Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

22.02.2021р. до суду надійшов вказаний позов, який позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Усенко А.В., обґрунтовує тим, що 30.07.2020р. о 23.15 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», держномер [NUMBER] , рухаючись на перехресті вул. Хортицьке шосе та М. Судця в м.Запоріжжі, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю «GEELY», держномер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.16.11 ПДР України. Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2020р. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та до нього застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 01.09.2020р. На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») на підставі полісу серії АР №007767497, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00грн., розмір франшизи - 1500,00грн. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування проведеного страховою компанією вартість страхового відшкодування складає 40304,09грн., а згідно з ремонтною калькуляцією АР7716ЕІ від 17.08.2020р., вартість ремонту транспортного засобу позивача становить 76385,82грн. Страховик відшкодував позивачу 40304,10 грн. розміру матеріального збитку з врахуванням зносу деталей, що підтверджується заявою про видачу готівки №107 від 11.09.2020р., в межах ліміту відповідальності без врахування розміру франшизи. 29.12.2020р. позивач відремонтував автомобіль на загальну суму 63125,00 грн., що підтверджується актом №91-150-D здачі-приймання виконаних робіт від 29.12.2020р. та квитанціями №11 від 09.09.2020р. на суму 15000,00 грн. та №12 від 29.12.2020р. на суму 48125,00грн. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то просить стягнути з відповідача, як з винної особи, різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, яка становить 22820,91 грн. Вимоги про стягнення моральної шкоди обґрунтовує тим, що у зв`язку із завданням йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна, йому також завдано моральної шкоди, яка полягає у порушенні нормального укладу життя, душевних переживаннях, постійних пошуках грошових коштів задля відновлення автомобіля, ним вчинялись дії, направлені на захист його порушених майнових прав як в позасудовому порядку, так й у суді. Усі вказані дії змусили його витрачати на них свій вільний час, через що порушується його звичайний життєвий уклад. Завдану моральну шкоду оцінює у 5000,00грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду завдану в наслідок ДТП в розмірі 22820,91 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. 23.02.2021р. до суду надійшла заява [PERSON] про вжиття заходів забезпечення вказаного позову, в якій заявник просив забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти, що належать [PERSON] , знаходиться у нього або в інших осіб, в межах суми заявлених позовних вимог. Ухвалою суду від 24.02.2021р. в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою суду від 02.03.2021р. за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] до суду не надходив. 29.03.2021р. від представника третьої особи ПАТ «НАСК «Оранта» Стрельбицького П.В. надійшли письмові пояснення на позов, відповідно до яких 11.09.2020р. позивач отримав від ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування (оцінену шкоду) у повному розмірі, а саме у розмірі 40304,10 грн. Таким чином страхова компанія належним чином виконала свої зобов`язання та не порушувало прав та законних інтересів позивача. Позивач просить стягнути з відповідача різницю між реальною та оціненою шкодою. Таку вимогу позивача вважають правомірною, а розмір залежить від оцінки наданих доказів. 11.05.2021р. до суду від представника позивача - адвоката Усенко А.В. надійшло клопотання від 07.05.2021р. про визнання поважними причин пропуску строку на подання доказів, поновлення строку та приєднання до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою суду від 19.05.2021р. клопотання представника позивача - адвоката Усенко А.В. було задоволено. Визнано поважною причину пропуску строку подання позивачем письмових доказів, поновлено вказаний строк та долучено до матеріалів справи письмові докази: копію листа ФОП [PERSON] від 07.05.2021р., копію уточнення до акта №91-150-D здачі-приймання виконаних робіт від 29.12.2020р., копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . В судовому засіданні представник позивача - адвокат Усенко А.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Яма Д.М. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зокрема представник відповідача пояснив, що в даних протоколу огляду страховою компанією транспортного засобу позивача від 13.08.2020р. та в даних акту №91-150-D здачі-приймання виконаних робіт від 29.12.2020р., на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, зазначені різні значення ідентифікаційного номеру (VIN) та значення одометра транспортних засобів, що свідчить про те, що у вказаних документах зазначені різні транспортні засоби, тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними. Просили в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Стрельбицький П.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у письмових поясненнях третьої особи. Додатково пояснив, що у зв`язку з настанням страхового випадку, страховою компанією здійснено розрахунок страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль позивача та прийнято рішення про виплату потерпілому [PERSON] страхового відшкодування в сумі 40304,10 грн. Вказаний розмір страхового відшкодування визначений на дату ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (70%) пошкодженого автомобіля, виходячи із ліміту страхової виплати за полісом за вирахуванням франшизи. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважаєпозов таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Так, судом встановлено, що 30.07.2020р. о 23.15 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», номерний знак [NUMBER] , рухаючись на перехресті вул. Хортицьке шосе та М. Судця в м.Запоріжжі, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю «GEELY», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.16.11 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2020р. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та до нього застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 01.09.2020р. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини, встановлені постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2020р. зокрема, чи мало місце ДТП та чи вчинено воно з вини відповідача [PERSON] , не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, яка стосується цивільно-правової відповідальності за наслідки цих дій. Судом встановлено, що транспортний засіб марки «GEELY», модель «JL7162», тип - легковий седан, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER] , VIN - [NUMBER] , чорного кольору, номерний знак [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON] .. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу серії АР №007767497. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн., розмір франшизи - 1500,00 грн. За результатами огляду транспортного засобу «GEELY», номерний знак [NUMBER] , оформленого протоколом (актом) від 13.08.2020р., та згідно з ремонтною калькуляцією від 17.08.2020р., страховою компанією ПАТ «НАСК «Оранта» була визначена вартість ремонту транспортного засобу позивача в сумі 76386,82 грн. 26.08.2020р. ПАТ «НАСК «Оранта» склало страховий акт №ОЦВ-20-08-31822/1 та здійснило розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких страхове відшкодування здійснено з врахуванням зносу деталей, що змінюється, та з відрахуванням франшизи, та становить 40304,09грн. Відповідно до заяви на видачу готівки №107 від 11.09.2020р., ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 40304,10 грн. Згідно з актом №91-150-D здачі-приймання виконаний робіт від 29.12.2020р. та додатком до акту №91-150-D, наданих ФОП [PERSON] , вартість виконаних робіт та послуг по ремонту автомобіля «GEELY JL7162», номерний знак [NUMBER] , становить 63125,00 грн. Відповідно до товарного чеку №11 від 09.09.2020р. [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] за ремонт автомобіля 15000,00грн., відповідно до товарного чеку №12 від 29.12.2020р. [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] за ремонт автомобіля 48125,00грн. Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України). Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.12 Закону, страхове відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих, завжди зменшується на суму франшизи, встановленої при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яка не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно з ст.29 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Відповідно до п.2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті протиправних винних дій відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортної пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль, у зв`язку з необхідністю відновлення якого він зазнав матеріальної шкоди. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, унаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у договірному зобов`язанні є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь, як третьої особи, страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Як встановлено судом, ПАТ «НАСК «Оранта» здійснено розрахунок страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль позивача та прийнято рішення про виплату потерпілому [PERSON] страхового відшкодування в сумі 40304,10 грн. Вказаний розмір страхового відшкодування визначений з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, виходячи із ліміту страхової виплати за полісом за вирахуванням безумовної франшизи. Визначений страховою компанією матеріальний збиток, спричинений позивачу в результаті пошкодження автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, відповідає вимогам ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому коефіцієнт фізичного зносу входить до вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка за змістом ст.22 ЦК України і є реальними збитками, яких зазнав позивач в результаті ДТП і право на відшкодування яких в повному обсязі він має на підставі ст.1166, 1192 ЦК України. Згідно із роз`ясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз.1 п.14 Постанови від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Згідно із роз`ясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 3 п.14 вищенаведеної Постанови від 01.03.2013р. № 4, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Необхідною умовою для відшкодування повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є наявність доказів проведення ремонту та реальна витрата зазначеної суми. При цьому, суд виходить з того, що у деліктних (не договірних) правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою відповідач доводить відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, а позивач повинен довести наявність шкоди та її розмір. Оцінивши встановлені судом обставини та наявні докази суд вважає, що позивач довів розмір реальних збитків, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням свого автомобілю і право на відшкодування яких в повному обсязі він має, в т.ч. за рахунок стягнення з відповідача як винуватої в ДТП особи різниці між фактичним розміром реальних збитків та страховою виплатою у випадку її недостатності. Так, суд виходить з того, що за змістом ст.1192 ЦК України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач в його обґрунтування послався на акт №91-150-D здачі-приймання виконаних робіт від 29.12.2020р., який було складено ФОП [PERSON] , підписаний останнім та [PERSON] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю позивача склала 63125,00 грн., а також на товарні чеки №11 від 09.09.2020р. та №12 від 29.12.2020р. про сплату ФОП [PERSON] за ремонт автомобілю 63125,00 грн. При цьому, в судовому засіданні представник відповідача вказав на недоведеність позивачем вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю, оскільки в акті №91-150-D від 29.12.2020р. зазначений інший VIN-код ([NUMBER]) та пробіг (98050 км.) автомобілю ніж ті, що зазначені у протоколі (акту) огляду автомобілю позивача від 13.08.2020р. (VIN - [NUMBER] , дані одометра 98782). Такі доводи не заслуговують на увагу з огляду на таке. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Представником позивача на підтвердження обставин, викладених у позові щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача також надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивача, відповідно до якого позивачу [PERSON] належить транспортний засіб марки «GEELY», модель «JL7162», тип - легковий седан, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER] , VIN - [NUMBER] , чорного кольору, номерний знак [NUMBER] . Крім того представником позивача надано копію додатку до акту №91-150-D від 29.12.2020р., відповідно до якого ФОП [PERSON] здійснено ремонтні роботи автомобілю GEELY JL7162, номерний знак [NUMBER] , VIN - [NUMBER] , пробіг 98782 км., 2008 року, чорний, [NUMBER]. Вартість фактично здійснених ремонтних робіт становить 63125,00 грн. Вказані докази є належними та допустимими та приймаються судом до уваги при ухваленні вказаного рішення. При цьому, суд враховує, що відповідач та його представник в судовому засіданні фактично не оспорювали наявність механічних пошкоджень автомобіля позивача та не спростували розмір відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, зокрема, доказів, які б спростовували ці обставини, суду не надали. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач та його представник довели суду належними та допустимими доказами, що на момент розгляду справи розмір реальних збитків, які поніс позивач у зв`язку з відновленням свого транспортного засобу становить 63125,00 грн. Враховуючи те, що виплачений позивачеві ПАТ «НАСК «Оранта» розмір страхового відшкодування в сумі 40304,10 грн. не покриває вартості відновлювального ремонту автомобіля, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] , як особи, винної у скоєнні ДТП, на користь потерпілої особи [PERSON] , різниці між фактичним розміром заподіяної позивачеві матеріальної шкоди і сумою страхового відшкодування, виплаченого страховиком, яка становить 22820,90 коп. (63125,00 грн. - 40304,10 грн.). Також суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті протиправних винних дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна, оскільки він вимушений був витрачати свій час та вчиняти дії направлені на захист його порушених майнових прав. Ці обставини викликали у позивача відповідний психоемоційний дискомфорт. За таких обставин суд вважає, що через винну протиправну поведінку відповідача порушився звичний спосіб життя позивача та він вимушений був докладати додаткових зусиль для його організації. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд відповідно до ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення - дорожня-транспортна пригода через порушення відповідачем ПДР, що суд вважає грубим. В результаті даного ДТП пошкоджено майно позивача. Також суд враховує глибину та тривалість душевних страждань позивача та наслідки, які призвели до порушення звичного способу життя позивача і він вимушений докладати значних додаткових зусиль для його організації та поновлення свого душевного стану. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1 000,00грн. Вказану позивачем суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00грн. суд вважає перебільшеною і такою, що не відповідає вимогам ст.23 ЦК України та обставинам даної справи. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 777,43 грн. (з розрахунку: 23820,90 грн. х 100% 27820,91 грн. = 85,62 %; 85,62% х 908,00 грн. : 100 % = 777,43 грн.)

Outcome: partial