Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

23.02.2018 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис №11610 щодо стягнення з [PERSON] 42265,15 грн. на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 09.01.2018 року Волноваським РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області було відкрито виконавче провадження № 55482025 на підставі виконавчого напису. Сума виконавчого напису в розмірі 42265,15 грн. не є безспірною, так як позивач її не визнає, і вважає що вона заявлена поза межами строку позовної давності, що вказує про наявність спору. У зв'язку з цим, просить визнати виконавчий напис №11610 від 17.11.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 42265,15 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позивач та її представник адвокат [PERSON] не з`явились, надали суду заяву про розглянути справу у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти винесення заочного рішення у разі неявки представника відповідача та третіх осіб. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Інші учасники процесу до суду не з'явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, суд, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит, який вона в строк та на умовах договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Ця обставина сторонами не заперечувалась. 17.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 11610, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 24 червня 2011 року та Розрахунку заборгованості за цим договором станом на 30.06.2017 року грошових коштів у сумі 42265,15 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3608,97 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 32887,81 грн., заборгованість з пені та комісії у розмірі 3279,55 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1988,82 грн. та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1800,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення, складає 6 років та 6 днів, а саме з 24.06.2011 року по 30.06.2017 року (а.с.10). Постановою державного виконавця Волноваського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 09.01.2018 року відкрито виконавче провадження № 55482025, на підставі виконавчого напису №11610 від 17.11.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу в сумі 44065,15 грн. (а.с13). Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~№ 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Положеннями ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як вбачається\~із матеріалів\~справи,\~строк,\~за який\~провадиться стягнення складає 6 років та 6 днів, а саме з 24.06.2011 року по 30.06.2017 року, строк з якого у стягувача виникло право примусового стягнення боргу слід рахувати саме з 24.06.2011 року. Цей висновок суд робить із загального правила визначення початку перебігу позовної давності, визначеного ст.\~261\~ЦК України - від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Таким чином, нотаріус, в порушення вимог ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» та п.3 глави 16 Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженим наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22.02.2012\~№ 296/5 здійснив виконавчий напис поза межами встановленого трирічного строку. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved