Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

21 червня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2250,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона з відповідачем перебувала у фактичних сімейних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утримані. Відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає, не дбає про її матеріальне забезпечення та виховання, тим самим ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків. Зазначила, що [PERSON] регулярно виїжджає до Польщі на заробітки, де одержує стабільний заробіток, винаймає житло та перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в зв`язку з чим, вимушена звернутися до суду з позовом, який просить задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, а також в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України, то вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01 серпня 2012 року, серії [NUMBER] , в якому вони вказані батьками (а.с. 11). Вказане також підтверджується довідкою виконкому Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 01 серпня 2012 року № 50 (а.с. 9). Згідно з довідкою Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 17 липня 2019 року № 880, дитина [PERSON] проживає разом із позивачем (а.с. 21). Частиною 6 статті 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати і батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 181 та частинами 1 та 2 статті 183СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач [PERSON] єбатьком дитини, повнолітньою та працездатною особою, утриманців не має, будь-яких аліментних платежів не сплачує. Доказів зворотного суду не надано. Дані щодо інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, відсутні. Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року становить 2027,00 гривень, з 1 липня - 2118,00 гривень, з 1 грудня - 2218,00 гривень. Таким чином, з урахуванням матеріального становища дитини, яка проживає з матір`ю - позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утримані, а також матеріального становища відповідача, який є батьком дитини і зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття, суд на підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181 та ст. 184 СК України, визнає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач, будучи обізнаним щодо розгляду цивільної справи, не висловив заперечення проти позову та суми, яка підлягає стягненню. Щодо вимоги про визначення розміру аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд не вбачає підстав для задоволення цього, оскільки вказана гарантія застосовується при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. В той час як сума аліментів, яку просить стягнути позивач, є більшою від прожиткового мінімуму дитини, хоча батьки мають рівні обов`язки по утриманню дитини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, але враховуючи те, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 786,40 грн.

Outcome: partial