Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

23 квітня 2020 року позивачі звернулися до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що сторони справи є співвласниками квартири [ADDRESS] . Загальна площа квартири первинно становила 37,0 кв.м. Позивач [PERSON] здійснила реконструкцію квартири, у результаті якої площа приміщення збільшилася до 125,7 кв.м. Право власності на квартиру зі збільшеною площею зареєстрована у встановленому законом порядку. В реконструкцію квартири грошові кошти вкладала лише позивач [PERSON] . Водночас, другий позивач є недієздатною особою, тому визначення ідеальних часток відбувається за погодженням з органом опіки та піклування - Галицькою районною адміністрацією. Відповідач органу опіки та піклування надав згоду на визначення часток, але у подальшому самоусунувся від вирішення даного питання. Просить суд визначити частки у праві власності на квартиру наступним чином: за [PERSON] - 1/9 частку; за [PERSON] , [PERSON] - по 4/9 частці за кожною. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року у справі відкрите загальне судове провадження. В письмовій заяві позивач [PERSON] від свого імені та як опікун позивача [PERSON] просила розгляд справи провести без їх участі, позов задовольнити. Відповідач 15 травня 2020 року через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що він визнає позовні вимоги у повному обсязі, справу просить розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. В ході судового розгляду було встановлено, що 24 грудня 1996 року виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] , відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Загальна площа квартири складала 37,00 кв. м., у тому числі комора в підвалі - 6,00 кв. м. Відповідно до статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно зі статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтями 356, 357 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. У разі ж спільної сумісної власності, частки взагалі не визначаються (ч. 1 ст. 368 ЦК України), але при виділі частки з майна, що є у спільній сумісній власності, кимось із співвласників, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Згідно з технічним паспортом від 08 листопада 2016 року, складеного ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», площа квартири складає 125,7 кв.м., така розташована на 2, 3 та мансардному поверхах. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80710947, квартира [ADDRESS] загальною площею 125,7 кв.м. та житловою площею 87,9 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відтак право власності на квартиру з урахуванням збільшення її площі внаслідок реконструкції зареєстроване у встановленому законом порядку державним реєстратором Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. [PERSON] є опікуном недієздатного позивача [PERSON] . Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 16 вересня 2019 року № 336 дозволено [PERSON] від імені підопічної [PERSON] укласти договір про визначення ідеальних часток в квартирі [ADDRESS] . Відтак, звертаючись в суду з даним позовом, позивачі посилаються, що змушені вирішувати спір у судовому порядку, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від укладення нотаріального договору про виділ часток з об`єкту нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності. [PERSON] в своїх інтересах та інтересах недієздатної дочки [PERSON] просить суд відійти від рівності ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, врахувавши вклад позивача у покращення якості майна - розширення площі квартири внаслідок здійсненої реконструкції. З урахуванням викладеного, беручи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наявність законних підстав, суд дійшов висновку про задоволення позову. У зв`язку із задоволенням позову, а також тим, що позивачі звільнені від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved