Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

22 липня 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить житловий будинок номер [ADDRESS] , який був переданий йому на підставі Акта про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями від 21 листопада 1991 року № 172 (далі - Акт від 21.11.1991) та рішення Згурівського райвиконкому. Проте нотаріус відмовив йому у реєстрації права власності на цей будинок, з метою подальшого його відчуження, оскільки Акт від 21.11.1991 має незастережні дописки, виправлення та вибілювання, тому просить визнати за ним право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та не стягувати із відповідача судові витрати. У підготовче засідання учасники справи повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були належним чином повідомлені, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю, наслідки чого йому відомі та зрозумілі. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 08.01.1992 на підставі Акта передачі житлового будинку, згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 30.06.1990 № 149 та з рішенням Виконкому Згурівської районної ради народних депутатів від 21.11.1991 № 172, яким затверджено акти передачі житлових будинків, [PERSON] було передано в особисту власність будинок номер [ADDRESS] , який складається із 4 кімнат загальною площею 109,0 кв. м. На підставі цього Акта позивач зареєстрував за собою у Переяслав-Хмельницькому БТІ право приватної власності на житловий будинок садибного типу, корисною площею 109,0 кв. м. 2 липня 2020 року [PERSON] виготовив технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , відповідно до якого загальна площа приміщень складає 129,5 кв. м. Із довідки-характеристики, вбачається, що інвентаризаційна вартість спірного майна на час розгляду справи складає 165732,00 грн. Розмір загальної площі змінено із 109,0 кв. м на 129,5 кв. м у результаті уточнення при проведенні поточної інвентаризації (не було врахувано площі літніх приміщень). Будівлі, які відповідно до діючого законодавства вважаються самочинними, за цією адресою відсутні. Виконком Згурівської селищної ради Київської області підтвердив, що позивач є власником будинку номер [ADDRESS] . Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , площею 0,1161 га належить на праві приватної власності [PERSON] . Нотаріус відмовив позивачу у посвідченні договору дарування з тих підстав, що акт про передачу житлового будинку садибного типу оформлено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме, містить виправлення та підчистки. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Ціна позову складає 165732,00 грн, розмір судового збору - 1657,32 грн. На підставі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, вбачається за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави 50 відсотків визначеного розміру судового збору, що становить 828,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved