Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

22.08.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом до відповідача [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, [PERSON] 25.09.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2018 року відкрите провадження по справі. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 05.12.2018 року. 05.12.2018 року наданий відзив на позовну заяву. 05.12.2018 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву в зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів. Справу призначено до розгляду на 01.02.2019 року 01.02.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву в зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача щодо уточнення позовних вимог. Справу призначено до розгляду на 27.03.2019 року. 21.02.2019 року надійшла уточнена позовна заява . 27.03.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 30.05.2019 Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В підготовчому судовому засіданні 30.05.2019 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог за уточненою позовною заявою позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.12.2016 року № 1-210 у спадковій справі № 154/2015 на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , площею 11.0200 га., склад землі рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , видане спадкоємцю [PERSON] , державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г., т.в.о. завідуючої Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, що складається в тому числі із земельної ділянки площею 11.0200 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області . За життя батько склав заповіт від 26.08.2008 року згідно якого заповів відповідачу вищезазначену земельну ділянку. Відповідач у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, а подав таку заяву лише 22.04.2015 року. Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 22.04.2015 року відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском ним строку подання заяви на прийняття спадщини. Після цього відповідач звернувся із позовною заявою до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в якій просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як пропущений з поважних причин. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 173/1581/15-ц позов відповідача був задоволений та відповідачу визначений додатковий трок для прийняття спадщини, протягом одного місяця з дні набрання законної сили рішенням суду. Дане рішення ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 року залишене без змін. Оскільки 10.02.2016 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року у справі № 173/1581/15-ц набрало законної сили, відповідач в 2016 році отримав у Верхньодніпровській нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку. Позивачем були оскарженні рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року у справі № 173/1581/15-ц та ухвала суду апеляційної інстанції. Постановою Верховного суду України від 13.06.2018 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року у справі № 173/1581/15-ц та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 року були скасовані, та відповідачу відмовлено у визначенні додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] За даних обставин видане відповідачу свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку має бути визнаним недійсним, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до відзиву на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні виходячи з того, що права позивача [PERSON] , не порушені, оскільки позивач у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори та з померлим не була зареєстрованою за адресою реєстрації останнього. Крім того [PERSON] ,. за життя склав заповіт на його ім`я, та отримав від нього безпроцентну позику в гривнях еквівалентну 4000 євро. Тому при задоволенні позову позивачки, остання має повернути йому зазначену суму, оскільки до с кладу спадщини входять не лише права, а й обов`язки спадкодавця. Третьою особою, Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області подана заява про розгляд справи у відсутність її представника, письмових пояснень на позовну заяву не надано. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог що предмету спору [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] . підтримала та пояснила, що вона була зареєстрована із спадкодавцем. Тому має право прийняти спадщину після смерті батька незалежно від строку звернення до нотаріальної контори та вона не заперечуватиме проти прийняття спадщини і позивачкою. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, що складається в тому числі із земельної ділянки площею 11.0200 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області . За життя [PERSON] , склав заповіт від 26.08.2008 року згідно якого заповів відповідачу вищезазначену земельну ділянку. Відповідач у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, а подав таку заяву лише 22.04.2015 року. Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 22.04.2015 року відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском ним строку подання заяви на прийняття спадщини. Після цього відповідач звернувся із позовною заявою до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в якій просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як пропущений з поважних причин. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 173/1581/15-ц позов відповідача був задоволений та відповідачу визначений додатковий трок для прийняття спадщини, протягом одного місяця з дні набрання законної сили рішенням суду. Дане рішення ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 року залишене без змін. Оскільки 10.02.2016 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року у справі № 173/1581/15-ц набрало законної сили, відповідач в 2016 році отримав у Верхньодніпровській нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку. Позивачем були оскарженні рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року у справі № 173/1581/15-ц та ухвала суду апеляційної інстанції. Постановою Верховного суду України від 13.06.2018 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року у справі № 173/1581/15-ц та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 року були скасовані, та відповідачу відмовлено у визначенні додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що підтверджується копією постанови. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким , що е прийняв її. Судом встановлено, що після набрання законної сили рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року у справі № 173/1581/15-ц у нотаріуса були підстави для видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] , був визначений додатковий строк для прийняття спадщини. Проте в подальшому постановою Верховного суду України від 13.06.2018 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року у справі № 173/1581/15-ц та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 року були скасовані, та [PERSON] , відмовлено у визначенні додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Таким чином відпала підстава за якою відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1301 ЦК України - Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Так як підстава за якою відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщину відпала в результаті ухвалення рішення Верховним Судом України про відмову [PERSON] ,. у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином з моменту ухвалення даного рішення відповідач є особою, що не мала права на спадкування після смерті [PERSON] Доводи відповідача про те, що і у позивача відсутнє право на прийняття спадщини, та, що у разі задоволення позовних вимог позивач повинна буде повернути йому позику, надану її покійному батьку не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки не відносяться до даного спору та не впливають на його вирішення. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн., 80 коп., оскільки позовні вимоги задоволені.

Outcome: approved