Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

22.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - ДП «ОГХК»), третя особа -первинна профспілка «Свободу Праці» державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - ПП «СП» ДП «ОГХК») про поновлення на роботі, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Уточнивши підстави позову, в обґрунтування позову зазначив, що 31.03.2016 року його незаконно звільнено з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» (далі - філія «ВГМК») ДП «ОГХК» з посади майстра зміни транспортно-експедиційного управління залізничного цеху на підставі наказу № 165 від 31.03.2016 року на підставі п. 6 ст. 36 КзпП України. Відповідач не звернувся до виконавчого комітету - виборного органу, та зборів - вищого органу профспілки, членом якої він є, для отримання згоди на звільнення. Не отримана також згода на зміну істотних умов праці. У підприємства наявні можливості зберегти колишні істотні умови праці. Позивач вважає, що мало місце переведення його на роботу помічника майстра залізничного цеху транспортно-експедиційного управління (далі - ТЕУ) з посади майстра зміни залізничного цеху ТЕУ, а відмова від переведення на іншу роботу не є підставою для припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП. Просив поновити його на посаді майстра зміни залізничного цеху ТЕУ у філії «ВГМК» ДП «ОГХК». Збільшивши в процесі судового розгляду позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8562,40 грн. (а.с. 105). Позивач та його представник в судовому засіданні позов та його обґрунтування підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Представник третьої особи позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Лісковська О.А. проти задоволенні позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити, оскільки відповідачем дотримані положення діючого законодавства при звільненні позивача і в даному випадку мало місце саме змін істотних умов праці. Подала письмові заперечення проти позову (а.с. 86-87). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.10.2014 року позивача прийнято в порядку переведення з філії «ВГМК» ПрАТ «Кримський Титан» в ТЕУ майстром зміни залізничного цеху (а.с. 9). Згідно копії заяви позивача, він просив прийняти його до членів ПП «СП» ДП «ОГХК» 18.01.2016 року (а.с. 12). З цього питання цього ж дня видано наказ від 18.01.2016 року про прийняття у профспілку за підписом керівника ПП «СП» ДП «ОГХК» за № К/180116-1, який також занесено до книги наказів копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 13, 77-81). ПП «СП» ДП «ОГХК» є юридичною особою, її внесено до ЄДРПОУ 07.08.2015 року, юридичну особу уповноважений представляти [PERSON] Профспілка пройшла легалізацію на підтвердження заявленому статусу, про що видано свідоцтво № 5 від 24.07.2015 року (а.с. 14-17). Листом від 21.01.2016 року за вих. № 1 директора філії «ВГМК» ДП «ОГХК» повідомлено про те, що на підприємстві створено ПП «СП» ДП «ОГХК» (а.с. 18). Визнано, що профспілка легалізована належним чином. Вказаний лист філією «ВГМК» ДП «ОГХК» отримано, що представником відповідача в судовому засіданні не заперечується. 25.01.2016 року позивач отримав повідомлення про зміну істотних умов праці № 378 з 01.04.2016 року, згідно якого найменування посади майстер зміни залізничного цеху ТЕУ змінюється на помічник майстра залізничного цеху ТЕУ, посадовий оклад змінюється з 4730 грн. до 3200 грн. З цими змінами він погодився 26.01.2016 року (а.с. 10, 34). Згідно наказу № 24 від 25.01.2016 року по філії «ВГМК» ДП «ОГХК» про внесення змін до схеми організаційної структури, штатних розпису посад службовців і розстановки чисельності робітників ТЕУ, з 01.04.2016 року виключається зі штатного розпису посади майстра зміни залізничного цеху у кількості чотирьох штук з окладом 4730 грн., одну із яких займав позивач. З цієї дати вводиться посада помічників майстра у кількості чотирьох штук з окладом 3200 грн. Посади майстра зміни у цьому штатному розписі не передбачені (а.с. 30-32). До матеріалів справи долучено за клопотанням позивача зразок заяви про переведення в ТЕУ ЗЦ помічником майстра з окладом згідно штатного розпису 3299 грн. (а.с. 28). Відповідно до протоколу № 05/03/16-1 засідання виконавчого комітету ПП «СП» ДП «ОГХК» від 05.03.2016 року, розглядалось питання обрання членів виконкому ПП «СП» ДП «ОГХК». За голосували 3 особи, що становить 100 % учасників засідання виконкому. Прийнято рішення про обрання [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] членами виконкому. У засіданні брали участь три особи, що випливає з відповідного реєстру, який є додатком до протоколу (а.с. 54, 55, 58). Листом від 11.03.2016 року за вих. № 1 за підписом [PERSON], як член виконкому ПП «СП» ДП «ОГХК», повідомив директора філії про це, зазначивши із посиланням на ч. 2 ст. 252 КЗпП, що зміна істотних умов трудового договору, оплата праці працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є (а.с. 11). Відповідно до протоколу № 19/03/16-1 засідання зборів ПП «СП» ДП «ОГХК» від 19.03.2016 року, розглядалось питання щодо підтвердження рішення виконавчого комітету про обрання членів виконкому ПП «СП» ДП «ОГХК». За голосували 9 осіб, що становить 100 % учасників зборів. Прийнято рішення про підтвердження обрання [PERSON], [PERSON], [PERSON] членами виконкому профспілки, прийняте відповідно до повноважень, наданих Статутом профспілки виконкому профспілки. У зборах брали участь дев'ять осіб, що випливає з відповідного реєстру, який є додатком до протоколу (а.с. 52, 53, 56, 57). Згідно довідки ПП «СП» ДП «ОГХК» станом на 19.03.2016 року, вона мала 27 членів і кворум зборів профспілки складав 7 членів відповідно до положення п. 6.3. Статуту профспілки (а.с. 75). Згідно довідки ПП «СП» ДП «ОГХК» станом на 19.03.2016 року, виконавчий комітет має у своєму складі шість членів і кворум виконкому становить чотири члени виконкому відповідно до положень п. 7.5 Статуту (а.с. 76). 30.03.2016 року складено акт № 1 про те, що [PERSON] заявив про відмову від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, про що був ознайомлений та дав згоду 26.01.2016 року. При цьому йому роз'яснено. Що його буде звільнено за п. 6 ст. 36 відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці (а.с. 61). Згідно наказу № 164 (розпорядження про припинення трудового договору (контракту) від 31.03.2016 року позивача звільнено з займаної посади майстра зміни транспортно-експедиційного управління залізничний цех на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Наказ підписано директором філії, тобто повноважною особою. З наказом позивач ознайомлена 31.03.2016 року. Позивач зазначив, що не ознайомлений за два місяці о звільнення, є членом виконкому ПП «СП» ДП «ОГХК» (а.с. 33). У порівнянні схем організаційної транспортно-експедиційного управління (ТЕУ) станом на 01.01.2016 року та станом на 01.04.2016 року суттєво відрізняються, зокрема, посада, яку займав позивач відсутня (а.с. 42, 43). Згідно диплому Серії [NUMBER] [PERSON] має кваліфікацію техніка-механіка (а.с. 44). У позивача є двоє дітей [INFO] та [INFO] (а.с. 59, 60). Порівнюючи посадову інструкцію майстра зміни залізничного цеху ТЕУ та посадову інструкцію помічника майстра зміни залізничного цеху ТЕУ, суд дійшов висновку, що в даному випадку змінюється не тільки найменування посади та розмір посадового окладу, а також обсяг завдань та обов'язків, тому суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що обсяг обов'язків позивача залишився би той самий і що це було перейменування посади та зменшення розміру окладу, що є зміною істотних умов праці (а.с. 35-41). Долучені до матеріалів справи копії журналів вхідної та вихідної кореспонденції ПП «СП» ДП «ОГХК» містять записи щодо відправлень, які долучені до матеріалів справи та мають значення для розгляду справи (а.с. 77-81). Згідно п. 7.3. Статуту ПП «СП» ДП «ОГХК», члени виконкому профспілки обираються зборами профспілки за поданням керівника профспілки. При обранні членів виконавчого комітету профспілки пріоритет повинен віддаватись членам профспілки, що демонструють високі результати у праці та активно приймають участь в житті профспілки. Відповідно до п. 7.1 Статуту виконавчий комітет профспілки - постійний колективний виборний орган профспілки, що здійснює повноваження профспілки між зборами профспілки. Відповідно до п. 7.5 Статуту засідання виконавчого комітету профспілки є повноважними у разі присутності більш як половини членів виконавчого комітету. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини присутніх на засіданні делегатів. Результати засідання виконавчого комітету профспілки оформлюються протоколом, що доводиться до відома усіх членів профспілки. Відповідно до п. 6.3 Статуту збори профспілки є повноважними у разі присутності більш як однієї чверті членів профспілки. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини присутніх на зборах членів профспілки. Результати зборів профспілки оформлюються протоколом, що доводиться до відома усіх членів профспілки (а.с. 82-85). Відповідно до протоколу № 19/05/16-1 засідання виконавчого комітету ПП «СП» ДП «ОГХК» від 19.05.2016 року, розглядалось питання щодо надання згоди на звільнення [PERSON] Прийнято рішення про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору з ним. Участь у засіданні виконкому брали п'ять осіб, зокрема, позивач (а.с. 70-72). Згідно письмового висновку від 20.05.2016 року за вих. № б/н на запит суду ПП «СП» ДП «ОГХК» не надало згоди на звільнення [PERSON], зокрема, посилаючись на те, що потрібна попередня згода виборного органу (а.с. 73, 74). До цього письмового висновку додано обґрунтування відмови у згоді на звільнення (а.с. 68, 69). Відповідно до протоколу № 24/05/16-1 засідання виконавчого комітету ПП «СП» ДП «ОГХК» від 24.05.2016 року, розглядалось питання щодо надання згоди на зміну істотних умов праці [PERSON] Прийнято рішення про відмову у наданні згоди. Участь у засіданні виконкому брали шість осіб, зокрема, позивач (а.с. 94-95). Згідно письмового висновку від 24.05.2016 року за вих. № 5 на запит суду ПП «СП» ДП «ОГХК» не надало згоди на зміну істотних умов праці [PERSON], зокрема, посилаючись на те, що потрібна попередня згода виборного органу (а.с. 92, 93). До цього письмового висновку додано обґрунтування відмови у згоді на звільнення (а.с. 98, 99). Представник відповідача вважає незаконним обрання членів виконкому профспілки не зборами профспілки, що протирічить положенням п. 7.3. Статуту ПП «СП» ДП «ОГХК», однак вирішення питання правомірності обрання [PERSON] членом виборного органу не є предметом даного судового розгляду, суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення, але він не вправі обговорювати питання про формування виборного органу профспілки. На теперішній час позивач є членом виконкому ПП «СП» ДП «ОГХК» та входив до складу виборного органу на час звільнення. Згідно ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу. Згідно п. 6 ст. 36 КЗпП відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 252 КЗпП зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок). Вказані положення дублюються ч. 2. 3 ст. 41 Закону України «Про профспілки та гарантії їх діяльності» у чинній редакції. Загалом попередня згода профспілкового органу при розірванні трудового договору необхідна лише у тих випадках, коли звільнення з роботи проводиться за ініціативою власника або уповноваженого ним органу (ст.ст. 40, 41 КЗпП). Якщо ж воно проводиться за загальними підставами припинення трудового договору (ст.ст. 36, 37 КЗпП) або за ініціативою самого працівника (ст.ст. 38, 39 КЗпП), то попередня згода профспілкового органу в цих випадках не вимагається. В даному випадку позивача звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України з тієї посади, яку він займав раніше. Виходячи з роз'яснень, викладених в ухвалі Верховного Суду України від 24.06.2009 року, справа № 6-2768св08, припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці, які не супроводжуються скороченням чисельності чи штату працівників. У тому ж разі, коли такі зміни в організації виробництва і праці супроводжуються скороченням чисельності або штату працівників, змінами в їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями, може мати звільнення працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6.11.1992 року № 9, п.10 роз'яснює, що припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи із зміненими істотними умовами праці може бути визнано обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і , навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У штатному розписі станом на 01.04.2016 року не залишилось жодної посади майстра зміни ТЕУ. У зв'язку з тим, що роботодавець при зміні в організації виробництва і праці не надав позивачу можливості працювати за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, відповідач не мав законних підстав для звільнення позивача за п. 6 ст. 36 КЗпП. В цьому випадку, звільнення повинно бути проведено за п.1 ст. 40 КЗпП, з дотриманням вимог ст.ст. 43,44 КЗпП. Встановлено, що [PERSON] на час звільнення був членом профспілки та членом виконкому ПП «СП» ДП «ОГХК». Відповідач - ДП «ОГХК» при скороченні посади позивача не звертався за згодою до ПП «СП» ДП «ОГХК», чим порушено права працівника. В процесі судового розгляду отримано письмові висновки ПП «СП» ДП «ОГХК» в якому профспілка не погоджується, як на звільнення позивача, так і на зміну істотних умов праці, що відповідає позиції третьої особи по справі. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6.11.1992 року № 9 у тих випадках, коли крім додержання загальних вимог щодо порядку звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу згідно з чинним законодавством на звільнення певних категорій працівників (наприклад, неповнолітніх, працівників, обраних до складу народних депутатів, профспілкових органів, ради (правління) підприємства, ради трудового колективу) необхідна також згода відповідного органу, вона має бути і в тому випадку, коли за ст. 43(1) КЗпП допускається звільнення без згоди профспілкового органу підприємства, установи, організації (крім ліквідації). Якщо за погодженнями чинного законодавства у цих випадках згода відповідного органу має бути попередньою, суд бере до уваги лише таку згоду, оскільки іншого законом не передбачено. В даному випадку попередньої згоди на зміну істотних умов праці, а також на звільнення не було отримано відповідачем, що також є порушенням прав позивача. Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне, для відновлення порушених прав та захисту законних інтересів позивача, поновити його на займаній раніше посаді майстра зміни залізничного цеху ТЕУ у філії «ВГМК» ДП «ОГХК» з 01.04.2016 року, тобто з наступного дня після звільнення. Попри наявні протиріччя у оформленні листа від 11.03.2016 року за № 1 за підписом [PERSON], щодо його членства у виборному органі профспілки, на що представник відповідача посилалась в судовому засіданні, то вказаний лист філія «ВГМК» ДП «ОГХК» отримала, однак його не було розглянуто у зв'язку з тим, що він підписаний особою, яка не уповноважена на це ([PERSON] замість [PERSON]). Він також не може бути розглянутий, як заява [PERSON], оскільки не відповідає вимогам ч. 7 ст. 5, ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про звернення громадян», тобто лист є анонімним і не підлягав розгляду. Представника відповідача в судовому засіданні стверджує, що філії не було відомо на момент звільнення позивача про те, що він є членом ПП «СП» ДП «ОГХК» та членом виборного органу профспілки, оскільки філію про це належним чином не повідомлено. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Філія «ВГМК» ДП «ОГХК в даному випадку належним чином не провела підготовку звільнення позивача, що призвело до порушення вимог діючого законодавства та поновлення позивача на займаній раніше посаді. Щодо твердження позивача про те, що у підприємства наявні можливості зберегти колишні істотні умови праці, то при розгляді такої категорії справ суд зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення та дотримання порядку звільнення, але він не вправі обговорювати питання щодо економічного становища суб'єкта господарської діяльності. Відсутність на теперішній час посади, яку займав позивач не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині та для невиконання в подальшому рішення суду, адже поновлюючи працівника на роботі ДП «ОГХК» повинна відновити становище, яке існувало до порушення права: забезпечити працівнику ті ж самі умови праці, які він мав до незаконного звільнення. Одночасно з ухваленням рішення про поновлення працівника на роботі суд приймає і рішення про виплату йому середньої зарплати за час вимушеного прогулу, яким і є період, під час якого працівника було звільнено без законної підстави. Період прогулу встановлюється з дати звільнення до дати прийняття рішення про поновлення згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок). Із п. 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз. 1 п. 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Отже, на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП та у зв'язку з поновленням позивача на роботі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2016 року по 31.05.2016 року. Середньоденна заробітна плата позивача згідно довідки № 1012 без урахування податку на доходи та обов'язкові збори становить 214,06 грн. (а.с. 100). На час ухвалення судом рішення 31.05.2016 року позивач не працює 40 днів з урахуванням вихідних та святкових днів, тому за вимушений прогул йому підлягає до стягнення 8562, 40 грн. (214,06 грн. Х 40 днів) без урахування податку на доходи та обов'язкові збори. Таким чином, суд вважає, що позивач підлягає поновленню на роботі на займаній раніше посаді, з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, рішення в частині поновлення на роботі та виплаті одномісячного середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 6 421,80 грн. підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, положення ЗУ «Про судовий збір» щодо мінімального розміру судового збору, а також те, що позивачем заявлено дві вимоги, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати (судовий збір) в сумі 1102,40 грн.

Outcome: approved