Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

23 серпня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 жовтня 2002 року він уклав шлюб з [PERSON] Реєстрація шлюбу проводилась відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис №34, який згодом було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], на яких позивач сплачує аліменти. Рішенням виконавчого комітету Межівської селищної ради №49 від 30 липня 2015 року [PERSON] було встановлено години та дні зустрічі з малолітніми дітьми, а саме: з понеділка по пятницю відвозити дітей від будинку матері (відповідача) в школу та дитсадок, забирати їх із школи та дитсадка і відвозити до будинку матері, в суботу та неділю з 08.00 години по 19.00 годину. Позивач постійно забезпечує дітей всім необхіднім, несе додаткові витрати (купує речі різноманітний одяг та необхідне приладдя в школу), має постійний заробіток, надає необхідну матеріальну допомогу, піклується про їх розвиток та здібності, між [PERSON] та дітьми склалися добрі стосунки, син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], охоче спілкуються з позивачем, висловлюють бажання бути ним, але відповідач постійно обмежує їх спілкування та чинить у цьому перешкоди. Така протиправна поведінка [PERSON] свідчить про ухиляння нею від виконання рішення виконкому Межівської селищної ради, яким було визначено порядок спілкування з дітьми та їх виховання. Оптимальним спілкування та виховання дітей буде визначити позивачу способи участі у вихованні дітей наступним: кожної суботи та неділі з ночівлею дітей у нього вдома по вул Будівельників, 20, смт. Межова, Межівського району, Дніпропетровської області без обмеження місця проведення відпочинку. За даною адресою дітям створені всі необхідні умови для проживання, всебічного розвитку та відпочинку. Зазначений графік спілкування позивача з дітьми не будуть порушувати його режиму та сталого укладу життя, відповідатимуть інтересам дітей та не суперечитимуть законним інтересам [PERSON] та відповідача. Вищевказане рішення органу опіки та піклування підтверджує наявність спору між ними, як батьками, щодо їхньої участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, але вказане рішення не вирішує спірної ситуації між батьками дітей. Те, що вони проживають окремо, не повинно перешкоджати дітям спілкуватись з позивачем, як з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з сином [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO], зобов'язавши [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Визначити йому, як спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], та малолітнім сином [PERSON], [INFO], систематичні побачення з ними без обмеження місця побачення та відпочинку кожної суботи та неділі місяця з їхньою ночівлею по вул. Будівельників, 20, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, а також мати можливість протягом 14 календарних днів кожного літнього періоду (червень-серпень) возити дітей на море. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить задовольнити вимоги в частині відвезення дітей від будинку матері до школи та дитсадка, звідти їх забирати та відвозити до будинку матері, а також кожної суботи побачення з ними та на їхню ночівлю по вул. Будівельників, 20, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в частині відвезення дітей від її будинку до школи та дитсадка, звідти їх забирати та відвозити до її будинку, а також кожної суботи побачення з ними та на їхню ночівлю по вул. Будівельників, 20, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області. Третя особа служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позову не заперечують. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов, з урахуванням змінених вимог у заяві, підлягає задоволенню. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Згідно свідоцтва про одруження серії I-КИ №166743, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 12 жовтня 2020 року, актовий запис №34, сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2002 року. Згідно свідоцтв про народження дітей серії 1-КИ №060420 та серії I-КИ №364526, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 22 березня 2006 року та 30 листопада 2011 року, актові записи №16 та №81, сторони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області №49 від 30 липня 2015 року підтверджується, що [PERSON] встановлені години зустрічі та дня зустрічі для спілкування з його малолітніми синами [PERSON], [INFO], та Єгором, [INFO], які проживають з матірю [PERSON] з понеділка по пятницю відвозити дітей від будинку матері в школу та дитсадок, забирати їх із школи та дитсадка та відвозити до будинку матері, в суботу та неділю з 08.00 до 19.00 години. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 40367391 від 09 липня 2015 року, номер запису про право власності:10345918, власником домоволодіння, обєктом житлової нерухомості по вул Будівельників, 20, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області являється [PERSON], який має статус фізичної особи-підприємця, свідченням чого є свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обовязкових платежів [NUMBER], дата проведення державної реєстрації 11 травня 2007 року. Довідкою КЗОЗ «Межівського районного центру первинної медико-санітарної допомоги» №119 від 22 серпня 2016 року підтверджується, що звернень [PERSON] за наркологічною допомогою в лікувальну установу не було, даних про надання наркологічної допомоги в інших лікувальних установах відсутні. Відповідно до положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до частин 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами 1, 2 ст.159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклуванні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч.4 ст.159 СК України, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Отже, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України). Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При встановленні способу спілкування має дотримуватись розумний баланс на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, батько зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір'ю. Не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування позивача із дитиною виключно за домовленістю із відповідачем та у його присутності може протиправно обмежити їх участь у вихованні дитини. У частинах 1, 2 ст.155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя, більш того, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Оскільки відповідач позов визнала, суд приймає визнання позову відповідачем, в частині заявлених вимог, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved