Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

22 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення сплати боргу та 3% річних від простроченої суми. Свій позов мотивує тим, що 15 січня 2015 року між ним та відповідачем по справі було укладено договір позики. На виконання даного договору він передав відповідачу гроші в сумі 28550 (двадцять вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень. На підтвердження укладення зазначеного договору відповідач [PERSON] видав йому власноручно написану розписку, в якій зазначено, що він зобов`язується повернути йому борг в сумі 28550 (двадцять вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень до 01 лютого 2015 року. Проте, відповідач у встановлений термін борг не повернув. Станом на 20 квітня 2015 року сума позики відповідачем не повернута. Таким чином заборгованість зі встановленого індексу інфляції станом на 25.03.2015 року від суми боргу складає за лютий 2015 року - 105,3%, тому інфляційні нарахування на суму боргу складають: 28550,00 грн. х 105,3% = 1553,15 грн. Для розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми використовуємо формулу: Сума санкції = С х 3% : 365 х Д, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 28550,00 грн. х 3% : 365 х 53 = 124,36 грн. Отже фінансова санкція у розмірі трьох процентів річних від суми боргу склала 124,36 грн. Таким чином загальна сума боргу з урахування санкцій складає: 28550,00 + 1553,15 грн. + 124,36 грн. = 30227,52 грн. (тридцять тисяч двісті двадцять сім тисяч 52 копійки). По закінченню строку повернення грошей відповідач суму позики не повернув та ухиляється від повернення позики й до цього часу. Просить суд стягнути з відповідача на його користь: суму основного боргу в розмірі 28550,00 гривень, три проценти річних у розмірі 124,36 грн., інфляційні нарахування у розмірі 1553,15 грн., що разом дорівнює 30227,52 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3663,37 грн. Також просить вирішити питання про стягнення судових витрат у справі. Позивач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду подав заяву про розгляд даної цивільної справи у його відсутності, а представляти його інтереси в судовому засіданні буде представник за довіреністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Також просив стягнути з позивача понесені ним судові витрати, а саме: судовій збір у розмірі 302,28 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3663,37 грн. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явився, по невідомим суду причинам, хоча про дату та час повідомлявся завчасно та належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми боргу, з урахування встановлено індексу інфляції за весь час прострочення сплати боргу та 3% річних від простроченої суми,є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правову допомогу у справі, слід задовольнити, виходячи з наступного. Так, судом встановлено та сторонами у справі не оскаржувалося, що 15 січня 2015 року відповідач [PERSON] взяв у позику у позивача [PERSON] 28550 гривень, про що склав відповідну розписку, згідно до умов якої зобов'язався повернути гроші до 01 лютого 2015 року (а.с.6). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також, судом встановлено та сторонами не оскаржувалося, що в обумовлений строк у розписці відповідач [PERSON] позику не повернув. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно положень, викладених в ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, те, що відповідач взяте на себе зобов'язання за договором позики не виконав та не повернув отриманих грошових коштів за договором позики у сумі 28550 гривень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі основного боргу - 28550 (двадцять вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень; інфляційних витрат - 1553 (одна тисяча п'ятсот п`ятдесят три) гривень 15 копійок; 3% річних в розмірі - 124 (сто двадцять чотири) грн. 36 коп., що разом становить в сумі 30227 (тридцять тисяч двісті двадцять сім) гривень 52 копійки підлягають задоволенню, із наступного розрахунку. Для розрахунку за лютий 2015 року встановленого індексу інфляції 105,3%, тому нарахування на суму боргу спадають: 28550,00 грн. х 105,3% = 1553,15 грн. Для розрахунку 3% річних від простроченої дати по 25 березня 2015 року, простроченої суми використовується формула: 28550,00 грн. х 3% : 365 х 53 = 124,36 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з наступного: Відповідно до положень , викладених у ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про судовій збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України, понесені ним і документально підтверджений судовій збір у сумі 302 гривні 28 копійок (а.с.1). Визначаючи розмір витрат, пов'язаних з розглядом судової справи - витрат на правову допомогу, суд виходить з положень ст. 84 ЦПК України, згідно до якої витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно наданої квитанції №ПН2282 від 06 березня 2015 року позивачем сплачений ТОВ « Юридичний центр Олександра Хейніс» за юридичні послуги в сумі 3663,37 гривень , та наданий договір про надання юридичних послуг від 06 березня 2015 року між позивачем та даним товариством, з якого не вбачається по який справі ці послуги надаються , в якій установі тощо. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] приймав участь за довіреністю від 03.06.2015 року, виданою позивачем на представництво його інтересів в суді, як фізичній особою; договору між [PERSON] як адвокатом та позивачем про надання правової допомоги по даній справі не укладалося, тому сплачені позивачем за юридичні послуги товариству не підлягають стягненню з відповідача , так як не витратами на правову допомогу по даній справі.

Outcome: approved