Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

23.12.2019 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом та після уточнення позовних вимог просить суд: визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії 1-2078 від 06.05.2014, видане державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Черненко Н.Б., в частині визначення частки [PERSON] у праві спільної часткової власності співвласників у житловому будинку із господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 33723755 від 11.10.2019, винесеного державним реєстратором Бориспільської районної державної адміністрації Київської області Митько Т.М., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 353311332208; об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, адреса: [ADDRESS] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексним номером 5555225 від 06.05.2014, винесеного державним реєстратором Бориспільської районної державної нотаріальної контори, Бориспільського нотаріального округу Київської області Черненко Н.Б., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 353311332208, об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, адреса: [ADDRESS] ; перерозподілити частки у праві спільної часткової власності співвласників у житловому будинку господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , із внесенням змін до записів Державного реєстру прав: про визнання за [PERSON] право власності на 27/40 частин житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та про визнання за [PERSON] право власності на 13/40 частин житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а. с. 1-3, 122-124). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті їх батьків [PERSON] та [PERSON] .. Крім того зазначено, що їх матір [PERSON] померла [INFO] та після її смерті, її рідні брати відповідач [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли, вона у розмірі 3/8 та її батько 5/8 частки, що підтверджується рішенням Бориспільського районного суду Київської області від 31.08.1999. 26.01.1994 її батько [PERSON] склав заповіт, за змістом якого все своє майно заповів сину [PERSON] , який посвідчений державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Лазоренко Л.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 171. Позивач також зазначає, що 03.11.2000 її батько [PERSON] подарував їй 3/10 частини житлового будинку. [INFO] помер батько [PERSON] та [INFO] помер її брат [PERSON] ..На день смерті батька [PERSON] на праві власності відповідачу належало 13/40 частини житлового будинку, а її частка становила 27/40. Крім того позивач зазначає, що під час родинних зустрічей, ще у 2010 році її брат, відповідач у справі повідомив, що має намір подарувати свою частку її дочці [PERSON] після її одруження, але при цьому тягар оформлення спадщини на його ім`я повинна взяти на себе вона. З цих підставі 27.09.2013 відповідач оформив на її ім`я довіреність, яка посвідчена секретарем Іванківської сільської ради та на підставі якої вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом Серії 1-2078 видане 06.05.2014 видане державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Черненко Н.Б., про те, що спадщина [PERSON] складає з 7/10 частини житлового будинку. 25.08.2017 її дочка уклала шлюб, після чого вона неодноразово своєму брату нагадувала про те, що він обіцяв подарувати свою частину житлового будинку, проте він в свою чергу і не відмовляв і не оформлював договір дарування. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно розмір її частки становить 3/10, а у брата [PERSON] 7/10. У листопаді 2019 вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Митько Т.М. із заявою про внесення змін в частині перерозподілу часток відповідно до вищевказаних документів та розрахунків, їй 27/40, а братові 13/40 частки житлового будинку. Рішенням від 22.11.2019 № 49801366, державний реєстратор прав на нерухоме майно Митько Т.М. відмовила у задоволенні заяви, з причини наявності суперечностей, між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами. Ухвалою від 27.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 36-37). Ухвалою від 22.06.2020 клопотання представника позивача було задоволено, витребувано з Бориспільської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи №298/2009 заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 52-53). Ухвалою від 22.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 136). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином, про причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі та відзиву не направив. Третя особа державний нотаріус Бориспільської районної нотаріальної контори Київської області Черненко Н.Б. у судове засідання не з`явилась, просила справу слухати справу без її участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення позивача її представника [PERSON] , свідків : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Іванківською сільською радою Бориспільського району Київської області, повторно 12.07.1999, а також свідоцтвом про народження позивача [PERSON] щодо родинних відносин (а.с. 9, 11). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.08.1999, ухваленим у цивільній справі № 2-1147/1999, встановлено факт прийняття позивачем [PERSON] (дошлюбне, а також після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] спадщини у розмірі 3/8 частини житлового будинку, допоміжних господарських будівель та присадибної ділянки за адресою : [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті [PERSON] , 1983 році (а. с. 14). 03.11.2000 державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Київської області Сіпко Л.М. був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 2463, договір дарування, за змістом якого [PERSON] подарував позивачу, на той час - [PERSON] , 3/10 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] ( а. с. 16). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] видане виконкомом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, повторно 10.06.2009, а також свідоцтвом про народження позивача щодо їх родинних відносин (а.с. 9, 12). До спадкового майна, в тому числі увійшла належна спадкодавцю частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 11.06.2009 до Бориспільської районної державної нотаріальною конторою були подані заяви спадкоємців [PERSON] , на підставі яких було відкрито спадкову справу № 298/09: позивача, після зміни прізвища - [PERSON] про прийняття спадщини (заява № 812), [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (заява № 813). А також 12.06.2009 від імені [PERSON] , відповідача у справі, була подана заява про прийняття спадщини (заява № 826) (а.с. 61 на звороті, 62- на звороті). Встановлено, що 26.01.1994 спадкодавець [PERSON] склав заповіт, за змістом якого розпорядився усім належним йому майном на користь свого сину [PERSON] (а. с. 15). 16.02.2012 позивачем [PERSON] була подана заява до Бориспільської районної державної нотаріальної контори, за змістом якої позивачу відомо зміст заповіту, посвідченого Бориспільською державною нотаріальною конторою Київської області 26 січня 1994 року, зареєстрованого у реєстрі за №174, за яким [PERSON] , все своє майно заповів [PERSON] (а.с.63). [INFO] помер брат позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області 03.12.2019 (а.с. 13). 06.05.2014 державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Черненко Н.Б. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , на ім`я відповідача [PERSON] на спадкове майно, що складається з 7/10 житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] ( а. с. 18). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2019 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності, а саме : 3/10 частини [PERSON] та 7/10 [PERSON] (а. с. 20). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Митько Т.М. Бориспільської районної державної адміністрації Київської області № 49801366 від 22.11.2019 відмовлено у державній реєстрації права власності в розмірі 3/8 частини житлового будинку з реєстраційним номером 353311332208, що розташований за адресою : [ADDRESS] , за [PERSON] (а. с. 8). Зі змісту вказаного рішення встановлено, що позивачу було відмовлено у реєстрації права власності в зв`язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: у ДРРП вже містяться записи про реєстрацію права власності, спільна частково, розмір частки 7/10 за суб`єктом: [PERSON] , та розмір 3/10 за суб`єктом: [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином встановлено, що при видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину відповідачу [PERSON] , не було враховано ту обставину, що згідно з вищевказаним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.08.1999, (справаі № 2-1147/1999), було встановлено факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини у розмірі 3/8 частини спадкового будинку в [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] .. Відповідно до положень ч.2 ст.548 ЦК УРСР в редакції, чинній на момент відкриття спадщини після матері позивача [PERSON] , прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено, позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , у розмірі 3/8 частини житлового будинку. Крім того на підставі договору дарування вона набула право власності на 3/10 частини вказаного житлового будинку. Таким чином на день смерті спадкодавця, батька сторін [PERSON] належало 13/40 частини житлового будинку, а позивачу 27/40 частини вказаного житлового будинку. Встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що оспорюваним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії 1-2078 від 06 травня 2014 року, виданим відповідачу [PERSON] на 7/10 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , до складу спадщини (розміру частки у вказаному нерухомому майні) включено майно, а саме 3/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що не належали спадкодавцю [PERSON] , а були набуті позивачем в порядку спадкування після дружини померлого спадкодавця [PERSON] . Показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які надали покази відносно наявних між сторонами усних домовленостей щодо розподілу спадщини, суд не приймає до уваги, оскільки факт прийняття спадщини позивачем після смерті її матері [PERSON] у виді 3/8 частин спірного будинку встановлений рішенням суду , яке набрало законної сили, відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України. А також, враховуючи, що клопотання про поновлення строку позовної давності позивач після зміни предмету позову не заявляє. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 ст. 328 ЦПК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ч. ч.1, 2 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 2. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Крім того відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі зміни часток у праві спільної власності вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що однією з підстав державної реєстрації права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. 2. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Частиною 2 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування реєстрації прав. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.1, п.2 ч.2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1)\~визнання права; 2) визнання правочину недійсним. Аналіз вищенаведених вимог чинного законодавства дозволяє стверджувати, що в даному випадку встановлені інші підстави для скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини визначення частки у спадковому будинку, яку після смерті спадкодавця [PERSON] успадкував відповідач [PERSON] . Враховуючи вище викладене, а також дослідивши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані та доведені, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Вимоги щодо стягнення судових витрат в порядку ст.141 ЦК України позивач не заявляє та в судовому засіданні просила залишити їх за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved