Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

22.12.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому прохав суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору № б/н від 23.01.2013 р. станом на 30.09.2017 р. у сумі 50313,67 грн., з яких: 1545,23 грн. заборгованість за кредитом; 41615,40 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4280,096 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина), 2372,08 грн. - штраф (процентна складова); а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 23.01.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк, Кредитор) та відповідачем [PERSON] (надалі Відповідач, Позичальник) був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір укладено шляхом підписання Позичальником Заяви від 23.01.2013 р. та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умови). Своїм особистим підписом в Заяві Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява, разом з Умовами, та «Тарифами Банку» (надалі Тарифи), складає між ним та Банком Договір. Однак, всупереч норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого, утворилась заборгованість, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, разом з позовом заявляв клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] 12.03.2018 р. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту та процентів, а вимогу про стягнення штрафів, комісії та пені не визнає. Також, повідомила суд, та документально підтвердила, що останні платежі за договором здійснювала 20.02.2018 р. на загальну суму 3000,00 грн. та 26.02.2018 р. в сумі 2000,00 грн. Також, повідомила суд, що підставою виходу на прострочку стало її перебування за межами України на заробітках. Письмового відзиву до суду відповідачем надано не було. Доказів, в підтвердження своїх заперечень не надано. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено, що 23.01.2013 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Укладений між сторонами договір відповідає порядку укладення договорів приєднання відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договір укладено шляхом підписання Позичальником Заяви від 23.01.2013 р. та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (надалі-Умови). Своїм особистим підписом в Заяві Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з Умовами, та «Тарифами Банку» (надалі Тарифи), складає між ним та Банком Договір. Таким чином, між сторонами виникли кредитні правовідносини. Факт отримання кредиту не заперечується відповідачем, відповідно до його письмової заяви. Разом з тим, згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов Банку надано право на власний розсуд зменшувати/збільшувати кредитний ліміт, а також змінювати Тарифи, шляхом повідомлення Позичальника про таку зміну через Виписку по рахунку, яку останній зобовязаний отримувати шляхом звернення до Банку. З розрахунку заборгованості вбачається, що кредитний ліміт Банком збільшувався, в межах якого Позичальник здійснював його використання. Так, станом на 04.12.2013 р. вбачається, що Позичальником було використано 1 593,02 грн. кредитного ліміту. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем зазначено, що відповідач своїх зобовязань за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2017 р. утворилась заборгованість у сумі 50313,67 грн., з яких: -1545,23 грн. заборгованість за кредитом (тілом); -41615,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -4280,96 грн. - заборгованість по пені та комісії; а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов: -500, 00 грн. штраф (фіксована частина), -2372,08 грн. - штраф (процентна складова). В підтвердження наявності заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с. 5-6). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що встановлено\~ст. 610 ЦК України. Згідно\~зі ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Посилання відповідача про неможливість сплачувати заборгованість через перебування за кордоном на заробітках не є підставою звільнення його від обовязку повернути кредит, сплатити заборгованість, що виникла, та не звільняє від відповідальності за порушення свого обовязку за кредитним договором. Згідно\~зі ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Беручи до уваги, що відповідач порушив виконання зобовязання, що не заперечується стороною відповідача, настають правові наслідки, передбачені Договором та Законом. Так, п. 2.1.1.7.6 Умов передбачено штраф, у вигляді фіксованої частини за допущення прострочки 500,00 грн., та штраф у вигляді процентної складової 5% від суми позову - за допущення прострочки більш ніж на 1 місяць. Заперечення відповідача щодо стягнення штрафів є необгрунтованим, оскільки не підтверджені належними доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Судом встановлено, що нарахована та заявлена до стягнення сума пені 4280,96 грн. значно перевищую розмір заборгованості за тілом кредиту, а тому, суд приходить до висновку про можливе зменшення пені до розміру тіла кредиту до 1 545,23 грн. За таких обставин, підлягає перерахунку розмір штрафу (процентної складової 5% від суми позову за Умовами Договору), у урахуванням зменшеного судом розміру пені. Таким чином, до стягнення підлягає штраф (процентна складова) в розмірі: 2235,29 грн., який вирахуваний судом наступним чином: 1545,23 (заборгованість за тілом кредиту)+41615,40 грн. (заборгованість за процентами)+1545,23 грн. (пеня) = 44705,86 грн. Х 5% = 2235,29 грн. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 1\~600,00 грн.

Outcome: partial