overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

22.01.2015 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 08.05.1981 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Драгівській сільській раді, Хустівського району, Закарпатської області, актовий запис № 29. Від даного шлюбу у них дітей не має. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем склалися різні погляди на сімейне життя та сімейні обов'язки, а також через відсутність взаєморозуміння. Відповідач безпідставно вчиняв сварки та скандали, часто в присутності по сторонніх осіб, під час яких принижував її честь та гідність. На протязі останніх 22 років вони проживають окремо та не підтримують жодних сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти сім'ю з відповідачем у неї немає. Вважає, що сімейні відносини між ними припинені і відновлені бути не можуть, шлюб існує формально. В судове засідання позивач не з'явилась, однак від неї надійшла заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених в позовній заяві та просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з'ясувавши фактичні обставини, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 08.05.1981 року у Драгівській сільській раді, Хустівського району, Закарпатської області, актовий запис № 29 (а.с. 2). Від даного шлюбу у них дітей не має. Судом встановлено, що сторони проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків, і не мають наміру їх підтримувати в подальшому, їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в зв'язку з категоричним запереченням позивача. Судом встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище - [PERSON]. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

22.01.2015р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем з 05.06.2010 року по 26.11.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина не бажає. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено у суді, та згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився у м. Слов'янську Донецької області 16.07.2010 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4), неповнолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] (а.с.5), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за заочним рішенням суду від 26.11.2014 року (а.с. 6-7). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 січня 2015 року та до повноліття сина [PERSON] Згідно викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

22.01.2015 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього часу з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою; спірного майна не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «[PERSON]» (а.с. 9). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю (а.с.10). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останнього часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього часу, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

22.01.2015 р. до суду подано дану заяву, в якій заявниця вказала, що [INFO]. в с.Михайлівка Гайсинського району померла її мати [PERSON], яка в свідоцтві про її народження записана в графі «мати» як [PERSON], але після укладення нею другого шлюбу дошлюбне прізвище в свідоцтві про укладення шлюбу помилково зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]», просила встановити факт, що [PERSON] є її рідною матір`ю для подальшого оформлення нею права приватної власності в порядку спадкування за законом спадкового майна. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву згідно якої заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с. 19). Представник Михайлівської сільської ради та [PERSON] до суду не з`явилися, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечували, просили справу розглянути без них (а.с. а.с. 20,21). Доведено, що [PERSON], [INFO] є спадкоємицею за законом спадкового майна після смерті [INFO]. її матері [PERSON], через неправильне зазначення її дошлюбного прізвища в свідоцтві про укладення шлюбу «[PERSON]», замість «[PERSON]» не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цього факту необхідно заявниці для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки, [PERSON], [INFO], є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO]., як спадкоємиця за законом першої черги спадщини через зазначення її дошлюбного прізвища в свідоцтві про укладення шлюбу «[PERSON]», замість «[PERSON]», хоча в свідоцтві про народження прізвище записано «[PERSON]», не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - копією паспорта серії [NUMBER] виданого Кіровським ГУ МВС України в Криму 18.12.2000 р. на ім`я [PERSON] (а.с. 3); - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.08.1951 р., де зазначено, що [INFO]. народилась [PERSON] батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4); - копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.05.2013 р., згідно з яким [INFO]. в с.Михайлівка Гайсинського району померла [PERSON] (а.с. 9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

22.01.2015 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], який зареєстрований 28.09.2007 року в Дніпрорудненській міській раді Василівського району Запорізької області, актовий запис № 162. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що спільне подружнє життя у них не склалося, оскільки під час спільного сумісного проживання між ними постійно виникали конфлікти та сварки у зв»язку з тим, що відповідачка не бажає приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження один до одного, втрати почуття любові, довіри та взаєморозуміння, тому вважає, що їх сім»я розпалася остаточно, наміру продовження подружнього життя з відповідачкою він не має, примирення вважає неможливим та збереження шлюбу недоцільним, просить шлюб, укладений 28.09.2007 року з відповідачкою [PERSON], розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, проти заявлених позовних вимог не заперечує, просить шлюб, укладений з [PERSON], розірвати та після розірвання шлюбу її прізвище просить залишити незмінним - «[PERSON]». Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 вересня 2007 року у Дніпрорудненській міській раді Василівського району Запорізької області, актовий запис № 162, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.3). Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

22.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: втратили почуття любові, поваги і взаєморозуміння, мають різні погляди на життя і сімейні відносини; шлюб носить формальний характер, проживають окремо, фактичні сімейні відносини припинені вже близько 10 років, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить його інтересам. Позивач надав письмову заяву про підтримку позову, просив справу розглянути за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с.15). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання нею судової повістки (а.с.14), однак в судове засідання не з'явилась, причину неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Тому, за згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Письмових заперечень не надано. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 8 грудня 1984 року в Петрівській сільській раді Балаклійського району Харківської області за актовим записом №36 сторони зареєстрували шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], 1986 року народження, і [PERSON], 1988 року народження. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечень проти позову не надав, до суду не з'явився, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Обставин, які б унеможливлювали розірвання шлюбу, судом не встановлено і сторонами не доведено. Відповідач у судове засідання не з'явилась, своєї позиції щодо зміни прізвища не зазначила, тому суд залишає їй теперішнє прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

22.01.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2009 року. Від даного шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги зменшила - просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 450 грн. щомісячно, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 12.09.2009 року позивач та відповідач перебувають у шлюбі між собою (а.с. 4). З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [NUMBER] від 02.12.2010 року (а.с. 5), вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п.1 ч.1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. З письмових пояснень позивача [PERSON] суд встановив, що дочка перебуває на утриманні позивачки, проживає разом з нею, що стверджується також довідкою про склад сім'ї та проживання № 697 від 15.410.2014 року (а.с. 6), відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі у розмірі 450 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

22.01.2015 року [PERSON] звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON], в якому просить, суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що в 2014р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO].н.. Відповідач самостійно грошової допомоги на утримання доньки не надає. Позивачка з донькою проживають окремо, дитина знаходиться повністю на утриманні матері, власних коштів для належного забезпечення доньки не вистачає, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що він інших утриманців не має, працює оператором КЕГ ПАТ «Охтирський пивоварний завод», має регулярний дохід, тому має змогу сплачувати аліменти. Суд, вислухавши пояснення відповідача, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO].н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23.09.2014 р. (а.с. 2) Встановлено, що неповнолітня [PERSON],[INFO].н., проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 21.01.2015р. (а.с.5). Згідно ч.1 ст. 141, ст. 180 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів визначається у твердій сумі. Відповідно до п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

22.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] майно, а саме двокамерний холодильник «SNAIGE 36». В обґрунтування позову зазначила, що з лютого 2011 року вона спільно проживала з відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 08.12.2013 року вона придбала двокамерний холодильник «SNAIGE 36», вартістю 5185 грн., для чого уклала кредитний договір з ПАТ «Платинум Банк» №4503/172ES5D1IP від 08.12.2013 року. В серпні 2014 року відносини між нею та [PERSON] погіршились, вони перестали мешкати разом, але відповідач не віддає позивачу її особисті речі, у тому числі спірний холодильник. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач просив про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, відповідач про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін та провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З ст. 387 ЦК України вбачається, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як встановлено в судовому засіданні, 08.12.2013 року [PERSON] уклала кредитний договір №4503/172ES5D1IP для придбання двокамерного холодильника «SNAIGE 36», вартістю 5185 грн. (а.с.6-7). З повідомлення Балаклійського РВ ГУМВС України в Харківській області вбачається, що в період часу з 2011 року по листопад 2014 року [PERSON] та [PERSON] дійсно мешкали разом, після розірвання їх стосунків особисті речі позивача залишились в квартирі відповідача, які він їй не віддає (а.с.9). Таким чином, суд приходить до висновку, що майно [PERSON] дійсно перебуває в чужому незаконному володінні [PERSON], у зв'язку з чим, позов [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

22.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В судове засідання сторони по справі не з'явились, надали до суду заяви з проханням розгляду справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнала. Відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, на підставі наданих доказів Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 серпня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 351. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки сторони припинили в серпні 2012 року через відсутність взаєморозуміння у сім'ї, протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Сторони сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Встановлене свідчить, що сім'я сторін розпалася, спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї є неможливим. Таким чином, суд вважає, що згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved