Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

23.03.2021 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , 1969 р.н., яка на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Раніше у цьому житловому приміщенні проживала [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої [PERSON] успадкувала все належне померлій майно за заповітом. Однак, [PERSON] на момент своєї смерті свідоцтво про право на спадщину не отримала та за станом здоров`я остання потребувала сторонньої допомоги та обслуговування. Вказує, що вона і спадкодавець [PERSON] були знайомі між собою, а відтак померла знала, що чоловік її помер, вдруге вона не вийшла заміж, проживає у гуртожитку разом з дорослими дітьми на невеликій площі. У зв`язку з цим, [PERSON] запросила її допомогти з організацією та проведенням похоронів [PERSON] та запропонувала переїхати до неї для постійного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства. Відтак, вона проживає за вказаною адресою без реєстрації з 07.11.2014 року, куди переїхала із своїми речами, разом із спадкодавцем [PERSON] мали загальний бюджет, вели спільне господарство. Разом з тим, у день смерті, здоров`я [PERSON] раптово погіршилось, а тому вона забезпечила надання їй медичної допомоги та госпіталізацію. Після смерті [PERSON] нею були організовані її похорони. В червні 2020 року вона звернулась до Першої Луцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі ст. 1264 ЦК України, однак отримала відмову через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини з останньою. Спадкове майно, про визнання права власності на яке заявлено даний позов, складається із 56/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - спадкове майно). На підставі викладеного просить суд, встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з 07.11.2014 року по час відкриття спадщини на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визнати за [PERSON] право власності на 56/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2021 року до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача було залучено [PERSON] . До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Від представника відповідача Луцької міської ради надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без його участі, у задоволенні позову просив відмовити. Третя особа - державний нотаріус Першої Луцької державної нотаріальної контори Ковальчук Т.Б. подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності. Третя осба [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 56/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В червні 2020 року [PERSON] звернулась до Першої Луцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі ст. 1264 ЦК України, як особа яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Однак, постановою від 25.01.2021 року № 126/02-31 державний нотаріус відмовила позивачці у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] за відсутності документів, що підтверджують родинні відносини з останньою, а також у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право власності [PERSON] на спадкове майно. Відповідно до ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 3 ч. 2 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. В ході розгляду справи було встановлено, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації з 07.11.2014 року, разом із [PERSON] , з якою мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] позивачка організувала її похорони, отримала відповідну допомогу на поховання. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , ствердили суду, що заявник [PERSON] приблизно з 2014 року постійно проживала з померлою [PERSON] , вели спільно господарство. Крім того, на доведення своїх вимог заявник надала квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , де вона спільно проживала однією сім`єю з [PERSON] . За наведених обставин, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , в період з 07.11.2014 року по час відкриття спадщини на день смерті останньої, яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що житло за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Зазначене підтверджується постановою Волинського апеляційного суду від 09.06.2021 року, яким встановлено, що [PERSON] було успадковано майно (56/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), яке залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишала, а отже у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Відповідно ч. 1 до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Єдиним спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] . Спадкоємці попередніх черг спадкування відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, позивачці, як спадкоємиці [PERSON] , в порядку спадкування за законом належить майно - 56/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що занаходиться за адресою: [ADDRESS] . За наведених обставин, позивач [PERSON] як спадкоємець, позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину та набути права власності на вищевказане нерухоме майно в позасудовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно. На підставі ст.ст. 16, 1216-1223, 1233, 1264, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved