Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

22 червня 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що між нею та [PERSON], 20 вересня 2003 року, зареєстровано шлюб у Червонознамянській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 16, та видано відповідне свідоцтво 1-КЕ № 095674. Під час спільного проживання у сторін по справі народилася дитина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя в них не склалося, по причині різних характерів, різних поглядів на життя, у звязку з чим в них відсутнє взаєморозуміння та постійно виникали сварки. Сторони по справі не проживають разом 4 місяці, тому спільне господарство ними не ведеться. Позивач вважає, що подальше життя та збереження шлюбу з [PERSON] є неможливим та суперечить їх інтересам. Суперечок про розподіл майна, що є їх спільною власністю немає. Згода про утримання дитини між ними досягнута. По домовленістю сторін дитина залишається проживати з позивачем. На підставі викладеного просила суд, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20 вересня 2003 року у Червонознамянській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, за актовим записом за № 16. Після розірвання шлюбу залишити позивачу [PERSON] прізвище «Дон». Визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] разом з позивачем [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, на адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечувала Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є розписка про явку в судове засідання на 18 липня 2016 року о 08 годині 30 хвилин. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: 20 вересня 2003 року, між сторонами по справі зареєстровано шлюб у Червонознамянській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 16, та видано відповідне свідоцтво 1-КЕ № 095674. Під час спільного проживання у сторін по справі народилася дитина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя в них не склалося, по причині різних характерів, різних поглядів на життя, у звязку з чим в них відсутнє взаєморозуміння та постійно виникали сварки. Сторони по справі не проживають разом 4 місяці, тому спільне господарство ними не ведеться. Позивач вважає, що подальше життя та збереження шлюбу з [PERSON] є неможливим та суперечить їх інтересам. Суперечок про розподіл майна, що є їх спільною власністю немає. Згода про утримання дитини між ними досягнута. По домовленістю сторін дитина залишається проживати з позивачем. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався\~\~даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати\~\~шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача\~\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved