Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

22 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , зазначивши, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 452. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову позивач вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося, взаєморозуміння в сім`ї відсутнє, втрачене почуття взаємної любові, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та спільного проживання. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім`ї між ними неможливо, спору щодо спільного майна немає. У зв`язку з наведеним просить шлюб між ним і [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій повідомила про визнання позовних вимог; після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання відповідно до положень ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 29 серпня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 452(а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Подружні стосунки та ведення спільного господарства між сторонами припинено у зв`язку з втратою почуття взаємної любові та відсутністю взаємного порозуміння. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. За таких обставин, суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, наполягають на розірванні шлюбу між ними, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а також інтересам неповнолітньої дитини, які мають істотне значення, тому шлюб між [PERSON] і [PERSON] слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне відповідачеві, за її заявою, залишити право іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved