Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

22.02.2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 03.09.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що виконкомом Валер`янівської сільської ради Волноваського району Донецької області було зроблено актовий запис за №5. Від спільного шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На даний час, вона з відповідачем проживають окремо і збирається розлучатися. Відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги, на даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, та не має можливості працювати, оскільки доглядає за дитиною, яка не досягла трирічного віку. Джерел доходу крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку вона не має. У зв`язку зі складним матеріальним становищем вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача, тому звернулася до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області вбачається, що 03.04.2015 року складено актовий запис №127 про народження [PERSON] , [INFO] , де у графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 28.11.2018 року Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що 28.11.2018 року складено актовий запис №765 про народження [PERSON] , [INFO] , де у графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Із наявної у матеріалах справи довідки Військово-цивільної адміністрації м. Волноваха Волноваського району Донецької області про склад сім`ї виданої [PERSON] вбачається, що дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , 2018 р.н., дочка - [PERSON] , 2015 р.н., свекор - [PERSON] , 1962 р.н.. Із наявного у матеріалах справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконкомом Валер`янівської сільської ради Волноваського району Донецької області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.09.2014 року, про що складено актовий запис за №5. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Нормами ст. 84 СК України визначено, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як вбачається з матеріалів справи, матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною, має заробіток, оскільки доказів зворотнього не надав, а також те, що позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, дитина проживає разом із позивачем, що безумовно потребує постійних матеріальних затрат. Суд приходить до переконання, що аліменти на утримання позивача підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів розумності та справедливості, тому стягує аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , що буде відповідати вимогам чинного законодавства та інтересам сторін по справі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судові витрати до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі ст. 75, 84 СК України,

Outcome: approved