Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

22.05.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ ««ОТП Банк» про тлумачення змісту правочину. В обгрунтування своїх вимог позивачем зазначено що, 25.12.2007 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір № CL-013/394/2007 про отримання споживчого кредиту на придбання автомобіля в сумі 14 970, 30 дол. США. Відповідно до п. 3 зазначеного договору було визначено фіксовану процентну ставку за користування споживчим кредитом в розмірі 10, 49 % річних, що зафіксовано в його примірнику договору. Дані про процентну ставка у розмірі 10, 49 % міститься також у договорі застави придбаного автомобіля на виконання кредитного договору № CL-013/394/2007 від 25.12.2007 року та додатку № 1 до зазначеного вище кредитного договору. У примірнику кредитного договору, який належить кредитодавцю вказана фіксована процентна ставка у розмірі 11, 49 % річних, за якою і нараховувались відсотки. Зазначив, що підписав кредитний договір, що знаходиться у кредитодавця, не читаючи, оскільки був упевнений, що цей примірник ідентичний його примірнику. Таким чином, положення двох примірників кредитного договору № CL-013/394/2007 від 25.12.2007 року, які мають однакову юридичну силу, суперечать один одному. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.02.2014 року за його позовом до ПАТ ««ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним, відмовлено у задоволенні позову та зазначено, що позивач повинен звернутися до суду з позовом про тлумачення змісту правочину та оспорюванням розміру суми сплачених платежів за кредитним договором № CL-013/394/2007 від 25.12.2007 року, пред»являючи вимогу про здійснення зарахування сплачених коштів, або повернення надлишково сплачених коштів у спосіб передбачений Законом. В ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 04.02.2014 року також зазначено, що підставою для застосування такого правового інституту як тлумачення змісту угоди має бути наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги з»ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тобто потребує встановлення справжньої волі, вираженої при вчиненні правочину, та відповідності волі та волевиявлення. Наявність спору стосовно даних правовідносин, які склались між сторонами, підтверджується рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2013 року та Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.02.2014 року. Просив витлумачити п. 3 кредитного договору № CL-013/394/2007 від 25.12.2007 року щодо того, який розмір відсоткової ставки за користування кредитом 10, 49 % чи 11, 49 % підлягає застосуванню, якщо обидва примірники зазначеного кредитного договору мають однакову юридичну силу. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили витлумачити договір № CL-013/394/2007 від 25.12.2007 року, зазначивши, що за користування кредитними коштами позичальник зобов»язаний сплачувати відсотки у розмірі, що передбачений в його екземплярі кредитного договору, а саме 10,49%, оскільки зазначений розмір 11,49%, що зазначений в екземплярі кредитного договору, який є у кредитодавця значно порушує права позичальника, який є споживачем послуг. Представник відповідача та третьої особи позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що правильним є той екземпляр договору, що є у кредитодавця. Надати пояснення чому екземпляр кредитного договору містить дані про розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами представник позивача незміг. Належність підпису в екземплярі кредитного договору № CL-013/394/2007 від 25.12.2007 року, який знаходиться у позичальника [PERSON], представнику ЗАТ «ОТП Банк» не заперечував. Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, про необхідність тлумачення умов кредитного договору, укладеного [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» щодо розміру відсотків, які підлягають до сплати позичальником за користування кредитними коштами. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір № CL-013/394/2007 про отримання споживчого кредиту на придбання автомобіля в сумі 14 970, 30 дол. США (а.с.5-8). Як видно зі змісту зазначеного договору про отримання споживчого кредиту він складається з двох частин, а п.6 заключних положень цього договору визначено, що цей договір укладено у двох оригінальних примірниках, українською мовою (по одному для кожної сторони), кожний з яких має рівну юридичну силу. Підписанням цього договору позичальник стверджує, що банк надав йому підписаний зі сторони банку оригінальний примірник цього договору. Підписанням цього договору сторони підтверджують, що будь-які умови цього договору є істотними і підлягають виконанню у порядку передбаченому цим договором. Звертаючись в суд з позовом позивач надав суду дві копії частин №1 кредитного договору № CL-013/394/2007, укладеного ним із ЗАТ «ОТП Банк» 25.12.2007 року. Стверджував, що належний йому оригінальний примірник цього ж договору містить дані про те, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка - 10,49%, а примірник кредитного договору, належний кредитору містить дані про розмір фіксованої процентної ставки, яка буде використовуватися для розрахунку процентів - 11,49%. Зазначені обставини були встановлені рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2013 року, що було ухвалено за результатами судового розгляду справи аа позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним з моменту укладення. Як видно зі змісту цього ж рішення суду, а також ухвали суду апеляційної інстанції, постановленої за результатами апеляційного розгляду скарги [PERSON], суди прийшли до висновку, що встановлені обставини, які стосуються істотних умов договору, а саме різних відсоткових ставок за користування кредитними коштами, оскільки в одному примірнику договору зазначено відсоткову ставку за кредитом у розмірі 10,49% річних, а в іншому примірнику - 11, 49% річних підлягають тлумаченню судом у порядку, передбаченому правилами ст. 213 ЦК України на вимогу позивача. Відповідно до правил ст. 213 ЦК України, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальнее значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з»ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх преговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Укладений сторонами у справі договір є зрозумілим за змістом, однак його оригінальні примірники містять суперечності щодо розміру фіксованої відсоткової ставки, яка має використовуватися кредитором при нарахуванні процентів за користування позичальником кредитними коштами. Як зазначено судом вище, наявність двох оригінальних примірників кредитного договору № CL-013/394/2007, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» 25.12.2007 року, передбачено умовами цього ж договору. У судовому засіданні представник відповідача не заперечував достовірність підпису представника ЗАТ «ОТП Банк» у примірнику договору, що належить позичальнику, однак не міг пояснити суду чому примірник договору, який належить ЗАТ «ОТП Банк» містить дані про розмір фіксованої процентної ставки 11,49 % у той час, як примірник договору позичальника містить дані про розмір фіксованої процентної ставки 10,49%. З огляду на висновки судів першої та апеляційної інстанції, викладені у судових рішеннях, які набрали законної сили, про те, що зазначені обставини мають бути протлумачені судом, то суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Приймаючи до уваги, що оригінальний примірник кредитного договору № CL-013/394/2007, укладеного 25.12.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» 25.12.2007 року містить дані про фіксовану процентну ставку, розмір якої є вищим ніж той, який вказаний в оригінальному примірнику цього ж договору, якиє є у кредитора, що ставить позичальника у не вигідні для нього умови, а тому суд вважає за необхідне протлумачити зазначений кредитний договір у такий спосіб, що при нарахуванні процентів за користування кредитними коштами кредитор має застосовувати фіксовану процентну ставку у розмірі зазначеному в оригінальному примірнику кредитного договору, який знаходиться у позичальника, а сааме - 10,49%. За правилами ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243,60 грн. стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на користь держави, оскільки від таких судових витрат позивач був звільнений при зверненні в суд з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved