Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

22.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів, який згодом уточнила та просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1400 гривень щомісячно, починаючи від дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину, яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, від надання допомоги в утриманні сина у добровільному порядку ухиляється, тому вона вимушена звернутися до суду. Крім цього, позивач просить стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 2100 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнений позов. Відповідач у судовому засіданні заявив про часткове визнання позову та повідомив суд про неможливість з його сторони на даний час сплачувати аліменти у вказаному розмірі, пояснивши, що у зв'язку з погіршенням стану здоров'я не працює, переоформлює інвалідність, яку йому було призначено в 2010 році. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 450 грн. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ч.1\~ ст.11 ЦПК України\~ суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. \~ Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 08.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області шлюбі, актовий запис №108. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 15.06.2010 народження, який проживає разом з позивачем. В 2010 році [PERSON] було призначено інвалідність. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2015 рік прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 600 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня предявлення позову до досягнення ним повноліття. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Що стосується вимог про стягнення додаткових витрат на утримання сина, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Разом з тим, з огляду на вимоги ч.1 ст. 185 СК України витрати у розмірі 2100 грн. на абонемент на відвідування занять у Центрі ДР «Подсолнух» не можливо віднести до додаткових витрат. Згідно ст.88 ЦПК України та ст.9 Закону України Про судовий збір з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 487 гривні 20 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Частина 2 ст.367 ЦПК України визначає, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial