Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

23.06.2017 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Жук Вадима Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №35455846 від 31 травня 2017 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» В обґрунтування даного позову позивач зазначив, що 01 липня 2005 року між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»), укладено кредитний договір №417ДН187К, відповідно до якого позивачу надано кредит в іноземній валюті у розмірі 29 000,00 доларів США зі сплатою за користування ним 14,0% річних зі строком користування кредитом по 30 червня 2012 року. В рахунок забезпечення виконання позивачем зобов'язань за кредитними договорами між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», укладено Іпотечний договір №417ДН1873 від 01 липня 2005 року, яким АКІБ «УкрСиббанк» було передано в іпотеку квартиру [ADDRESS]. В подальшому АКІБ «УкрСиббанк» на підставі Договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») право вимоги заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами від 01 липня 2005 року. Таким чином, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу нового Іпотекодержателя за Іпотечним договором №417ДН1873 від 01 липня 2005 року. Позивач зазначає, що на початку червня 2017 року на дверях своєї квартири знайшла повідомлення, що тепер це власність ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».07 червня 2017 року позивачу стало відомо з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна з актуальною інформацією про об'єкт нерухомого майна, що 31.05.2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Жук Вадима Миколайовича (надалі - відповідач-1) прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35455846, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Позивач вважає, що відповідачем-1 по справі було незаконно проведено державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру, оскільки останнім не перевірено чи має ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» необхідні документи для проведення реєстрації права власності на вказане майно. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 26.06.2017 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 14.08.2017 року. Ухвалою суду від 26.06.2017року вжито заходи забезпечення позову. 14.08.2017 року судове засідання відкладено на 19.10.2017 року за клопотанням представника відповідача ТОВ «Кей-Колект». 19.10.2017 року судове засідання відкладено на 23.01.2017 за клопотанням представника відповідача ТОВ «Кей-Колект». 18.01.2018 року до суду втретє надійшла заява представника відповідача ТОВ «Кей-Колект» про відкладення розгляду справи, знову ж таки, з причини зайнятості в іншому процесі. 22.01.2018 року до суду надійшла заява представника позивача про відкладення судового засідання. 23.01.2018 року надійшли заперечення відповідача Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області проти позову. Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об'єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Оскільки дана справа не підпадає під обмеження, визначені в ч.4 ст.274 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01 липня 2005 року між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»), укладено кредитний договір №417ДН187К, відповідно до якого позивачу надано кредит в іноземній валюті у розмірі 29 000,00 доларів США зі сплатою за користування ним 14,0% річних зі строком користування кредитом по 30 червня 2012 року. В рахунок забезпечення виконання позивачем зобов'язань за кредитними договорами між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», укладено Іпотечний договір №417ДН1873 від 01 липня 2005 року, яким АКІБ «УкрСиббанк» було передано в іпотеку квартиру [ADDRESS]. В подальшому АКІБ «УкрСиббанк» на підставі Договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») право вимоги заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами від 01 липня 2005 року. Таким чином, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу нового Іпотекодержателя за Іпотечним договором №417ДН1873 від 01 липня 2005 року. Позивач зазначає, що на початку червня 2017 року на дверях своєї квартири знайшла повідомлення, що тепер це власність ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».07 червня 2017 року позивачу стало відомо з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна з актуальною інформацією про об'єкт нерухомого майна, що 31.05.2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Жук Вадима Миколайовича (надалі - відповідач-1) прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35455846, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що правовідносини пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про іпотеку». Згідно з частиною 1 статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до частини 4 статті 15 цього Закону, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Статтею 572 Цивільного кодексу України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У відповідності до ст.24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимог за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст.35 ЗУ «Про іпотеку»). Згідно частини 1 та 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частин 1 та 2 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження і іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Таким чином, сторони договору іпотеки, узгоджуючи питання позасудової передачі права на предмет іпотеки іпотекодержателю, домовились, що така передача має бути виключно шляхом укладення окремого договору. Між тим, такого договору між сторонами укладено не було. Як свідчать матеріали справи, у договорі іпотеки №417ДН1873 від 01.05.2005 року сторонами обумовлено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із способів, передбачених ст.36 ЗУ «Про іпотеку», що застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог шляхом надсилання рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п.5.1-5.2 договору іпотеки). Відповідно до п.5.3 договору іпотеки - у разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя, як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз. 2 ч.36 ЗУ «Про іпотеку») право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п.5.1 вищезазначеного договору іпотеки. Позивач стверджує, що нею жодної вимоги протягом 2016 року та протягом 2017 року від ТОВ «Кей-Колект» неотримано. ТОВ «Кей-Колект» надано повідомлення про вручення позивачу поштових відправлень, які на думку ТОВ «Кей-Колект» підтверджують направлення таких вимог (а.с.а.с.63, 75). Проте, дані докази судом не беруться до уваги, оскільки з даних повідомлень не вбачаться, який саме лист направлено позивачу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та вважає можливим визнати дії Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Жук Вадима Миколайовича щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], протиправними; скасувати вказане рішення та визнати за позивачем право власності на вказану квартиру з метою відновлення його права на державну реєстрацію за ним права власності. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved