Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

24.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить змінити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 50 % з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову, і до повноліття дитини. При цьому позивач посилається на те, що заочним рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 25.02.2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина. Однак, у зв'язку із зміною матеріального становища, та вимушеного переїзду з м. Дебальцеве, позивач змушена звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що працює провідником на залізниці, має офіційний заробіток у розмірі близько 6000,00 грн., з яких регулярно сплачує аліменти на утримання сина. Згодний на збільшення розміру аліментів, але вважає, що сума аліментів не повинна перевищувати 25 % від його доходу. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони з 04.02.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 31.10.2013 року /а.с. 7/. 17.07.2006 року народився [PERSON], актовий запис № 1125, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 052445, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 9/. Рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 25.02.2013 року по справі № 0511/4623/2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 605,00 грн., щомісячно, починаючи з 12.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 4-6/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням частини 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду є зміна матеріального стану, сімейного стану, зміна стану здоров'я платника або отримувача аліментів. Позивачем на підтвердження свого матеріального становища надано наступні письмові докази: -Довідку № [NUMBER] від 11.07.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] разом із малолітнім [PERSON] /а.с. 10/. -Довідку ТОВ «Р1» № 3/2016 від 19.02.2016 року, про те, що [PERSON] працює на товаристві з 04.10.2016 року, та її дохід за період з 04.10.2016 року по 31.12.2016 року становить 4\~720,00 грн. /а.с. 16/; -Трудову книжку [PERSON]; -Розрахунок заборгованості по аліментам, затверджений держаним виконавцем Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, з якого слідує, що заборгованість відповідача по аліментам станом на 31.03.2017 року відсутня. Таким чином, враховуючи статус позивача внутрішньо переміщеної особи, суд приходить до висновку, що у позивача у розумінні положень ст. 192 СК України відбулися зміни матеріального та сімейного стану, а тому наявні підстави для збільшення розміру аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У ході розгляду справи відповідач [PERSON] пояснював, що працює провідником на залізниці, має офіційний заробіток у розмірі близько 6000,00 грн., з яких регулярно сплачує аліменти на утримання сина. Відповідач заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 50 % від його доходу, оскільки пояснив, що дійсно, вартість проживання в м. Одесі висока, тому пропонує позивачу проживати в іншій місцевості. Окрім того вказав, що дитина проживала з бабусею в м. Дебальцево, а зараз проживає у його бабусі в м. Колосовка. Суд зазначає, що відповідачем на виконання положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано жодних доказів та підтвердження власних заперечень. Суд враховує встановлений ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік , прожитковий мінімум у 2017 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як обґрунтовані та доведені частково. Також суд враховує, що в даному судовому засіданні позивач не наполягала на 50% заробітку відповідача, однак просила стягнути 30%. Суд зазначає, що розмір стягуваних аліментів має бути розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що розмір аліментів може бути збільшеним до 25% заробітку відповідача, що значно більше суми, яку сплачує на цей час відповідач. При цьому, суд зазначає, що абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial