Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

22.11.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , 2012 р.н. Позов мотивує тим, що вона проживає зі своєю онукою [PERSON] , батьком якої є відповідач. Разом з ними він не проживає, всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, жодної участі в її утриманні не приймає, не навідує доньку, не цікавиться ні її розвитком, ні її станом здоров`я, тощо. Вважає, що така поведінка відповідача дає підстави позбавити його батьківських прав щодо доньки. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Вказали, що відповідач як батько жодного зв`язку з дитиною не підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що викладені в позовній заяві обставини відповідають дійсності. Участі у розвитку та вихованні своєї дитини не брав і брати не збирається. У нотаріуса написав заяву про відмову від батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] , яку у судовому засіданні підтримує. Представник третьої особи органу опіки і піклування Славутської міської ради позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити, оскільки вважає факт не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків доведеним. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про народження від 10.12.2016 р. серії [NUMBER] , виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Хмельницькій області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Мати [PERSON] , [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 05.10.2016 року серії № [NUMBER] , виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Хмельницькій області (а.с.3). Згідно висновку органу опіки і піклування Славутської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від встановлено, що відповідач разом з донькою не проживає, згідно характеристики, наданої школою, де вона навчається, батько жодного разу на відвідав батьківські збори чи інші заходи, не спілкувався з вчителями, її навчанням та шкільним життям цікавиться лише бабця [PERSON] . Такі ж відомості (згідно висновку) щодо участі відповідача у вихованні дитини [PERSON] повідомила і на засіданні комісії із захисту прав дитини, після смерті матері онукою опікується лише вона. Сама [PERSON] також повідомила комісію про те, що з батьком спілкується дуже рідко, він про нею не турбується. З наведеного органом опіки і піклування зроблено висновок про те, що відповідач не піклується про дочку, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не цікавиться її навчанням, позашкільним життям, здоров`ям, не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, не створює умов для отримання нею освіти тощо, а тому його слід позбавити батьківських прав. На аркуші 7 справи наявна нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 20.09.2019 про те, що він відмовляється від своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Надаючи правову оцінку вказаним відносинам суд враховує наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено та підтверджено показами позивача, представника третьої особи та самим відповідачем, що останній не забезпечує необхідного харчування дитині, не спілкується з нею, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, окрім того, добровільно відмовився від неї, що підтверджується його відповідною заявою. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять факт ухилення відповідача від виховання доньки. Така поведінка відповідача є усвідомленим нехтуванням батьківськими обов`язками. В судовому засіданні встановлено що перешкод для спілкування відповідача з дитиною не було. Відповідач не виявляв бажання бачитися з нею, дбати про її духовний і фізичний розвиток як в минулому так і надалі. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у розмірі 768 гривні 40 коп.

Outcome: approved