Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

24.05.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, в якому вказав, що [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] та є споживачем послуг, але не сплачує послуги за утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2017 року по 31.12.2018 року в розмірі основного боргу - 1111,28 грн., інфляційних втрат - 109,42 грн., трьох відсотків річних - 90,31 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, прохав відмовити у задоволенні позову. 26.06.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого вказав на безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, оскільки послуги з утримання будинку та прибудинкової території позивачем не надаються, підвали перебувають у занедбаному стані, ніяких поточних ремонтів не проводиться, відсутнє освітлення мість загального користування, відсутні належні та допустимі докази фактичного надання позивачем послуг, позивач не проводить перерахунок розміру оплати в порушення норм чинного законодавства. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не обгрунтований тарифами на послуги з утримання будинку та прибудинкової території. 04.07.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач зазначає про те, що виконання послуг з утримання будинку та прибудинкової території підтверджується документами наданими до позовної заяви (актами виконаних робіт, нарядами). Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачем не надано актів-претензій щодо ненадання чи надання неякісного та не у повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач з претензіями не звертався до виконавця послуг. Оплата за послугу нараховується відповідно до встановлених оранами місцевого самоврядування тарифів. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ПП «Токмак-Центр» таким, що підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 р. утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та (або) ремонту будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] , і є споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні ч.1 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875-ІV, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Між ПП «Токмак-Центр» та відповідачем виникли фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Вказані обставин сторонами не оспорювалися. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» повноваження щодо визначення виконавця житлово-комунальних послуг належать органам місцевого самоврядування. Частиною 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради № 59 від 23.02.2012 року ПП «Токмак-Центр» визначено виконавцем послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території. У будинок [ADDRESS] надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території виконавцем послуг. Перелік послуг, періодичність, строки їх надання та тарифи на утримання будинку та прибудинкової території встановлені рішеннями виконавчого комітету Токмацької міської ради за № 66 від 26.03.2015 року, №90 від 14.06.2017 року. Перелік послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, розмір, встановлених органами місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги відповідачем не оскаржувалися. Свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг позивач виконує в повному обсязі, що підтверджується актом про надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території по [ADDRESS] від 31.12.2018 року, актами перевірки герметизації інженерних вводів №14 від 15.07.2017 року, від 26.06.2018 року, актами загального огляду будинку від 17.08.2017 року, від 18.11.2017 року, від 17.05.2017 року, від 20.07.2018 року, від 19.11.2018 року, від 21.05.2018 року, від 19.02.2018 року, актом перевірки димових та вентиляційних каналів від 05.06.2018 року, актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року та нарядами на виконання робіт ПП «Токмак-Центр». Оплату послуг з утримання будинків і прибудинкових територій зобов`язані здійснювати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир, та нежилих приміщень. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку відповідач частково здійснював оплату за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.03.2017 року по 31.12.2018 року в розмірі основного боргу - 1111,28 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території відповідачем не спростований. Безперечних і належно оформлених доказів того, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території надаються неякісно та не в повному обсязі в судовому засіданні відповідачем не надано. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. В даному випадку акти-претензії щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не складалися. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені договором або законом строки. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. За положеннями ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року у справі №6-68цс12 була висловлена правова позиція щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року, справа N 6-59цс13, у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, висловлена правова позиція, де ВСУ зазначив, що закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. В постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі N 6-931цс15 висловлена правова позиція, що з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України. В постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі N 6-2023цс15 висловлена правова позиція, що за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також узгоджується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 Цивільного процесуального кодексу України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Тому, з урахуванням наведеного, поряд з основною сумою боргу, з відповідача слід стягнути на користь ПП «Токмак-Центр» індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 109,42 грн., а також три проценти річних від простроченої суми - 90,31 грн. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 23.04.2019 року скасовано судовий наказ №328/526/19 від 04.03.2019 року за заявою ПП «Токмак-Центр» про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. При подачі заяви про видачу судового наказу позивачем ПП «Токмак-Центр» було сплачено судовий збір в розмірі 192,10 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №50 від 25.02.2019 року. При подачі позовної заяви до суду позивач ПП «Токмак-Центр» сплатив судовий збір в розмірі 1728,90 грн., що підтверджується оригіналами платіжних доручень №48 від 25.02.2019 року, № 49 від 25.02.2019 року, №154 від 22.05.2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача ПП «Токмак-Центр» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved