Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

21 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. У забезпечення належного виконання цього договору між ПАТ «УкрСиббанк», з одного боку, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], з другого боку, було укладено договір поруки. Між тим, згодом ПАТ «УкрСиббанк» у порушення умов кредитного договору збільшило розмір процентної ставки за договором. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання укладеного договору поруки припиненим (а.с.а.с. 2 5). 04 серпня 2016 року та 21.09.2016 року, відповідно, суд своїми ухвалами залучив до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, а представник відповідача заперечувала проти його задоволення. [PERSON] у суді не заперечував проти задоволення позову. Решта третіх осіб до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є відповідач) та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11061436000 (далі кредитний договір), за яким АКІБ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит у сумі 18\~500,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,30% на рік) (а.с.а.с. 8 14). Того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк», з одного боку, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], з другого боку, було укладено договір поруки №11061436000/11061461000/П (далі договір поруки), за яким позивач та [PERSON] зобовязалися солідарно з [PERSON] відповідати за своєчасне повернення кредитних коштів (а.с.а.с. 6, 7). Відповідно до пункту 9.2 кредитного договору протягом його дії банк згідно з умовами підпункту 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання певних обставин (зокрема, у разі порушення позичальником кредитної дисципліни). При цьому банк може збільшити розмір процентної ставки лише, коли не пізніше 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки повідомить про це позичальника шляхом направлення поштою рекомендованого листа. Згідно з підпунктом 1.3.1 кредитного договору у випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки у порядку, передбаченому пунктом 9.2, застосовується попередній розмір процентної ставки. У відповідності з частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Ця норма цілком кореспондується з приписами пункту 2.1 договору поруки, за змістом якого кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, у наслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителів. Судом встановлено, що відповідач, користуючись положеннями пункту 9.2 кредитного договору, від 12.03.2008 року збільшив розмір процентної ставки, збільшивши таким чином і обсяг відповідальності позичальника та поручителя. За правилами статті 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на повне дотримання ним приписів пункту 9.2, що дозволило йому в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки. На підтвердження цього представником відповідача було надано незасвідчені належним чином копії листа від 19.02.2008 року № 168734 про збільшення розміру процентної ставки, адресованого [PERSON], списку згрупованих рекомендованих відправлень № 2791, а також повідомлення про вручення поштового відправлення. Позивач у суді пояснив, що ані [PERSON], ані він не отримували вказані документи. Натомість оригінали цих документів, за повідомленням повноважного представника відповідача, не збереглися. Таким чином, на виконання приписів статті 60 ЦПК відповідач не довів факт дотримання ним процедури збільшення позичальнику процентної ставки, встановленої пунктом 9.2 кредитного договору. Ураховуючи цей висновок, після укладення договору поруки зобовязання позичальника за кредитним договором були суттєво змінені без згоди позивача, оскільки відповідні зміни були запроваджені у спосіб, не встановлений кредитним договором. Це, безумовно, вплинуло на обсяг та зміст зобовязань позивача, який відповідає за повернення кредитних коштів солідарно з позичальником. Відтак, з моменту одностороннього збільшення розміру процентної ставки, тобто від 12.03.2008 року, порука в силу закону була припинена. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 18.06.2012 року (справа №6-73цс12) та у постанові від 26.09.2012 року (справа №6-100цс12), які відповідно до статті 3607 ЦПК є обовязковими для суду. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, встановивши дату припинення договору поруки.

Outcome: partial