Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

22.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні, посилаючись на те, що з 19 листопада 1999 року по 08 квітня 2010 року перебував у шлюбі з [PERSON] За час шлюбу сторонами у справі було придбано автомобіль HONDA CIVIC, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], який було зареєстровано на його імя. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 02 грудня 2009 року та ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області за відповідачем [PERSON] визнано право власності на ? частину автомобіля HONDA CIVIC, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. З моменту винесення рішення суду автомобіль перебуває у відповідача, яка чинить перешкоди позивачеві у користуванні автомобілем. Посилаючись на ст. 370, 364 ЦК України, ст.65,71 СК України просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля HONDA CIVIC, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] в розмірі 122\~320,00 грн., припинивши його право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля, покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. 27 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на спірний автомобіль та зобовязати відповідача передати ключі та технічний паспорт на автомобіль HONDA CIVIC, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], стягнути з відповідача сплачені нею судові витрати у справі в сумі 1774,41 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, проти задоволення зустрічного позову не заперечували, але просили вказати в рішенні суду, що право власності на автомобіль за [PERSON] визнається тільки після сплати нею компенсації вартості частки автомобіля. Відповідач [PERSON] пояснила, що її одноосібне користування спірним автомобілем є неможливим, хоча автомобіль фактично знаходиться у неї, але технічний паспорт на автомобіль та ключі від нього знаходяться у [PERSON], що позбавляє її можливості взагалі користуватися автомобілем. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь компенсації вартості ? частини автомобіля в сумі 122320 грн. та припинення права власності позивача на спірний автомобіль визнала. Пояснила, що згодна сплатити компенсацію вартості спільного майна та у неї є така можливість. Однак, враховуючи що в первісному позові ставиться питання виключно про стягнення з неї компенсації вартості спільного майна, та не вирішується питання про перехід до неї права власності на ? частину автомобіля, звернулась до суду з зустрічним позовом в якому просить визнати за нею право власності на спірний автомобіль та зобовязати відповідача передати ключі та технічний паспорт на автомобіль HONDA CIVIC, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], стягнути з відповідача сплачені нею судові витрати у справі в сумі 1774,41 грн. Вислухавши представників [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони, перебуваючи в шлюбі, придбали автомобіль HONDA CIVIC, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], який було зареєстровано на імя [PERSON] у РЕВ МВ №2 [PERSON] України в Харківській області. (а.с.13) Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 02 грудня 2009 року та ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області за [PERSON] визнано право власності на ? частину автомобіля HONDA CIVIC, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. Таким чином, автомобіль став належати сторонам на праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Здійснення права спільної часткової власності регулюється статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Судом встановлено, що спірний автомобіль знаходиться у [PERSON], тоді як ключі від нього та технічний паспорт на вказаний транспортний засіб знаходяться у [PERSON] Таким чином, кожна із сторін позбавлена можливості користуватись спільним майном, що порушує їх право власності на вказане майно. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; виділ частки із майна, що є спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.1 ст.364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно частини 2 цієї ж статті якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виходячи з наведеного, з урахуванням положень ст. 364 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки у майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обовязок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обовязковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обовязковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Отже, якщо один із подружжя (із співвласників) бажає отримати замість своєї частки у неподільній нерухомій речі грошову компенсацію, а інша сторона не хоче її добровільно сплачувати, то такий заінтересований співвласник має право звернутися до суду із відповідним позовом (відповідною вимогою) у порядку статті 364 Цивільного кодексу України. Обєктом спору є автомобіль HONDA CIVIC, 2007 року випуску, який належить сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частках на підставі рішення суду та є неподільною річчю. Відповідно до довідки субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] вартість автомобіля HONDA CIVIC, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] складає 244\~640 грн. (а.с.19) Сторони у справі вартість автомобіля не оспорюють. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що має матеріальну можливість сплатити [PERSON] грошову компенсацію вартості його частки майна, та це не буде для неї надмірним тягарем. Позивач [PERSON] просить припинити його право власності на ? частку автомобіля, таким чином суд вважає, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам позивача. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суд вважає необхідним врахувати наступні факти: частки сторін не можуть бути виділені в натурі, тому що автомобіль є неподільною річчю; спільне користування автомобілем неможливе через неприязні стосунки між сторонами після розірвання шлюбу; жоден із сторін не має можливості користуватися автомобілем, оскільки сам автомобіль знаходиться у відповідача а технічний паспорт та ключі у позивача; відповідач [PERSON] має можливість виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за нею права власності на спільне майно та це не становитиме для неї надмірний тягар. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь компенсації вартості ? частини автомобіля в розмірі 122\~320,00 грн. та припинення його права власності на ? частину автомобіля та зустрічний позов [PERSON] про визнання права власності на автомобіль та зобовязання [PERSON] передати технічний паспорт та ключі від автомобіля підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються зокрема, з судового збору. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Позивачем [PERSON] надано до суду квитанцію про сплату судового збору в розміру 1223,21 грн. [PERSON] надано до суду квитанції про сплату судового збору за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 1223,21 грн. та сплату судового збору за позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 551,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved