Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

22.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вони перебували у фактичних шлюбних відносинах з червня 2010 року по березень 2013року. Від фактичних шлюбних відносин мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. З березня 2013 року вони з відповідачем проживають окремо. Дитина залишилась проживати з нею. Спору щодо визначення місця проживання дитини між ними немає, син знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає ані грошима, ані продуктами, ані речами, тому на утримання дитини вона бажає стягувати з відповідача аліменти. Аліменти він нікому не платить. На підставі викладеного просить суд, стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, тобто до 06 листопада 2029 року. Позивач до початку підготовчого судового засідання надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач до початку підготовчого судового засідання надав заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду, приходить до наступного: Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до Свідоцтва про народження Серії 1- КИ № 358893 від 15.11.2011 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 351, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 06 листопада 2011 року (а. с. 5) З Довідки виданої квартальним комітетом № 29 від 18.12.2017 року вбачається, що дитина [PERSON], проживає разом із матірю [PERSON] Андрієвою за адресою: Дніпропетровська область, місто Синельникове, вул. Локомотивна(Орджонікідзе) буд. 74/2 (а.с.4). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів враховується відсутність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів та ін., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 1. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Сторонам розяснити, що за положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, відсутність осіб, які знаходяться на утриманні відповідача, беручи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved