Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

22 лютого 2017 року Березнегуватська районна державна адміністрація в інтересах малолітньої дитини звернулася з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позовній заяві вказала, що відповідачка є матірю малолітньої, [PERSON], [INFO], а відомості про батька дитини внесенні за її вказівкою. Вона ухиляється від виховання та утримання дитини, на неодноразові попередження не реагує, про що свідчать незадовільні акти обстеження житлово-побутових умов проживання сімї. 21.12.2016 року дитина була доставлена в районну лікарню у важкому стані лихоманки, що загрожувало її здоровю та життю, у звязку з чим на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини було прийнято розпорядження № 39 від 14.02.2017 року про негайне відібрання дитини. Посилаючись на викладені обставини та на ст.ст.170, 180-183 СК України, позивач просив відібрати дитину від матері без позбавлення батьківських прав, малолітню, [PERSON], для подальшого влаштування передати позивачеві, а з матері стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу). У судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги Березнегуватської районної державної адміністрації підтримала в повному обсязі. А відповідачка [PERSON] заперечувала проти позову, посилаючись на його безпідставність, просила залишити дитину з нею. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить такого. Судом встановлено, що відповідачка є матірю малолітньої, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження ( а. с. 6 ), а дані про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України ( а. с. 7 ). Матір та донька зареєстровані та проживають в [INFO] ( а. с. 4-5 ), де дівчинка перебуває на обліку служби у справах дітей з 15.09.2015 року як дитина, матір якої ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків (наказ служби у справах дітей Березнегуватської райдержадміністрації № 65). Відповідачка є інвалідом III групи з дитинства та отримує допомогу по інвалідності в сумі 1247 грн. ( а. с. 15 ). Крім цього, перебуває на обліку в УПФУ в Березнегуватському районі та отримує пенсію по втраті годувальника (а. с. 14). Проте, жодних видів державної допомоги на дитину не отримує. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання сімї від 11 березня та 06 травня 2015 року, 17 березня та 13 жовтня 2016 року, 15 лютого 2017 року встановлено, що умови проживання сімї та санітарно-гігієнічні умови, в основному, незадовільні: в квартирі холодно, а опалення відключене за борги, в кімнатах брудно, білизна в неналежному стані, а тому для виховання, проживання та розвитку дитини умови не створені. Кожного такого разу відповідачка попереджалася комісією про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обовязків ( а. с. 8, 9, 10, 11, 12 ). 21.12.2016 року дитина була доставлена з іншого села до Березнегуватської центральної районної лікарні у важкому стані з діагнозом «висока лихоманка та дихальна недостатність». Вона була брудна і неохайна, волосся нечесане, а мати коштів на її лікування не мала ( а. с. 13 ). Під час перевірки працівниками Березнегуватського районного центру соціальної служби сімї, дітей та молоді встановлено, що 14.02.2017 року мати знаходилась вдома в стані спяніння з десятком пяних осіб, а дівчинка була зачинена в іншій кімнаті, холодна, голодна та брудна ( а. с. 18 ). Допитана в судовому засіданні в якості свідка директор цього центру [PERSON] вказані факти підтвердила. У звязку із загрозою життю та здоровю дитини, Березнегуватською районною державною адміністрацією в той же день прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої від матері та видано з цього приводу розпорядження № 39 ( а. с. 21, 23 ). Зі змісту ч.1 ст.170 СК України слідує, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, зокрема, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 164 цього Кодексу (ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що поведінку матері слід визнати протиправною і винною, а позовні вимоги в частині відібрання дитини слід задовольнити, що узгоджується із висновком органу опіки і піклування про доцільність такого рішення ( а. с. 24-25 ). Відповідно до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги в цій частині суд задовольняє частково та стягує з відповідачки аліменти в розмірі ? частини від її заробітку (доходу), що відповідає положенням ст.ст.182, 183 СК України. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з цією статтею суд стягує з відповідачки 1280 грн. ( 640 грн.+ 640 грн. ) судового збору в дохід держави.

Outcome: partial