Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

24.02.2015 року Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з Відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 285103,75 грн., 3% річних в розмірі 25776,50 грн., а також судовий збір в розмірі 310880,25 грн. В позові посилається на те, що 10.02.2012 року надав 11000,00 доларів США у позику Відповідачу, які останній зобов'язався повернути до 17.02.2012 року, про що складено відповідну розписку. Позивач посилається, що Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав та не повернув Позивачу вищезгадану суму коштів в розмір 11000,00 доларів США. Таким чином, у зв'язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов'язань, Позивач просить стягнути з Відповідача суму боргу в розмір 11000,00 доларів США, що станом на 13.02.2015 року згідно офіційного курсу НБУ становить 285103,75 грн. та 3% річних в розмірі 25776,50 грн., що станом на 13.02.2015 року згідно офіційного курсу НБУ становить 25776,50 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Також витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання, просили стягнути з [PERSON] в сумі 420,00 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем 10.02.2012 року було укладено договір позики, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу в борг 11000,00 доларів США, строком до 17.02.2012 року, що підтверджується борговою розпискою (а.с.7). Так, відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Таким чином, наявність боргової розписки у позикодавця та відсутність останньої у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов'язання останнім не виконані. Встановлено, що оригінал розписки від 10.02.2012 року знаходився у Позивача та не повернутий Відповідачу. В розписці від 10.02.2012 року чітко зазначено про те, що Відповідач отримав кошти в розмірі 11000,00 доларів США та зобов'язався їх повернути Позивачу у тому ж розмірі до 17.02.2012, тобто отримано кошти в борг. З огляду на викладене, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження відсутності боргових зобов'язань перед Позивачем за борговою розпискою від 10.02.2012 року та відсутності факту укладання договору позики. За таких обставин, суд вважає, що боргова розписка від 10.02.2012 року в розумінні вимог ч.2 ст. 1047 ЦК України є належним доказом у справі в підтвердження отримання Відповідачем у позику від Позивача коштів у розмірі 11000,00 доларів США. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання перед Позивачем та суму боргу у розмірі 11000,00 доларів США в строк до 17.02.2012 року, не повернув. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача боргу за борговою розпискою від 10.02.2012 року у розмірі 11000,00 доларів США, що станом на 20.04.2015 року згідно офіційного курсу НБУ України становить 231634,19 грн., підлягають задоволенню. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних, за період прострочення з 18.02.2012 року по 14.02.2015 року в розмірі 988,19 доларів США, що станом на 20.04.2015 року згідно офіційного курсу НБУ України становить 20808,96 грн. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2524,43 грн., витрати по здійсненню оголошення в пресі в розмірі 420,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial