Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

22 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства відносно сина - [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання, де зазначила, що з липня 2012 року по квітень 2013 року вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від цих стосунків вона [INFO] народила сина - [PERSON]. До часу народження дитини відповідач проявляв турботу, надавав матеріальну допомогу, між тим зареєструвати у відділі ДРАЦС своє батьківство відмовився. В наступний час відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини та її утримання не надає. Тому вона звернулась до суду з даним позовом, просить визнати [PERSON] батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно , до досягнення дитиною трирічного віку. До судового засідання позивачка не з'явилась, подала до суду заяву, якою підтримала позов, просила його задовольнити, розглянути позов у її відсутності та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті за експертизу, ( а.с. 65). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов в частині встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку визнав повністю, вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивачки не визнав та просив враховути його майновий стан . ( а.с.64. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з липня 2012 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, [INFO] народився [PERSON], про що Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 9 липня 2013 року зроблено відповідний запис за № 502 . В графі батьки вказано : мати - [PERSON] , батько - [PERSON], ( а.с.8). Реєстрація народження проведена відповідно до частини першої ст. 135 СК України, тобто відомості про батька записані зі слів матері. Відповідач визнавав себе батьком дитини, надавав матеріальну допомогу, піклувався нею та дитиною. З осені 2013 року відповідач припинив стосунки з позивачкою, сторони проживають окремо, ніякої матеріальної допомоги відповідач позивачці не надає. В зв'язку с чим позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства, та стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання. Аналізуючи надані суду докази , суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.. 128 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства являються будь-які відомості, що посвідчують походження дитини від певної особи, які зібрані у відповідності до Цивільно - процесуального Кодексу України. Згідно ст.. 135 СК України при народженні дитини у матері, що не перебуває у шлюбі, у випадках якщо не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька в Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянству матері, а ім'я та батькові дитини записується за її вказівкою. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 9 липня 2013 року , в графі підстави запису відомостей про батька зазначено, що реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч.1ст.135 СК України за вказівкою матері (а.с. 50-51). Згідно висновку експерта № 346 від 5 травня 2014 року відділення судово-медичної імунології Донецького обласного бюро судово - медичної експертизи та Центральної науково-дослідної лабораторії Донецького національного медичного університету ім. М.Горького МОЗ України, вірогідність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON], народженої [PERSON] [INFO], складає 99,99 %, що за даними К.Hummel відповідає формулюванню «батьківство практично доведено».(а. с. 37-41). Таким чином висновком експерта підтверджена наявність кровного споріднення між дитиною [PERSON] та відповідачем [PERSON] Крім того, батьківство відповідача також знайшло підтвердження в наданих суду письмових доказах. За таких обставин позов про визнання батьківства підлягає задоволенню, оскільки він визнаний відповідачем, це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.ст. 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства ( материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства( материнства) в органах РАЦС( прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою заявлено вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі 14 частки з усіх видів заробітку(доходу) відповідача та це визнається відповідачем, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З позовом про стягнення аліментів позивачка звернулася 22 жовтня 2013 року, таким чином стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина повинно проводитись з 22.10.2013 року. В зв'язку з народженням сина позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу від підприємства у розмірі 84 грн. , державну допомогу у розмірі 130 гр. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку та одноразову допомогу по 810 гр. щомісячно до 30.06.2014 р.( а.с.32,62). Відповідач працює у ПАТ «Азовзагальмаш» , має постійний заробіток та в змозі надавати позивачці матеріальну допомогу.( а.с.54). Відповідно до ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч.2 , 4 ст.84 СК України дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х річного віку, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров'я та матеріального стану платника аліментів, який є працездатним, має на утриманні неповнолітнього сина - [PERSON], на утримання якого за цим рішенням зобов'язаний до сплати аліменти в розмірі 14 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною 3-х річного віку. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать : в тому числі витрати на проведення судових експертиз. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою документально підтверджені понесені нею витрати за проведення експертизи у розмірі 4551 гр.( а.с.42) та ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. У зв'язку із тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її позовні вимоги щодо стягнення аліментів задоволені, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави , у відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved