Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

21 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с.1-2). З позову [PERSON] вбачається, що від шлюбу з [PERSON] вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини [PERSON] батьком записаний відповідач [PERSON]. Позивач вказує, що дитина в даний час проживає з нею і перебуває на її утриманні. В позові [PERSON] вказує, що [PERSON] працює помічником бурильника у Хрестищівському відділенні бурильних робіт. Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду і просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача [PERSON] кошти, які він мав виплачувати на утримання дитини за ті місяці, які сторони у справі не проживали разом (травень-червень 2017 року) (а.с.а.с.1-2). Позивач [PERSON] в судовому засіданні 19.07.2017 року позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала, в своїх поясненнях посилалась на обставини, що викладені в позові і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 19.07.2017 року не заперечив проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), підтвердивши, що він дійсно працює помічником бурильника у Хрестищівському відділенні бурильних робіт (документів про це суду не надавав). В задоволення п.2 прохальної частини позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 цієї статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що від шлюбу сторони у справі мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який в даний час проживає з позивачкою у справі і перебуває на її утриманні (а.с.а.с.3-5). Ці обставини сторонами у справі не заперечуються. В свідоцтві про народження малолітньої дитини - [PERSON] батьком записаний відповідач [PERSON] (а.с.3). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). В судовому засіданні сторони у справі також не заперечили того, що [PERSON] разом з дитиною фактично проживають в [ADDRESS], а [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS]. Відповідач у справі [PERSON] підтвердив усно в судовому засіданні про те, що він працює помічником бурильника у Хрестищівському відділенні бурильних робіт, однак документів про це суду не надавав. Ця обставина також підтверджена в судовому засіданні позивачем справі. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує суть позовних вимог [PERSON], матеріальний стан сторін по справі та дитини, яка проживає з позивачкою по справі, майновий стан позивача у справі, майновий стан відповідача [PERSON], який в даний час працює та за місцем роботи отримує заробітну плату, те, що він є особою працездатного віку, інших утриманців не має і має можливість сплачувати аліменти і з урахуванням викладеного та не заперечення [PERSON] щодо п.1 прохальної частини позову, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги добровільно в достатній мірі на утримання дитини позивачці [PERSON] не надає, що не забезпечує належного утримання цієї дитини - [PERSON], [INFO], і з урахуванням вищевикладеного та усталеної судової практики розгляд справ про стягнення аліментів, з урахуванням того, що [PERSON] працює, а також з огляду на те, що з 08.07.2017 року діє нова редакція частини другої ст.182 СК України (в редакції Закону №2037-VІІІ від 17.05.2017) про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що є передбачені законом підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (що не буде виходом за межі позовних вимог, враховуючи імперативні положення ч.2 ст.182 СК України, які діють з 08.07.2017 року), щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, з огляду на вимоги ст.191 СК України та те, що до суду з позовом про стягнення аліментів позивач у справі звернулася 21.06.2017 року, відсутні підстави для задоволення вимог позивача [PERSON], які викладені в п. 2 прохальної частини позовної заяви про стягнення з [PERSON] коштів на утримання дитини за травень-червень 2017 року, відповідно, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави в розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved