Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

22.12.2020 р. на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення пенні та відшкодування моральної шкоди, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 11.06.2019 р. по 02.08.2020 р. в сумі 9599,13 грн., моральну шкоду в сумі 50000, 00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Київського апеляційного суду від 24.07.2020 р. змінено рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05.02.2020 р., у справі за позовом [PERSON] до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди. Якою стягнуто зі страховика 36221,62 грн. страхового відшкодування, 2677,87 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування. На виконання рішення суду відповідачем 03.08.2020 р. було перераховано 36221,62 грн. та 2677,87 грн. Так, позивач вказує, що ним було подано заяву про страхове відшкодування 19.12.2018 р., а граничним строком виплати було 19.03.2019 р., однак фактично виплачена вона була лише 03.08.2020 р., тобто прострочення відбулось з вини страховика. З метою отримання пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 11.06.2019 р. по 02.08.2020 р. у розмір 9599,13 грн.,позивач 12.08.2020 р. звернувся до відповідача із заявою, яку останній отримав проте відповіді не надав, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 27.01.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. 18.03.2021 р. надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому останній виклав свої заперечення проти задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволені, а також застосувати строки позовної давності. 23.03.2021 р. йшла відповідь позивача на відзив, в якій позивач виклав свої пояснення стосовно наданих відповідачем заперечень. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 10.06.2019 р. позивач звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з позовною заявою [PERSON] до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05.02.2020 р. залишено без задоволення вищевказану позовну заяву. В свою чергу, постановою Київського апеляційного суду від 24.07.2020 р. скасовано рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05.02.2020 р., та стягнуто зі ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь [PERSON] 36221,62 грн. страхового відшкодування, 2677,87 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування. Відповідно до виписки з картки [PERSON] . ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», на виконання рішення суду, 03.08.2020 р. перерахувало на рахунок позивача - 36221,62 грн. та 2677,87 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, зазначив, що ним було подано заяву про страхове відшкодування 19.12.2018 р., а граничним строком виплати було 19.03.2019 р., однак фактично виплачена вона була лише 03.08.2020 р., тобто прострочення виплати відбулось з порушенням строків визначних в Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З метою отримання пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 11.06.2019 р. по 02.08.2020 р. у розмір 9599,13 грн., позивач 12.08.2020 р. звернувся до відповідача із заявою, яку останній отримав проте відповіді не надав. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Аналогічні положення щодо зобов`язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться у ст. 992 ЦК України. Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 06.06.2012 року в справі № 6-49цс12, зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплату разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч.2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549-550 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 ЦК України). Так, судом встановлено, що ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» 03.08.2020 р. виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 36221,62 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку останнього, та пеню з страхового відшкодування в розмірі 2677,87 грн. Проте, вказана виплата відбулась тільки 03.08.2020 р. з порушенням строків, оскільки відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» граничним строком виплати страхового відшкодування без нарахування пені було 19.03.2019 р. Таким чином, враховуючи, що ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» виплатила позивачу страхове відшкодування не у встановлений законом строк, а також перевіривши надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь позивача пеню за період з 11.06.2019 р. по 02.08.2020 р. в сумі 9599,13 грн. Разом з тим, відповідно до п.22.3 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в даному випадку страховик не відшкодовує моральну шкоду потерпілій в ДТП особі за винну в ДТП особу, а тому суд відмовляє в частині вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: partial