Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

23 жовтня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона разом з іншими працівниками та пенсіонерами вступила в члени КСП «ім.Петровського». У 1995 році працівникам зазначеного підприємства видали сертифікати на право на земельну частку (пай), втім [PERSON] на той час не намагалася реалізувати власне право на земельну часту (пай) з причини відсутності змоги належним чином доглядати за земельною ділянкою, а також через поганий стан здоровя не добивалася цього права. Згідно витягу із списку членів КСП «ім.Петровського» позивача внесено до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту під №1053. [PERSON] зауважує, що її в судовому порядку не виключали з членів підприємства та не позбавляли права на земельну частку (пай) у землях бувшого КСП «ім.Петровського». 27 вересня 2017 року позивач дізналась про порушене її право на земельну частку (пай) коли відповідач, в усній формі, відмовив [PERSON] видати сертифікат на право на земельну частку (пай) у звязку з неможливістю його виготовлення. Позивач, просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 10,78 умовних кадастрових гектар для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Петровського» с Зоряне Межівського району Дніпропетровської області. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, одночасно зауважив, що у справі достатньо доказів для задоволення позову. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі та заперечення, в якому посилається на те, що [PERSON] членом КСП «ім.Петровського» не являлася, інформації у трудовій книзі про прийняття її в члени підприємства немає. На дату видачі КПС «ім.Петровського» Державного акту [PERSON] не була включена до списку КСП, тому права на земельну частку (пай) не набула. В звязку з безпідставними та необґрунтованими вимогами просить відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №095089, виданого виконкомом Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 14 січня 2008 року, актовий запис №2 позивач внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище з «Борсук» на «Молчанова». Згідно трудової книжки серії БТ-I №4363691, заповненої 16 липня 1980 року, ([PERSON]) [PERSON] 26 червня 1987 року зарахована робочою складу мінеральних добрив в КСП «ім.Петровського», згідно протоколу №160 від 26 червня 1987 року, звільнена 03 січня 1996 року, проте інформація про виключення її з членів КСП «ім.Петровського» відсутня. Державним актом на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №014 підтверджується, що 12 листопада 1998 року його видано КСП ім. Петровського Межівського району з передачею 16230,1 гектарів землі у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення [PERSON] районної ради народних депутатів від 27 червня 1997 року №172-XIX/XXII, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №16. Архівною довідкою [PERSON] РДА №Г-13 від 22 січня 2017 року підтверджується, що КСП ім. Петровського реорганізовано в ТОВ «Веселка» 27 квітня 2000 року (протокол №3 загальних зборів членів КСП ім. Петровського від 27 квітня 2000 року). Протокол загальних зборів радгоспу ім. Петровського та КСП ім. Петровського за 1995 рік на державне зберігання до архівного відділу [PERSON] РДА не надходив. Згідно витягу із додатку №1 списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту, [PERSON] значиться під №1053. Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області №409 від 27 вересня 2017 року в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №014, виданого 12 листопада 1998 року КСП «ім.Петровського», [PERSON] значиться під порядковим номером 1053, розмір земельної частки (паю), що виділявся членам КСП «ім.Петровського» при паюванні землі становив 1078га, сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] не виготовлявся. Довідкою виконкому Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №186 від 19 вересня 2017 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO] разом з чоловіком - [PERSON] та батьком [PERSON] Згідно виписки з амбулаторної картки [PERSON] від 03 жовтня 2017 року позивач зверталась до лікарів з різними діагнозами в період з 20 грудня 2000 року по 13 квітня 2017 року. Довідкою [PERSON] ЦРЛ Дніпропетровської області від 03 жовтня 2017 року підтверджується, що [PERSON] за станом здоровя знаходиться на «Д» обліку з 2012 року. Діагноз цукровий діабет. Довідкою виконкому Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №350 від 04 жовтня 2017 року підтверджується, що станом на 29 вересня 2017 року на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області витребуваних земельних часток (паїв) членів КСП «ім.Петровського» не має. П.2 Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено що, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Позивач, вважаючи себе членом КСП «ім.Петровського», не намагалася реалізувати своє майнове право в речове протягом всього часу з моменту розпаювання і до звернення до відповідача, дізнався про неможливість виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) лише 27 вересня 2017 року. Що стосується заперечень відповідача слід зауважити, що йому було відомо про список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №014, який виданий ще 12 листопада 1998 року та про те, що позивача було внесено до нього. Втім, протягом тривалого часу, в передбачений законом спосіб, останнього не було виключено із зазначеного вище списку. Таким чином, [PERSON] не була позбавлена речового права на земельну частку (пай), та ніким це право не оспорювалося. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що заперечення відповідача є такими, що не узгоджуються з приписами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме статтею 1 Першого протоколу, за змістом якої майном є також і речове право на земельну частку (пай). Як вбачаєься з матеріалів справи, [PERSON], яка згодом змінила прізвище на «Молчанову», включено до списків членів КСП, що додається до державного акта за №1053, підтверджено, що вона була членом, цей факт спростовано не було зі сторони відповідача. У справах Євросуду зазначено: «Стретч проти Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії», заява №44277/98, від 24 червня 2003 року, самі по собі допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи не можуть бути безумовною підставою для повернення цього майна державі, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача майна; «Рисовський проти України», заява №29979/04, від 20 жовтня 2011 року ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії», заява №32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обовязок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі», п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п.53, та «Тошкуце та інші проти Румунії», п. 38). По-перше, видається, що ця процедура дозволяє державним органам ретроспективно позбавляти особистих прав, наданих помилково, без будь-якого відшкодування добросовісним правовласникам. По-друге, видається, що вона надає державним органам можливість позбавляти таких прав за власним бажанням, у будь-який час і без залучення сторін, чиї інтереси зачіпаються. Суд зазначає, що можливість заінтересованих сторін оскаржити таке позбавлення до суду звичайно зменшує ймовірність свавільного тлумачення застосовних норм матеріального права державними органами, які стверджують, що помилилися. З іншого боку, те, що їх повноваження з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, не обмежено жодними часовими рамками, має суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу». З огляду на вищевикладене з урахуванням того, що документально підтверджено факт трудових відносин позивача з КСП ім.Петровського\~перебування його в членах даного підприємства, суд вважає доведеним факт членства позивача та наявність права на земельну частку (пай), яке набув згідно\~Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», а тому є всі підстави задовольнити вимоги позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved