Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

24.03.2015 року позивач звернувся в суд з указаним позовом, який умотивовано так. 06.03.2013 року сторони уклали договір № 25000000023048 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею відповідачу міжнародної платіжної картки «VISA» з відкриття рахунку в гривнях із обслуговуванням такого. Додатковою угодою № 727-36-ЗПКФ від 06.03.2013 р. в межах зарплатного проекту позивач надав відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 18\~800 грн. на строк з 06.03.2013 р. по 05.03.2015 р. із сплатою 32 % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі зі сплатою за рахунок заробітної плати та інших виплат та надходжень. Відповідач за цим договором зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування кредитними коштами не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховані проценти. Відповідач здійснив останній платіж 03.04.2014 р. в сумі 13, 64 грн. і надалі не виконує свої зобовязання за договором, допустивши заборгованість станом на 25.02.2015 р. у сумі 45\~328, 77 грн., що складається із заборгованості : - за кредитом - 18\~757, 28 грн.; - за користування кредитом за процентами 7524 грн. 17 коп.; - неустойка (пеня та /або штраф) за прострочення сплати кредиту - 500 грн.; - неустойка (пеня та /або штраф) за прострочення сплати процентів - 1924 грн. 49 грн.; - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту 4683 грн. 32 коп.; - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по штрафним відсоткам 746 грн.; - 3 % річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами ( заборгованість за кредитом) 519, 55 грн.; - 3 % річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) - 90,21 грн. На письмову вимогу позивача про дострокове погашення заборгованості № 343 від 23.12.2014 р. відповідач не зреагував. На основі вищевикладеного, покликаючись на здійснення ліквідації банку за рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11. 06.2014 р. та норми ЦК України позивач просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявився, зазначивши в позові про розгляд справи в його відсутності. Відповідач позов заперечив, а позицію обґрунтував таким. Кредитний договір укладався на два роки з 06.03.2013 р. по 05.03.2015 р. Відповідач двома платежами погасив кредитний борг, а саме: 04.03.2015 р. - в сумі 10\~000 грн., 05.03.2015 р.- в сумі 9000 грн. Натомість банк у третій декаді березня 2015 р. звернувся до суду, не зазначивши про вказані платежі. Окрім цього, відповідач просить узяти до уваги , що повідомлення позивача не одержував. У звязку з тим, що в ПАТ «Брокбізнес банк» через фінансові труднощі з березня 2014 р. були заблоковані рахунки, позивач тривалий час зясовував можливість погасити кредитну заборгованість на належний рахунок відповідної банківської установи, бо про банкрутство банку і його ліквідацію дізнався із засобів масової інформації. Відповідач також просить узяти до уваги революційні події в Україні 2014 року, а саме знецінення гривні, різке збільшення курсу долара, ріст цін, зменшення його заробітної плати, високу інфляцію, тому просить не стягувати з нього штрафні санкції. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Наявність між сторонами кредитних зобовязань підтверджені змістом договору № 25000000023048 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску від 06.03.2013 р., додатковою угодою до цього договору № 727-36-ЗПКФ про відкриття кредитної лінії в межах зарплатного проекту від 06.03.2015 р. За цими угодами позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 18\~800 грн. на строк з 06.03.2013 р. по 05.03.2015 р. («Кредитну лінію») зі сплатою процентів у розмірі 32 % річних на споживчі цілі. Строк погашення кредитних коштів визначено з 25.03.2014 р., а відсотків за користування кредитними коштами - з дати фактичного використання кредитних коштів. Проценти нараховувались щомісячно у межах строку користування кредитним лімітом. Сплата процентів здійснюється щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. Сторони також передбачили, договором, що : - відповідач доручає позивачу здійснювати договірне списання грошових коштів з спеціального карткового рахунку (СКР), а саме: - сум заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, строк яких настав, по лімітної винагороди, штрафних санкцій; - заборгованість за кредитною лінією та проценти за користування нею позивач сплачував за рахунок коштів, що надходять на його СКР як заробітна плата та інші виплати і надходження. При цьому позивач (Банк) дебетує рахунок на суму заборгованості за кредитною лінією та нарахування процентів без додаткового надходження з відповідачем ( власником рахунку) згідно права банку на договірне списання; - у випадку недостатності коштів на рахунку відповідача в банку позивача для погашення основного боргу за кредитною лінією та нарахованих процентів за користування нею, відповідач як власник рахунку зобовязаний в термін не пізніше 5 банківських днів з дня зарахування заробітної плати погасити заборгованість згідно вимоги банку; - у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів відповідач сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 2 Додаткової угоди, від суми простроченої заборгованості, тобто 64 % річних; - у разі несплати відповідачем двох платежів за кредитною угодою, що йдуть підряд, термін повернення кредитної лінії вважається таким, що настав, і відповідно, відповідач зобовязаний повернути кредитну лінію, сплати проценти за користування кредитною лінією в сумі, яка зафіксована на дату несплати другого платежу; - банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів, неустойки, а також вимагати відшкодування збитків банку у випадках невиконання чи неналежного виконання відповідачем (власником рахунку) своїх зобовязань за вказаними договорами. З обставин справи видно, що у відповідача виникла заборгованість за кредитними зобовязаннями станом на 25.02.2015 р. а саме: - за кредитною лінією - 18\~757 грн. 28 коп.; - за користування кредитом за процентами 7 524 грн. 17 коп. Останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідач здійснив 03.04.2014 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з 03.03.2014 р. повідомив про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Брокбізнес банк» на підставі постанови правління НБУ від 28.02.2014 р. № 107 про віднесення вказаного банку (Позивача) до несплатопроможних. Типова адміністрація є чинною до отримання Фондом рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію «Брокбізнесбанк». Унаслідок заблокування рахунків позивача з лютого 2014 року сторони тимчасово утратили можливість виконувати належно договірні зобовязання , передбачені пунктами 12 і 13 Кредитного договору (додаткової угоди) з огляду на заблокування і СКР відповідача. 04.03.2015 і 05.03.2015 р. відповідач сплатив на погашення кредитної заборгованості відповідно суми : 9 тис. і 10 тис. грн.., всього 19 тис. грн.., що підтвердив поданими квитанціями. До винесення рішення в справі позивач не повідомив суд про вказане виконання зобовязань відповідачем. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530, 536, 1054 ЦК України відповідач зобовязаний повернути позивачу заборгованість за кредитною лінією станом на час розгляду справи по суті у виді кредитних коштів і процентів за користування ними, тобто: 18757, 28 грн. + 7524 грн. 17 коп. = 26281 грн. 45 коп. В цю заборгованість слід зарахувати сплачену відповідачем суму після подання позивачем позову до суду , а саме : 26\~281 грн. 45 коп. 19\~000 = 7281 грн. 45 коп. ( заборгованість по процентам за користування кредитними коштами). Суд відхиляє вимоги позивача стягнути неустойку ( штраф і пеню) з огляду на таке. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Наведені відповідачем причини тимчасової несплати ним платежів за кредитними зобовязаннями оголошення неплатоспроможності банку (позивача), заблокування рахунків, революційні події в Україні в січні березні 2014 року, наслідком чого стали різке знецінення валюти гривні, подорожання вартості життя, одержання письмової вимоги банку тільки в грудні 2014 р., з огляду на вимоги пунктів 12 і 13 додаткової угоди, а також добровільне повернення відповідачем кредитних коштів до винесення рішення в справі, заслуговують на увагу. Тому розмір штрафу і пені суд зменшує до 1 коп. Суд також відхиляє вимоги позивача про застосування ст. 625 ч. 2 ЦК України з таких підстав і мотивів. Сторони передбачили договором розмір процентів за користування грошима, а також відповідальність за прострочення зобовязань по сплаті визначених договором грошових сум. Тому підстав для стягнення 3% річних не має. Ст. 60 ч. 1 ЦПК України зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач ні у письмовому розрахунку, доданому до позову, ні в позовній заяві, не вказав яку величину у відсотках (розмір індексу) інфляції, визначену в установленому порядку він застосовує у відповідних періодах в розрахунках прострочення сплати заборгованості по кредиту і по процентам. Тому суд визнає недоведеними належним чином вказані вимоги. Оскільки позивач за законом «Про судовий збір» не оплачував судовий збір за подання позову, то ці судові витрати слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави за встановленою ставкою судового збору з вимогами ст. 88 ЦПК України і законом «Про судовий збір».

Outcome: partial