Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

23 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що 07 березня 2003 року між ним та відповідачкою, був зареєстрований шлюб. Вказаний шлюб зареєстрований Радехівським відділом реєстрації актів громадянського стану РУЮ Львівської області, про що зроблено актовий запис за №10. За час перебування в шлюбі, у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та відповідач, [PERSON] , прожили у спільному шлюбі 15 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Але останнім часом вони не можуть порозумітися, як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Він та відповідач неодноразово намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, а за останній рік їх відносини лише погіршились. У зв`язку із тим, що спроби примиритись не принесли результатів, він прийшов до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їхніх дітей. Враховуючи їхні із відповідачем інтереси та інтереси дітей, вони припинили шлюбні відносини і перестали проживати разом. Отже, розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове життя та зберегти позитивне відношення до батьків у їхніх дітей. З відповідачем вони дійшли згоди, що їхні діти будуть проживати разом із нею. Майнових спорів між ними немає. Також, між ними узгоджені питання про утримання та виховання їхніх дітей. Враховуючи вказані обставини, просить шлюб між ними розірвати. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися. Подали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та наполягають на його задоволенні. Представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.20,29). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися позивач та представник позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подала, хоч згідно з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.17, 27-28). Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07.03.2003 року Радехівським відділом реєстрації актів громадянського стану РУЮ Львівської області, актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 07.03.2003 року (а.с.6). Під час шлюбу, у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] (а.с.7), [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Діти проживають разом із матір`ю в [ADDRESS] (а.с.10). Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім`ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved