Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

24.07.2017 року, [PERSON], та [PERSON], (далі по тексту Позивачі) звернулися до суду із позовом до [PERSON], і [PERSON], (далі по тексту Відповідачі) про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та участі у його вихованні, встановлення способу участі Позивачів у вихованні внука, де просять зобовязати Відповідачів не чинити їм перешкод у спілкуванні з малолітнім внуком [PERSON], [INFO] та в участі у його вихованні, а саме визначити спосіб участі Позивачів у вихованні внука, встановивши особисте спілкування Позивачів із внуком без присутності Відповідачів. Оскільки останні чинять перешкоди у спілкуванні з внуком та у його вихованні, а тому вони звернулися до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON], та [PERSON], в судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просять суд позов задовольнити та зобовязати [PERSON], і [PERSON], не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітнім внуком [PERSON], [INFO] та участі у його вихованні, вільному спілкуванні з їхнім внуком, визначити наступний спосіб їхньої участі у вихованні внука [PERSON], встановивши ним можливість систематичних побачень з внуком: у 2-у та 4-ту суботу та 2-у і 4-у неділю щомісяця з 10 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин без присутності Відповідачів та в день народження внука, з 10.00 години до 12.00 години, або в інші години за спільною згодою сторін. Відповідачі [PERSON], та [PERSON], в судовому засіданні щодо предявленого позову до них Позивачами заперечують, при цьому пояснили, що вони не чинять перешкод останнім у спілкуванні з сином/внуком [PERSON], та участі Позивачів у його вихованні. Навпаки Позивачі жодного разу не приходили до дитини щоб побачитися та поспілкуватися із нею. Вважають вимоги позивачів є безпідставними, однак не заперечують встановлення короткотривалих зустрічей за місцем проживання сина/внука, або у іншому, узгодженому з [PERSON], - матірю дитини місці, з її обовязковою участю та участю інших осіб, як то: соціального працівника, шкільного психолога, представника органу опіки і піклування, враховуючи вік дитини, її психологічний стан та інтереси дитини. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області [PERSON], в судовому засіданні висловила свою думку щодо вирішення спору між сторонами, врахувавши надану до суду інформацію від 28.11.2017 року № 814 служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про можливість визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Представник третьої особи - служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області [PERSON], у судовому засіданні висловила своє бачення вирішення спору між Позивачами та Відповідачами і можливості визначення способу участі Позивачів у вихованні внука, спілкуванні з ним. Зазначивши при цьому, що дитина зовсім іще мала, не спілкується із бабусею [PERSON], та дідусем [PERSON], і не бажає зустрічатися з останніми без присутності матері [PERSON], оскільки дитині не подобається коли сторони сваряться між собою, ображають одне одного. Між сторонами виникають суттєві конфлікти стосовно участі у спілкуванні та вихованні дитини. Вважає найбільш позитивним варіантом спілкування дитини з бабусею [PERSON], та дідусем [PERSON], є проведення короткотривалих зустрічей на нейтральній території, за попередньою домовленістю. Запевняє суд у доцільності присутності відповідачки [PERSON], і іншої особи (соціального працівника, шкільного психолога, представника органу опіки та піклування), при зустрічах її сина з Позивачами, оскільки має сенс досягнення консенсусу, прийнятного для сторін, а головне для дитини. При цьому надала до суду інформацію служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про можливість визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею від 28.11.2017 року № 814 за результатами психологічної бесіди з малолітнім [PERSON], [INFO]. Допитана у судовому засіданні [PERSON], довела до відому суду те, що вона працює на посаді практичного психолога Олевської загальноосвітньої школи № 3 Житомирської області. Вказує на те, що між сторонами існує емоційно-негативно окрашений конфлікт, заручником якого є дитина, оскільки сторони не бажають одна одній іти на уступки. Вважає доцільним встановлення короткочасного способу участі у вихованні внука [PERSON], і побачення з ним Позивачами з обовязковою участю і присутності відповідачки [PERSON], та представника Органу опіки і піклування або соціального працівника, шкільного психолога. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб та психолога, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON], та [PERSON], підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Як встановлено в судовому засіданні, 11 серпня 2001 року між сином Позивачів [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] було зареєстровано шлюб. 27 квітня 2011 року від даного шлюбу у них народився молодший син та онук Позивачів - [PERSON], що стверджується Свідоцтвом про народження дитини, серії І-ТП № 145335, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 27 травня 2011 року. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 21 червня 2017 року шлюб між [PERSON], та [PERSON], було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON], та [PERSON], через деякий час стали проживати окремо, а внук Позивачів залишився проживати разом зі своєю матірю [PERSON], за адресою: м.Житомир, а затим м.Олевськ вул.Житомирська, 57 «а» Житомирської області, по місцю нинішнього проживання Відповідачів: матері [PERSON], та дідуся [PERSON] Як зазначають Позивачі, з того часу Відповідачі: колишня невістка [PERSON], та її батько/дід (колишній сват) [PERSON], навмисно чинять перешкоди у їх участі у вихованні та спілкуванні з внуком - [PERSON]. Вони намагалися знайти спільну мову з Відповідачами, проте після чисельних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, ніякого результату це не дало. Одним із принципових положень, закріплених в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, яка підлягає застосуванню згідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Проте норми Сімейного кодексу України встановлюють особисті немайнові права та обовязки інших членів сімї та родичів. Таким чином, суд вважає, що до даних правовідносин, які склалися між сторонами застосуванню підлягають норми, що передбачені ст.ст.257, 263 та 159 СК України, оскільки приходить до висновку про наявність для Позивачів з боку Відповідачів перешкод у вихованні внука, зокрема: - приписами ст.257 Сімейного кодексу України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Частинами 1, 2\~ст.258 СК України також передбачено, що баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Окрім того, статтею 263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда ….. у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу, яка передбачає, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В обґрунтування своїх позовних вимог та у судовому засіданні подружжя: [PERSON], і [PERSON], посилаються на ту обставину, що колишня невістка [PERSON], та її батько [PERSON], чинять їм перешкоди у спілкуванні з малолітнім внуком [PERSON], і його вихованні, при цьому налаштовують дитину вороже проти них. Однак, суд вважає встановленою часткову відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги подружжя: [PERSON], та [PERSON], оскільки вищезазначена обставина не знайшла в судовому засіданні свого підтвердження жодним із процесуальних джерел доказів, передбачених ч.2\~ст.57 ЦПК України. \~\~ Разом з тим, як із пояснень самих сторін та представників третіх осіб і психолога наданих ними суду, вбачається, що між сторонами склалися особисті неприязні стосунки як між свекрухою, свекром та невісткою, сватом. Натомість, як видно з інформації служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області «Про можливість визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею» від 28.11.2017 року № 814, в ході бесіди з дитиною начальника Служби у справах дітей Олевської РДА, представника органу опіки та піклування Олевської міськради, спільно з психологом навчального закладу та в присутності матері [PERSON], було зясовано, що хлопчик знає бабусю, дідуся, але не має бажання спілкуватися з ними, мотивуючи це тим, що вони ображали його маму. За підсумками спілкування з малолітнім [PERSON], психолога встановлено, що взаємостосунки внука з бабусею та дідусем (Позивачами) характеризуються зниженням рівня прихильності до них через образу (бабуся та дідусь негативно відгукуються про маму дитини), тому хлопчик не бажає спілкуватися з ними без присутності матері. Виходячи з вищенаведених норм сімейного законодавства, встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, думки представників третіх осіб і психолога наданих ними суду, суд приходить до остаточного висновку, щодо часткового задоволення позову, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, віку дитини, її здоровя, фізичного, духовного розвитку, особистої прихильності хлопчика до матері [PERSON], і діда [PERSON], та сформованої неприязні до діда й баби (Позивачів), а також з урахуванням рекомендацій, наведених у інформації служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області «Про можливість визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею» від 28.11.2017 року № 814, щодо розвязання спору: встановити наступний спосіб участі бабусі [PERSON], та дідуся [PERSON], у вихованні внука з обовязковою участю представника органу опіки та піклування і матері дитини [PERSON], за місцем проживання внука, або у іншому, узгодженому з матірю дитини місці, встановивши наступний графік побачень: у другу та четверту суботу та другу і четверту неділю щомісяця з 11.00 години до 13.00 години; в день народження внука з 11.00 години до 13.00 години, або в інші години за спільною згодою сторін, таким чином встановивши мінімальний час спілкування бабусі та діда з внуком, розяснивши при цьому [PERSON], та [PERSON], що при наявності підстав (відповідних висновків компетентних органів), та поліпшення емоційного, фізичного і психологічного стану внука, його віку, вони мають можливість звернутися в установленому порядку до суду про збільшення часу для спілкування із внуком. Згідно із п.2 ч.2 ст.18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання добровільно не виконаного обовязку. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial