Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

22.08.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В ході розгляду справи в якості третіх осіб були залучені Міністерство економічного розвитку і торгівлі України та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 6 липня 2012 року між громадянином [PERSON] та Державним підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр, стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів було укладено договір безпроцентної цільової позики, згідно з яким позивач зобов'язався передати у власність відповідача грошові кошти, а відповідач зобов'язався використати позику за цільовим призначенням і повернути у визначений договором строк. Розмір позики складав 3 000 000, 00 грн. ( три мільйони гривень). Позика була безвідсотковою. Цільове призначення - придбання відповідачем житла. Позивачем було виконано умови договору і передано відповідачеві грошові кошти відповідно до умов договору, що посвідчується видатковим касовим ордером. Відповідачем за рахунок позики було придбано квартиру. Станом на 22 серпня 2014 року відповідачем в рахунок погашення позики внесено 460 458, 88 грн. ( чотириста шістдесят тисяч чотириста п'ятдесят вісім гривень вісімдесят вісім копійок). Залишок складає 2 539 541, 12 грн. ( два мільйони п'ятсот тридцять дев'ять тисяч п'ятсот сорок одна гривня двадцять копійок). Проте, з часу надання позики відповідачу обставини, якими керувалися сторони при укладенні договору, істотно змінилися, тому позивач вважає, що договір позики має бути розірвано на підставі ст. 652 ЦКУ з застосуванням правових наслідків розірвання згідно ст. 653 ЦК України. Істотна зміна обставин полягає в наступному. Договір безпроцентної цільової позики було укладено між позивачем та відповідачем в той час, коли відповідач обіймав посаду генерального директора підприємства - позивача ( 6 липня 2012 року) згідно з Контрактом № 2 від 14 лютого 2012 року, який було укладено між Мінекономрозвитку України, як органом управління майном підприємства позивача та відповідачем [PERSON] як особою, яка була призначена на посаду генерального директора підприємства-позивача. Згідно з п. 1.1. контракту №2 від 14 лютого 2012 року генеральний директор зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна, а Мінекономрозвитку України зобов'язується створювати необхідні умови для матеріального забезпечення й організації праці генерального директора. При цьому строк дії контракту № 2 від 14 лютого 2012 року було встановлено до 14. 02.2017 року, що передбачало, що відповідач буде працювати на посаді генерального директора підприємства-позивача і належним чином виконувати свої обов'язки до 14.02.2017 року. Позика надавалася [PERSON] як соціально-побутова пільга працівнику підприємства, додаткова матеріальне забезпечення в зв'язку з виконанням ним обов'язків генерального директора державного підприємства. Проте, за результатами перевірки комісією Мінекономрозвитку України фінансово-господарської діяльності ДП «Укрметртестстандарт» за період перебування [PERSON] на посаді генерального директора підприємства наказом Мінекономрозвитку України від 22.05.2013 року № 47-п відповідача звільнено з посади генерального директора підприємства позивача з підстав, передбачених контрактом, п. 8 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням обов'язків, покладених на нього контрактом та законодавчими актами України. При укладені договору позики сторони виходили з того, що відповідач згідно з умовами контракту № 2 від 14.02.2014 року буде належним чином виконувати обов'язки генерального директора державного підприємства і пропрацює на посаді до 14.02.2017 року. Звільнення відповідача достроково є істотною зміною обставин, яким керувався позивач під час укладення договору позики. Пунктом 2.2. договору позики передбачено погашення суми позики шляхом утримання із заробітної плати [PERSON] щомісячно по 8 000, 00 грн. Внаслідок того, що відповідача було звільнено з посади, стало неможливо проводити погашення позики згідно з п. п. 2.2. договору. При укладені договору позики сторони виходили з того, що надання позики у розмірі 3 000 000, 00 грн. генеральному директору [PERSON] погоджене з Мінекономрозвитку України, як органом управління майном ДП «Укрметртестстандарт». Проте, згідно з актом № 24 від 17.05.2013 року, який було складено за результатами перевірки окремих питань діяльності Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр, стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів, визнано грубим порушенням надання безвідсоткової позики генеральному директору [PERSON] для придбання особистої квартири. Лист Мінекономрозвитку України від 27.04.2012 № 2103-06/15970 за підписом заступника Міністра економічного розвитку і торгівлі України Павленка В. П. , яким надано відповідь, що Мінекономрозвитку України не заперечує щодо надання генеральному директору [PERSON] безвідсоткової позики відповідно до п. 6.1.5 Колективного договору, визнано неналежною підставою для надання позики. Зважаючи на істотну зміну обставин, якими керувалися сторони під час укладення договору позики, 30.07.2014 року позивачем було направлено відповідачу лист з пропозицією щодо розірвання договору позики. Відповідь на лист не надійшла. В своєму позові позивач посилається на чотири умови, передбачені ч.2 ст.652 ЦК України, як підставу для розірвання договору : 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що зміна обставин не настане, а саме: сторони вважали,що відповідач буде працювати на посаді генерального директора позивача згідно з умовами контракту і не буде звільнений достроково за ініціативою органу управління майном з підстав, передбачених контрактом, п.8 ст.36 КЗпП України, у зв*язку з систематичним невиконанням обов*язків, покладених на нього контрактом та законодавчими актами України; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, а саме: ні позивач , ні відповідач не можуть впливати на прийняття рішення про звільнення з посади генерального директора позивача Мінекономрозвитку України, яке є органом управління позивача; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а саме: позивач надавав позику відповідачу як додаткову соціальну гарантію для працівника підприємства і безумовно розраховував на те, що відповідач буде виконувати свої обов*язки генерального директора протягом строку визначеного в контракті; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, а саме : договір позики не містить умов, які б свідчили про те, що ризик зміни обставин несе позивач. Станом на 21.08.2013 року залишок грошових коштів, які належать до сплати відповідачем згідно з договором позики, становить 2 539 541, 12 ( два мільйони п'ятсот тридцять дев'ять тисяч п'ятсот сорок одна гривня двадцять копійок). На підставі викладеного позивач просив суд розірвати договір безпроцентної цільової позики від 6 липня 2012 року, укладений між Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр, стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» та [PERSON] Стягнути з [PERSON] на користь Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр, стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» грошові кошти у розмірі 2 539 541, 12 ( два мільйони п'ятсот тридцять дев'ять тисяч п'ятсот сорок одна гривня двадцять копійок). В ході розгляду справи позивач подав заяву в якій додатково зазначив , що істотна зміна обставин, якими керувалися сторони під час укладення договору позики полягає також в тому, що в період з 01.01.2014 року по теперішній час внаслідок політичних та економічних подій, анексії Криму та ведення антитерористичної операції на Сході України стан економіки України значно погіршився, що викликало девальвацію національної валюти. Так на дату укладення договору позики (06.07.2012 року) офіційний курс гривні до долара США становив 8 грн., на дату подання позовної заяви (21.08.2014 року) - 13, 11 грн. Відбулася істотна зміна економічних умов. При укладенні договору позики позивач виходив з того, що така зміна обставин не настане. Саме тому позивачем не було внесено до договору позики умову про коригування суми, яка підлягає поверненню, відповідно до зміни курсу гривні до долара США або іншої іноземної валюти. В зв*язку з девальвацією гривні підприємство яке є державним зазнало збитків. Окрім того, зазначили, що виходячи з того, що з 23.05.2013 року [PERSON] не є працівником (генеральним директором) ДП «Укрметртестандарт» у відповідача з 23.05.2013 року взагалі відсутні правові підстави для володіння, користування та розпорядження грошовими коштами підприємства, наданими йому за договором позики, оскільки додаткові соціальні гарантії, передбачені колективним договором ДП «Укрметртестандарт» , на нього після звільнення не поширюються. Також під час розгляду справи представник позивача зменшив позовні вимоги, зважаючи на те, що 19.09.2014 року відповідач сплатив позивачеві 24 000, 00 грн. в рахунок погашення позики, просив суд розірвати договір безпроцентної цільової позики від 6 липня 2012 року, укладений між Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр, стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» та [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр, стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» грошові кошти у розмірі 2 515 541, 12 ( два мільйони п'ятсот п'ятнадцять тисяч п'ятсот сорок одна гривня двадцять копійок). В судовому засіданні представник позивача та представник третьої особи Міністерство економічного розвитку і торгівлі України позовні вимоги підтримали, з урахуванням уточнень та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з посиланням на те, що звільнення його довірителя відбулося саме з ініціативи позивача. На даний час його довіритель умови договору виконує та сплачує щомісячні платежі. Також посилався на рішення Оболонського районного суду міста Києва, яким встановлена правомірність та законність видачі позики в сумі 3000 000 грн. та на те, що зміна офіційного курсу гривні до долара США, та істотна зміна економічних умов, не є істотною зміною обставин у розумінні ст.652 ЦК України. Відповідач на розірвання спірного договору не згодний, оскільки його розірвання завдасть значної шкоди відповідачу, так як він не в змозі буде погасити суму позики одним платежем, та втратить своє єдине місце проживання та своєї дочки, котру він виховує без дружини, яка померла. Укладаючи спірний договір сторонами погоджені істотні умови даного виду, які визначені законом як істотні і є необхідними для договорів даного виду. Просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з*являвся , про розгляд справи судом повідомлявся належним чином суд вважає за можливе провести розгляд без його участі. Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. 6 липня 2012 року між [PERSON] та Державним підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр, стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» було укладено договір безпроцентної цільової позики, згідно з яким позивач зобов'язався передати у власність відповідача грошові кошти, а відповідач зобов'язався використати позику за цільовим призначенням і повернути у визначений договором строк. Розмір позики складав 3 000 000, 00 грн. ( три мільйони гривень). Позика була безвідсотковою. Цільове призначення - придбання відповідачем житла. Позивачем було виконано умови договору і передано відповідачеві грошові кошти відповідно до умов договору, що посвідчується видатковим касовим ордером. Відповідачем за рахунок позики було придбано квартиру. Залишок позики у відповідача перед позивачем на час розгляду справи судом складає 2483541 грн. 12 коп., що не оспорювалося сторонами. Відповідно до ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов*язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов : в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; · зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не змогла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; · виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; · із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Як убачається з п.2.1 спірного договору позика за цим договором надається на строк 5 років і має бути повернута 06.07.2017 року. П.2.2 визначає , що погашення позики здійснюється шляхом утримання із заробітної плати позичальника (боржника) щомісячно по 8000 грн. після нарахування заробітної плати 6 числа кожного місяця. П.2.3 передбачає, що позичальник (боржник) вправі здійснювати погашення позики щомісячно в сумі більшій, ніж це визначено п.2.2. даного договору, шляхом внесення грошових коштів до каси позикодавця. Остаточний розрахунок щодо повернення позики має бути здійснено не пізніше 06.07.2017 року. 14.02.2012 року між відповідачем та Мінекономрозвитку було укладено контракт № 2, за яким [PERSON] було призначено на посаду Генерального директора ДП «Укрметртестандарт» на термін з 14.02.2012 року по 14.02.2017 року. Пунктом 2.5 договору визначено, що у разі звільнення позичальника (боржника) він зобов*язується погасити позику в повному обсязі до дати закінчення терміну дії договору. Суд вважає, що звільнення відповідача з займаної посади не є істотною зміною обставин, якими керувалися сторони при укладенні договору, оскільки самим договором була передбачена можливість звільнення відповідача та визначено обов*язок погашення ним позики після звільнення до дати закінчення терміну дії Договору. При цьому звільнення відповідача відбулося з ініціативи позивача. Також слід зазначити, що позика відповідачем погашається систематично у встановленому договором розмірі, на що позивач і розраховував при укладенні договору. Крім того, як вбачається з рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.02.2014 року та ухвалою ВССУ від 09.07.2014 року по справі за позовом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» до [PERSON] про визнання недійсним договору позики та застосування наслідків його недійсності в задоволенні позову відмовлено. Вказаним судовим рішенням встановлено, що договір позики між позивачем та відповідачем укладений в належній формі, з усіма істотними умовами. Стосовно девальвації національної валюти, на що посилається позивач, то слід зазначити, девальвація національної валюти, зміна офіційного курсу гривні до долару США, та істотна зміна економічних умов, не є істотною зміною обставин, якими керувалися сторони при укладенні Договору, оскільки позивач при належній завбачливості міг передбачити в момент укладення договору можливість настання таких явищ. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов*язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частина 1 ст.651 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти розірвання спірного договору, оскільки його довіритель не має можливості одним платежем погасити позику , та втратить своє єдине місце проживання та своєї доньки, а свою нерухомість , що знаходиться в м.Донецьку на даний час він не може, а ні продати, а ні використати для власного проживання через події , що відбуваються на Сході. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов*язків. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивачем в судовому засіданні не доведено наявності всіх чотирьох умов, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України і необхідних для розірвання спірного договору позики у зв*язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, в зв*язку з чим суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed