Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

22 вересня 2014 року Очаківська районна державна адміністрація Миколаївської області як орган опіки та піклування звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка є матір'ю малолітніх [PERSON], 2009 року народження, та [PERSON], 2011 року народження. Мати не забезпечує належних умов для утримання, виховання, навчання та розвитку дітей, не дотримується вимог чинного законодавства щодо їх лікування та оздоровлення, має нестабільне матеріальне становище, відмовляється від співпраці з педагогічними, медичними та соціальними працівниками. Посилаючись на викладене, просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей та стягнути з неї аліменти на їх утримання. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Відповідачка позовні вимоги не визнала, пояснивши суду, що дійсно за збігом життєвих обставин вимушена була залишити своїх дітей на матір співмешканця, поїхавши у пошуках роботи для забезпечення дітей всім необхідним. Повернувшись, дізналась, що їх було влаштовано до дитячого закладу. На даний час вона працює неофіційно, винаймає житло - двокімнатну частину приватного будинку в м. Миколаєві, в якому проживає разом зі співмешканцем. Зазначила, що її ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків змінилося, а тому просить не позбавляти її батьківських прав. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, вважав його таким, що відповідає інтересам дітей. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Як вбачається зі свідоцтв про народження (а. с. 4, 5), відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а. с. 6, 7), відомості про батька дітей записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 27 серпня 2014 року відповідачка залишила дітей, що підтверджується актами органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров'я про знайдену дитину (а. с. 23-24). 16 вересня 2014 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] направлено до комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації Миколаївської обласної ради». Розпорядженнями Очаківської районної державної адміністрації від 04 вересня 2014 року (а. с. 27, 28) малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно ч. 6. ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 18 вересня 2014 року (а. с. 46) визнано доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дітей. Як вбачається зі змісту даного висновку, відповідачка у серпні 2014 року, залишивши дітей на співмешканця та його матір, виїхала у невідомому напрямку. З'явилася до служби у справах дітей через 10 днів, а на засіданні комісії з питань захисту прав дитини присутня не була. У висновку також зазначено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, неодноразово залишала дітей на співмешканця, який також пиячить та не контролює свої дії; з нею проводилася профілактична робота щодо виховання дітей, однак жодних висновків останньою зроблено не було. Суд вважає, що такий висновок органу опіки і піклування лише констатує факти неналежної поведінки відповідачки, тобто не містить обґрунтування доцільності позбавлення її батьківських прав та мотивів такого рішення, зроблений без врахування усіх обставин справи, а тому суперечить інтересам дітей, і при цьому виходить з наступного. Згідно акту обстеження умов проживання від 27 серпня 2014 року (а. с. 22) та актів соціального інспектування від 01 липня 2013 року (а. с. 8), 13 серпня 2013 року (а. с. 11), 30 серпня 2013 року (а. с. 12), 02 жовтня 2013 року (а. с. 13), 08 січня 2014 року (а. с. 14), 14 квітня 2014 року (а. с. 16), 13 травня 2014 року (а. с. 17), 19 серпня 2014 року (а. с. 20), 26 серпня 2014 року (а. с. 21) відповідачка проживала разом із дітьми в приватному трикімнатному будинку матері свого співмешканця, в будинку прибрано, тепло, їсти зварено. 15 квітня 2014 року, відповідачка, враховуючи рекомендації ради профілактики при виконкомі Парутинської сільської ради, влаштувала старшого хлопчика до дитячого садочку. Викладене також підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], додатково пояснивши при цьому, що відповідачка завжди цікавилася вихованням своїх дітей, в будинку завжди було чисто, діти нагодовані, у них були іграшки та книжки. Дійсно, за збігом певних обставин, [PERSON] залишила дітей у будинку співмешканця, але на даний час дуже шкодує про це, мріє про зустріч із дітьми, з якими їй не дають побачитись, доклала зусиль для працевлаштування та винаймання житла. Посилання позивача на зловживання відповідачкою спиртними напоями судом також не можуть бути взяті до уваги, оскільки згідно з вимогами чинного законодавства, належним доказом зловживання алкоголем є відповідні медичні висновки, але позивач не надав суду жодного такого висновку відносно відповідачки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для особи, що позбавляється таких прав, так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батька чи матері в кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дітей, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в їх подальшій долі, який має настати після позбавлення батьків їх прав. Непередбачуваність позитивного результату у конкретній ситуації позбавляє змісту застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка проживала в с. Парутине Очаківського району та мало приділяла уваги вихованню дітей, з 01 липня 2013 року сім'я знаходиться під соціальним супроводом. У серпні 2014 року, залишивши дітей на співмешканця, [PERSON] виїхала в невідомому напрямку, тобто певний час не виконувала належним чином своїх обов'язків по вихованню дітей. Викладене підтверджується довідкою-характеристикою за підписом Парутинського сільського голови від 05 вересня 2014 року (а. с. 44), а також показаннями допитаних в якості свідків у справі [PERSON] та [PERSON]. В пункті 18 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено про можливість у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням її характеру, особи батька, відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов'язків. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов переконання, що хоча відповідачка на певний проміжок часу самоусунулась від виховання дітей, та її поведінка визнається винною, в діях [PERSON] не вбачається злісного та умисного ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків і такі дії зумовлені складними життєвими обставинами у певний період часу. На момент розгляду справи у суді ставлення відповідачки до позбавлення її батьківських прав є негативним, в її діях та словах вбачається прагнення до налагодження нормальних сімейних стосунків, на думку суду, вона зрозуміла свою провину та переоцінила життєві пріоритети. Також суд не вважає що психологічний, моральний чи фізіологічний стан дітей буде піддано небезпеці внаслідок подальшого спілкування з матір'ю, чи він покращиться у випадку позбавлення її батьківських прав. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, довіривши контроль за виконанням матір'ю своїх батьківських обов'язків на службу у справах дітей. Таке вирішення спору надасть відповідачці можливість уникнути перешкод у спілкуванні з дітьми, усунути негативні наслідки у взаємовідносинах та сприятиме реальному захисту інтересів дітей. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір у розмірі, від сплати якого позивача було звільнено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed