Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

23.04.2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач просить суд стягувати з [PERSON] [INFO], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі по 1200 грн. на кожну дитину. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 24.02.2010 року між сторонами було розірвано шлюб. Від спільного шлюбу в них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], котрі проживають разом із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Наголошує на тому, що відповідач повністю ухилився від покладених на нього обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Має нерегулярний мінливий дохід так як працює не офіційно. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позовні вимоги задовольнити. Позивач у судове засідання з'явилася, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала, позовні вимоги просить задовольнити із підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проте із аналізу даної норми вбачається, що ухвалення заочного рішення є правом, а не обов'язком суду, відтак суд не вбачає за доцільне проводити заочний розгляд справи та на основі такого ухвалювати заочне рішення. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши думку позивачки, проаналізувавши матеріали цивільної справи та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 24.02.2010 року шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 34. Сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.05.2011 року та [PERSON], [INFO], що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.02.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком обох батьків - як і позивача так і відповідача. Причому є обов'язком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним, беручи до уваги те, що відповідач у добровільному та досудовому порядку не виявив бажання виконати покладений на нього обов'язок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підставні. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вказаних вище обставин, аналізуючи зазначені норми закону, беручи до уваги те, що відповідач ухиляється від утримання своїх малолітніх дітей, те, що статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, що на час розгляду справи становить 1032 гривень на одну особу; враховуючи те, що позивач на теперішній час не має постійного місця праці та не може самостійно забезпечувати утримання малолітніх дітей, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі у розмірі 516, 00 грн. на кожну, щомісячно, починаючи з 23.04.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, які складають із судового збору за подання позовної заяви до суду, оскільки відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: partial