Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

21 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 18 січня 2019 року і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося. До шлюбу вона з відповідачем були знайомі досить короткий проміжок часу, що не дало їм можливості добре пізнати один одного. Після народження дитини між ними постійно почали виникати конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало нестерпним та неможливим. Відповідач працював офіційно, але отримані ним кошти він витрачав на власний розсуд, не даючи нічого на потреби сім`ї, через що позивач з дитиною змушена була переїхати проживати до своїх батьків в с.Копинівці Мукачівського району, а згодом винаймати житло в м.Мукачево. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з серпня 2018 року, шлюб носить формальний характер. Всі спроби налагодити стосунки і зберегти сім`ю не дали результатів. Щодо своїх батьківських обов`язків, то матеріально дитину відповідач не утримує. 01.02.2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 22.04.2019 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду позовні вимоги роз`єднано, виділивши їх в самостійні провадження, зокрема виділено в самостійне провадження: позовні вимоги про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, та виділено в самостійне провадження: позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, де зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1200 гривень (а.с.49). Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про часткове задоволення позову на підставі наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 25 січня 2014 року укладено шлюб у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 20 (повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , а.с.9). Встановлено та підтверджується документально, що [PERSON] \~та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею (а.с.10). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2\~ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з\~цим,\~позивачем суду\~не надано доказів фінансової спроможності відповідача, наявності в нього майна і т.д.. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік», який на період з 01 січня по 30 червня 2019 року становить: для дитини віком до 6 років 1626 гpивень. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~частину другу ст. 182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи позицію позивача, так і часткове визнання позову відповідачем, який просив визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1200 гривень, а також те, що відповідач є працездатним, здоровим чоловіком, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб немає, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1300 гривень щомісячно, що є співмірним з тим розміром що встановлений законом, оскільки доказів, які б давали підстави стягувати з відповідача аліменти в більшому чи меншому розмірі судом не встановлено. На підставі ч. 1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно із вимогами\~ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved