Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

22 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - [PERSON], (надалі-позивач) звернулося до суду з зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та громадянкою України [PERSON](надалі-відповідач), був укладений договір № 042/044-Кс від 01 листопада 2013 року. Згідно з п. 2.1 Кредитного договору, Банк надав позичальнику споживчий кредит на наступних умовах: сума кредиту 5000, 00 гривень; термін повернення кредиту - згідно графіку, наведеному в Додатку № 2 до цього договору, дата остаточного повернення кредитних коштів 31.10.2015 року; тип річної процентної ставки фіксована; розмір річної процентної ставки за користування кредитом 25, 00 %; комісійна винагорода за надання кредиту 0,5% від суми кредиту, сплачується одноразово в день укладення кредитного договору; комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості 0,5% від первісної суми кредиту, щомісячно. Відповідно до пункту 2.2 Кредитного договору, кредитні кошти надаються Банком Позичальнику за умови: набуття чинності цим Договором, а відповідно до пункту 71, Договір набуває чинності з моменту його підписання. За умовами пунктом 3.3.1. Кредитного договору, Позивач зобовязався здійснити видачу кредиту в порядку та на умовах передбачених цим Договором. У свою, чергу Відповідач взяв на себе зобовязання, згідно з пунктом 3.4.1. Кредитного договору, вчасно повернути кредитні кошти, сплачувати відсотки за користування ними та комісійну винагороду у терміни, встановлених цим договором. Пунктом 3.4.3. Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобовязується сплачувати нараховані відсотки в період з першого по десяте число місяця. Разом із цим, відповідно до пункту 3.4.4. Кредитного договору ,позичальник зобовязується сплачувати Банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в період з першого по десяте число місяця. Позивач, надав відповідачу кредит у сумі 5000,00 гривень однак, відповідач вчасно, тобто згідно з графіком повернення кредиту ( додаток № 2 до Кредитного договору), не повернув кредитні кошти, не сплатив відсотки за користування кредитом та комісію за обслуговування кредитної заборгованості. У звязку з цим, в наслідку прострочення (затримки) повернення кредитних коштів (кредиту) та сплати відсотків і комісії, у відповідача станом на 13.11.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 3767,82 грн., у тому числі: сума поточної заборгованості за кредитом 3333,34 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами 309, 48 грн.; сума комісії за супровід кредитної справи (за обслуговування кредитної заборгованості) 125,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача, за довіреністю - [PERSON], позов підтримав, відповідач позов визнала. За таких обставин, суд вирішує справу у відсутності сторін, на підставі наявних у ній доказів. Згідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 листопада 2013 року між сторонами укладений кредитний договір № 042/044-Кс, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача 5\~000 грн., тобто позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. У порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вимог ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Згідно до вимог ст. 599 ЦКУ зобовязання, припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем, в порушення зазначених вимог, суду не надано ні заперечень до позову, ні доказів у підтвердження виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи, обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. З зазначених підстав з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 3767,82 грн. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved