Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

22.03.2002 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати договір позики №1192 від 14.03.2001 року та договір застави №1193 від 14.03.2001 року, укладені між нею та [PERSON] недійсними; визнати договір дарування № 5090 між [PERSON] та [PERSON] недійсним; визнати договір купівлі-продажу від 26.12.2001 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Справа № 2-1925/11р. 02.07.2002 року позивач [PERSON] звернулась до суду з додатковими позовними вимогами про усунення перешкод в користуванні її майном - домоволодінням та стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду. Ухвалою суду від 13.01.2004 року додаткові позовні вимоги [PERSON] виділені в окреме провадження, справа за номером № 2 - 2125/11р. Ухвалою суду від 17.02.2004 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 1-445/11 за обвинуваченням [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України. Ухвалою суду від 28.11.2013 року провадження по справі відновлено. В судове засідання 12.02.2014 року позивач [PERSON] повторно не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала до суду заяву, в якій вказала, що заперечує проти позову, вважає його необгрунтованим та недоведеним, просить розглядати справу за її та [PERSON] відсутності. Приймаючи до уваги той факт, що справа перебуває в провадженні тривалий час, позивач належним чином сповіщена, матеріали справи містять наявні докази, в зв'язку з чим суд проводить розгляд справи по суті позовних вимог за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом 1/2 частина домоволодіння [ADDRESS], станом на 07.12.2001 року належала [PERSON] на підставі договору дарування від 14.11.2001 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] /а.с.6/. З дослідженого договору дарування вбачається, що 1/2 частина вказаного будинку належала [PERSON] на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 28.09.2001 року. В подальшому [PERSON] продав домоволодіння [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2001 року /а.с.7/. Як вказує позивач [PERSON], вона була виселена із домоволодіння 07.12.2001 року. Під час її виселення все належне їй майно, яке знаходилось в будинку, вибуло з її володіння, перелік вкраденого майна виписаний позивачем без оцінки майна та міститься в матеріалах справи на а.с.4. Тобто з досліджених документів вбачається, що на час виселення позивача [PERSON] відповідач [PERSON] не була власником 1/2 частини домоволодіння, там не мешкала та ніякого відношення до будинку, а також до майна, яке було вивезене, не має. З дослідженої постанови Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2013 року по справі за №1-445/11 вбачається, що 07.12.2001 року майно, яке знаходилось в домоволодінні по [ADDRESS] було завантажено до контейнера та вивезено до гаражу [NUMBER] за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, автостоянка «Новогородська». Судом досліджений Акт опису майна від 07.12.2001 року, складений [PERSON] за присутності двох понятих, який підтверджує, що відповідач [PERSON] не має відношення до викраденого майна. Окрім того, визначити вартість майна, яка заявлено позивачем, неможливо, що вбачається з досліджених судом протоколу огляду місця зберігання майна від 26.06.2002 року, складеного дільничним міліціонером [PERSON] за участю двох понятих, та Висновку експерта №30/2609 від травня 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, судом встановлено, що позивачем вказані вимоги заявлені до неналежного відповідача. Щодо позовних вимог відносно зруйнованого будинку, господарських споруд та знищеного саду, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] стверджує, що в лютому місяці 2002 року [PERSON] зруйнувала належну їй частину домоволодіння та знищила фруктовий сад разом з кущами ягід. В ході розгляду справи позивачем на підтвердження вказаних обставин суду не надано належних доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем позовні вимоги не обґрунтовані, не доведені, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed