Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

23.04.2019 року до суду звернувся позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 03.06.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду в спрощенному провадженні без виклику сторін на 30.06.2019 року. 30.06.2019 року справа розглядалась у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № 564/0187 від 27.03.2018 року, яка виникла станом на 26.03.2019 року в загальній сумі 7997,83 грн., яка складається з наступного: - 6066,68 грн. - прострочена заборгованість за кредитом - 1101,64 грн. - прострочена заборгованість за відсотками - 69,00 грн. - сума втрат від інфляції по простроченому основному боргу - 31,72 грн. - сума втрат від інфляції по простроченим процентах - 44,20 грн. - 3% річних по простроченому основному боргу - 12,90 грн. - 3 % річних по прострочених процентах - 671,69 грн. - пеня по простроченому основному боргу та процентах. А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 27.03.2018 року був укладений Договір про споживчий кредит № 564/0187 про надання кредиту в сумі 6500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 56 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26.03.2023 року. Згідно п. 2.1 Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору кредит, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 6500 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 56 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26.03.2023 року. Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3 Кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань за цим Договором. При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за договором, та стягнути заборгованість за договором в примусовому порядку. Позичальник, в порушення вимог п.п. 4.3.1 Кредитного договору № 564/187 від 27.03.2018 року, свої зобов`язання щодо виконання належним чином взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, що потягло за собою виникнення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками. Станом на 26.03.2019 року заборгованість [PERSON] становить 7997,83 грн., яка складається з наступного: - 6066,68 грн. - прострочена заборгованість за кредитом - 1101,64 грн. - прострочена заборгованість за відсотками - 69,00 грн. - сума втрат від інфляції по простроченому основному боргу - 31,72 грн. - сума втрат від інфляції по простроченим процентах - 44,20 грн. - 3% річних по простроченому основному боргу - 12,90 грн. - 3 % річних по прострочених процентах Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Судове засідання проводилося в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається між сторонами виник спір з кредитних правовідносин. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 27.03.2018 року був укладений Договір про споживчий кредит № 564/0187 про надання кредиту в сумі 6500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 56 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26.03.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Судом встановлено, що між відповідачем та банком заключено договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача. Таким чином відповідач підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору та кредитний договір, шляхом складання зазначених вище документів, був укладений у належній письмовій формі. Згідно п. 2.1 Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору кредит, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 6500 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 56 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26.03.2023 року. Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3 Кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань за цим Договором. При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за договором, та стягнути заборгованість за договором в примусовому порядку. Позичальник, в порушення вимог п.п. 4.3.1 Кредитного договору № 564/187 від 27.03.2018 року, свої зобов`язання щодо виконання належним чином взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, що потягло за собою виникнення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Станом на 26.03.2019 року заборгованість [PERSON] становить 7997,83 грн., яка складається з наступного: - 6066,68 грн. - прострочена заборгованість за кредитом - 1101,64 грн. - прострочена заборгованість за відсотками - 69,00 грн. - сума втрат від інфляції по простроченому основному боргу - 31,72 грн. - сума втрат від інфляції по простроченим процентах - 44,20 грн. - 3% річних по простроченому основному боргу - 12,90 грн. - 3 % річних по прострочених процентах. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів повернення кредиту на час розгляду справи судом сторонами не надано, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача у відповідності із обраним ним способом захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України та з яким погоджується суд. А саме про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту, відсотках, сумах втрат від інфляції, так як така відповідальність передбачена умовами кредитного договору і відповідач, підписавши заяву на отримання кредитних коштів та отримавши кредитні кошти погодилася з нею. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за укладеним з позивачем кредитним договором № 564/0187 від 27.03.2018 року, яка станом на 26.03.2019 року складає 7997,83 грн., та складається з наступного: - 6066,68 грн. - прострочена заборгованість за кредитом - 1101,64 грн. - прострочена заборгованість за відсотками - 69,00 грн. - сума втрат від інфляції по простроченому основному боргу - 31,72 грн. - сума втрат від інфляції по простроченим процентах - 44,20 грн. - 3% річних по простроченому основному боргу - 12,90 грн. - 3 % річних по прострочених процентах. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено, а тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі, так як позовні вимоги задовольняються судом в повному обсязі. На підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved