Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

23.02.2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька. Позивач просила суд про надання дозволу зняти з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] дитину - [PERSON] і зареєструвати нове місце проживання дитини за адресою: [ADDRESS] без дозволу батька, відповідача по справі [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі до 10.11.2015 року. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Після розлучення дитина залишилася проживати разом з нею. Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Для забезпечення належного утримання дитини вона мусила переїхати до іншої квартири за адресою: [ADDRESS], в зв»язку з чим постало питання про реєстрацію дитини за вказаною адресою і зняття з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. Батько дитини заперечує проти реєстрації місця проживання дитини, до центру з надання адміністративних послуг для подання заяви про реєстрацію місця проживання дитини не з»явився, надати належним чином завірений дозвіл також відмовився, тому вона вимушена була звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову та просив суд про їх задоволення. Відповідач по справі в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи є відповідні докази причини його неявки суду невідомі. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у справі доказів без присутності відповідача по справі, який належним чином повідомлений про розгляд справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, проти чого в судовому засіданні представник позивача не заперечував. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явилися, надіславши свої письмові пояснення на позов, при вирішенні даного спору покладалася на розсуд суду. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі до 10.11.2015 року. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Після розлучення дитина залишилася проживати разом з позивачем. Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні пояснила,що для забезпечення належного утримання дитини вона мусила переїхати до іншої квартири за адресою: [ADDRESS], в зв»язку з чим постало питання про реєстрацію дитини за вказаною адресою і зняття з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. Батько дитини заперечує проти реєстрації місця проживання дитини, до центру з надання адміністративних послуг для подання заяви про реєстрацію місця проживання дитини не з»явився, надати належним чином завірений дозвіл також відмовився. Позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення реєстрації місця проживання і зняття з реєстраційного обліку дитину, проте їй було відмовлено в зв»язку з тим, що немає згоди на це батька. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину дитину до досягнення повноліття. На того із батьків, який проживає окремо, покладено обов»язок брати участь в утриманні дитини у грошовій формі. На того із батьків з яким проживає дитина фактично покладено повністю всі обов»язки із утриманням дитини, в тому числі забезпечення умов проживання, розвитку, навчання дитини, обов»язок зареєструвати дитину за місцем проживання. Згідно ст.. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, громадяни України зобов»язані зареєструватися, а неповнолітні особи віком до 16 років мають бути зареєстровані своїми законними представниками (батьками) протягом місяця після прибуття до нового місця проживання, шляхом подачі заяви до відповідного органу. Обов»язок зареєструвати дитину покладається на того із батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи той факт, що іншим шляхом позивач не може зняти дитину з реєстраційного обліку за одною адресою місця проживання та зареєструвати за фактичним місцем проживання її та дитини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved