overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

22.11.2018 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО України» до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 28 жовтня 2014 року за адресою: м.Одеса, Малинівський район, вул. Балківська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ФОРД», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Шкода», державний номер [NUMBER], що належить ТОВ «Перша лізингова компанія» під керуванням [PERSON]. Постановою Київського районного суду міста Одеса від 26 січня 2015 року (справа F 520/14870/14-п) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На виконання вимог Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Позивач у досудовому порядку направляв на адресу відповідача, копію претензії F 2354 від 29.05.2015 року. 18 березня 2015 року власник транспортного засобу «шкода», державний номер [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На замовлення позивача, ДП «Автотрейд Одеса» виконала звіт від 17 березня 2015 року F АС 0003634 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого вартість збитків складає 14 325,01 грн. Виконання зазначеного акту підтверджується актом виконаних робіт від 19 березня 2015 року, та платіжним дорученням від 07 квітня 2015 року F 2655 яким позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 14325,01 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «шкода», державний номер [NUMBER]. У зв'язку з чим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

22.11.2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі № 201/5887/18, провадження № 2/0182/2710/2018 за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» Дніпропетровської обласної ради» до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, яким позов керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» Дніпропетровської обласної ради» до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» Дніпропетровської обласної ради» суму матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на лікування потерпілого від злочину в розмірі 1489 грн. 09 коп. Проте Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області під час ухвалення вказаного рішення від 22.11.2018 року не було вирішено питання про судові витрати. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Позивач при зверненні до суду з позовами у порядку кримінального судочинства звільнений від сплати судового збору. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, тому суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення стосовно судових витрат. Враховуючи, що у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 704 грн. 80 коп., тому на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню\~судовий збір\~в розмірі\~704 грн.\~80\~коп. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

22.11.2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру стягнених аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] з 1/4 частини його доходу (заробітку) до 1/6 частини його доходу (заробітку). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.05.2014 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), строком до 18.06.2025 року. Посилаючись на те, що на підставі судового наказу виданого 25.10.2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області з нього також стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки Злати [INFO] в розмірі ? частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, його заробіток є єдиним джерелом існування, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не зявилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. \~ \~ \~ \~Тертя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи в порядку статей 280-282 ЦПК України, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.05.2014 року з [PERSON] на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), строком до 18.06.2025 року. Матеріалами справи підтверджено, що змінився сімейний стан позивача: він створив сімю, в якій народилась дочка [PERSON] [INFO], і на її утримання на підставі судового наказу виданого 25.10.2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що має враховуватись при зменшенні розміру аліментів. \~ \~ \~ \~Матеріальний стан платника аліментів позивача [PERSON] з моменту постановлення рішення суду також змінився: його утримання заробітної плати (доходу) на утримання двох дітей становить 50 відсотків, тому розмір зменшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини має становити 1/6 частину його доходу (заробітку).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

22.11.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, зазначаючи те, що 20.01.2016 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина. Вона є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців не має. Пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк у зв»язку з тим, що мала скрутне матеріальне становище. Позивач надав до суду заяву про слухання справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву про слухання справи у їх відсутність, вирішення даного питання покладають на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КГ №209741 від 25.01.2016 року [PERSON] померла 20.01.2016 року (а.с.6), копії свідоцтва про народження [PERSON] серія І-ЯК №512215 від 28.09.1968 року її матір»ю є [PERSON]. Відповідно до заповіту від 09.11.2011 року [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] (а.с.3). З копії довідки виданої Новопокровською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області вбачається, що [PERSON], яка померла 20.01.2016 року, на момент смерті бала зареєстрована та проживала за адресою [INFO], на день її смерті за даною адресою ніхто не зареєстрований та не проживав. Відповідно ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає причину пропуску строку поважною відповідно до ст. 1272 ЦК України та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини. Спору щодо спадкування не має, інших спадкоємців також, що вбачається з інформаційної довідки нотаріуса.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

22.11.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 20 квітня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем погіршились та 2014 року їх шлюбні стосунки припинились, вони проживають окремо. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати дитину, однак останній на її звернення не реагує та ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, чим не виконує обов'язок, щодо утримання батьками неповнолітніх дітей,на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 20.04.2012 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.04.2012 року (а.с. 4). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.2012 року (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 768 гр. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

22.11.2018 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трирічного віку. Ухвалою суду від 23.11.2018 року провадження по справі було відкрите за правилами загального позовного провадження. Позивачка в підготовче судове засідання надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання надав заяву в якій позовні вимоги визнав, проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини не заперечував та просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою у судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2017 року Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 218 (а.с. 2). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину- Іващенка [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Після народження сина [PERSON], [INFO] позивачка не працює, а тому має право на утримання від чоловіка - відповідача по справі Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право вона має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки відповідач є працездатною особою, працює електромонтажником ПАТ «Житлобуд-1», Харків Електромонтажкомплект, тому він спроможний платити аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 грн. до досягнення їх сумісною дитиною трирічного віку. Також, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір на користь держави, оскільки позивачка звільнена від сплати цих сум.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

22.11.2019 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2009 року, від якого в них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. І кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та подальше життя. Позивач стверджує, що з лютого 2019 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. подальше спільне проживання вважає неможливим. У судовому засіданні позивач позив підтримав, і відповідач склала та подала заяву про визнання позову. Примирення сторони вважають неможливим.. Заслухавши заяви сторін, дослідивши письмову заяву відповідача, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 17 вересня 2009 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним центром розвитку сім`ї, про що зроблено відповідний актовий запис за №2587, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 17 вересня 2009 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.5). Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач на позові наполягає, відповідач позив визнала, примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимоги щодо відшкодування понесених судових витрат позивач не заявляє. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

22.11.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 11.10.2013 між ними укладено шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та ведення домашнього господарства, у зв`язку з чим постійно виникли сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені, спільно господарство не ведеться, більше року мешкають окремо. Спільних дітей від шлюбу немає. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. Позивач та його адвокат Бородін Т.В. звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутністю, позов підтримали, просили розірвати шлюб. Відповідач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позов визнала, просила розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11.10.2003 у відділ реєстрації актів цивільного стану Армянського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №112. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

22.11.2019 позивач [PERSON] звернувсяь до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 09.06.1990 року між ними укладено шлюб. Від шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей не має. Сумісне проживання з відповідачем не склалось, вони не можуть як сім`я існувати та проживати разом, виконувати сімейні обов`язки та вирішувати наявні поточні проблеми. Фактично не проживають однією сім`єю вже більше п`ять років і не ведуть спільне господарство. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, уповноважив адвоката Ярмак С.В. представляти його інтереси. Представник позивача звернулась до суду з заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не сповістила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 09.06.1990 року у Палаці одруження «Центральний» м. Харкова, актовий запис № 1143. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved