Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

22 липня 2016 року позивач фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПП «Деметра», третя особа Управління Держгеокадастру у Василівському районі Запорізької області, про визнання договорів оренди землі недійними та скасування їх державної реєстрації. 7 листопада 2016 року до суду надійшов позов Приватного підприємства «Деметра» до [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним. Ухвалою суду від 9 грудня 2016 року вказані позови були обєднані в одне провадження для спільного розгляду. В позовній заяві позивач фізична особа - підприємець [PERSON] зазначив, що 26 жовтня 2009 року між ним як фізичною особою підприємцем та [PERSON] був укладений договір оренди її земельної ділянки площею 5,3684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2323382200:01:007:0006, розташованої на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, зареєстрований 02 листопада 2009 року у Михайлівському РВ ЗРФ ЦЦЗК за № 040927300169. Крім того, 26 жовтня 2009 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір оренди її земельної ділянки площею 5,3684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2323382200:01:007:0007, розташованої на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, зареєстрований 02 листопада 2009 року у Михайлівському РВ ЗРФ ЦЦЗК за № 040927300168. На виконання укладених договорів 26 жовтня 2009 року позивачу в користування були передані зазначені земельні ділянки. Після смерті 30 червня 2015 року [PERSON] земельні ділянки в порядку спадкування перейшли у власність її сина відповідача по справі [PERSON], який за умовами укладених з позивачем договорів оренди, є орендодавцем землі. Згодом йому стало відомо про існування інших договорів оренди вказаних земельних ділянок. Позивач вважає недійсними укладені 01 жовтня 2008 року між [PERSON] та ПП «Деметра» договори оренди земельних ділянок, так як державна реєстрація договорів з ПП «Деметра» була здійснена у Михайлівському РВ ЗРФ ЦДЗК 09 грудня 2009 року, тобто пізніше ніж реєстрація договорів оренди, укладених з [PERSON] З цих підстав він просить сул визнати недійсними договори оренди від 1 жовтня 2008 року і скасувати їх державну реєстрацію. Натомість, Приватне підприємство «Деметра» в своїй позовні заяві до [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним, вказало, що приватне підприємство «Деметра» є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 2323382200:01:007:0006 загальною площею 5,3683 га, яка знаходиться на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 761078423233. Право оренди вказаної земельної ділянки у ПП «Демерта» виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року, укладеного між Приватним підприємством «Деметра» та [PERSON]. Вказаний договір оренди зареєстровано в Михайлівському РВ ЗРФ ЦДЗК 09 грудня 2009 року, про що, в Державному реєстрі земель зроблено запис за № 040927300266. 23 жовтня 2015 року право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що зроблено запис № 11792835. 30 червня 2015 року [PERSON] померла і право власності на обєкт оренди перейшло до її сина [PERSON]. В серпні 2016 року ПП «Деметра» стало відомо, що 26 жовтня 2009 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі стосовно тієї ж самої земельної ділянки з кадастровим номером 2323382200:01:007:0006, яка є обєктом оренди ПП «Деметра» за договором від 01 жовтня 2008 року. Договір оренди землі між ФОП [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано в Михайлівському РВ ЗРФ ЦДЗК 02 листопада 2009 року, про що в Державному реєстрі земель зроблено запис за № 040927300169. ПП «Деметра» вважає, що укладення договору оренди землі від 26 жовтня 2009 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] і [PERSON] суперечило вимогам чинного на час укладення спірного договору законодавства, а тому вказаний договір підлягає визнанню недійсним. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, на задоволенні позовних вимог наполягав. Позовні вимоги Приватного підприємства «Деметра» не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні з причин їх не обґрунтованості та безпідставності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги фізичної особи підприємця [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, водночас заперечує проти задоволення позовних вимог ПП «Деметра». Представник відповідача ПП «Деметра» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] не визнав, вказуючи на безпідставність вимог, в звязку з чим просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позовні вимоги ПП «Деметра» просив задовольнити на підставах, викладених в позовні заяві. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Василівському районі Запорізької області у судове засідання не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи -підприємця [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, натомість позовні вимоги Приватного підприємства «Деметра» не обґрунтовані та задоволенню не підлягають з таких підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, п.7 ч.2\~ст.16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Згідно ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною 4 ст.32 Закону\~України «Про оренду землі» передбачено, що п ерехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. В ході судового розгляду було встановлено, що 01 жовтня 2008 року між [PERSON], як орендодавцем, з одного боку, та Приватним підприємством «Деметра» в особі директора [PERSON], як орендарем, з іншого боку, було укладено Договір оренди земельної ділянки, обєктом якого є земельна ділянка загальною площею 5,3684 гектара, кадастровий номер земельної ділянки: 2323382200:01:007:0006. Те, що вказана земельна ділянка належала [PERSON] на праві власності, підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Вказаний договір був зареєстрований у Михайлівському РВ ЗРФ ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 09 грудня 2009 року за № 040927300266 (а.с.26-30). Крім того, 01 жовтня 2008 року між [PERSON], як орендодавцем, з одного боку, та Приватним підприємством «Деметра» в особі директора [PERSON], як орендарем, з іншого боку, було укладено аналогічний договір стосовно земельної ділянки загальною площею 5,3684 гектара, кадастровий номер земельної ділянки: 2323382200:01:007:0007. Вказаний договір був зареєстрований у Михайлівському РВ ЗРФ ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 09 грудня 2009 року за № 040927300233 (а.с.31-39). Крім того, 26 жовтня 2009 року між орендодавцем [PERSON], з одного боку, та орендарем Приватним підприємцем [PERSON], з іншого боку, було укладено Договір оренди землі, згідно якого в оренду передана земельна ділянка загальною площею 5,3684 гектара, кадастровий номер земельної ділянки: 2323382200:01:007:0006. Вказаний договір був зареєстрований у Михайлівському РВ ЗРФ ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 02 листопада 2009 року за № 040927300169 (а.с.6-10). Також, 26 жовтня 2009 року між орендодавцем [PERSON], з одного боку, та орендарем Приватним підприємцем [PERSON], з іншого боку було укладено аналогічний договір стосовно земельної ділянки загальною площею 5,3684 гектара, кадастровий номер земельної ділянки: 2323382200:01:007:0007. Вказаний договір був зареєстрований у Михайлівському РВ ЗРФ ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 02 листопада 2009 року за № 040927300168 (а.с.12-16). Згідно п.1) ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності до частини 4 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 5 статті 126 Земельного кодексу України установлено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Після смерті орендодавця [PERSON] право власності на земельні ділянки кадастрові номери: 2323382200:01:007:0006 та 2323382200:01:007:0007 перейшло до [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 25 березня 2016 року, зареєстрованих в реєстрі за № 49 та № 50 (а.с.21-22). Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 29 березня 2016 року за №№ 56214531, 56218242, право власності на земельні ділянки площею 5,3684 га, кадастрові номери: 2323382200:01:007:0006 та 2323382200:01:007:0007, зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до розділу стосовно інформації про державну реєстрацію іншого речового права згідно довідки за № 56214531, номер запису про інше речове право: 11792835, на земельну ділянку кадастровий номер 2323382200:01:007:0006 зареєстровано право оренди ПП «Деметра» на підставі договору оренди землі від 01 жовтня 2008 року, зареєстрованого в Михайлівському РВ ЗРФ УДЗК 09 грудня 2009 року за № 040927300266 (а.с.23). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, з наведеного вбачається, що на даний час зареєстровано по два договори оренди на кожну з земельних ділянок, кадастрові номери: 2323382200:01:007:0006 та 2323382200:01:007:0007, належних [PERSON], у звязку з чим існує подвійна реєстрація прав оренди однієї й тієї ж земельної ділянки за різними правонабувачами. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за ним. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною другою статті 9 зазначеного Закону зобовязано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до пункту 8-1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. У статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Так, відповідно до частини першої цієї статті державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 зазначеного Закону у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Підставою недійсності правочину відповідно до приписів ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої, третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Суд приймає до уваги ті обставини, що хоча договори оренди землі між [PERSON] та ПП «Деметра» були підписані сторонами 1 жовтня 2008 року, але їх державна реєстрація відбулась тільки 09 грудня 2009 року, в той час коли Договори оренди між [PERSON] і ФОП [PERSON] були укладені 1 жовтня 2009 року, але були зареєстровані 2 листопада 2009 року, тобто вказані договори набрали чинності (вважаються укладеними) саме з 02 листопада 2009 року, тому договори від 1 жовтня 2008 року були зареєстровані, під час дії, попередніх договорів, а тому у відповідності зі ст.ст. 203, 215 ЦК України, договори оренди землі між [PERSON] та ПП «Деметра» є недійсними, а відомості про їх державну реєстрацію підлягають скасуванню. Водночас, враховуючи, що реєстрація договорів оренди від 1 жовтня 2008 року укладені між [PERSON] та ПП «Деметра» відбувалася 9 грудня 2009 року, в той час коли діяли належним чином укладені та зареєстровані 2 листопада 2009 року договори оренди від 28 жовтня 2009 року між [PERSON] і ФОП [PERSON], а договори оренди землі набирають чинності саме з моменту їх державної реєстрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «Деметра» є безпідставними, атому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved