Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

23 грудня 2013 року, позивач [PERSON], звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просив суд, визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою : [ADDRESS] та зобов'язати Овідіопольський РС ГУДМС України в Одеській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою, у зв'язку з належністю йому на праві приватної власності вказаного будинку та не проживанням відповідачів за вказаної адресою з 2004 р., відсутністю у його будинку будь-яких особистих речей відповідачів, які не сплачують за комунальні послуги у будинку, і яким не користуються, що заважає йому, як власнику будинку на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм власним будинком. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, однак, надіслав на адресу суду свою письмову заяву, в якій, посилаючись на ст. 158 ЦПК України, повністю підтримав свій позов, просив його задовольнити та справу слухати без його участі (а.с. 22). Представник відповідача Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи, був повідомлений належним чином, однак надіслав до суду заяву, в якій просив суд, розглянути вказану справу без його участі (а.с. 18). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за адресою їхнього місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою Дальнцької с/р № 851 від 01.11.2013 р. та поштовою відміткою на конверті «за зазначеною адресою не проживають», і інше місцезнаходження чи місце перебування позивачу і суду не невідоме, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали і у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (а.с. 15-17,19-20). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, розпорядження своїм майном. Статтями 71,72 ЖК України передбачено - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням, до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд встановив, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.12.2008 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.06.2005 р. - позивачу [PERSON], виданих на підставі розпорядження Овідіопольської РДА № 380 від 07.06.2005 р. на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами за адресою : [ADDRESS] (а.с. 6,7). Відповідно довідки Дальницької с/р № 851 від 01.11.2013 р., у вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які, як вбачається з позову не проживають у будинку позивача з 2004 р., в якому позивач проживає разом із своєю сім`єю, а також у вказаному будинку відсутні будь-які особисті речі відповідачів, які не сплачують за комунальні послуги у будинку, і яким не користуються, що заважає позивачу, як законному власнику будинку на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм власним будинком (а.с. 5). З позову вбачається, що відповідачі, які зареєстровані у приватному будинку позивача - не є його родичами чи членами його сім`ї та з позивачем, будь-якої усної чи письмової угоди або домовленості щодо оплатного чи безоплатного користування будинком ніколи не існувало та не укладалось. На сьогоднішній день, позивачу не відомо місце проживання чи перебування відповідачів, які з 2004 р. не проживають у спірному будинку і не з`являються за вищевказаною адресою. Суд дійшов висновку, що реєстрація відповідачів у будинку позивача, тягне за собою додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, неможливість отримати субсидії, а також перешкоджає позивачу у повній мірі реалізувати своє законне право власника будинку щодо вільного ним розпорядження по закону. Отже, суд дійшов висновку, що відповідачі, починаючи з 2004 р., не проживають у будинку позивача понад один рік без поважних причин. На думку суду, в даному випадку має місце спір про захист законного права власності позивача, як власника житлового будинку - з боку відповідачів. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved