Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

21 травня 2021 року [PERSON] звернулась до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовом до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» про скасування наказу про звільнення за прогул без поважних причин та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 26.07.2021 у справі №592/6296/21 у задоволенні позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» про скасування наказу про звільнення за прогул без поважних причин та зобов`язання вчинити дії відмовлено. 30.07.2021 на адресу Ковпаківського районного суду м.Суми надійшла заява АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» про ухвалення додаткового рішення у справі №592/6296/21 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). Заявник вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від від 26.07.2021 у справі №592/6296/21 у задоволенні [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» про скасування наказу про звільнення за прогул без поважних причин та зобов`язання вчинити дії відмовлено. У відзиві на позовну заяву відповідачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, у розмірі 15 000,00 грн., що складається з витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, у відзиві на позовну заяву зазначено про намір надати суду докази понесення останнім витрат на професійну правничу допомогу у порядку, визначеному ч.8 ст.141 ЦПК України. Витрати відповідача на професійну правничу допомогу у справі №592/6296/21 склали 15 000,00 грн., а їх понесення підтверджено належними та допустимими доказами. Позивачка у запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 25.08.2021 проти задоволення заяви заперечує, посилаючись на те, що АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» в своїй структурі має юридичний відділ, працівники якого здійснюють правове супроводження діяльності товариства і залучення в даному випадку адвоката до даної категорії позову є не доцільним. Позивачка вказує, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. є значно завищеним згідно обставин справи. На даний час позивачка у зв`язку зі звільненням за прогул не може працевлаштуватися, відсутні кошти для проживання, сплатити витрати на правничу допомогу не має фінансової можливості. У судове засідання, що відбулось 14.09.2021 позивачка не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник відповідача адвокат Кисіль А.В. направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У відзиві на позовну заяву у даній справі відповідачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, у розмірі 15 000,00 грн., що складається з витрат на професійну правничу допомогу. Також у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено про намір надати суду докази понесення останнім витрат на професійну правничу допомогу у порядку, визначеному ч.8 ст.141 ЦПК України. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на те, що рішення Ковпаківського районного суду м.Суми у справі №592/6296/21, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю, ухвалено 26.07.2021, докази понесення судових витрат у цій справі разом з заявою про ухвалення додаткового рішення відповідачем надано до суду у строк передбачений ч.8 ст.141 ЦПК України, - 30.07.2021. Частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, 01.04.2020 між АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» та Адвокатським об`єднанням «АДВОС» укладено договір про надання правової допомоги №01а-2020, відповідно пп.5) п.1.2. якого Об`єднання надає послуги з представництва інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Пунктом 2.4.1 договору про надання правової допомоги №01а-2020 передбачено, що правову допомогу, яка не входить до переліку послуг абонентного обслуговування, визначеного Додатком №2, Об`єднання надає на підставі підписаних між сторонами окремих додатків до цього Договору, у яких сторони визначають вид послуги, її вартість, строк надання послуги (у разі можливості його визначення) та інші умови, які пов`язані із наданням такої послуги. Пункт 6.4. договору про надання правової допомоги №01а-2020 містить положення про те, що розмір гонорару Об`єднання за надання правової допомоги, яка не входить в перелік послуг за абонентним обслуговуванням, порядок та строки його оплати, визначаються в підписаних сторонами окремих додатках до цього Договору на надання відповідної послуги. На виконання умов договору про надання правової допомоги №01а-2020 між відповідачем та АО «АДВОС» укладено додаткову угоду №12 від 27.05.2021, відповідно до умов якого Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту професійної правничої допомоги під час розгляду у Ковпаківському районному суді м.Суми під час розгляду справи №592/6296/21 за позовом [PERSON] до АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» про скасування наказу про звільнення за прогул без поважних причин та зобов`язання вчинити дії. У пункті 2 додаткової угоди №12 від 27.05.2021 до договору про надання правової допомоги №01а-2020 відповідач та АО «АДВОС» визначили, що розмір гонорару Об`єднання за надання правової допомоги з питання, вказаного у п.1 даного Додатку, становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. Таким чином, розмір гонорару АО «АДВОС» встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником відповідача, а отже є визначеним. За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України. Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та ураховувати витрачений адвокатом час. Отже, адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019 у справі №5023/5587/12). За змістом частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу). 29.07.2021 АО «АДВОС» виставило відповідачу рахунок №56 для оплати правової допомоги (гонорару) на суму 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), який оплачений відповідачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 29.07.2021. Окрім того, на підставі додаткової угоди №12 від 27.05.2021 до договору про надання правової допомоги №01а-2020 відповідач та АО «АДВОС», уклали Акт надання послуг №62 від 29.07.2021 та звіт про обсяг наданих послуг до вказаного акту, яким узгодили перелік та обсяг наданої Об`єднанням правової допомоги у даній справі, а саме: 1) підготовка відзиву на позов (у т.ч. визначення завдання Об`єднання та переговори Клієнтом, вивчення нормативно-правих актів та судової практики, опитування посадових осіб Клієнта, збирання доказів, обговорення проекту відзиву на позов з Клієнтом, внесення виправлень та доповнень за бажанням Клієнта), на що витрачено 12 годин; 2) підготовка до участі у судових засіданнях, особисте представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях під час розгляду справи №592/6296/21 у Ковпаківському районному суді м.Суми, на що витрачено 3 години. Отже, витрати відповідача на професійну правничу допомогу у справі №592/6296/21 складають 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), а їх понесення підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як уже зазначалось, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) пов`язані безпосередньо з розглядом справи №592/6296/21, а їх понесення відповідачем підтверджується належними та допустимими доказами. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу суд вважає обґрунтованим та пропорційним до предмета позову, а також ураховуючи значення даної справи для відповідача та вплив її результату на його репутацію, оскільки останній впродовж багатьох років проводить активну господарську діяльність спрямовану на реалізацію продукції власного виробництва, у тому числі систематично приймає участь у процедурах публічних закупівель. У той же час, наявність інформації про судовий розгляд справи №592/6296/21, що міститься у відритому державному реєстрі судових рішень, вкрай негативно впливає на ділову репутацію відповідача, формують відповідну негативну думку у ділових партнерів, потенційних контрагентів, банківських установ, представників громадськості, що є неприпустимим. Крім того, судом урахована належна поведінка відповідача та його представника під час розгляду даної справи, спрямована на реалізацію процесуальних прав та обов`язків, свідоме прагнення до якнайшвидшого вирішення справи та відсутність будь-яких дій спрямованих на невиправдане затягування судового процесу тощо. Таким чином, суд приходить до висновку, що обсяг наданих послуг з професійної правничої допомоги (учинення відповідних дій) у даній справі підтверджується її матеріалами, а доцільність цих послуг доведено прийняттям судом їх до уваги при ухваленні рішення від 26.07.2021 про відмову у задоволенні позову. При цьому надані послуги не дублювали одна одну, не були спрямовані на затягування розгляду справи, потребували спеціальних професійних навичок та були передбачені умовами додаткової угоди №12 від 27.05.2021 до договору про надання правової допомоги №01а-2020 між відповідачем та АО «АДВОС». За таких обставин, заявлена до стягнення сума витрат на професійну допомогу відповідає необхідним критеріям співмірності та обґрунтованості. Відносно наданого відповідачкою заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки ЦПК не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, передбачена можливість запобігти зловживанням у визначення цього розміру з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу. Інша сторона може поставити під сумнів розрахунок витрат на правничу допомогу. При цьому, із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися за наявності клопотання іншої сторони. Це означає, що позивачка, як особа, яка заперечує зазначений відповідачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язана навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд,

Outcome: approved