Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

22.08.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS], що залишився після смерті її дідуся [PERSON], зазначивши, що померлому [INFO] року [PERSON] на праві власності належали: житловий будинок з господарськими будівлями і споруда, що підтверджується записом у погосподарської книги Сербківської сільської ради, присадибна земельна ділянка загальною площею 0.1869 га та земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 5.3347 га, яки належали померлому на підставі державних актів на право власності. За життя [PERSON] склав на її ім'я заповіт, яким заповідав їй все своє майно, що буде належати йому на день смерті. Окрім неї у померлого є спадкоємець який має право на обов'язкову частку у спадщині - дружина померлого [PERSON] Після смерті спадкодавця нею в установлений законом строк нотаріусу була подана заява про прийняття спадщини за заповітом, а спадкоємицею [PERSON] заява про відмову від права на обов'язкову частку у спадщині. На земельні ділянки нею 22.06.2016 року отримані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами нотаріус їй відмовив у зв'язку з відсутністю на нього правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності за спадкодавцем. На підставі чого, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явились, але надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явивсь, направивши до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутність. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Судом установлено, що згідно запису у погосподарській книзі №1 Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, особовий рахунок [NUMBER], за [PERSON] рахується житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці площею 1869 кв.м. по [ADDRESS] 1960 року забудови /а.с.10/. Технічним паспортом, виготовленим ТОВ «Юридична фірма «БТІ-СФЕРА ПЛЮС» 03.08.2016 року на житловий будинок [ADDRESS] підтверджуєть-ся, що за вказаною адресою розташований житловий будинок літ.«А» загальною площею 71.4 кв.м., жилою-40.8 кв.м., допоміжною-30.6 кв.м., з надвірними господарськими будівлями і спорудами, 1960 року забудови /а.с.17-21/. Рішенням Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 14.02.1995 року №21-ХХІІ та рішенням від 26.11.2009 року №322-У [PERSON] було передано у власність для будів-ництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельна ділянка загальною площею 0.1869 га та 05.07.2011 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512278551001052 /а.с.46/. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на тої час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, дока- - 2 - зом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виз-начено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його забудови. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року у віці 81 років /а.с.9/. 14.07.2015 року [PERSON] зробив заповідальне розпорядження відносного всього свого майна, що буде йому належати на день смерті, яке заповів [PERSON] Заповіт посвідчено секретарем виконкому Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Кукішевою Л.М., реєстр за №81 /а.с.45/. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 30.10.2015 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Білоконь О.М. почата спадкова справа №53/2015 до майна померлого [INFO] року [PERSON] за заявою спадкоємиці за заповітом [PERSON] про прийняття спадщини. Спадкоємець, який має право на обов'язкову частку у спадщині, - дружина померлого [PERSON] подала заяву про відмову від права на належну їй обов'язкову частку у спадщині та на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. 22.06.2016 року приватним нотаріусом Білоконь О.М. спадкоємцю [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 0.1869 га та площею 5.3347 га, реєстри за №№719, 722 відповідно. Згідно листа Комінтернівського РБТІ від 01.07.2016 року, реєстрація права власності на житловий будинок в [ADDRESS] станом на 29.12.2012 року не зареєстровано, у зв'язку з чим, листом від 27.07.2016 року нотаріусом відмовлено спадкоємиці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання /а.с.34-71/. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно роз'ясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За викладених обставин позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1268,1269,1270 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і

Outcome: approved