Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

22 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що проживає з нею, в розмірі 1/4 частини усіх його доходів до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23-х років, вказавши, що дитина навчається у Медичному коледжі Харківської медичної академії післядипломної освіти на відділенні «Медсестринство І» за спеціальністю 5.12010102 «Сестринська справа» група М-01, на денній формі навчання за контрактом - договір про навчання № 13.26 від 27 серпня 2013 року, укладений з керівником вказаного закладу. Також просила суд стягнути з відповідача на її користь 14218,98 грн. в рахунок відшкодування ? частини її додаткових витрат, понесених нею на утримання спільної доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, а саме за навчання дитини та за проживання у гуртожитку, що складає усього 28437,96 грн., судові витрати - сплачену суму судового збору та за послуги банку в розмірі - 556,72 грн.. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1995р. по 2005р., який був розірваний за рішенням Золочівського районного суду Харківської області та вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу від 03 вересня 2013 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка з дня розлучення і по сьогоднішній день проживає з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON] навчається у Медичному коледжі Харківської медичної академії післядипломної освіти на відділенні «Медсестринство І» за спеціальністю 5.12010102 «Сестринська справа» група М-01, на денній формі навчання за контрактом. Для розвитку у дитини здібностей, потрібно було організувати процес її навчання, а тому позивачем укладений договір про навчання № 13.26 від 27 серпня 2013 року з керівником закладу в особі ректора Хвисюк О.М.. Згідно вимог договору термін навчання складає 3 роки 10 місяців, оплата за навчання становить 36480 грн.. Фактично позивачем до досягнення дитиною 18 років внесено оплату за всі семестри її навчання та за її проживання у гуртожитку навчального закладу - 28437,96 грн.. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, а позивач не в змозі самостійно утримувати доньку у зв'язку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, а тому прохає стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину її витрат в сумі 28437,96 грн., понесених нею на утримання спільної доньки [PERSON], до досягнення нею повноліття та сплачену суму судового збору та за послуги банку 556,72 грн.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти стягнення додаткових витрат на утримання дитини та стягнення аліментів на свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. За клопотанням позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору була залучена до участі в справі [PERSON] - спільна донька сторін, яка позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, а також третьої особі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Ст. 51 Конституції України, яка кореспондує ч.1 ст.180 СК України, встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а «розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини». Статтею 185 СК України встановлений обов'язок батька брати участь у додаткових витратах на неповнолітню дитину, викликаних розвитком її здібностей в певній сфері. У відповідності з ч. 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності з вимогами п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Стаття 199 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03.09.2013р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 8), згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.11.2013 р. позивач перебуває у другому шлюбі. Судом встановлено, що [PERSON] навчається на денному відділенні у Медичному коледжі Харківської медичної академії післядипломної освіти на відділенні «Медсестринство І» за спеціальністю 5.12010102 «Сестринська справа» група М-01, на денній формі навчання за контрактом - договором про навчання № 13.26 від 27 серпня 2013 року, укладеного між позивачем та керівником навчального закладу. Згідно договору термін навчання складає 3 роки 10 місяців, оплата за навчання становить 36480 грн.. Фактично позивачем до досягнення дитиною 18 років внесено оплату за всі семестри її навчання та за її проживання у гуртожитку навчального закладу - 28437,96 грн.. Згідно до вимог закону сторони зобов'язані нарівні утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути з відповідача 1/2 частину її додаткових витрат на дитину у розмірі 14218 грн. 98 коп.. Аналіз положень Сімейного кодексу України дозволяє дійти висновку, що стаття 199 Сімейного кодексу України на відміну від ст. 180 Сімейного кодексу України не презюмує безспірного обов'язку батьків утримувати повнолітніх дітей. Відповідно до вимог ч. 1ст. 199 Сімейного кодексу України однією із умов виникнення обов'язку батьків утримувати повнолітню дочку або сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги є умова, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Встановлено, що [PERSON] отримує щомісячно зарплатню працюючи водієм в ХД УДППЗ «Укрпошта» та дохід від ТОВ «Козачанський» у вигляді орендної плати від здачі в оренду земельної ділянки. За таких обставин, враховуючи, що позивач продовжує навчання у Медичному коледжі Харківської медичної академії післядипломної освіти на денній формі навчання за контрактом, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки сума аліментів є прийнятною та допустимою з урахуванням фактичних обставин справи та матеріального стану сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved