Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

23 грудня 2016 року позивач звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, відповідно до якого просила суд установити факт належності житлового будинку - житловою площею 18,0 кв.м., загальною 56,0 кв.м., з господарськими будівлями позначених в схематичному плані: житловий будинок А, прибудова АІ, веранда а, ганок г, сарай Б, погріб Пг, літня кухня В, сарай Г, вбиральня У, та огорожа №1-4, які знаходяться за адресою с. Ображіївка, Шосткинського району, вул. Вербова, 14 (колишня Горького), на праві власності [PERSON], померлої 01 травня 1995 року, а також визнати за позивачем право власності на вказане вище майно в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 08 травня 2002 року, яка була спадкоємицею за заповітом своєї матері [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірне майно, набуття дочкою спадкодавця [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права власності на це майно та неможливість оформлення самою позивачкою своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування за законом через відсутність правовстановлюючих документів на нього. 19.01.2006р. після закінчення строку на прийняття спадщини друга дочка спадкодавця [PERSON] [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про те, що після смерті батьків спадщину не прийняла та не бажає звертатись до суду за продовженням строку на прийняття спадщини /а.с.8/, а відтак у суду відсутні для залучення [PERSON] до участі у справі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву, згідно з якою проти задоволення позову не заперечує. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] доводиться йому рідною тіткою. Після смерті [PERSON] за спірним житловим будинком доглядала його баба [PERSON], яка користувалась предметами домашнього вжитку, обробляла присадибну земельну ділянку та сплачувала комунальні послуги. Після смерті [PERSON] позивач вступила у фактичне управління і володіння цим майном та вчиняла ті ж самі дії. Суд, заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 01 травня 1995 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 6/. За життя [PERSON] належав житловий будинок житловою площею 18,0 кв.м., загальною 56,0 кв.м., з господарськими будівлями позначених в схематичному плані: житловий будинок А, прибудова АІ, веранда а, ганок г, сарай Б, погріб Пг, літня кухня В, сарай Г, вбиральня У, та огорожа №1-4, який знаходиться за адресою: Сумська область, Шосткинський район, с. Ображіївка, вул. Вербова (колишня Горького), 14. Проте [PERSON] не встигла отримати правовстановлюючи документи та зареєструвати своє право власності на цей житловий будинок. На час будівництва спірного будинку до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідок, виданих виконавчим комітетом Ображіївської сільської ради Шосткинського району Сумської області №201 від 24.03.2016р./а.с. 10/, № 27 від 10.01.2017р. /а.с.39/, згідно з записами погосподарської книги Ображіївської сільської ради № 6 житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: Сумська область, Шосткинський район, с. Ображіївка, вул. Вербова (колишня Горького), 14, належав [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності житлового будинку - житловою площею 18,0 кв.м., загальною 56,0 кв.м., з господарськими будівлями позначених в схематичному плані: житловий будинок А, прибудова АІ, веранда а, ганок г, сарай Б, погріб Пг, літня кухня В, сарай Г, вбиральня У, та огорожа №1-4, які знаходяться за адресою с. Ображіївка, Шосткинського району, вул. Вербова, 14 (колишня Горького), на праві власності [PERSON], померлої 01 травня 1995 року, підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Згідно з роз'ясненнями, наданими судам Пленумом ВСУ у п. 1 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи, що спадщина після [PERSON] відкрилася 01 травня 1995 року, а 6-місячний строк для її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, скінчився до набрання чинності ЦК України, то правовідносини у справі мають врегульовуватися ЦК УРСР. За життя [PERSON] заповідала все своє майно дочці - [PERSON] згідно із заповітом, посвідченим Ображіївською сільською радою Шосткинського району 12.10.1990 року за реєстровим № 96 /а.с. 7/. Цей заповіт не змінений, не скасований та не визнаний недійсним. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994, № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини після померлої [PERSON], передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Як вбачається з показів свідка, довідки виконавчого комітету Ображіївської сільської ради Шосткинського району Сумської області № 27 від 10.01.2017р. /а.с.39/ після смерті [PERSON] її дочка - [PERSON], - спадщину за заповітом прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном померлої (доглядала за спірним будинком, розпоряджалася речами покійної, користувалася земельною ділянкою, сплачувала послуги електропостачання). Водночас, за життя спадкових прав вона не оформила. 08 травня 2002 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 5/. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 08 травня 2002 року, а 6-місячний строк для її прийняття скінчився до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, також регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Позивач є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується копією її свідоцтва про народження /а. с. 24/. Окрім позивача, спадкоємцем першої черги відповідно до вимог ст.. 529 ЦК УРСР була і друга дочка спадкодавця - [PERSON]. Проте, як вбачається з матеріалів справи, остання відмовилась від прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. За таких обставин єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] першої черги є позивач [PERSON] Вона прийняла спадщину після померлої шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном померлої спірним житловим будинком, в порядку ст. 549 ЦК УРСР, що підтверджується показами свідка [PERSON], довідкою виконавчого комітету Ображіївської сільської ради Шосткинського району Сумської області № 27 від 10.01.2017р. /а.с.39/. Крім того, з відповідді Шосткинської районної державної нотаріальної контори № 05/01-16 від 11.01.2017р. на запит суду та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46384901 від 10.01.2017р. вбачається, що 19.01.2006р. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на майно померлої [PERSON] грошові вклади. У пункті 2 інформаційного листа Вищого спеціалізовного суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 548 ЦК УРСР не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. На підставі всього вищевикладеного, а також з урахуванням того, що спадкоємець прийняла частину спадщини, отримавши свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади, які входять до складу спадщини, суд вважає, що остання прийняла увесь обсяг спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Позивач, будучи спадкоємицею померлої [PERSON] відповідно до закону звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на своє імя на спірний житловий будинок, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва, в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений будинок і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця на спірний житловий будинок, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає можливим позов задовольнити. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved