Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

23.05.2017р. КП «Дніпроводоканал» ДМР звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення (а.с. № 4 - 5). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2017р. позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» ДМР було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення станом на 01.01.2017р. у розмірі 18 135 грн. 09 коп., інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 11 639 грн. 99 коп. та 3% річних у розмірі 2 188 грн. 44 коп., а разом 31 963 грн. 52 коп. (а.с. № 32). Ухвалою суду від 23.10.2019р. була задоволена заява [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 14.11.2017р. та заочне рішення суду від 14.11.2017р. по цивільній справі за позовом КП «Дніпроводоканал» ДМР до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було скасовано. Розгляд справи, незважаючи на клопотання відповідача у заяві про перегляд заочного суду про призначення справи до розгляду в загальному позовному провадженні, було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з огляду на положення п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України (а.с. № 58-62,80). З урахуванням вимог ч.1 ст. 278 ЦПК України відповідач [PERSON] надав суду письмовий відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності. Позивач, отримавши копію ухвали від 23.10.2019р. - 25.11.2019р., не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, передбаченим ч.2 ст. 278 ЦПК України. В наданому до суду 14.11.2019р. відзиві на позовні заяву, відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що між сторонами відсутній індивідуальний договір про надання послуг, а тому позивачем не доведено існування договірних відносин. Крім того, з огляду на те, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] , а лише зареєстрований в ній, а том не є належним відповідачем по справі. Також зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки даний документ не підтверджений первинними документами бухгалтерського обліку. Разом з тим, в заяві від 14.11.2019р. просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до спірних правовідносин. Суму інфляції та 3% річних також вважав необхідним перерахувати з огляду на застосовані строки позовної давності. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, але вони станом на 01.01.2017р. мають заборгованість у розмірі 18 135 грн. 09 коп., яку позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів разом із судовими витратами, понесеними при пред`явлені позову. Крім того, просив стягнути інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 11 639 грн. 99 коп. та 3% річних у розмірі 2 188 грн. 44 коп. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у строк, встановлений зобов`язанням, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 6, п. 5,6 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель і виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг щодо послуг з централізованого водопостачання є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання, а щодо послуг з централізованого водовідведення, то це суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та місце реєстрації і відповіддю адресно-довідкового підрозділу (а.с.№7,16, 18). Заперечень цьому відповідачами суду не надано. Згідно статуту КП «Дніпроводоканал» ДМР, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради 15.02.2017р. № 60/18, метою та предметом діяльності позивача є господарська діяльність, в тому числі з надання послуг водопостачання та водовідведення (а.с.№9). Відповідно до ч. 4 ст. 23, ч. 4 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надаються згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , надаються послуги з водопостачання та водовідведення (а.с.№ 8-11). Заборгованість за користування наданими позивачем послугами виникла з 1999р. і станом на 01.01.2017р. становить 18 135грн. 09коп. (а.с.№ 8-11). Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачами обов`язку щодо оплати за надані позивачем послуги, відповідно до положень ст.625 ЦК України позивачем були розраховані 3% річних в розмірі 2 188грн. 44коп. та інфляційне збільшення 11 639грн. 99коп. Відповідачами, в тому числі відповідачем [PERSON] , не спростовувався сам факт надання послуг з водопостачання та водовідведення. Разом з тим, відповідач [PERSON] заявив про застосування строків позовної давності відповідно до положень ч. 3 ст. 267 ЦК України. Таким чином, з огляду на те, що позивач 03.03.2017р. звертався до суду із заявою про видачу судового наказу та ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2017р. позивачу було відмовлено в прийнятті заяви (а.с. № 12), то суд, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2014р. по 01.01.2017р. в розмірі 7 901грн. 58коп.(заборгованість за 2014р. - 1 902,92 грн., заборгованість за 2015р. - 2 628,48 грн., заборгованість за 2016р. - 3 370,18 грн.), відмовивши в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу в іншій частині. Крім того, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України і з урахуванням роз`яснень, що містяться в правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 16.12.2015р. у справі №6-2023цс15, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача інфляційне збільшення в розмірі 7 859грн. 91коп. (розрахунок наданий відповідачем виходячи з суми заборгованості в межах строків позовної давності, а також 3% річних в розмірі 672грн. 78коп. (7 901грн. 58коп. - сума боргу ? 3/100%/365 днів ? 1037- кількість днів прострочки - розрахунок наданий відповідачем). Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги позивача та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2014р. по 01.01.2017р. у розмірі 7 901 грн. 58 коп., інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 7 859грн. 91коп. та 3% річних у розмірі 672 грн. 78коп. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Заперечення відповідача [PERSON] щодо недоведеності позивачем права вимоги за послуги водопостачання та водовідведення, відсутність індивідуального договору про надання послуг, суд оцінює критично, виходячи з того, що відповідачі фактично отримували надані позивачем послуги за адресою: [ADDRESS] , що не спростовано жодним з відповідачів. Також, посилання відповідача [PERSON] на те, що відповідальність за неналежне виконання він не може нести, оскільки він не проживає в квартирі з 1999р., суд також оцінює критично, враховуючи положення ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Заперечення відповідача [PERSON] щодо застосування строків позовної давності, а також розрахунок інфляції та 3% річних, суд вважає обґрунтованими та при визначенні судом суми заборгованості ці заперечення враховані. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті при подачі позову судового збору пропорційно до задоволеної частини позову, а саме в розмірі 822грн. 65коп. (16 434,27грн. * 1600грн. : 31 963,52грн. ),тобто по 411грн. 33коп. з кожного відповідача (а.с.№2, 3). На підставі викладеного,

Outcome: partial