Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

23.09.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитною лінією. Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.11.2012 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON] [INFO] р. н., шляхом акцептування Банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-29122-271112. Відповідно до умов кредитної угоди, позивач надав відповідачу ліміт кредитної лінії у сумі 4000,00 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, зі строком ліміту кредитної лінії, який складає 364 (триста шістдесят чотири) календарних дні. Позивач вказує, що виконав взяті на себе зобов`язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 4000 гривні, але відповідач скориставшись вищезазначеною кредитною лінією, станом на 05.06.2014 року не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 8218,00 (вісім тисяч двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлення про час та місце розгляду справи здійснювалось завдяки оголошенню у пресі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON] [INFO] р. н., шляхом акцептування Банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-29122-271112. Відповідно до умов кредитної угоди, позивач надав відповідачу ліміт кредитної лінії у сумі 4000,00 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, зі строком ліміту кредитної лінії, який складає 364 (триста шістдесят чотири) календарних дні. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним вище договором кредиту належним чином не виконала у зв'язку з чим станом на 05.06.2014 року виникла заборгованість на загальну суму - 8218,00 грн., , яка складається з: - 1840,00 грн. - тіло кредиту; - 2160,00 грн. - прострочене тіло кредиту; - 0,00 грн. - заборгованість за відсотками; - 4218,00 грн. - заборгованість за комісіями. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог банка про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати визначені в ч. 3 ст. 79 ЦК України, зокрема: витрати, пов`язані з оголошенням у пресі про виклик відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved