overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 04 червня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки, внаслідок чого в сім'ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Шлюбні відносини припинили в 2013\~році з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна та утримання дітей не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з лютого 2015\~року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 червня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №\~120 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). 21 листопада 2011 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 6) та 12\~квітня 2013 року народився син [PERSON] (а.с. 7). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, внаслідок чого в сім'ї відбувались сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у лютому 2015 року, з того часу спільне господарство вони не та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 22 жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на формування моделі сім'ї ті різні цілі у житті. Шлюбні відносини припинили в серпні 2015 року з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з серпня 2015 року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 28 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, внаслідок чого в сім'ї відбувались непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у серпні 2015 року, з того часу спільне господарство вони не та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що з 28\~жовтня 2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний момент проживають разом з нею. Відповідач ухиляється від його обовязку утримувати дітей та добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, що ставить її у тяжке матеріальне становище. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28 жовтня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). 23 вересня 2001 року народився [PERSON] та 26 листопада 2003 року народилась [PERSON], батьками яких є позивач та відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 5, 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 4), відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням письмової згоди відповідача (а.с. 19) та вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому після уточнення позовних вимог просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 614,00 грн. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, відповідач добровільно допомоги не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Крім того, в заяві просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засіданні не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язок утримувати свою дитину покладається на обох батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 22.03.2016 року. Суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Також з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в доход держави у встановленому законом розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі п.1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 жовтня 2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Великокрупільської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 5, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння. Вони мають різні погляди на життя практично не спілкуються, спільне господарство не ведуть. Майнового спору не мають, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]» та в разі задоволення позову просить застосувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання сторони повторно не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, позивач направила суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, відповідач про причини неявки суду не повідомив, копію позовної заяви з додатками отримав, своїх заперечень суду не надав. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 жовтня 2008 року, який був зареєстрований виконкомом Великокрупільської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 5 (а.с.6 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8 - копія свідоцтва про народження). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на даний час шлюбні відносини з відповідачем припинилися, в добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вказав, що добровільно сплачує кошти на утримання дитини, на підтвердження чого надав відповідні квитанції. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КЕ № 165001, виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримання дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тому відповідач повинен брати участь у витратах на утримання дітей. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання батьком обовязку по утриманню дитини, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем в період розгляду справи, а саме 07 квітня 2016 року, на рахунок [PERSON] було перераховано 453 грн. 00 коп. на утримання сина. Вказана сума підлягає зарахуванню в рахунок сплати аліментів. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісяця до їх повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову щодо стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісяця заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходів, посилаючись на те, що хоча він і працює, проте отримує зарплату в розмірі 3400 грн., тобто не велику суму, а тому не в змозі сплачувати аліменти у тому розмірі, як просить позивач. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 листопада 2002 року, актовий запис 1873 (а/с 7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 8, 9). Позивач отримує державну соціальну допомогу дитині інваліду до 18 років, яка призначена дітям сторін, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER], виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради (а/с 6). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, що відповідач є працездатним, на його утриманні інші особи не перебувають, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], який на час звернення до суду проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, працювати можливості не має, відповідач добровільно матеріальної допомоги, як на утримання позивача так і на утримання сина не надає, а тому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку, в твердій грошові сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно. Сторони в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 16 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.6), від якого у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Як вбачається з довідки КП «Хмільниккомунсервіс» № 308 від 04 березня 2016 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з позивачем проживає її син [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради № 167 від 16 лютого 2016 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення і одержує допомогу при народженні дитини (а.с.9). Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, враховуючи те, що позивач являється дружиною відповідача, проживає з їх дитиною, яка не досягла трьох років, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що позбавляє її можливості працювати, інформації щодо неможливості відповідачем надавати утримання дружині не надано, відповідач працездатний, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі ч. 2, 4 ст. 84 СК України,

Outcome: approved