overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

22 січня 2014 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 26.10.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № NKXRRХ09980320, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 1 074 грн, з процентною ставкою 12,00 % річних. Відповідач зобов'язана була щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. Вказали, що боржник свої зобов'язання по договору не виконала. Станом на 25 листопада 2013 р. заборгованість за кредитним договором склала 19 850,35 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1054 ЦК України, просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав письмову заяву про підтримання позову і його задоволення, а справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій зазначені вимоги визнала, а справу просила розглядати без її участі. Вказала, що не має можливості погасити борг. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № NKXRRХ09980320, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 1 074 грн, з процентною ставкою 1 % на місяць на суму залишку кредиту, на строк 24 місяці, тобто з кінцевим терміном повернення до 26 жовтня 2009 р. Відповідач зобов'язана була щомісячно у період з 20 по 25 число здійснювати погашення кредиту згідно графіку, а саме, не менш ніж 179 грн. В день укладення договору боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою. Судом з'ясовано, що боржник свої зобов'язання за договором не виконала, внаслідок чого станом на 25 листопада 2013 р. заборгованість склала - 21 342,87 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 832,15 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 132,65 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом - 873,24 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 18 012,31 грн; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 992,52 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

22 січня 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, він з 1999 р. проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Сторони у судове засідання з»явилися. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідачка після закінчення строку на примирення проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У 1972 р. позивач і відповідачка зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей у них не має. Спільне життя у подружжя не склалося. З 1999 р. позивач і відповідачка разом не проживають. У теперішній час позивач підтримує стосунки з іншою жінкою. Згідно ст.. 112 СК України суд розриває шлюб у разі якщо подальше збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб розриває. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

22 січня 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з заявою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 28 квітня 1999 року у Нововолинському відділі реєстрації актів цивільного стану Волинської області, актовий запис № 97. Від спільного шлюбу подружжя має двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вимоги заявники обгрунтовують тим, що вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо і порізно ведуть свої господарства. Діти проживають із матір'ю, а батько постійно братиме участь у їх вихованні та до досягнення ними повноліття щомісячно буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення їх життя, про що укладено нотаріально посвідчений договір 17.01.2014 року. Фактично сім'я розпалася, та існує формально, подальше спільне проживання та перебування у шлюбі вважають недоцільним та неможливим. Просять розірвати шлюб між ними. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 квітня 1999 року в Нововолинському відділі реєстрації актів цивільного стану Волинської області, актовий запис № 97, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 5). Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Між [PERSON] та [PERSON] 17.01.2014 року укладено договір про сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей (а.с.8), згідно якого неповнолітні сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], будуть постійно проживати з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], на їх утримання батько [PERSON] сплачує аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, та зобов'язується сплачувати додаткові витрати на дітей, що викликані особливими обставинами. [PERSON] зобов'язується не чинити перешкод у спілкуванні батька з неповнолітніми дітьми. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою подружжя, яке має дітей. Статтею 109 Сімейного кодексу України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про те, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, та вказує на те, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

22 січня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Баранівської міської ради Житомирської області, просив ухвалити рішення про визнання права власності на спадкове майно за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, а саме на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив , що його матері [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS]. Зазначене майно належало матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2000 року. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина. Маючи намір оформити спадщину і отримати свідоцтво на неї, позивач звернувся до нотаріуса, оскільки є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої за законом. Йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що право власності [PERSON] на 1/2 житлового будиноку не було зареєстровано у встановленому порядку, тому позивач звернувся до суду за захистом свого права на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 21.02.2014 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Баранівської міської ради Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав до суду лист від 30.01.2014 року, яким визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без участі представника міської ради. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року в м. Баранівка Житомирської області (а.с. 9). Судом встановлено, що при житті [PERSON] отримала у спадщину 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2000 року (а.с.8). Проте право власностi на 1/2 частину вказаного будинку не зареєстроване в Державному peєстрі права власностi на нерухоме майно, що підтверджується копією листа КП «Новоград-Волинського міжміського бюро технічної інвентаризації» № 579 від 31.05.2013 року (а.с. 11). [PERSON] є матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26.06.1971 року (а.с. 6). Згідно копії спадкової справи № 59/2013 до майна померлої [INFO] року [PERSON], спадщину прийняв позивач [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.08.2013 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на 1/2 частину житлового будинку (а.с. 14). Судом встановлено, що умови для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом у позивача відсутні у зв'язку відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на вказане майно, тому вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за ним при таких обставинах є обгрунтованими. Ці вимоги доведені вищевказаними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

22 січня 2014року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28 лютого 1987року він уклав шлюб з [PERSON]. Від шлюбу в них народились діти: син [PERSON],[INFO] народження, син [PERSON],[INFO] народження. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім'я фактично розпалась. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, не проживають разом. Їх сім'я розпалась, вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав, та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

22 січня 2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18 листопада 2011 року по 11 квітня 2013 року перебував з відповідачкою у шлюбі. 11 квітня 2013 року рішенням Білопільського районного суду Сумської області шлюб між ними розірваний. [INFO] року у відповідачки народилась донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний позивач. Посилаючись на те, що з [PERSON] він не проживав однією сім'єю та не мав близьких стосунків з вересня 2012 року, а відповідачка підтверджує, що він не є батьком [PERSON], просить постановити рішення, яким виключити запис про нього як про батька з актового запису про народження [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, зазначила, що дійсно з відповідачем не мала близьких відносин з вересня 2012 року, а також підтвердила, що позивач [PERSON] не є батьком доньки [PERSON]. Представник третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського РУЮ в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час та місце розгляду справи. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі перебували у шлюбі з 18 листопада 2011 року по 11 квітня 2013 року. Рішенням Білопільського районного суду від 11 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.5-6). [INFO] року народилась [PERSON], у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON], матір'ю записана [PERSON] (а. с. 7). Як було встановлено у судовому засіданні, сторони з вересня 2012 року проживають окремо, статевих стосунків з цього часу вони не мали. Вказані обставини [PERSON] та [PERSON] були визнані у суді, а тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. У зв'язку з викладеним, позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити та виключити відомості про позивача як батька дитини [PERSON], [INFO], з актового запису про народження №02 від 08 січня 2014 року. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. на користь позивача за сплачений ним при зверененні з позовом до суду судовий збір. На підставі викладеного, відповідно до ст. 136 СК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

22 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною його племінниці [PERSON], посилаючись на те, що остання тривалий час хворіє на психічну хворобу. У зв'язку з цим остання не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та не може керувати своїми діями. У судове засідання заявник не з'явився, просив справу розглянути без його участі, заяву задовольнити. Представник Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області до суду не з'явився, просив справу розглянути без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 03.02.2014 року [PERSON] дійсно хворіє на психічну хворобу в формі глибокої розумової відсталості з порушеними формами поведінки і емоційно вольового стану. За своїм психічним станом остання не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до подання Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області остання клопотає про призначення заявника опікуном над [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] Суд також приходить до висновку, що над [PERSON] необхідно встановити опіку, та призначити останній опікуна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

22 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Свої вимоги мотивував тим, що 24.05.2000 року син [PERSON] - [PERSON] приватизував та отримав свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] згідно розпорядження ПСБМУ № 79 від 24.05.2000 року. 15.04.2009 року [PERSON] подарував [PERSON] вищевказану квартиру. 13.05.2011 року [PERSON] подарував спірну квартиру відповідачу [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 07.02.2012 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло квартиру [ADDRESS], видане 24.05.2000 року [PERSON] згідно з розпорядженням органу приватизації № 79 від 24.05.2000 року, також визнано недійсним Договір дарування цієї ж квартири, укладений 15.04.2009 року між [PERSON] та [PERSON] Отже, в зв'язку з тим, що укладений між [PERSON] та [PERSON] договір дарування квартири від 15.04.2009 року визнано судом недійсним, то і будь-які правові наслідки, вважаються такими, що не відбулися. А отже, і будь-які подальші дії (укладені правочини) щодо даного майна, в тому числі і укладення договору дарування квартири між [PERSON] та [PERSON], вважаються недійсними. У зв'язку з наведеним, [PERSON] просить суд визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] укладений 13.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] 19 лютого 2014 року представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги, зазначивши співпозивачем [PERSON], представником якого він також являється. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У стягненні судових витрат з відповідача представник позивача не наполягав. На підставі ст.ст. 215, 216, 236 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

22 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з якою зареєстрував шлюб 14 серпня 1993 року, мотивуючи тим, що втратили почуття поваги та любові один до одного, що унеможливлює проживання в одній сім'ї. Від вказаного шлюбу мають одного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути без його участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, але також надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнала повністю і не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути без її участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1993 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину, а саме, сина - [PERSON], [INFO], і повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачем. Як видно зі змісту позовної заяви, сторони втратили почуття поваги і любові один до одного. Проживають окремо на протязі останніх трьох років. З того ж часу шлюбні стосунки між ними припинені і спільне господарство вони не ведуть. У своїх письмових заявах до суду сторони кожен окремо наголосили про категоричну відсутність згоди на примирення один з одним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved