Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

23.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що 17 лютого 1997 року померла його тітка [PERSON]. Після її смерті лишилося спадкове майно, що складається із земельної частки (паю) розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка на території Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. На даний час [PERSON] бажає визнати право на земельну частку (пай) після померлої тітки, що і змусило його звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву від 16.04.2018 року про розгляд справи за його відсутності. При вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0167690, зареєстрованого Новосанжарською районною державною адміністрацією Полтавської області в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3761 від 20.12.1996 року, [PERSON] мала право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка на території Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 11). Згідно заповіту від 13 грудня 1984 року [PERSON] заповіла все своє майно племіннику [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ № 399048 від 26.01.1976 року, свідоцтва про народження серії І-КЕ № 373782 від 25.07.1975 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КЕ № 305409 від 22.01.1976 року, посвідки про народження № 0022258, свідоцтва про одруження серії ЯУ № 244517від 15.08.1965 року [PERSON] є тіткою [PERSON] (а.с. 7-10). [PERSON] померла 17 лютого 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 033726 від 17.02.1997 року (а.с. 5). Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved