overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

22 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою в якій зазначає, що 21 лютого 2004 року уклала шлюб із [PERSON]. Після реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] не змінювала. [INFO] народила дочку [PERSON] та [INFO] - дочку [PERSON], у свідоцтвах про народження яких їх прізвище помилково вказане [PERSON] замість [PERSON]. Через вказану помилку не має можливості подати відповідний пакет документів до заінтересованої особи для призначення субсидії та соціальної допомоги. У зв'язку з цим просить встановити факт, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала повністю і пояснила, що через різницю в її прізвищі та прізвищі дітей, яке зазначене у їх свідоцтвах про народження, не має можливості оформити субсидію та соціальну допомогу. Просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи проти заяви не заперечує і просить розгляд справи провести без її участі, про що подала відповідну заяву. У зв'язку з відсутністю заперечень проти заяви, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, відповідно до ст. ст. 200, 206 ЦПК України, враховуючи наявність для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення заяви. Судом установлено та стверджено паспортом громадянина України (а.с. 4), що заявник народилася [INFO] в с. Видричі Камінь-Каширського району. 21 лютого 2004 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5), після чого її прізвище залишилося [PERSON]. Згідно довідки Видричівської сільської ради Камінь-Каширського району від 22 січня 2018 року №139 (а.с. 6) [PERSON] [INFO] народила дочку [PERSON] та [INFO] - дочку [PERSON], що також стверджено свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 7, 8), де прізвища дітей записані як прізвище їх батька - [PERSON]. З цього вбачається розбіжність прізвища заявника із прізвищем її дітей, яке зазначене у свідоцтвах про їх народження. Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми заявника мають для неї юридичне значення, а саме для оформлення субсидії та соціальної допомоги. З досліджених документів, які знаходяться при справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] є дочками заявника. Задовольняючи заяву, із заінтересованої особи суд судових витрат не стягує, оскільки, згідно ст. 294 ч.7 ЦПК України, такі витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

22 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2009 року. Спільне життя у них не склалося через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на сімейне життя, внаслідок чого між ними виникають сварки та непорозуміння, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сімєю, просила шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про підтримання позову, просила розглянути справу без її присутності, проти заочного розгляду не заперечувала. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 17 вересня 2009 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Синівської сільської ради, актовий запис №03. Сторони мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зареєстрована та разом з дітьми проживає [INFO], а відповідач по вул. Миру, 18 у с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

22 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідні обставини позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі, мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріального утримання на дітей не надає, хоча відповідно до ст.180 СК України зобовязаний утримувати їх до досягнення ним повноліття. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей розмірі 35 відсотків усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивач вимоги викладені у позовній заяві підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодився сплачувати аліменти в розмірі 35 відсотків усіх видів його доходу. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 лютого 2002 року. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю в м. Хмельницькому без реєстрації, що в судовому засіданні не заперечив і відповідач. Неповнолітня [PERSON] проживає за місцем навчання у Тернопільському педагогічному університеті імені [PERSON], що підтверджується довідкою Лісовогринівецької сільської ради від 22 січня 2018 року №36. Обовязок батьків утримувати дітей закріплений в ст.180 СК України. Право вибору способу стягнення аліментів надано тому із батьків з ким проживає дитина, зокрема кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідне право передбаченеу ст.181 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховуються вимоги ч.1 ст.182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Зважаючи на те, що [PERSON] є працездатною особою, інших утриманців не має, спроможний та згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 35 відсотків, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу, розмір якої буде становити 1/3, зазначена частка є найбільш наближеною до розміру відсотків який погодився сплачувати відповідач. При цьому судом також враховуються вимоги ч.2 ст.182 СК України, з яких вбачається, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

22 січня 2018 року до суду з позовом звернулась позивач [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2006 року, актовий запис № 315, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою. З січня 2015 р. сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства. Позивач просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватись шлюбним прізвищем. У судове засідання позивач [PERSON] не з*явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 19). Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку с.ст. 128, 130 ЦПК України (а.с. 34, 38, 41-44). За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши докази\~ у справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 23 серпня 2006 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], 11 червня 2009 р.н (а.с.4), який проживає із позивачкою. Шлюбно-сімейні відносини, спільне проживання та ведення спільного сумісного господарства між сторонами припинено з січня 2015 р. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, думку позивачки про неможливість досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. В силу п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв*язку із задоволенням позовних вимог немайнового характеру з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору, у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

22 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 29.07.1995 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок відсутністю взаєморозуміння. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна немає. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначено, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 29.07.1995 року Будьонівським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Донецька, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - [PERSON]) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.07.1995року, актовий запис №284. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сім'ї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

22 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 16 563 грн. 47 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12.08.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,40 % на рік на суму залишку заборгованості. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість в розмірі 16 563 грн. 47 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 486 грн. 82 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 211 грн. 72 коп., заборгованість за пенею та комісією - 1600 грн. 00 коп., а також штрафи (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 764 грн. 93 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Таким чином, заборгованість за кредитом в розмірі 16 563 грн. 47 коп. та судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

22 січня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 16.11.2012 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Сторони у підготовче судове засідання не зявились, надійшли заяви з проханням провести підготовче судове засідання у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст.\~200, ч. 4 ст.\~206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2012 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з матірю. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

22 січня 2018 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 08.07.2013 року, зареєстрований у виконкомі Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 17. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 322587, 08.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Лебедєва) [PERSON] зареєстровано шлюб у виконкомі Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 17. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї неможливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 704,80 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

22 січня 2018 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 19.08.1989 року, зареєстрований у Міському палаці одруження м. Горлівки, актовий запис № 2021. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з Свідоцтвом про укладення шлюбу серії V-НО № 425540, 19.08.1989 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Фрасинич) [PERSON] зареєстровано шлюб у Міському палаці одруження м. Горлівки, актовий запис № 2021. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї неможливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 704,80 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved