Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

22.11.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 26.08.2005 р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З моменту народження та по сьогоднішній день перебуває під опікою зі сторони батька, включаючи матеріальне забезпечення, духовний розвиток, навчання та підготовка до самостійного життя. все своє життя дитина фактично проживала у місці реєстрації батька, хоча офіційно є зареєстрованою в [ADDRESS] за місцем реєстрації матері. Мати не цікавиться долею та розвитком дитини, не підтримує та не бажає підтримувати зв'язок з дитиною, жодним чином не приймає участі у її вихованні та повністю ігнорує свої батьківські обов'язки, хоча сам батько в цьому їй не перешкоджає. Останній контакт з відповідачем відбувся три роки тому за телефонною розмовою. Змістом цієї розмови було повідомлено про своє знаходження у «рідних», та не бажання ні з ким бачитись. Після цієї розмови жодного контакту встановити не вдалося, бо телефонний номер був відключений або змінений. За місцем реєстрації зараз ніхто не проживає та жодних реальних вказівок на те, де зараз перебуває відповідач позивачу не відомо. Із відповіді КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 123 Харківської міської ради», вбачається, що участь у всіх питаннях відвідування, виховання, знаходження, спілкування з адміністрацією здійснював батько дитини та його бабуся, мати жодного інтересу до виховання не проявила. Згідно з відповіддю з Харківського обласного спортивно-оздоровчого клубу «Фаворит» та Громадської організації «Всеукраїнська федерація сінму хапкідо», участь у спортивному житті дитини приймав його батько. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень проти позову не надала, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористалась. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, заступником директора надано до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Ухвалою суду від 13.02.2017 р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Обставини, які визнаються сторонами або встановлені судовими рішеннями, доказуванню не підлягають. Доказування по цивільній справі, як і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 13.04.2007 року, [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER], виданого 17.06.2009 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно з довідкою з місця проживання, виданою КП «Жилкомсервіс» дільниці №18 від 22.08.2016 р., [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. Із відповіді КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 23» від 20.09.2016 р. вбачається, що вихованням неповнолітнього [PERSON] та забезпеченням йому належного догляду займається батько - [PERSON] Із відповіді КЗ Харківська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів № 16 Харківської міської ради Харківської області ім. В.Г. Сергєєва від 22.09.2016 р. № 670 вбачається, що [PERSON] відвідує школу, завжди відвідує батьківські збори, доброзичливо контактує з педагогами. Має постійний телефонний зв'язок з класним керівником, бабуся дитини [PERSON] також відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником та вчителями. Мати хлопчика [PERSON] батьківські збори не відвідує, з класним керівником та вчителями жодного разу не спілкувалась. Відповідно до довідки Харківського обласного спортивно-оздоровлюючого клубу «Фаворит», [PERSON] відвідує спортивну секцію «Сінму Хапкідо», батько дитини [PERSON] займається вихованням сина, бере участь у спортивному житті дитини, мати в житті дитини участі не бере. Із відповіді КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 123 Харківської міської ради» від 30.09.2016 р. вбачається, що [PERSON] [INFO] відвідував дитячий садок № 123 з 28.05.2012 р. по 31.05.2013 р. За весь час перебування дитини у дитячому садочку питаннями виховання дитини, його перебуванням у дитячому садку, спілкуванням з адміністрацією та вихователями займався його батько [PERSON] та бабуся [PERSON] Мати дитини [PERSON] до дитячого садку не приходила і питаннями навчання дитини не цікавилась. Із довідки ТОВ «Євроінвестстрой» від 26.10.2016 р. № 26/10-1 вбачається, що [PERSON] займає посаду директора в ТОВ «Євроінвестстрой», заробітна плата його складає 15 000 грн. на місяць. Висновком управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 19.01.2017 р. № 77 про доцільність позбавлення батьківських прав встановлено наступне. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, не цікавиться станом здоров`я сина, його навчанням та дозвіллям. На підставі викладеного, Управління служб як представник органу опіки та піклування вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] Викладені обставини свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, позаяк відповідачем не надано заперечень проти позову і жодних доказів, які підтверджували необґрунтованість вимог позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved