Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

24.05.2019 року [PERSON] звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 73300 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. та стягнення судового збору в розмірі 768 грн. 80 коп. на його користь. В обґрунтування позову зазначив, що має у приватній власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку обробляє самостійно та вирощує зернові культури. Восени 2018 року після збору врожаю для його подальшого продажу передав насіння соняшника [PERSON] з домовленістю повернення отриманих від продажу врожаю коштів. 04.05.2019 року [PERSON] частково повернуто кошти в розмірі 1400 грн. та 19.05.2019 року повернуто 2300 грн. Залишок заборгованості, який [PERSON] повинен сплати позивачу становить 73300 грн. Вказана заборгованість підтверджується власноручно написаною розпискою [PERSON] Враховуючи, що відповідач добровільно відмовляється повертати вказані кошти, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснив, що в 2018 році за домовленістю з відповідачем передав йому насіння соняшнику, який в свою чергу зобов`язався повернути гроші від його продажу. Проте відповідач на даний час не в повному обсязі розрахувався за продаж наданого йому врожаю. Борг відповідача складає 73300 грн. Добровільно погашати борг відмовляться, надав розписку про наявність боргового зобов`язання. Позивач вважає, що на підставі наданої розписки між ним та відповідачем укладено договір позики. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що вважає не повернені кошти позикою з тих підстав, що 03.05.2019 року сторони змінили борг, що виник з договору купівлі-продажу, позиковим зобов`язанням, що підтверджується розпискою відповідача. У відповідності до вимог ч.2 ст. 604 ЦК України зобов`язання за договором купівлі-продажу припинилися після складення відповідачем розписки від 03.05.2019 року. Відповідач в судове засідання не з`явився про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 20.07.2019 року, 01.08.2019 року, 06.08.2019 року, 31.10.2019 року. До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву до суду не надав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд, вислухавши доводи позивача та представника позивача, дослідивши надані позивачем докази встановив наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, підтверджено позивачем та не заперечено відповідачем, що 03.05.2019 року [PERSON] власноручно написав розписку такого змісту « [PERSON] . должен [PERSON] за семочку 77 тис. гривень». Вказаний доказ не оспорений та не спростований в судовому засіданні, тому суд вважає вказану обставинну доведеною. За змістом статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Тобто, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд виявляє їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа. У разі\~пред`явлення\~позову про\~стягнення боргу\~позивач повинен\~підтвердити своє\~право вимагати\~від відповідача\~виконання боргового\~зобов`язання,\~виходячи з\~дійсного змісту\~та достовірності\~документа,\~на підставі\~якого доказується\~факт укладення\~договору позики\~і його\~умов. Досліджена розписка, її зміст не свідчать про те, що відповідач взяв у позивача кошти в позику. Крім того, в розписці відсутнє зобов`язання відповідача повернути грошові кошти у визначений строк. Помилковим, на думку суду, є твердження позивача про заміну зобов`язань за договором купівлі-продажу позиковим зобов`язанням. Відповідно до ст. 1953 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); є двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання. Так, до умов новації віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку йдеться у частині другій статті 604 ЦК України, - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим. Жодних доказів про укладення з відповідачем договору купівлі-продажу майна, його умов та наслідків невиконання позивачем не надано. Договору про заміну боргового зобов`язання позиковим зобов`язанням також не надано. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд уважає, що позовні вимоги про стягнення позики не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed