Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

23.03.2016р. ПрАТ «ФарлепІнвест» звернувся в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що між [PERSON] та ТОВ «Оптіма Телеком», правонаступником якого є ПрАТ «ФарлепІнвест» було укладено договір № 61616-61618 від 12.03.2001р. на встановлення, технічне і сервісне обслуговування телефонних номерів. Згідно умов вказаного договору [PERSON] (абонент) прийняв на себе зобовязання своєчасно до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, оплачувати отримані послуги телефонного звязку. В результаті невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань по оплаті послуг звязку виникла заборгованість, яка становить 1010 грн. 56 коп. Окрім того, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3%річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» з відповідача на користь позивача має бути стягнута пеня за прострочення виконання останнім грошового зобовязання. Своєю заявою, яка надійшла до суду 07.07.2016р. представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 11.01.2016р. - а.с. № 28), позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, розглянувши справу за його відсутності з винесенням по справі заочного рішення суду. Окрім того, просив справу розглянути без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 40). Відповідач [PERSON] в судові засідання 01.06.2016р. та 07.07.2016р. повторно не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу був повідомлений належним чином за адресами, наданими адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 01.04.2016р. (а.с. № 30). Згідно відмітки на конверті з позовними матеріалами та повісткою на 01.06.2016р. його було повернуто до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 34). Відповідно до даних офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» поштові матеріали та судова повістка були вручені за довіреністю 11.06.2016р. (а.с. № 39), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити по справі заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Між [PERSON] та ТОВ «Оптіма Телеком», правонаступником якого є ПрАТ «ФарлепІнвест» було укладено договір № 61616-61618 від 12.03.2001р. на встановлення, технічне і сервісне обслуговування телефонних номерів (а.с. № 11). Згідно умов вказаного договору [PERSON] (абонент) прийняв на себе зобовязання своєчасно до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, оплачувати отримані послуги телефонного звязку. Обовязок відповідача своєчасно оплачувати послуги звязку передбачено чинними законодавчими актами України. Зокрема, ст. 33 Закону України «Про телекомунікації», п. 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012р. Відповідно до ч. 6 п. 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012р. та п. 6.3 умов вищенаведеного договору споживач зобовязаний виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг і до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, оплачувати телекомунікаційні послуги. В результаті невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань по оплаті послуг звязку виникла заборгованість у розмірі 1010 грн. 56 коп. Сума заборгованості та порядок її виникнення підтверджується рахунком та актом звіряння взаємних рахунків (а.с. № 12 13). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно п. 3 цього закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. За викладеного, у зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань відповідач має перед позивачем наступну заборгованість: заборгованість по оплаті послуг зв'язку 1010 грн. 56 коп.; пеня 715 грн. 26 коп.; інфляційні втрати 611 грн.60коп. та три відсотка річних 49 грн. 67 коп. (а.с. № 12, 7-10). Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, про день, час та місце розгляду якої був повідомлений належним чином, заперечення на позовну заяву суду не надав, також не надав жодних доказів на підтвердження погашення заборгованості за спожиті послуги зв'язку або контррозрахунку, на спростування розміру грошового зобовязання, який позивач просить стягнути з відповідача. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1378 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 615072 від 24.02.2016р. (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved