Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

22 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 28 грудня 2001 року у Шосткинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №489. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося. Сторони з 2014 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що суперечить його інтересам. Шлюб у сторін перший, від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання, не з'явився надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, на розірванні шлюбу наполягає. (а.с.24) Відповідач [PERSON]. в підготовче судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала. (а.с.21-23) У відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 14 вересня 2018 року Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області вбачається, що [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 28 грудня 2001 року, про що в цей день складено відповідний актовий запис за №489 і прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. (а.с.4) Судом встановлено, що сторони не проживають однією сім'єю, не підтримують подружніх стосунків, не мають взаємних почуттів, не несуть взаємних обов'язків, кожен має особисте життя. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного, що мають істотне значення. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач [PERSON] на примирення не згоден, а відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу і визнає позов в повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №8 виданої 22 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. (а.с.1) З врахуванням вищезазначеного з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved