Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

23 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] і просить стягувати на утримання дітей 1/3 частку від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 липня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18.03.2014 року з відповідача на утримання доньок було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2014 року. Після розірвання шлюбу 27.12.2012 року діти проживають з позивачем. Відповідач справно сплачує аліменти, але жодних інших дій по відношенню до дітей не робить, не цікавиться їх життям, здоров'ям, розвитком та вихованням, а при зустрічі веде себе по відношенню до них як по стороння людина. Відповідач офіційно не працевлаштований, але їздить на заробітки за кордон, хоча про щомісячний розмір заробітку відповідача позивачу не відомо, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідач не має. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Встановлено та підтверджується документально, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5), які перебувають на вихованні та утриманні матері. На їх утримання рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18.03.2014 року, справа № 303/1047/14-ц стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2014 року та до досягнення ними повноліття (а.с.6-8). Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із часу стягнення аліментів рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18.03.2014 року обставини, що мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дитини, істотно змінилися. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років встановленого Законом України «Пpo Державний бюджет на 2018 рік», який на період з 01 грудня по 31 грудня - 2027 гривень. Батько дітей немає офіційного працевлаштування, отримає мінливий, нерегулярний дохід. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з цим, суду не надано доказів того, що матеріальне становище позивача чи відповідача змінилося, хоча, недостатність у матері коштів на утримання дітей сумнівів не викликає, відповідні доводи позивача не спростовані, а матеріли справи та позиція відповідача, який не заперечував щодо задоволення позову, у сукупності з іншими матеріалами справи вказують на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дітям. Враховуючи позицію позивача, та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов'язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. Суд у відповідних межах враховує і необхідність дотримання певного розумного співвідношення між розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та правилами визначення аліментів щодо нижньої межі їх розміру, а також визнання позову відповідачем, та приходить до висновку, що збільшення розміру аліментів до 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, є підставним та підлягає до задоволення. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved