Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

22. 09. 2015 року позивач звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 20 квітня 2010 року, згідно рішення Синельниківської міської ради №33 від 18 лютого 2010 року вона отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 25-ї Дивізії, 37. Але вільно користуватися та розпоряджатися своїм майно [PERSON] не має можливості у звязку із не знятим обтяженням. 06 липня 2015 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у посвідченні договору дарування вищезазначеного житлового будинку оскільки на відчужуваний обєкт накладена заборона. У постанові нотаріуса встановлено, що 17 січня 2007 року (архівний запис 70321-42 від 24 січня 2001 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Синельниківської реалбази хлібопродуктів від 01 червня 1964 року, накладена заборона, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 4365552. Повідомленням Синельниківської реалбази хлібопродуктів від 01 червня 1964 року встановлено видачу позики громадянину «Кирилину Леониду Пантелеевичу» (російською мовою), в сумі 700 рублів строком на 7 років на будівництво будинку на земельній ділянці по вул. 23 дивізії, 37, у м. Синельникове. Про існування вказаної заборони позивач дізналась саме 06. 07. 2015 року, коли нотаріус відмовив їй у посвідченні договору дарування. Зазначає, що заборона №4365552, накладена 17 січня 2007 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори не має ніякого відношення до позивача і до будинку, що їй належить. Громадянин «Кирилин Леонид Пантелеевич» також не має ніякого відношення до [PERSON] та будинку, який їй належить. Відповідно до отриманої інформації від правонаступника Синельниківської реалбази ВАТ «Синельниківське хлібоприймальне підприємство», 19 липня 1964 року наказом №109 громадянин «[PERSON] П.» був звільнений з підприємства за порушення трудової дисципліни. Інформація про подальшу долю «[PERSON] П.» та його місцезнаходження у підприємства відсутня. Згідно запису у технічному паспорті жилий будинок, який належить позивачу, побудований [PERSON], якому у безстрокове користування була надана земельну ділянка для будівництва даного будинку. Позивач зазначає, що громадянин [PERSON] будинок не будував і ніколи в ньому не проживав. Відповідно до п.5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22. 02. 2012 року нотаріус, який накладав заборону відчуження майна знімає заборону відчуження зокрема за рішенням суду. Тому, з урахування ст. 316, 317, 391 ЦК України, позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 25-ї Дивізії, 37, зобовязавши Першу синельниківську державну нотаріальну контору: - зняти заборону відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.. 25-ї Дивізії, 37, накладену 17 січня 2007 року (архівний запис №70321-42 від 24 січня 2001 року) за №4365552, на підставі повідомлення Синельниківської реалбази хлібопродуктів від 01 червня 1964 року; - вилучити запис з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про накладення заборони відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 25-ї Дивізії, 37, накладеної 17 січня 2007 року (архівний запис №70321-42 від 24 січня 2001 року) за №4365552 на підставі повідомлення Синельниківської реалбази хлібопродуктів від 01 червня 1964 року. До початку проведення судового засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з'явився, однак до початку його проведення від завідувача Першої синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON] надійшла заява в якій вказано, що розгляд справи можливо здійснювати за її відсутності, та що проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 3) житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 25-ї Дивізії, будинок, 37, належить на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності САС №715214 від 20. 04. 2010 року. Однак, позивач, звернувшись до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з метою здійснення відчуження права власності на вказане нижче нерухоме майно, 06 липня 2015 року отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с 4), а саме: відмову у посвідченні договору дарування належного їй житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. 25-ї Дивізії, буд. 37 у м. Синельникове Дніпропетровської області, оскільки на відчужуваний обєкт 17 січня 2007 року (архівний запис №70321-42 від 24 січня 2001 року) Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Синельниківської реобази хлібопродуктів від 01 червня 1964 року, накладена заборона, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 4365552. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Так, в матеріалах справи знаходиться Заборона від 01 червня 1964 року, видана на підставі повідомлення Синельниківської реалбази хлібопродуктів, яка реорганізована в ВАТ «Синельниківське хлібоприймальне підприємство» (а. с. 20), з приводу видачі Синельниківською реалбазою хлібопродуктів позики «Кирилину Леониду Пантелеевичу» в сумі 700 рублів строком на сім років для будівництва будинку по вул. 23-ї Дивізії, буд. 37, у м. Синельникове Дніпропетровської області, яка направлена на адресу державної нотаріальної контори з метою накладення заборони на забудову позичальника споруджену ним за рахунок виданої позики (а. с. 101). Але, як вбачається із матеріалів Інвентаризаційної справи №7272, наданої КП «Синельниківське МБТІ», а саме: із Довідки про приналежність будинку (домоволодіння) №37 по вул. 25-ї Дивізії у м. Синельникове Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстровій книзі за №44, реєстровий номер 5591, вказане нерухоме майно належало в період з 1976 року по 2010 рік наступним фізичним особам: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі відповідних правовстановлюючих документів (а. с. 22-23), окрім того, саме із [PERSON] та виконкомом Синельниківської міськради депутатів трудящих 25. 02. 1970 року початково укладено Договір надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку на право приватної власності жилою площею на більше 60 кв.м. (а. с. 37) та в подальшому ним, тобто [PERSON], отримано рішення виконкому Синельниківської міської Ради депутатів трудящих від 17. 11. 1975 року за №434 про затвердження акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію житлового будинку (а. с. 35) Інформація щодо наявності у громадянина «Кирилина Леонида Пантелеевича» будь-якого права: володіння, користування або розпорядження, на житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 25-ї Дивізії, 37, судом не встановлена. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» Дніпропетровської області від 06. 07. 2015 року №1184, повідомлено, що зміна назви вулиці у м. Синельникове з 23-ї Дивізії на 25-ї Дивізії відбувалася на підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних депутатів №13 станом на 31. 03. 1964 року. Таким чином, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки\~існування накладеної заборони на нерухоме майно обмежує її у законних правах як власника, позбавляючи можливості вчинити розпорядження таким обєктом власності на власний розсуд, тому дана заборона\~є безпідставною та такою, що підлягає зняттю та вилученню. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved