Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

22.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] . 05.09.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі ухвалено заочне рішення. Ухвалою суду від 15.11.2018 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2018 року скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Звернувшись до суду з цим позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що 06.12.2010 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов котрого останній отримав кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 11437,03 грн., що складається з: 665,48 грн. заборгованості за кредитом; 3160,12 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 6590,62 грн. заборгованості за пенею; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини; 520,81 грн. процентної складової. Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 11437,03 грн. і судові витрати у справі. Представник позивача Коробков С.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував, що він отримував кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» та на даний час має заборгованість за ним. Відповідач зазначив, що він погашав заборгованість за кредитним договором, однак у зв`язку з хворобою його неповнолітнього сина, він не мав фінансової можливості сплачувати за кредит вчасно. Відповідач зазначив, що він є інвалідом другої групи з дитинства, не працює, сам виховує неповнолітнього сина, у зв`язку з чим не має можливості погасити заборгованість у розмірі 11437,03 грн.. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.12.2010 року сторони уклали кредитний договір № б/н. Відповідно до умов Договору, Банк надав відповідачеві кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9-25). Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 15.04.2018 року виникла заборгованість, розмір котрої підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 5-8). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Тобто пеня і штраф за своєю правовою природою є різними видами неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Положеннями статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача тільки розмір пені, та відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у стягненні штрафів у розмірі 500,00 грн. фіксованої частини; 520,81 грн. процентної складової, оскільки покладання на відповідача штрафу за несвоєчасне виконання того ж зобов`язання, на думку суду, є подвійним притягненням до відповідальності, що суперечить статті 61 Конституції України і узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Крім того, вирішуючи питання про розмір неустойки, що підлягає стягненню, суд вважає необхідним застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, котрою передбачено, що у разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України). Такого ж висновку дійшов Верховний суд України у справі № 6-100цс14 від 03.09.2014 року та № 6-1120цс15 від 04 листопада 2015 року, зазначивши, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд враховує, що відповідач є інвалідом другої групи, має на утриманні неповнолітнього сина, котрий хворіє на епілепсію, у зв`язку з чим постійно потребує лікування, а також враховує те, що розмір заборгованості по сплаті пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку просить стягнути Банк, становить 6590,62 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за кредитом 665,48 грн., а тому суд, реалізовуючи своє право, передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, до 665,48 грн. Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості у розмірі 4491,08 грн., що складається з: 665,48 грн. заборгованості за кредитом; 3160,12 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 665,48 грн. заборгованості за пенею. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial