Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

22 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя до Приватного Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що 30 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис за реєстрованим номером 7592 про стягнення з неї на користь АТ «ПУМБ» кредитної заборгованості у розмірі 16087,07 гривень, що виникла по споживчому кредитному договору № 25253112 від 12.11.2013 року, укладеному між нею та відповідачем. На підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріусу, 20.09.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф (зараз Павелків) Т.Л. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї на користь АТ «ПУМБ» заборгованості, про яку вона дізналася у січні 2020 року, коли на адресу підприємства, в якому вона працює (ПрАТ «Азовзагальмаш»), надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З неї було утримано грошові кошти у сумі 18518,78 гривень, тобто заборгованість є погашеною. Проте, у липні 2021 року їй почали дзвонити невідомі особи та вимагати погашення заборгованості перед АТ «ПУМБ» на підставі виконавчого напису № 7592 від 30 серпня 2018 року. Після отримання від приватного виконавця копії виконавчого напису від 30 серпня 2018 року, вона дізналася, що він вчинений з численними порушеннями. Вважає його незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Зазначила, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане МЮ України 17.01.2008 року за № 6685 на зайняття [PERSON] , анульоване наказом М, України від 12.03.2021 року № 931/5 у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 вересня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року відкрите провадження у справі та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 03.11.2021 року надала заяву про розгляд спарви в її відсутності. Представник відповідача Публічного Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що маються відповідні розписки. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом, 30 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 7592, за яким у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 25253112 від 12.11.2013 року у розмірі 16087,07 гривень (а.с. 6). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3 пп.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). У відповідності до підп.2.1. п.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивачки первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі є безспірними. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивачки. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, а сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Наведене свідчить про надання банком неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Крім того, позивачка у позовній заяві зазначає, що про наявність виконавчого напису їй стало відомо після звернення стягнення на її заробітну плату, тобто лише після відкриття виконавчого провадження. При цьому, відповідачем не надано суду даних про те, що ПАТ «ПУМБ» на адресу [PERSON] було надіслано письмове повідомлення про порушення зобов`язання та повідомлення боржником було отримане. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Приватного Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч.2 цієї статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача Пприватного Акціонерного товариства «ПУМБ» на користь [PERSON] суми сплаченого нею судового збору у розмірі 908 гривень.

Outcome: approved