Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

21 січня 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 02 травня 1998 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Протягом останніх чотирьох місяців подружні відносини припинено, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, наносить їй тілесні ушкодження, чим також завдає психологічні та душевні страждання дітям. З жовтня 2014 року разом з дітьми вона проживає в окремому будинку. Подальше проживання з відповідачем вважає неможливим, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному об'ємі з викладених у позовній заяві підстав, пояснила, що не бажає зберегти сім'ю і просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і заперечував розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 1998 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Карасинською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 11, 12, 13). Сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, протягом наданого судом за клопотанням відповідача двохмісячного терміну для примирення не примирилися, і позивачка [PERSON] категорично не бажає проживати з відповідачем у шлюбі та зберегти сім'ю. За таких обставин, суд вважає, що підстав для надання відповідачу [PERSON] повторно терміну для примирення немає. Отже, подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, оскільки суперечить інтересам позивачки, у зв'язку з чим, шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому змінювати їй прізвище немає підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу. Згідно з наданою квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 21 січня 2015 року позивачкою [PERSON] понесені витрати на правову допомогу, що полягала у підготовці адвокатом Дмитрук Л.І. цивільного позову до суду, у розмірі 200 грн. (а.с. 15). Окрім того, позивачкою [PERSON] при подачі позову до суду були понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належить стягнути понесені останньою і документально підтвердженні судові витрати у розмірі 443 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved