Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

24.06.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 12.08.2014 року при зверненні до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] з метою оформлення договору купівлі продажу будинку він дізнався, що згідно постанови [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ від 19.10.2012 року за номером 30694839 про арешт майна та оголошення заборони його відчуження у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесені відомості про обтяження у вигляді арешту всього належного йому нерухомого майна. При зверненні до [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ на його заяву від 15.08.2014 року, він отримав відповідь від 19.08.2014 року за №31101/04002/14 про те, що виконавче провадження з примусового виконання постанови №100196 від 03.08.2011 року, виданої ВДАІ про стягнення 850 грн. штрафу, на підставі якої постановою державного виконавця від 19.10.2012 року накладено арешт на все нерухоме майно, що йому належить чи буде належати, завершено на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 19.08.2014 року на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження відносно нього, як сторони виконавчого провадження. Оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ВА1 №100196 від 03.08.2011 року, винесена інспектором ДПС першої роти ДПС батальйону ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу була скасована постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.08.2011 року в справі №2а-7741/11/1111 за його адміністративним позовом, внаслідок чого боржником він не являвся, державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ [PERSON] безпідставно та протизаконно було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все належне йому майно. На дії державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ [PERSON] 25.09.2014 року ним була подана скарга на імя начальника [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ з вимогою визнати дії державного виконавця Ковальової А.М. щодо накладення арешту на все належне нерухоме майно та винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №30694839 від 19.10.2012 року незаконними. На дану скаргу від начальника [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ [PERSON] він отримав відповідь від 01.10.2014 року за №В-58/04/02-01-04/15 про те, що боржник має право оскаржувати дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. На його заяву стосовно зняття арешту з майна від начальника [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ отримав повідомлення, датоване 29.10.2014 року №41203/04-82/15 про те, що станом на 29.10.2014р. у [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ відсутні виконавчі документи, за яким боржником є він, надати інформацію стосовно накладення арешту немає можливості, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень закінчився, та додатково було повідомлено про те, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, може звернутися з позовом до суду про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Просить зняти арешт та заборону відчуження на невизначене майно, все належне нерухоме майно, що належить йому, накладений постановою [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 19.10.2012 року ВП №30694839; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис, зареєстрований 21.12.2012 року реєстратором Кіровоградської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 19.10.2012 року ВП №30694839 реєстраційний номер обтяження №13415384 про арешт нерухомого майна на невизначене майно, все належне нерухоме майно, що належить йому, стягнути з відповідача на його користь понесений судовий збір. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Судові витрати просив не стягувати з відповідача, а вважати їх фактично понесеними. Представник відповідача [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ в судовому засіданні позовні вимоги залишила на розсуд суду. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] служби Кіровоградського міського управління юстиції та ДАІ УМВС України в Кіровоградській області в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що постановою [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №30694839 від 19.10.2012 року було накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, що належить [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [INFO] ( а.с. 7). Згідно листа [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ за №31101/04-32/15 від 19.08.2014 року, адресованого [PERSON] щодо зняття арешту з нерухомого майна, яке накладено постановою від 19.10.2012 року видно, що виконавче провадження з примусового виконання постанови №100196 від 03.08.2011 року, виданої ВДАІ про стягнення з [PERSON] на користь держави 850 грн. штрафу завершено на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 19.08.2014 року на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження відносно [PERSON], як сторони виконавчого провадження ( а.с. 9 ). Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 серпня 2011 року адміністративний позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправними дії інспектора ДПС першої роти ДПС батальйону ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] щодо винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення від 03.08.2011 року про накладення на [PERSON] стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВА1 №100196 від 03.08.2011 року, винесену інспектором ДПС першої роти ДПС батальйону ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на [PERSON] за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП ( а.с. 8 ). Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що постановою [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №30694839 від 19.10.2012 року було накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, що належить [PERSON], запис про арешт нерухомого майна було зареєстровано 21 грудня 2012 року реєстратором Кіровоградської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі вказаної вище постанови - реєстраційний номер обтяження: №13415384, вже після скасування в судовому порядку постанови ВДАІ про накладення штрафу, на підставі якої було винесено оскаржувану постанову, а також враховуючи те, що станом на 19.08.2014р. у [PERSON] відділі на виконанні відсутні виконавчі документи, за якими є боржником є [PERSON], накладеним [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ арештом на невизначене та все нерухоме майно, що належить [PERSON] порушуються права позивача як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп., які позивач не просив стягувати з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved