Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

22.01.2015 року позивач звернулась до Білгород-Дністровського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 08 вересня 2008 року по 19 січня 2015 року вона працювала в дошкільному йому закладі № 1 «Малятко» на посаді двірника на 1,5 окладу, та 10% заробітку від середньої зарплати за дезінфікуючи засоби (за туалет). Так 24 липня 2012 року її було незаконно звільнено з роботи з ДНЗ № 1 «Малятко» з посади двірника по ст.40 п.3 КЗпП України завідуючою [PERSON] та завгоспом [PERSON] , а 17 лютого 2014 року її було законно та справедливо поновлено на боті міськрайонним судом справа № 495/2044/13ц. З березня місяця 2014 року по теперішній час завідуюча [PERSON] , завгосп [PERSON] та медична сестра [PERSON] створили їй неможливі умови праці в ДНЗ № 1 «Малятко». Так ці відповідачі навмисно закрили туалет на території ДНЗ № 1, щоб вона його не прибирала та не отримувала за нього доплату від заробітку. Їй зранку не було куди піти до туалету. Завідуюча [PERSON] , завгосп [PERSON] створили наказ № 13 від 28.02.2014 року про закриття туалету та наказ № 43-к/тр від 03.03.2014 року про припинення доплати за туалет. Її знову почали готувати до звільнення. Так [PERSON] , [PERSON] навмисно не звільняли двірника [PERSON] , яка працювала на період її звільнення, щоб її потім звільнити та надати її місце [PERSON] , їй навмисно ані завідуюча, завгосп, ані медична сестра, ані голова профкому [PERSON] не виділили підсобного приміщення. Вона 10 місяців замість підсобного приміщення знаходилась та користувалась дитячою літньою бесідкою. Вона не мала змоги ні переодягтись, ні поїсти, ні помитися, ні зігрітися. Згідно ст.168 КЗпП України працівник має право на відпочинок та зігрівання в холодну пору року. Її постійно переслідували завідуюча [PERSON] , завгосп [PERSON] , медична сестра [PERSON] та голова профкому [PERSON] вони постійно та систематично складали по відношенню до неї безпідставні акти та протоколи, які не відповідають дійсності, хоча у неї не було робочого приладу та спецодягу. 29.10.2014 року завідуюча [PERSON] незаконно винесла їй письмову догану № 36-к/тм нібито вона порушувала трудову дисципліну в ДНЗ № 1 «Малятко». Але вона ніколи не порушувала трудову дисципліну, навпаки чесно та добросовісно виконувала посадові обов`язки більш ніж потрібно було. Вона одна прибирала територію ДНЗ № 1 більш ніж 6000 кв.м. площі, тобто вона постійно працювала за «мертвих душ». Цю догану вона оскаржувала до комісії по трудовим спорах відділу освіти. Так двірник [PERSON] працює на 0,5 окладу двірника, а заробітну плату отримує незаконно за 0,5 окладу прибиральниці службових приміщень, хоча вона ніякі приміщення не прибирає, а заробітну плату отримує за туалет, котрий не функціонує та закритий. 26 грудня 2014 року вона відпрацювала робочий день з 6:30 годин ранку до 35:00 години дня. Ніхто її в цей день не повідомляв, що вона звільнена з роботи, ніхто її не ознайомив 26.12.2014 року з наказом про її звільнення та ніхто їй не видав її трудову книжку із записом про звільнення під розписку. 29.12.2014 року приблизно о 09:30 годині ранку їй повідомила в.о. завгоспа [PERSON] про те, що [PERSON] передала, що вона звільнена. Приблизно о 10:00 годині ранку до неї піджішла завідуюча [PERSON] та заявила: «Збирай робочий прилад, здавай його та іди додому, бо ти вже звільнена». Вона запитала її чому та на якій підставі? На що вона заявила їй: «Так треба». Та пригрозила їй міліцією якщо вона не покине ДНЗ № 1. Хоча [PERSON] 29.12.2014 року також не ознайомила її з наказом про її звільнення та не видала їй під розписку її трудову книжку із записом про її звільнення. Вона продовжувала працювати де її виганяли з роботи. [PERSON] погрожувала їй міліцією, двірник [PERSON] хватала з її рук снігову лопату та кричала на неї, що вона вже звільнена. О 14:00 годині дня у неї забрали робочий прилад [PERSON] та [PERSON] та принижували її. 30.12.2014 року вона прийшла на роботу о 6:00 годині ранку, зняла з пожарного