Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

22.06.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позові позивач посилалася на те, що рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 2014 року з неї на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року до повноліття дитини, вважає, що суд не взяв до уваги, що вона не працює та находиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років і не має доходів від заробітної плати та земельної ділянки, утримання аліментів не провадиться з допомоги по догляду за дитиною, посилаючись на те, що аліменти можуть бути присуджені в твердій грошовій сумі, прохає зменшити розмір аліментів, які стягуються рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23.10.2014 року, з 1/6 частки до 150 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 21.07.2015 року відповідач надав суду заперечення, в яких посилався на те, що сторони проживали і проживають в рівних житлових умовах, обоє проживають у своїх батьків, разом зі своїми неповнолітніми дітьми, після рішення суду про стягнення аліментів майновий стан сторін змінився, так як він сплачує позивачу аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини своїх доходів і на утримання спільного сина в розмірі 1/6 частини своїх доходів, тоді як позивач сплачує на утримання їхнього спільного сина аліменти в розмірі 1/6 частини своїх доходів, його майновий стан після винесення судом рішення значно погіршився, так як він був звільнений з роботи і перебував на обліку в центрі зайнятості, з 31.03 2015 року він знову працює на підприємстві і з нього утримуються аліменти, він несе додаткові витрати в зв`язку з лікуванням їх старшого сина, при цьому позивач не надає матеріальної допомоги на лікування їх старшого сина, вважає, що відсутні правові підстави, передбачені ст.184 СК України, для призначення аліментів в твердій грошовій сумі, так як він сплачує аліменти постійно і регулярно грошима, прохає позов залишити без задоволення. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22.11.2014 року з неї на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року до повноліття дитини, на момент винесення рішення і на теперішній час вона мешкала і мешкає в будинку своїх батьків, за проживання в якому не сплачує, на момент винесення рішення і на теперішній час вона не працювала і не працює, на момент винесення рішення і на теперішній час вона доглядала і доглядає свою малолітню дитину до трьох років, на момент винесення рішення і на теперішній час вона отримувала і отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до трьох років в сумі 1032 грн., на момент винесення рішення і на теперішній час стан здоров`я її дитини був і є незадовільний, на момент винесення рішення і на теперішній час її стан здоров`я був і є задовільний, на момент винесення рішення і на теперішній час вона не мала і не має земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банку, кредитів, на момент винесення рішення стягнень зі своїх прибутків не мала, на теперішній час має стягнення аліментів на користь відповідача за рішенням суду, має дохід у вигляді аліментів на своє утримання та на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду, вважає, що її майновий стан погіршився в зв`язку з тим, що після розлучення з відповідачем вона мала потребу придбати іграшки, побутову техніку, так як відповідач не надав їй речі, крім того, внаслідок кризи все стало дорожче, її сімейний стан не змінився, прохає зменшити розмір аліментів, які стягуються рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22.11.2014 року, з 1/6 частки до 150 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, суду пояснивши, що після розлучення з відповідачем, останній не віддав її довірительниці спільні речі і не розділив майно, що поставило її в скрутне матеріальне становище, остання вимушена придбати ліжко для дитини, одяг, не вистачало грошей на харчування, прохає зменшити розмір аліментів, які стягуються рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22.11.2014 року, з 1/6 частки до 150 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позов не визнав, суду пояснивши, що позов не підлягає задоволенню, так як є необґрунтованим, прохає в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, суду пояснивши, що відсутні правові підстави, передбачені ст.184 СК України, для призначення аліментів в твердій грошовій сумі, так як позивач сплачує аліменти постійно і регулярно грошима, прохає позов залишити без задоволення. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: відділ державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. 22.11.2014 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року до повноліття дитини, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року до повноліття дитини, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/10 частини його доходів щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року до 11.06.2016 року. При винесенні рішення судом було враховано, що позивач розлучена, мешкає в будинку своїх батьків, за проживання в якому не сплачує, не працює, отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до трьох років в сумі 1032 грн., має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], стан здоров`я якого є незадовільним, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банку, кредитів, стягнень з доходів не мав, стан її здоров`я був задовільним. При винесенні рішення судом було враховано, що відповідач розлучений, мешкає в будинку своїх батьків, за проживання в якому не сплачує, працював бригадиром тракторної бригади ТОВ Еталон-Агро-Плюс, заробітна плата складала від 1300 грн. до 3500 грн., мав на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стан здоров`я якого незадовільний, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банку, кредитів, стягнень з доходів не мав, стан його здоров`я був задовільним. Після винесення рішення до моменту звернення до суду: до 22.06.2015 року було встановлено, що позивач розлучена, мешкає в будинку своїх батьків, за проживання в якому не сплачує, не працює, отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до трьох років в сумі 1032 грн., має доходи у вигляді аліментів на своє утримання у розмірі 1/10 частини доходів відповідача, а також аліменти на утримання сина в розмірі 309,60 грн. щомісяця, має заборгованість по аліментах на свого старшого сина станом на 31.03.2015 року в сумі 1508,97 грн., має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], стан здоров`я якого є незадовільним, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банку, кредитів не має, має задовільний стан здоров`я. Після винесення рішення до моменту звернення до суду: до 22.06.2015 року було встановлено, що відповідач розлучений, мешкає в будинку своїх батьків, за проживання в якому не сплачує, працював бригадиром тракторної бригади ТОВ Еталон-Агро-Плюс, середньомісячна заробітна плата склала від 3054,21 грн., з нього стягуються аліменти на утримання позивача та неповнолітнього сина за рішенням суду, так у травні 2015 року утримано 953,94 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], на утримання позивача - 572,47 грн., за червень 2015 року утримано 522,96 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], на утримання позивача - 313,72 грн., має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стан здоров`я якого незадовільний, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банку, кредитів не має, стан його здоров`я є задовільним. Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я когось із них. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач відповідно до ст.192 СК України як платник аліментів за рішенням суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої сина в зв`язку з погіршенням його матеріального стану. Однак суд доходить висновку, що матеріальний стан позивача після винесення рішення про стягнення аліментів не погіршився з огляду на те, що обставини, які були встановлені судом при винесенні рішення про стягнення аліментів існують і на момент звернення позивача до суду, а саме: позивач розлучена, мешкає в будинку своїх батьків, за проживання в якому не сплачує, не працює, отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до трьох років в сумі 1032 грн., має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], стан здоров`я якого є незадовільним, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів не має, має задовільний стан здоров`я. Обставини, які виникли на підставі рішення суду про стягнення аліментів, навпаки поліпшили її матеріальний стан, так як відповідач сплачує 1/6 частину своїх доходів на користь позивача на утримання її сина, а також 1/10 частину своїх доходів на утримання позивача регулярно, тоді як позивач сплачує аліменти на користь відповідача на утримання сина нерегулярно і не в повному обсязі та має заборгованість, тим самим погіршує матеріальне становище відповідача. Судом не встановлено зміну сімейного стану сторін та погіршення стану здоров`я здоров`я когось із них. Таким чином відсутні правові підстави, передбачені ч.1 ст.192 СК України, а тому суд не вбачає підстав для застосування ч.1 ст.192 СК України для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22.11.2014 року. А тому позов не підлягає задоволенню як такий, що не підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими суду доказами. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як рішення ухвалено на користь відповідача, а відповідач не надав суду документального підтвердження понесених ним судових витрат, то суд відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України не присуджує стягнення з позивача.

Outcome: dismissed