overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.07.2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦСУ Луцького МУЮ, актовий запис №794. Від шлюбу в них є дочка: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що у них різні характери, та погляди на сімейне життя. Між ними останні роки постійно виникали сварки. Спільного домашнього господарства вони не ведуть, а з 2014 року, проживають окремо. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримала із підстав, зазначених у ньому. Просить розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 18.07.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦСУ Луцького МУЮ, актовий запис №794, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Подружнє життя сторін не склалося. Позивач не бажає налагодити подружні стосунки, стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підставний і його необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.01.1994 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час повнолітній. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через зневагу відповідачки, яка принижувала та ображала його людську і чоловічу гідність, внаслідок чого вони з серпня 2016 року припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, а тому просив суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнала. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 22 січня 1994 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від даного шлюбу, як зазначено в позовній заяві, сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.1). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 26414,82 грн, який підтримала у судовому засіданні. Представник відповідача без поважних причин у судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що позивач з 29.01.1991 року працює покоївкою у Публічному акціонерному товаристві «Готель «Градецький» і роботодавець за період з 2011 року по листопад 2016 року заборгував вказаному працівнику заробітну плату у розмірі 26414,82 грн. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Оскільки відповідач вчасно не виплатив позивачу заробітну плату у розмірі 26414,82 грн за період з 2011 рік по листопад 2016 року, чим порушив гарантовані ст.115 КЗпП України трудові права позивача - суд стягує з відповідача на користь позивача вказану грошову суму. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 07.06.2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, про що є актовий запис № 365. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідач позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Ревенко». Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року, про що є актовий запис № 365 у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, між сторонами подружні відносини не підтримуються, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, подружжя разом не мешкає, спільного господарства та бюджету не веде. Позивач у судове засідання не прибув, у поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2003 року. Оскільки сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає і на примирення не згоден, а ступінь відчуженості сторін є значною їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 14 березня 1970 року. З 1985 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка вказує на те, що вона з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вислухавши пояснення позивача, його представника, доньки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 17.09.2008 року по 16.02.2015 року сторони перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.07.2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦСУ Луцького МУЮ, актовий запис №794. Від шлюбу в них є дочка: [PERSON], [INFO]. На даний час вони проживають окремо. Дочка проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні. Спільне подружнє життя з відповідачем не складається. Він не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання дочки, матеріальну допомогу на її утримання надає нерегулярно. На даний час утримання дитини потребує значних витрат. Власних коштів позивачу не вистачає. Вважає, що оскільки відповідач є працезданим і працює, отримує мінливий нерегулярний дохід, він може надавати допомогу на утримання дочки до досягнення нею повноліття. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві та пояснила, що відповідач працездатний і може сплачувати аліменти. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, згідний сплачувати аліменти в розімірі 1000 грн. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є її батьком (а. с. 2 на звороті). Дитина знаходиться на утриманні позивача. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги, позивач самостійно неспроможна забезпечити її належним чином, а відповідач є працездатною особою, на утриманні інших осіб немає та не заперечує щодо задоволення позову, тому, суд вважає, що він може сплачувати аліменти в сумі визначеній позивачем. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі - 1000 грн., щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 27.06.2014 року, мотивуючи позов тим, що вона своєчасно не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки не знала про існування заповіту на її імя та у січні 2017 року випадково знайшла цей документ в квартирі, в якій проживав батько до смерті. В судове засідання сторони не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позов підтримує, представник відповідача покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.06.2014 року помер батько позивача [PERSON] (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. 05.11.2013 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів належну йому частину квартири [ADDRESS] своїй доньці [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 28.02.2017 року спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що причини, по яким позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначає їй додатковий строк для прийняття спадщини терміном у два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 20.06.2013 року. У шлюбі мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище «Мариніна-Яремчук». В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Наполягає на розірванні шлюбу, дитину просить залишити проживати з нею. Відповідач в судове засідання не зявився також. В заяві просить справу розглядати без його присутності. Просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дитини немає. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Сторони 20.06.2013 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м. Новоград-Волинському РС Новоград-Волинського МРУЮ у Житомирської області, актовий запис № 123, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). У шлюбі мають сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки виконавчого комітету Пилиповицької сільської ради від 16.02.2017 року проживає разом з матірю по вул. Лісна, 25, с.Пилиповичі Новоград-Волинського району (а.с. 8). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач та відповідач в своїх заявах наполягали на розірванні шлюбу, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружина. Строк на примирення просили не давати. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дитини сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання дитини разом з матірю. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище «Мариніна-Яремчук». Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

22.02.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Славутської міської ради, Гаражного товариства «Ветеран» про визнання права власності на спадкове майно - гараж. В обґрунтування позову вказувала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі й на гараж [ADDRESS] щодо якого своє право власності спадкодавець за життя не оформив. Позивачка з врахуванням уточнених позовних вимог просить просить визнати за нею право власності на спадкове майно гараж [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Гаражне товариство «Ветеран», явку представника в судове засідання не забезпечило, проте в поданій до суду заяві присить розгляд справи проводити без їх участі. Позов товариство визнає. Славутська міська рада в поданій до суду заяві позов визнала. Просить розгляд справи проводити без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно даних свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10.10.1980 року [PERSON] була дружиною [PERSON] Позивачка, є єдиним спадкоємцем, що підтверджується копією спадкової справи. До складу спадкового майна увійшов гараж [ADDRESS].Однак, правовстановлюючий документ на гараж спадкодавцем не оформлено. Земельна ділянка, на якій розташовано гараж, була виділена [PERSON] на будівництво гаража рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради народних депутатів № 107а від 17.05.1990 року. Згідно із копією технічного паспорта загальна площа гаражу із підвалом становить 33,9 кв.м. З довідки виданої 26.01.2017 №7 ГТ «Ветеран» видно, що згідно із запису у книзі обліку гаражів членів товариства, за [PERSON] значиться гараж [NUMBER]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадкове майно гараж [NUMBER], [ADDRESS]

Outcome: approved