Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

23 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO],Є посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 23 вересня 2000 року, від якого народилася їх спільна дочка [PERSON]. 20 лютого 2003 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач з дочкою проживає окремо, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо дочки, взагалі не цікавиться долею дитини, яка фактично не пам'ятає батька. За рішенням суду з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дочки, але відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання по утриманню дитини, в зв'язку з чим утворилася заборгованість по аліментах. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, суду пояснила, що відповідач пішов з сім'ї, коли дочці було півроку, свої батьківські обов'язки за весь цей час не виконував, життям дитини не цікавився, жодного разу не приходив, не дзвонив, аліменти, які були стягнуті з нього на утриманні дочці він сплачує не в повному обсязі, має в зв'язку з цим заборгованість. Де він перебуває їй невідомо. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідача є доцільним і в інтересах неповнолітньої дитини. Допитана у судовому засіданні неповнолітня [PERSON] у присутності соціального педагога [PERSON], вказав суду, що мешкає разом з матір'ю. Жодного разу батька [PERSON] вона не бачила, він її не вітав з днем народження жодного разу, не відвідував ні в школі, на вдома, не телефонував, батьків свого батька вона також не знає, ніколи не спілкувалася з ними, зазначила, що вважає [PERSON] своїм батьком, якщо би зустріла його не впізнала, просила задовольнити позовні вимоги і позбавити відповідача батьківських прав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона вже понад 16 років працює з [PERSON], вони дружать, вона знає дочку позивача [PERSON], обізнана, що позивач разом з дочкою проживає без батька дитини, який покинув сім'ю, коли [PERSON] ще не виповнилося і року. Свідок [PERSON] суду показала, що вона хрещена мати [PERSON]. Відповідач [PERSON] покинув сім'ю в день, коли необхідно було хрестити його дочку і більше ніколи не приходив до неї. Батько [PERSON] жодного разу не відвідував дочку, не вітав її з днем народження, не спілкувався з нею, не цікавився її життям, допомогу на утримання дитини позивачці не надав. [PERSON] не знає свого батька. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20 лютого 2003 року, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та про розірвання шлюбу (а.с. 12-14). Згідно з довідкою № 156 від 15.12.2016, виданої ЖК «Рудничний-1», за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] власник, [PERSON] дочка (а.с. 16). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 429 від 16.12.2016, проведеному комісією в складі класного керівника [PERSON], практичного психолога [PERSON], соціального педагога [PERSON], [PERSON] повністю забезпечена всім необхідним для проживання, навчання та розвитку, мати [PERSON] сумлінно ставиться до виконання батьківських обов'язків, постійно підтримує зв'язок зі школою, забезпечує потреби дочки, сприяє її навчанню та розвитку (а.с. 20). Відповідно до характеристики, наданої Криворізькою СШ № 71 на [PERSON] від 16.12.2016, Сім'я складається з двох осіб, родина матеріально забезпечена, [PERSON] створені усі умови для проживання, навчання та розвитку. Лише мати займається вихованням, розвитком та матеріальним забезпеченням дитини, батько [PERSON] не приймає ніякої участі у житті дитини, ніколи не відвідував батьківські збори, не підтримує зв'язок ні з класним керівником, ні з власною дитиною (а.с. 21). Як вбачається з наданого державним виконавчем розрахунку по аліментам сума боргу стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів станом на 01.12.2016 складає 48971,06 грн. (а.с. 22). Виконкомом Покровської районної у місті Кривому Розі було надано висновок за № 7/29-2192 від 05.05.2017 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дочки [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батько ніяким чином не приймає участі у вихованні дитини, з дочкою не спілкуються, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. При цьому суд враховує думку самої дитини, яка в судовому засіданні пояснила, що зовсім не знає свого батька і жодного за разу за все своє життя не бачила, лише на фото, і зазначила про своє бажання позбавити батьківських прав свого батька. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved