Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

23.07.2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом доАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського МНО Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №17461, виданий 05.05.2020 року приватним нотаріусом Київського МНО Хара Н.С. про стягнення на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ідентифікаційний код юридичної особи: 14282829, місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Андріївська, 4, з нього заборгованості за кредитним договором №200738790001 від 08.12.2016 року в розмірі 30886 грн. 21 коп. - таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача в його користь понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, натомість подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд даної справи в його відсутність. Свої позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача - АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського МНО Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В. в судове засідання також не прибули, про дату, час та місце його проведення повідомлялися заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які знаходиться в матеріалах справи. Крім того, про час і місце розгляду справи третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського МНО Хара Н.С. повідомлена належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 01.04.2021 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Судом встановлено, що влипні місяці 2020 року [PERSON] отримав постанову приватного виконавця Кушніра О.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену 24.06.2020 року. Як вбачається з постанови, виконавче провадження щодо позивача відкрите на підставі виконавчого напису №17461, виданого 05.05.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. (а.с.6-7, 8-9). З метою збирання доказів, адвокатом в інтересах позивача приватному виконавцю Кушніру О.В. та приватному нотаріусу Хара Н.С. було направлено адвокатські запити (а.с.12, 13). Від приватного виконавця Кушніра О.В. надійшла відповідь з якої вбачається, що 22.06.2020 року ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №17461, виданого 05.05.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. Виконавче провадження № 62399578. Заяву приватному виконавцю було подано представником АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» Щуковським С.В. (а.с.10). До відповіді на адвокатський запит приватним виконавцем надано копію виконавчого напису, який був підставою для відкриття виконавчого провадження. Відповіді на адвокатський запит від приватного нотаріуса Хара Н.С. стороною позивача не отримано. Суд констатує, що згідно з п.3 глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року та ч.1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат», необхідна наявність двох умов: 1) подані документи повинні підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статею 87 Закону України «Про нотаріат» та пп.1.1, 1.2 п.1 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пп.3.1 п.3 глави 16 Розділу ІІ зазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.5 п.3 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Таким чином, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, що визначено ст.88 ЗУ «Про нотаріат». Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувана, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню». Судом перевірено, що спірний виконавчий напис, вчинений 05.05.2020 року приватним нотаріусом Київського МНО Хара Н.С. за №17461. З його змісту вбачається, що приватний нотаріус Хара Н.С. пропонує звернути стягнення з громадянина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який є боржником за кредитним договором № 200738790001 від 08.12.2016 року, укладеним ним із ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ідентифікаційний код юридичної особи: 14282829, місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Андріївська, буд.4, заборгованість за кредитним договором № 200738790001 від 08.12.2016 року. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.08.2019 року по 20.03.2020 року. Сума заборгованості складає 30636 грн. 21 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4617 грн. 64 коп; прострочена заборгованість за комісією - 300 грн. 00 коп; прострочена заборгованість за процентами - 7042 грн. 58 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 17629 шог. 75 коп.; строкова заборгованість за комісією - 0 грн.; строкова заборгованість за процентами - 1046 грн. 24 коп. За вчинення даного виконавчого напису стягнуто плату із стягувача в розмірі 250 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, згідно виконавчого напису №17461 від 05.05.2020 року, становить 30886 грн. 21 коп. (а.с.11). Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п.13 роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Відповідно до п.3.2 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Пунктами 1.2 Переліку передбачено, що такими документами є: п.1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; п. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» визначив, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні бухгалтерські документи (документи первинного бухгалтерського обліку), такими документами є документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Разом з тим, у виконавчому написі нотаріус зазначає, що стягнення заборгованості проводиться за період з 30.08.2019 року по 20.03.2020 року. Однак, як вбачається з виконавчого напису, дата укладення договору - 08.12.2016 року, а тому неможливо встановити достовірність вказаного нотаріусом строку стягнення заборгованості. Також відсутня інформація про пред`явлення кредитором вимоги до боржника про погашення заборгованості. Як перевірено судом, позивачем не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від банку і відповідно [PERSON] не визнається розмір заборгованості нарахованих АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», в тому числі відсотків та комісії, оскільки він позбавлений будь-якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань. Також, оскільки банком не було надіслано позивачу лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором, він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, нотаріусом, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її [PERSON] , що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди чи про пропущення банком строку позовної давності. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим не виконав норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Із матеріалів справи вбачається, що засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем нотаріусу не надані. За відсутності засвідченої банком виписки з особового рахунку боржника нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису. Встановлені в ході судового розгляду обставини не спростовані в судовому засіданні. На переконання суду, за встановлених обставин у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Вищі судові інстанції акцентують увагу суддів на тому, що судами під час розгляду такої категорії справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені в письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема, чи є за боржником сума боргу. Оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь документально підтверджених судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача попереднього розрахунку суми судових витрат та квитанції №012/2020 від 23.07.2020 року, витрати на правничу допомогу склали 1500 грн. 00 коп. (а.с.14, 15). У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп. згідно квитанції №012/2020 від 23.07.2020 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору за пред`явлення позову до суду та 420 грн. 40 коп. за подання заяви про його забезпечення, а всього судових витрат - 2761 грн. 20 коп. На підставі наведеного, ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172,

Outcome: approved