Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

24.04.2018 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.05.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу двигуна моделі Dotaх-912-VLS та комплектуючих деталей на літак моделі «ВИС 5М», факт передачі яких підтверджується розпискою, що була надана [PERSON] 26.05.2015. Відповідно до розписки від 26.05.2015р. [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв двигун та комплектуючі деталі. В свою чергу, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти у розмірі еквівалентному 20 000 доларам США. 11.02.2016 [PERSON] була надана розписка [PERSON], в якій було зазначено, що [PERSON] зобовязується передати до 30.06.2016 року суму еквівалентну 32\~500 доларам США за умови передання [PERSON] формуляру на двигун та гвинт, а також інших документів, необхідних для реєстрації літака, які не були передані за договором купівлі-продажу двигуна та комплектуючих деталей від 26.05.2015. Впродовж 2015-2017 років позивач регулярно вів усні переговори зі [PERSON] з приводу виконання відповідачем зобовязання щодо передачі необхідних документів за договором купівлі-продажу, в ході яких останньому неодноразово ставилася вимога про передачу відповідних документів. 13.12.2017 [PERSON] було направлено письмову вимогу до [PERSON], якою було встановлено 10-денний строк для передання необхідних документів, що може бути підтверджено описом та квитанцією відділення поштового звязку №24 від 13.12.2017 за номером поштового відправлення 6102407094190. Відповідачем було особисто отримано дану вимогу 08.01.2018, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту УкрПошти шодо інформації про наявність та стан пересилання поштових відправлень. Однак зазначені в розписці від 11.02.2016 документи так і не були передані [PERSON]. Позивачем не одноразово направлялися на адресу [PERSON] повідомлення про відмову від договору купівлі-продажу від 26.05.2015. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Таким чином, договір купівлі-продажу від 26.05.2015 було розірвано шляхом односторонньої відмови від договору [PERSON]. Отже, враховуючи положення чинного законодавства у відповідача виник обовязок повернути грошові кошти у повному розмірі з моменту розірвання договору купівлі-продажу двигуна та комплектуючих деталей на літак укладеного сторонами 26.05.2015. З 11.02.2016 відповідач користується чужими грошовими коштами без належної правової підстави. Загальна сума заборгованості, на день звернення з позовом до суду складає 750936,32 грн., із яких: - 521 785,58 грн. - основна сума боргу; - 45 331,02 грн. - 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України; - 183 819,72 грн. інфляційне збільшення суми боргу. [PERSON] просив суд стягнути на його користь з відповідача [PERSON] суму заборгованості у розмірі, що складає 750 936,32 грн., а також судові витрати понесені позивачем при зверненні з позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.151). Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обємі, як законний та обґрунтований, з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був своєчасно повідомлений (а.с.152). На адресу суду направив письмові пояснення, у яких зазначив, що, зважаючи на специфіку предмету договору (літак аматорської конструкції), беручи до уваги положення ч.2 ст.662 ЦК України, продавець [PERSON] повинен був передати [PERSON] не тільки літак, а й приналежності та документи, що стосуються товару. Питання передання документів на літак є обов'язковою частиною договору, адже літак є самозбудованим (тобто, збудований конструктором аматором, не сертифікованим, не зареєстрованим у Державіаслужбі України), а тому його використання за призначенням можливе тільки після його належної реєстрації у Державіаслужбі України. Для того аби покупець міг його зареєструвати та використовувати за призначенням він повинен був подати до служби цілу низку документів, що підтверджують придатність та безпечність літака до здійснення польотів та підтвердити оригіналами документів процес побудови та купівлі матеріалів для його побудови. Зокрема, це оригінали чеків на матеріали з яких виготовлений літак, формуляр на двигун та винт, акт побудови літака, розрахунки та креслення будови літака та інше, що у сукупності підтверджують походження агрегатів, вузлів та матеріалів, що використовувались при виготовлені літака та дадуть змогу покупцю [PERSON] його зареєструвати та використовувати за призначенням. З метою захисту свого порушеного права, [PERSON], направив 13.12.2018 письмову вимогу [PERSON] про передачу документів, у якій надав розумний строк для передачі. Нe отримавши відповідь від [PERSON], після спливу 10 днів, позивач користуючись правом, наданим ч. 2 ст. 666 ЦК України, направив 26.12.2017 йому письмове повідомлення про відмову від Договору купівлі-продажу від 26.05.2015 та вимагав повернути суму авансу у розмірі 20 тис. доларів США. З огляду на вищезазначене, Договір купівлі продажу від 26.05.2015 вважається розірваним в односторонньому порядку з 26.12.2017. Таким чином, у [PERSON] виникло законне право вимагати повернення [PERSON] попередньої оплати в сумі 20 тис. доларів США за договором купівлі-продажу від 26.05.2015, що був розірваний 26.12.2017 (а.с.139-141). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.147). В направленому на адресу суду відзиві на позовну заяву пояснив, що дійсно 26 травня 2015 року між ним та позивачем, після досягнення згоди з усіх істотних умов, в усній формі було укладено договір купівлі - продажу самозбудованого легкомоторного літака аматорської конструкції «ВИС-5М», як головної речі відповідно до ст. 186 ЦК України у виді товарно-матеріальних цінностей. Загальна сума вартості предмету купівлі - продажу за домовленістю між нами становила 52500 доларів США, що є суттєвою умовою укладеного договору. Доказами укладення такого договору, його предмету - майна та вартості проданого майна є розписка [PERSON] від 26 травня 2015 року про одержання авансу від позивача в сумі еквівалентній 20000 доларів США, а також боргова розписка [PERSON] від 11 лютого 2016 року, відповідно до якої той в строк до 30 березня 2016 року мав передати йому грошову суму еквівалентну 32500 доларів США саме за проданий йому літак, як головну річ і приналежності до неї, власноручно зазначаючи в цій розписці та підтверджуючи загальну вартість товару за договором в сумі еквівалентній 52500 доларів США. Крім того, наголосив, що сторона позивача приховує від суду факт наявності судового рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, а відтак згідно до положень ст. 82 ч. 4 ЦПК України, обставини, встановлені таким рішенням, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зокрема йдеться про рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2017 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року у справі № 635/1530/17, яким встановлено, що предметом договору купівлі - продажу від 26 травня 2015 року був саме легкомоторний літак аматорської конструкції «ВИС-5М» з приналежностями до нього у виді матеріальних цінностей загальною вартістю еквівалентною 52500 доларів США. Окрім того, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції у справі № 635/1530/17 встановлено факт неналежного виконання позивачем [PERSON] саме грошового зобовязання за укладеним договором. На підставі вищевикладеного, просив відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.49). Представник відповідача адвокат [PERSON], в судове засідання не зявився, проте звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя (а.с.154). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 26.05.2015 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] в усній формі було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого відповідач продав та передав у користування позивачу самозбудований легкомоторний літак аматорської конструкції «ВИС-5М» з можливістю покупцю\~ подальшого оформлення права власності на цей літак на своє імя, а позивач сплативши аванс у розмірі 20000,00 доларів США, зобовязувався сплатити залишок суми в розмірі 32500,00 доларів США у найкоротший термін. Загальна сума вартості літака «ВИС-5М» за домовленістю між сторонами складала 52500,00 доларів США. \~\~На підтвердження того, що відповідач отримав кошти від позивача в розмірі 20000,00 доларів США, [PERSON] була складена розписка (а.с.5). 11.02.2016 позивачем на імя відповідача була складена розписка, відповідно до умов якої, [PERSON] підтвердив, що він винен відповідачу борг в сумі 32500 дол. США за проданий йому літак ВИС-5М, який він зобовязувався сплатити до 30.03.2016 року, а в свою чергу відповідач зобовязувався передати позивачу формуляр на двигун і гвинт для реєстрації літака. В разі невиплати обумовленої суми до вказаного строку, позивач зобовязувався сплачувати відповідачу щомісячно 500 дол. США.(а.с.6-7). З долучених до справи матеріалів вбачається, що спір між сторонами стосовно укладеного договору вже вирішувався в судовому порядку. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 26.10.2017, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та штрафу\~задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 32500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 03.03.2017 складає 880425 грн., три відсотки річних в розмірі 24404 грн. 36 коп., та судові витрати в розмірі 8000 грн. (а.с.51). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05.12.2017 вищезазначене рішення залишено без змін. (а.с.52). Постановою Верховного суду від 03.09.2018 рішення Київського районного суду м.Харкова від 26.10.2017 та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05.12.2017 залишено без змін (а.с.155-161). Судами при розгляді вищезазначеної справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. 26 травня 2015 року між сторонами був укладений в усній формі договір купівлі-продажу самозбудованого легкомоторного літака аматорської конструкції «ВИС-5M», вартість якого за домовленістю сторін визначена у 52 500 доларів США. Вказані обставини підтверджуються власноручно написаною [PERSON] розпискою від 11 лютого 2016 року, згідно з якою останній засвідчив, що має до 30 березня 2016 року повернути [PERSON] суму коштів еквівалентну 32 500 дол. США за проданий йому літак моделі «ВИС-5М» і вказана сума є остаточною, оскільки раніше\~ним було\~сплачено аванс\~у сумі\~еквівалентній 20\~тис.\~дол.\~США. Загальна вартість літака становить 52 500 доларів США. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно і підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша стаття 530 ЦК України). В силу положення ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, що визначено ч.1 ст. 625 ЦК України. Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається зі змісту вищезазначених рішень, розпискою від 26.05.2015 наданою відповідачем [PERSON], останній підтвердив внесення авансового платежу позивачем [PERSON] за договором купівлі-продажу. Предметом договору є самозбудований легкомоторноий літак аматорської конструкції «ВИС-5м», який отримав позивач. Оскільки [PERSON] не передав остаточну суму за проданий йому літак, відповідач не передав йому документи необхідні для реєстрації літака, а саме: формуляр на двигун і гвинт. \~ \~ \~ \~Отже, в розглядуваному випадку, позивач вимагає повернення авансового платежу, за договором, який сам належно та своєчасно не виконав, оскільки не передав відповідачу обумовлену суму, що підтверджується відповідними судовими рішеннями. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстави для повернення позивачу авансового платежу за договором купівлі-продажу самозбудованого легкомоторного літака аматорської конструкції «ВИС-5М». Зважаючи на вищевикладене, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed