overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

22 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила винести рішення, яким визначити додатковий строк терміном 90 (дев'яносто) календарних днів для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO], оскільки після смерті останнього вона у шестимісячний строк, який відведений законом для подачі заяви про прийняття спадщини, не звернулась до нотаріальної контори по причині того, що неправильно зрозуміла роз'яснення працівників сільської ради щодо прийняття спадщини протягом шести місяців, а також через те, що нещодавно отримала заповіт та інші документи, які необхідні для прийняття спадщини. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, надали до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують, також просили справу розглянути без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ст.197 ч.2 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві [INFO], [PERSON] помер [INFO]. Згідно заповіту від 18.08.1999 року [PERSON] все своє майно заповів дочці [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Малоглумчанською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області 12.01.1963 року, [PERSON], [INFO], являється дочкою [PERSON] Згідно з довідкою № 259 від 17.04.2015 року, виданою Виконавчим комітетом Малоглумчанської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, відповідно до погосподарської книги № 9 особовий рахунок [NUMBER] [PERSON] дійсно належить ? будинку по [ADDRESS] У відповідності до ст.ст.1269, 1270 ЦК України, позивач повинна була до 26.03.2015 року подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак не зробила цього. Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

22 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. 29 квітня 2015 року до початку розгляду справи по суті позивач ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

22 квітня 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить ухвалити рішення про визнання відповідачів таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він, позивач зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. Крім цього в даній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Ще в 1992 році, після одруження [PERSON] забрав всі свої особисті речі та покинув квартиру [ADDRESS], разом з ним покинув дану квартиру його син, відповідач [PERSON] З цього часу відповідачі не проживають у [ADDRESS]. В зв'язку з вищенаведеним просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду. Заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з долученого до матеріалів справи Ордеру № 577 від 1966 року позивачу [PERSON]. було надано квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON]. зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS]. Крім цього в даній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Дана обставина підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою ЛКП «Північне-411» з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 730 від 27.04.2015 року. В 1992 році, після одруження [PERSON] забрав всі свої особисті речі та покинув квартиру [ADDRESS], разом з ним дану квартиру покинув його син, відповідач [PERSON] З цього часу відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі, їх особистих речей у квартирі також не має. Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі стверджується також долученими до матеріалів справи актами ЛКП «Північне - 411» № 319 від 08.10.2014 p., № 365 від 08.12.2014 p., № 115 від 09.04.2015 p. у яких мешканці будинку підтвердили своїми підписами факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. У відповідності до ч. 1 ст. 70 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідачі без поважних причин більше шести місяців не проживають в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

22 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем 29 січня 1993 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені 17 років тому. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Майновий спір на даний час відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення гне заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія V1-НО № 385060, виданого Лебединською селищною радою Новоазовського району Донецької області 29 січня 1993 року, актовий запис № 02. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

22 квітня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свій позов вона мотивує тим, що сімейне життя не склалося, з квітня 2015 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. В шлюбі мають одну неповнолітню дитину. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав. Заслухавши позивачку та відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 20 травня 1994 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 260080, виданого Розівською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис № 5 (а.с.5). Як видно з копії свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON], який народився 25 березня 2001 року (а.с.6). Дитина в даний час проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні. Сторони шлюбні відносини не підтримують з квітня 2015 року, проживають окремо, позивачка створила іншу сім'ю без реєстрації шлюбу. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 14 травня 2015 року сторонам надавався місячний строк для примирення. Однак, сторони не досягли примирення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

22 квітня 2015 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 24 жовтня 1986 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син: [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося у звязку з тим, що відповідач «людина з важким характером» та у позивача відсутнє бажання жити з ним надалі. Спору майнового характеру між сторонами не має. Шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Якимчук Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши заяву в якій розгляд справи просив провести без своєї участі. Позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згодний. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1986 року (а.с.3). Шлюб зареєстровано Будинком одруження м. Фрунзе (с 01.02.1991 року м. Бішкек, Киргизька республіка) актовим записом №2983. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є неповнолітній син: [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом з позивачкою. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 2\~ст.104 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За\~ч.3\~ст.105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України\~ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~ інтересам\~їхніх\~дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

22 квітня 2015 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області задоволено позов [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи Відділ державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Львівській області, приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Манзілевської Тетяни Станіславівни, про поділ спільної сумісної власності, визнання іпотечного договору недійсним, виключення майна з акту опису та скасування заборони на відчуження майна. Зокрема, визнано за [PERSON] право власності на ? ідеальну частину квартири [ADDRESS]; визнано недійсним іпотечний договір від 17.12.2007 року, зареєстрований у реєстрі за №4156, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON]; вирішено виключити з акту опису й арешту майна від 24.09.2012 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого напису №52, виданого 21.01.2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, - квартиру [ADDRESS], скасувавши відповідну заборону на відчуження даної квартири. Сторони у справі та треті особи в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Присутність сторін у судовому засіданні не є обов'язковою. При ухваленні рішення у вищезазначеній справі, судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на те, що позивачем сплачено 835,82 грн. судового збору (квитанція від 05.11.2014 року), тобто 1% від ціни позову - 83582 грн., яка випливає з ? вартості спірного майна згідно довідки КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» №381 від 31.10.2014 року (167164 грн.), то вказану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] Крім цього, позивачем заявлено також позовні вимоги немайнового характеру, а тому, судові витрати в розмірі 243,60 грн. слід розподілити в рівних частках між відповідачами [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», які стягнути з останніх в дохід держави. За таких обставин, суд вважає за доцільне ухвалити додаткове рішення, доповнивши резолютивну частину рішення від 22 квітня 2015 року вирішенням питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 06 квітня 2006 року по 02 лютого 2015 року він обіймав посаду Очаківського міського голови. У період з 13 грудня 2013 року по 09 грудня 2014 року ним було витрачено 19 606 грн 30 коп. власних готівкових коштів на придбання пального для службового автомобіля, про що складено відповідні звіти, суми за якими взято на облік в управлінні Державної казначейської служби. Разом із тим, з 2013 року і по теперішній час останнім було призупинено операції по рахунках виконкому Очаківської міської ради. Посилаючись на те, що підприємство зобовязане відшкодувати витрати працівника на придбання товарів, просив стягнути з відповідача на його користь 19 606 грн 30 коп. в рахунок заборгованості за звітами про використання коштів за вказаний вище період. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності; представник позивача, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; представник відповідача вказала, що позов визнає у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з копії трудової книжки (а. с. 8-10) позивач [PERSON] з 06 квітня 2006 року по 02 лютого 2015 року обіймав посаду Очаківського міського голови. З наданих позивачем звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та доданих до них квитанцій (а. с. 11-19) вбачається, що [PERSON] було витрачено 19 606 грн 30 коп. власних готівкових коштів на придбання пального для службового автомобіля, суми за якими взято на облік в управлінні Державної казначейської служби. Правові підстави даного спору врегульовані нормами ст.ст. 1159, 1160 ЦК України. Так, статтею 1159 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобовязана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано. Згідно з ч. 1 ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, враховуючи те, що підприємство зобовязане відшкодувати витрати працівника на придбання товарів і таке придбання було ним схвалене, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача за клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 07 жовтня 2006 року вступив у зареєстрований шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося за причиною непорозуміння та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини фактично припинені з 2010 року. З цього часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо, взагалі не спілкуються між собою. На теперішній час позивач проживає сім'єю з іншою жінкою, у якої від фактичних шлюбних відносин з позивачем народилася дитина. Мають намір створити сім'ю, у зв'язку з чим збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам позивача. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає в повному обсязі, просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2006 року, який оформили у Геніївській сільській раді Зміївського району Харківської області, свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 15. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], 07.02.2008 року. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, позивач фактично створив нову сім'ю та має намір укласти шлюб, у зв'язку з чим подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не теперішній час не існує. За спільною згодою сторін дитина залишаються проживати разом з матір»ю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved