Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

23.09.2016 позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що 26.04.2012 померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої в тому числі входить: - земельна ділянка площею 1,8802 га, кадастровий номер 1825086900:08:000:0131, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.04.2004 серії ЖТ № 114386; - земельна ділянка площею 1,3097 га, кадастровий номер 1825086900:08:000:0244, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.04.2004 серії ЖТ № 114385; - земельна ділянка площею 2,7490 га, кадастровий номер 1825086900:08:000:0372, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.04.2004 серії ЖТ № 114387. Вказані земельні ділянки спадкодавець [PERSON] в свою чергу успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 02.04.2007, отримала у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, але за життя не зареєструвала відповідно до законодавства. Позивачі в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернулися до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, крім них після смерті [PERSON] спадщину прийняв їх брат [PERSON]. Просять суд визнати за ними право власності по 1/3 на земельні ділянки після смерті матері у порядку спадкування за законом так як державний нотаріус виніс постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дії в звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки та рекомендував звернутися для вирішення зазначеного питання до суду. В судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, представник позивачів надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Третя особа у судове засідання також не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Так, за матеріалами справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 13.06.1962 уклали шлюб, після чого дружина отримала прізвище чоловіка «Журавська», що підтверджується свідоцтвом про одруження від 13.06.1962 (спадкова справа а.с.20). [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають чотирьох спільних дітей: - Войтенко (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], яка народилась 15.03.1954 у с. Будилівка Радомишльського району Житомирської області (а.с.26,35,41); - Керезвас (дошлюбне прізвище [PERSON]) Віліну [PERSON], яка народилась 21.07.1955 у с. Будилівка Радомишльського району Житомирської області (а.с.28,36,38); - [PERSON], який народився 25.11.1963 у с. Будилівка Радомишльського району Житомирської області (а.с.30,37); - [PERSON], який народився 06.10.1960 у с. Будилівка Радомишльського району Житомирської області (спадкова справа а.с.4,7 зворот). На імя [PERSON] були видано три державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме на: - земельну ділянку площею 1,8802 га, кадастровий номер 1825086900:08:000:0131, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (Державний акт на право власності на земельну ділянку від 02.04.2004 серії ЖТ № 114386 (а.с.13); - земельну ділянку площею 1,3097 га, кадастровий номер 1825086900:08:000:0244, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (Державний акт на право власності на земельну ділянку від 02.04.2004 серії ЖТ № 114385 (а.с.14); - земельну ділянку площею 2,7490 га, кадастровий номер 1825086900:08:000:0372, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (Державний акт на право власності на земельну ділянку від 02.04.2004 серії ЖТ № 114387 (а.с.15). [PERSON] помер 02.04.2007 у віці 82 років у с. Будилівка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 03.04.2007 серії І-ТП № 061904 (а.с.39). Після смерті [PERSON] зазначені вище земельні ділянки успадкувала його дружина [PERSON], отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.42,43,44), проте за життя зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на них не встигла. [PERSON] померла 26.04.2012 у віці 83 років у с. Будилівка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 27.04.2012 серії І-ТП № 191238 (а.с.40). Після смерті [PERSON], у встановленому законом порядку, із заявами про прийняття спадщини після смерті останньої звернулись її діти: - [PERSON], Керезвас Віліна [PERSON], [PERSON], [PERSON] (спадкова справа а.с.5,12,14,16). Згідно Довідки від 12.09.2012 № 227, виданої виконавчим комітетом Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, [PERSON], яка померла 26.04.2012 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Більше ніхто не проживав та не був зареєстрований за вказаною адресою на день смерті [PERSON] (спадкова справа а.с.4). Державним нотаріусом [PERSON] винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій за заявами позивачів, в звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (а.с. 7-8,9-10,11-12). Як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обовязки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивачів на оспорювані земельні ділянки, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved