сума інфляції 1728,65 грн.; травень 2016 року повернуто 727,27 грн., основна сума 48662,69 грн., 3% - 123,65 грн., індекс інфляції 100,1, сума інфляції 48,66 грн.; червень 2016 року повернуто 727,27 грн., основна сума 47935,42 грн., 3% - 117,87 грн., індекс інфляції 99,8, сума інфляції -95,87 грн.; липень 2016 року повернуто 454,55 грн., основна сума 47468,91 грн., 3% - 120,61 грн., індекс інфляції 99,9, сума інфляції 47,47 грн.; серпень 2016 року повернуто 00,00 грн., основна сума 47468,91 грн., 3% - 120,61 грн., індекс інфляції 99,7, сума інфляції 142,41 грн.; вересень 2016 року повернуто 00,00 грн., основна сума 47468,91 грн., 3% - 116,72 грн., індекс інфляції 101,8, сума інфляції 854,44 грн.; жовтень 2016 року повернуто 00,00 грн., основна сума 47468,91 грн., 3% - 120,61 грн., індекс інфляції 102,8, сума інфляції 1329,12 грн.; листопад 2016 року повернуто 00,00 грн., основна сума 47468,91 грн., 3% - 116,72 грн., індекс інфляції 101,8, сума інфляції 854,44 грн.; грудень 2016 року повернуто 300 грн., основна сума 47168,91 грн., 3% - 119,85 грн., індекс інфляції 100, сума інфляції 00,00 грн.. Позивачем наведений розрахунок 3% річних за формулою (сума заборгованості : 365 днів : 100% х 3% х кількість днів певного місяця). З розрахунком в цій частині суд погоджується та приймає його за вірний. Таким чином, загальна сума 3 % річних склала 4595,61 грн., а сума інфляційних витрат 38 296,52 грн.. Загальна сума вимог складає 42 892,13 грн.. При вирішені позову суд виходить з такого. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені такі обставини. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязання сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Суд враховує те, наявність ухваленого Гуляйпільським районним судом рішення про задоволення вимог позивача, виконання якого не здійснено належним чином, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Виходячи з аналізу норм ст. 11, 12, 15, 16 ЦК України, ст. 2 ЦПК України слід зробити висновок, що право, яке захищає суд, повинно існувати на день прийняття судового рішення. Наявність судового рішення про стягнення боргу та передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобов'язання й відкриття виконавчого провадження за цим рішенням за відсутності повного реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. За період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати (Постанова ВСУ від 30 березня 2016 р.) За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Відповідач не спростувала вказані обставини та не надала суду доказів відсутності своєї вини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми в загальному розмірі 42\~892,13 грн., оскільки відповідач продовжує порушувати права позивача. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір.

Outcome: partial