щита лопату та пішла працювати, бо відповідачі сховали всі прилади, щоб вона не малаа чим працювати. [PERSON] прийшла на роботу о 8:00 годині ранку, а двірник [PERSON] тільки о 9:00 годині ранку, а підсобний робітник [PERSON] взагалі не вийшла на роботу ані 30.12.2014 р.. ані 31.12.2014 р. 09 січня 2015 року вона отримала по пошті заказний лист з відповіддю заступника міського голови [PERSON] де виявилось, що вона нібито звільнена 26 грудня 2014 року і знову по ст.40 п.3 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання без поважних причин своїх трудових обов`язків. Але вона продовжує працювати в ДНЗ № 1 до теперішнього часу, бо неї ніхто не ознайомив з наказом про її звільнення та не видав під розписку її трудову книжку із записом про звільнення. Та ніякого профкому не було. В день її звільнення не видали їй поточний розрахунок. Її кожен день виганяє з роботи [PERSON] , [PERSON] та принижують її. 17 січня 2015 року вона вийшла на роботу, бо по всій Україні був робочий день, але ДНЗ № 1 не працював. Вона вийшла на роботу о 06:30 годині ранку та відкидала сніг, о 08:00 годині ранку прийшла вихователь [PERSON] та фізрук [PERSON] . О 09:00 годині ранку прийшла завідуюча [PERSON] та почала виганяти, кричати на неї, принижувати її та штовхати у груди, де вона викликала міліцію. О 10:00 годині ранку охоронець вигнав її з території ДНЗ № 1 «Малятко» та закрив д/с № 1, бо нікого не було. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя, працю, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Проте, в день звільнення [PERSON] не видала їй належним чином члену трудову книжку та не видано під розписку копію наказу про звільнення. Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середній заробіток за час вимушеного прогулу. Її середня заробітна плата становить 1827 грн. За час вимушеного прогулу вона позбавлена щомісячного доходу у вигляді заробітної плати, відрахувань до Пенсійного фонду України (для перерахунку пенсії), втратила стаж роботи. Вона змушена весь час перебувати у занепокоєнні, мати сильний тяжкий стрес, приниження з боку відповідачів, має постійно моральні страждання. Крім того під час її звільнення її постійно принижували, ображали, виганяли та виштовхували з роботи з ДНЗ № 1 «Малятко», забирали робочий прилад, щоб вона не могла виконувати свої обов`язки, погрожували міліцією, була пригнічена її людська гідність і моральне самопочуття, розповсюджували про неї плітки, що принижувало її честь та гідність без поважних причин. Таким чином вона вважає, що моральна шкода, яка їй була заподіяна має стягнута з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відділу освіти Білгород-Дністровської міської ради у рівних частках по 50 000 грн. З огляду на викладене вона просила суд: - визнати її звільнення від 26.12.2014 року відповідно до наказу № 103-к/тр з посади двірника ДНЗ № 1 «Малятко» за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин (п.3 ст.40 КЗпП України) - незаконним; - визнати наказ про її звільнення № 103-к/тр з посади двірника ДНЗ № 1 «Малятко» за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин (п.3 ст.40 КЗпП України) - незаконним та скасувати його; - визнати наказ № 36-к/тр від 29.10.2014 року про винесення їй письмової догани завідуючою ДНЗ № 1 «Малятко» [PERSON] та завгоспом [PERSON] - незаконним та скасувати його; - визнати наказ № 13 від 28.02.2014 року про закриття зовнішнього туалету ДНЗ № 1 «Малятко» з 03.03.2014-року - незаконним та скасувати його; - визнати наказ № 43-к/тр від 03.03.2014 року про призупинення доплати за дезінфікуючими засобами ДНЗ № 1 «Малятко» - незаконним та скасувати його; - визнати дії завідуючої дитячого навчального закладу ДНЗ № 1 «Малятко» [PERSON] - протиправними; - визнати дії завгоспа дитячого навчального закладу ДНЗ № 1 «Малятко» [PERSON] - протиправними; - визнати дії медичної сестри дитячого навчального закладу ДНЗ № 1 «Малятко» [PERSON] - протиправними; - визнати дії завідуючої відділом освіти Білгород-Дністровської міської ради Муржи-[PERSON] - протиправними; - визнати дії заступника міського голови виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради [PERSON]. - протиправними; - поновити мене на роботі в дошкільному навчальному закладі ДНЗ № 1 «Малятко» на посаді двірника на 1,5 окладу та 10% доплати за використання в роботі дезінфікуючих засобів з 26.12.2014 року по теперішній час; - стягнути з відділу освіту Білгород-Дністровської міської ради її середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 грудня 2014 року по теперішній час; - стягнути з відповідачки [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.; - стягнути з відповідачки [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.; - стягнути з відповідачки [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.; - стягнути з відповідачки [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.; - стягнути з відповідачки [PERSON] моральну шкоду у розмір 50 000 грн.; - судові витрати віднести на рахунок першого та п`ятого відповідачів. Згідно розпорядження голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2018 року справу передано на розгляд до Овідіопольського районного суду Одеської області. Позивачем неодноразово позовні вимоги змінювались та уточнювались та в останній редакції надані у заяві про збільшення позовних вимог від 22.01.2020 року, відповідно до яких позивач просила суд: - визнати наказ № 103-к/тр по КЗ ДНЗ №1 «Малятко» від 26.12.2014 року про звільнення [PERSON] з посади двірника за систематичне невиконання своїх обов`язків без поважних причин за ст.40 п.3 КЗпП України - незаконним та скасувати; - визнати наказ № 36 к/тр від 29.10 2014 року по КЗ ДНЗ №1 «Малятко» про винесення їй догани незаконним та скасувати; - визнати наказ № 13 від 28.02.2014 року по КЗ ДНЗ №1 «Малятко» про закриття зовнішнього туалету незаконним та скасувати; - визнати наказ № 43 к/тр від 03.03.2014 року по КЗ ДНЗ №1 «Малятко» про зупинення доплати за дезінфікуючі засоби незаконним та скасувати; - поновити її на посаді двірника у КЗ ДНЗ №1 «Малятко» з окладом у розмірі - 1,5 ставки та 10 % від окладу за застосування дезінфікуючих засобів; - стягнути на її користь за час вимушених прогулів суму середнього заробітку; - стягнути на її користь моральну шкоду з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно у розмірі - 50000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Комунального закладу дошкільний навчальний заклад №1 «Малятко» в судове засідання не з`явилась, але звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов не визнала та проти його задоволення заперечує. Представник відповідача Відділу освіти Білгород-Дністровської міської ради Одеської області в судове засідання не зявилась, але звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, [PERSON] була прийнята на роботу на посаду двірника на 1,5 окладу в дошкільний навчальний заклад № 1 «Малятко» з 08 вересня 2008 року. Відповідно до наказу, виданого завідуючою ДНЗ № 1 «Малятко» [PERSON]. № 53-К від 24 липня 2012 року [PERSON] , двірник ДНЗ №1, звільнена з роботи за систематичне невиконання посадових обов`язків, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку 24.07.2012 року за п.3 ст.40 КЗпП України. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2014 року позов [PERSON] задоволено частково, визнано звільнення та наказ № 53-к від 24.07.2012 року про звільнення [PERSON] з посади двірника Білгород - Дністровського дошкільного навчального закладу № 1 «Малятко» відділу освіти Білгород - Дністровської міської ради за ст.40 п.3 КЗпП України - за систематичне невиконання посадових обов`язків, порушення правил трудового розпорядку - незаконними та скасовано, поновлено [PERSON] на посаду двірника Білгород - Дністровського дошкільного навчального закладу № 1 «Малятко» відділу освіти Білгород - Дністровської міської ради на 1,5 окладу та 10% доплати за використання в роботі дезінфікуючих засобів з 24.07.2012 року, стягнуто з відділу освіти Білгород - Дністровської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.07.2012 року по 17 лютого 2014 року у розмірі 32 270, 36 грн., визнано дії завідуючої Білгород - Дністровського дошкільного навчального закладу № 1 «Малятко» відділу освіти Білгород - Дністровської міської ради [PERSON]. в частині звільнення [PERSON] з посади двірника - неправомірними, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2000 грн., стягнуто з відділу освіти Білгород - Дністровської міської ради на користь держави державне мито у розмірі 322 грн. 70 коп., в іншій частині в задоволені позовних вимог [PERSON] - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02.04.2014 року зазначене рішення залишено без змін. Наказом № 36 к/тр від 29.10.2014 року по Комунальному закладу дошкільний навчальний заклад №1 «Малятко» [PERSON] винесено догану. Наказом № 103-к/тр від 26.12.2014 року по Комунальному закладу дошкільний навчальний заклад №1 «Малятко» [PERSON] звільнено з посади двірника за систематичне невиконання своїх обов`язків без поважних причин за ст.40 п.3 КЗпП України. Згідно акту перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 15-02-008/0241 Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1 «Малятко», складеного Головним управлінням Держпраці в Одеській області, було виявлені наступні порушення вимог законодавства: «26 грудня 2014 року керівником КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 1 «Малятко» видано наказ № 103-К/тр «Про звільнення», за яким [PERSON] , двірника ДНЗ № 1 «Малятко», звільнено 2б.12.14 р. за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язки згідно п.3 ст.40 КЗпП України. Підставами для видання вказаного наказу зазначено наступні документи: - акт про порушення трудової дисципліни від 09.10.2014 року; - акт про порушення трудової дисципліни від 31.10.2014 року; - акт про порушення трудової дисципліни від 27.11.2014 року; - акт про порушення трудової дисципліни від 16.12.2014 року; - доповідна завгоспа ДНЗ № 1 [PERSON] від 10.10.2014 року; - доповідна завгоспа ДНЗ № 1 [PERSON] від 31.10.2014 року; - доповідна завгоспа ДНЗ № 1 [PERSON] від 27.11.2014 року; - доповідна в.о. завгоспа ДНЗ № 1 [PERSON] від 16.12.2014 року; - наказ «Про оголошення догани» № 36-К/тм від 29.10.2014 року; - наказ «Про оголошення догани» № 38-К/тм від 01.12.2014 року. При цьому, як було з`ясовано,- підставами для видачі наказу «Про оголошення догани» № 36-К/тм від 29.10.2014 року є акт про порушення трудової дисципліни від 09.10.2014 року та доповідна завгоспа ДНЗ № 1 від 10.10.2014 року. А підставами дня видання наказу «Про оголошення догани» № 38 К/тм від 01.12.2014р. є акти про порушення трудової дисципліни від 31.10 2114 року, 27.11.2014 року, а також доповідні завгоспа ДНЗ № 1 від 31.10.2014 року, 27.11.2014 року. Також, під час проведення перевірки, були надані для дослідження акти від 17.12.2014 року та 26.12.2014 року, за якими гр-ка [PERSON] не виконувала свої трудові обов`язки та порушувала трудову дисципліну. Проте, жодних документальних підтверджень щодо застосування дисциплінарних стягнень за дисциплінарними проступками (зафіксованими відповідними актами від 17.12.14 року та 26.12.14 року), для дослідження надано не було. Враховуючи на вищенаведене (в т.ч. і на зміст наказу № 103-К/тр від 26.12.14 року, де порушення зафіксовані актами від 17.12 та 26.12.2014 року не наведені) та зважаючи на те, що нормами діючого трудового законодавства України (ч.2 ст.149 КЗпП) передбачена можливість застосування лише одного дисциплінарного стягнення за кожне порушення трудової дисципліни, підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків (згідно п.3 ст.40 КЗпП) є порушення трудової дисципліни, яке зафіксоване відповідним актом від 16.12.2014 року. Разом з тим, під час проведення, ні акт про порушений трудової дисципліни від 16.12.2014 р., ні доповідна в.о. завгоспа ДНЗ № 1 [PERSON] від 16.12.2014 р. для дослідження надані не були. Будь-які пояснення, щодо наявності поважних причин стосовно ненадання для дослідження акту та доповідної від 16.12.2014 року, до фахівця Управління Держпраці ні під час проведення перевірки, ні згодом не надходили. Окремої уваги заслуговує та обставина, що відповідно до ст.147 КЗпП України звільнення за порушення трудової дисципліни (в т.ч і за невиконання або неналежне виконання обов`язків, покладених на працівника трудовим договором) є одним із заходів дисциплінарного стягнення. Тобто під час його застосування, необхідно дотримування норм ст.ст.147-1, 148 та 149 КЗпП України, в т.ч. і стосовно строків та порядку застосування дисциплінарного стягнення. Проте, в порушення ч.1 ст.149 КЗпП України, під час застосування (26.12.2014 р.) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення (наказ № 103-К/тр від 26.12.2014 р.) гр-ки [PERSON] , за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором - відповідний порядок застосування дисциплінарного стягнення дотриманий не був, а саме: документальні підтвердження щодо зажадання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень від порушника трудової дисципліни до застосування дисциплінарного стягнення надано не було. З цього приводу, будь-які пояснення стосовно наявності поважних причин, щодо ненадання для дослідження відповідних документальних підтверджень до фахівця Управління Держпраці ні під час проведення перевірки, ні згодом не надходило». Таким чином, суд вважає, що зазначеним актом встановлені грубі порушення норм КЗпП України, які є підставою для визнання незаконним, скасування наказів № 36 к/тр від 29.10.2014 року по Комунальному закладу дошкільний навчальний заклад №1 «Малятко» про винесення [PERSON] догани та № 103-к/тр від 26.12.2014 року по Комунальному закладу дошкільний навчальний заклад №1 «Малятко» про звільнення [PERSON] з посади двірника за систематичне невиконання своїх обов`язків без поважних причин за ст.40 п.3 КЗпП України та поновлення позивача на роботі, в зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про визнання наказу № 13 від 28.02.2014 року по КЗ ДНЗ №1 «Малятко» про закриття зовнішнього туалету незаконним та скасування його, а також визнання наказу № 43 к/тр від 03.03.2014 року по КЗ ДНЗ №1 «Малятко» про зупинення доплати за дезінфікуючі засоби незаконним та скасування його, вони задоволенню не підлягають, оскільки закриття господарюючим суб`єктом зовнішнього туалету є його правом, в зв`язку з чим є його правом і скасування доплати за дезінфікуючі засоби. Як передбачено ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Таким чином з Відділу освіти Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.12.2014 року по 10.08.2020 року згідно з наданим позивачем розрахунком за мінусом 10% надбавки: - за 2015 рік ставка 1218 грн. + 609 грн. (0,5 ставки) = 1827 грн. за місяць х на 12 місяців = 21924 грн.; - за 2016 рік ставка 1378 грн. + 689 грн. (0,5 ставки) = 2064 грн. за місяць, ставка 1516 грн. + 758 грн. (0,5 ставки) = 2274 грн. за місяць, ставка 1600 грн. + 800 грн. (0,5 ставки) = 2400 грн. за місяць, а всього 2064х4 + 2274х7 + 2400 = 26400 грн.; - за 2017 рік ставка 3200 грн. + 1600 грн. (0,5 ставки) = 4800 грн. за місяць х на 12 місяців = 57600 грн.; - за 2018 рік ставка 3723 грн. + 1861,50 грн. (0,5 ставки) = 5584,50 грн. за місяць х на 12 місяців = 67014 грн.; - за 2019 рік ставка 4173 грн. + 2086,50 грн. (0,5 ставки) = 6259,50 грн. за місяць х на 12 місяців = 75114 грн.; - за 2020 рік ставка 4723 грн. + 2361,50 грн. (0,5 ставки) = 7084,50 грн. за місяць х на 7 місяців = 49591,50 грн. + 2361,50 грн. за десять днів = 51953. Всього стягненню підлягає 300005 грн. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З урахуванням повторного незаконного звільнення позивачу [PERSON] діями відповідача [PERSON] заподіяна моральна шкода, яку з урахуванням обставин справи, вимог розумності та справедливості,суд визначає в розмірі 10000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог позивача про стягнення з інших відповідачів моральної шкоди, вони задоволенню не підлягають, оскільки не підпадають під вимоги ст.237-1 КЗпП України.

Outcome: partial