Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

23 вересня 2019 року до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з Глобинського районного суду Полтавської області надійшли матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, для розгляду на підставі ухвали від 28 серпня 2019 року. Згідно змісту позову, позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 06 травня 2006 року між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 28 липня 2004 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ Полтавської області за актовим записом №215. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 липня 2004 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ Полтавської області за актовим записом №215. Спільних дітей сторони не мають. Позивач зазначає, що починаючи з 2009 року, подружжя фактично проживає окремо з підстав погіршення шлюбних відносин. Згідно змісту позову, протягом останніх десяти років подружжя не підтримує жодних стосунків, місце проживання та контактні дані відповідача [PERSON] невідомі. Подружжя не спілкується та не цікавиться життям один одного. Позивач [PERSON] вказує, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання є неможливим, у зв`язку із чим і вимушений звернутись до суду. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача, на підставі письмових матеріалів справи. При цьому суд враховує, що відповідач належним чином повідомлялась про дату, час та місце слухання справи, вона не повідомила суд про причини неявки, нею не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Враховуючи думку позивача [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши представлені докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 28 липня 2004 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавській області за актовим записом №215, що підтверджується свідоцтвом шлюб серії [NUMBER] . В судовому засіданні встановлено, що сторони спільних дітей не мають. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує, фактично проживає окремо з 2009 року, спільного господарства не веде. Збереження шлюбу суперечить, зокрема, інтересам позивача, він не має бажання щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, а саме з 2009 року, збереження шлюбу суперечить, зокрема, інтересам позивача, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Оскільки статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду, в розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved