Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

22.10.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку та господарських будівель [ADDRESS], площею 0,0798 га. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказала, що 12.07.2000 року за договором дарування нерухомого майна вона отримала в дар від [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Право власності на житловий будинок було зареєстровано за нею у КП Вознесенське МБТІ 06.02.2012 року. Проте, право власності на земельну ділянку надану для обслуговування вказаного житлового будинку вона на своє ім'я не оформила, а формальним власником її залишилась [PERSON] позивач звернулась до суду і просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS].Договір був посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 12.07.2000 року за № 1046 (а.с.4 ). Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] 06.02.2012 року в КП Вознесенське МБТІ за реєстровим номером - 35944384, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав ( а.с.6). Однак, право власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку та господарських будівель [ADDRESS] площею 0,0798 га. на даний час зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 21.03.1994 року за № 1701, листом Управління Держемагенства у Вознесенському районі Миколаївської області від 05.12.2014 року вих.. № 3009/5-26 та висновком оцінювача про експерту грошову та оціночну вартість земельної ділянки (а.с.5, 18). [PERSON] померла [INFO] в м. Вознесенську Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2003 року (а.с.19). Відповідно до чинної на час укладення правочину редакції ст. 30 ЗК України (1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Що також узгоджується з п.п. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою №2 від 19 березня 2010 року). Згідно зазначеної постанови при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження. Враховуючи, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], згідно договору дарування від 20.07.2000 року, до неї згідно ст. 30 ЗК України (1990 року) повинно перейти право власності на земельну ділянку площею 0,0798 га, на якій розміщений зазначений будинок. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, в тому числі і належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що має місце розбіжність в написанні в імені [PERSON]. в свідоцтві про її смерть та в державному акті від 21.03.1994 року на право приватної власності на землю площею 0,0798 га., з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованого по вулиці [ADDRESS], в якому помилкового записано ім'я власника землі [PERSON] «[PERSON]», що не перешкоджає розгляду даного позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved