Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

22.11.2018 позивачка звернулась до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що згідно з рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.10.2017 було змінено розмір аліментів, що підлягав стягненню з відповідача на її користь на утримання їх спільної дитини - [PERSON], [INFO] та стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягування з дня набрання рішенням законної сили. Після цього, крім аліментів відповідач жодної допомоги на утримання сина не надає. Участі у вихованні сина не приймає. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона (позивачка) на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку та не має можливості працювати. Натомість [PERSON] має постійну роботу за кордоном та приховує розмір своїх доходів. У зв'язку із цим, позивачка просила суд змінити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON], визначених за рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.10.2017 та стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ј всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 03.12.2018 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, проти позову заперечував. Вказуючи на те, що його дохід складають кошти від тимчасових підробіток, офіційно він ніде не працює, а закордон виїздить до друзів. Суд, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно з довідкою виданою Тростянецькою міською радою Сумської області від 19.11.2018 року №11232 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON], 2010 р.н.(а.с.5). Згідно з довідкою Виробничого підрозділу «Сумської дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Південна залізниця» [PERSON] з 15.08.2016 року по теперішній час знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (а.с.6). Згідно з рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.10.2017 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). На час розгляду справи судом відповідач не має офіційних доходів, що підтверджується довідкою Охтирського управління ГУ ДФС у Сумській області від 20.02.2019.(а.с.37) Згідно з поясненнями відповідача він ніде не працює та має тимчасові підробітки. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч наведеним нормам, позивачкою до суду не булонаданобудь-яких доказів, які б свідчили про те, що після ухвалення попереднього рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30.10.2017 про стягнення аліментів, відбулись зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed