Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

21 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 19.07.1975 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №500. Від спільного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. З весни 2003 року вона проживає окремо від чоловіка, внаслідок того, що кожен з них мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а тому збереження шлюбу почало суперечить їх інтересам. Фактично сім'я припинала своє існування багато років тому. У зв'язку з цим вони вирішили з відповідачем розірвати шлюбу. Підстави для вжиття судом заходів щодо примирення подружжя - відсутні. Спору щодо поділу майна немає. Просить розірвати шлюб. 04.07.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.15). Позивач в судове засідання не з'явилася, до початку судового засідання через канцелярію суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.07.1975 року, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис №500 (а.с.5). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинились з весни 2003 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved