Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

23.03.2018 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітей повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2007. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що вони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Також позивач посилається на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей. Витрати на утримання дітей несе позивач особисто, в зв'язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд позов задовольнити. 23.03.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 12.04.2018 провадження у справі було відкрито та призначено в підготовчому судовому засіданні на 25.05.2018 о 09.30 год. Ухвалою суду від 25.05.2018 підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду на 25.09.2018 о 14-15 год. У зв'язку з перебування 25.09.2018 головуючого у справі на лікарняному, розгляд справи призначено на 21.11.2018 о 09-20 год. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить справу слухати у його відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судова повістка, що направлялась на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, не була отримана відповідачем. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.2 ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.09.2007, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.2007, актовий запис № 334 (а.с.10). Від цього шлюбу у сторін народилися дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). Судом також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер, а тому вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», були внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не ведуть спільного господарства, неповнолітні діти проживають разом з позивачем. Позивач самостійно несе витрати по утриманню дітей, а тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дітей, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування навчальних закладів та кружків. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Як вбачається з матеріалів справи відповідач працює офіційно , отримує заробітну плату, а тому аліменти підлягають до стягнення в частці від заробітку (доходу) відповідача. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.03.2018 і до їх повноліття. При визначенні вказаного вище розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дітей. З огляду на викладене више, позов позивача підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved