overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

22 січня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 18 жовтня 2008 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] батьком яких є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з липня 2014 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей та майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позову наполягає. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився від нього на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 18 жовтня 2008 року, актовий запис № 1021. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 648, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 647, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

22 січня 2015 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 19.02.1994 року, який зареєстрували у Слов'янському міськвідділі ЗАГС Донецької області, актовий запис № 97. Від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], 19.02.1994 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Слов'янському міськвідділі ЗАГС Донецької області, актовий запис № 97. Від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

22 січня 2015 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва до відповідача, з наданням в подальшому уточненої позовної заяви, про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, до його повноліття. Позивачка вказує на те, що з 25 листопада 2006 року по 28 січня 2010 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у сумі 700 грн. 00 коп., оскільки позивач оплачує витрати на школу, купує сину необхідні речі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 25 листопада 2006 року по 28 січня 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач фізично здоровий, має мінливий дохід, оскільки є фізичною особою-підприємцем, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 700 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

22 січня 2015 року представник заявників [PERSON] звернувся до суду з заявою про виправлення описки в рішенні суду. Вивченням рішення суду встановлено, що 30 жовтня 2014 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту належності їм свідоцтва про право власності на житло. Рішенням суду від 08 грудня 2014 року заяву задоволено. В суд сторони не прибули. Вивченням вступної та мотивувальної частини рішення суду встановлено, що прізвище заявниці [PERSON] вказано як [PERSON], що є опискою, тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

22 січня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, зазначивши в обґрунтування позову, що відповідач є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» з 11 травня 2012 року на підставі заяви про вступ до спілки. Того ж дня він звернувся до спілки з заявою про надання йому кредиту. Між відповідачем та філіалом № 2 Кредитної спілки 11 травня 2012 року було укладено кредитний договір № 4517/12-Ф2, відповідно до якого він отримав кредит на придбання товару у розмірі 2000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 12 місяців. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору за користування кредитом відповідачка повинна щомісячно сплачувати 0,13 % від суми залишку кредиту за кожний день. За час користування кредитом відповідачем було проведено наступні платежі: 08 червня 2012 року, 12 липня 2012 року, 10 серпня 2012 року, 09 жовтня 2012 року - по 215 грн., 07 лютого 2013 року - 645 грн. Більше ніяких платежів проведено не було. Залишок по кредиту склав 1071,03 грн. У зв'язку з простроченням платежів за кредитним договором виконання зобов'язань втратило інтерес, розрахунок загальної суми заборгованості відповідача станом на 15 січня 2015 року складає 2055,41 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1071,03 грн., та відсотків за користування кредитом у розмірі 984,38 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 2055,41 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього - 2299,01 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що уточнює позовні вимоги та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 19.02.2015 року в розмірі 2104,15 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього - 2347,75 грн. Не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього суми заборгованості за кредитним договором та постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, дослідивши заяви сторін та матеріали справи, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, та з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 4517/12-Ф2 від 11 травня 2012 року у розмірі 2104,15 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

22 січня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, зазначивши в обґрунтування позову, що відповідачка є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» з 05 вересня 2013 року на підставі заяви про вступ до спілки. Того ж дня вона звернулася до спілки з заявою про надання їй кредиту. Між відповідачкою та філіалом № 2 Кредитної спілки 05 вересня 2013 року було укладено кредитний договір № 7805/13-Ф2, відповідно до якого вона отримала кредит на придбання товару у розмірі 1000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 6 місяців. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору за користування кредитом відповідачка повинна щомісячно сплачувати 0,13 % від суми залишку кредиту за кожний день. За час користування кредитом відповідачкою було проведено наступний платіж 26 листопада 2013 року - 570 грн. Більше ніяких платежів проведено не було. Залишок по кредиту склав 536,60 грн. У зв'язку з простроченням платежів за кредитним договором виконання зобов'язань втратило інтерес, розрахунок загальної суми заборгованості відповідачки станом на 12 січня 2015 року складає 824 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 536,60 грн., та відсотків за користування кредитом у розмірі 287,40 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 824 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього 1067,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з неї суми заборгованості за кредитним договором та постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, дослідивши заяви сторін та матеріали справи, приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, та з відповідачки слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 7805/13-Ф2 від 05 вересня 2013 року у розмірі 824 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідачки у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

22 січня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором, зазначивши в обґрунтування позову, що відповідач є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» з 29 вересня 2013 року на підставі заяви про вступ до спілки. 22 березня 2013 року він звернувся до спілки з заявою про надання йому кредиту. Між відповідачем та філіалом № 2 Кредитної спілки 22 березня 2013 року було укладено кредитний договір № 2334/13-Ф2, відповідно до якого він отримав кредит на придбання товару у розмірі 6250 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 18 місяців. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору за користування кредитом відповідачка повинна щомісячно сплачувати 0,13 % від суми залишку кредиту за кожний день. За час користування кредитом відповідачем було проведено наступні платежі: 01 червня 2013 року та 26 листопада 2013 року - по 1000 грн., 10 грудня 2013 року та 28 грудня 2013 року - по 500 грн. Більше ніяких платежів проведено не було. Залишок по кредиту склав 5416,55 грн. У зв'язку з простроченням платежів за кредитним договором виконання зобов'язань втратило інтерес, розрахунок загальної суми заборгованості відповідача станом на 12 січня 2015 року складає 8092,33 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5416,55 грн., та відсотків за користування кредитом у розмірі 2675,78 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8092,33 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього 8335,93 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього суми заборгованості за кредитним договором та постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, дослідивши заяви сторін та матеріали справи, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, та з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 2334/13-Ф2 від 22 березня 2013 року у розмірі 8092,33 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

22 січня 2015 року представник ТОВ «АГРОМА» Подадименко С.А. звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову в зазначеній цивільній справі, посилаючись на виконання рішення суду в повному обсязі. У судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду суду не надали. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню, при цьому виходить з наступного. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 9 квітня 2014 року в порядку забезпечення первісного позову було накладено арешт на майно та/або грошові кошти, які належать ТОВ «АГРОМА» (код ЄДРПОУ 24471767, місцезнаходження: 62820, Харківська область, Печенізький район, село Мартове, вулиця 1 Травня) та знаходяться у нього або в інших осіб в межах ціни позову 432 000 гривень. Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 29 травня 2014 року, яке набрало законної сили, позовну заяву [PERSON] до ТОВ «АГРОМА» про стягнення невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні, а також про зміну формулювання причин звільнення - було задоволено частково: стягнуто з ТОВ «АГРОМА» на користь [PERSON] невиплачену частину заробітної плати за серпень 2013 року в розмірі 10857 гривень 14 копійок; вихідну допомогу в розмірі 288 000 гривень 00 копійок; компенсацію за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні у розмірі 51180 гривень 32 копійок; зобов'язано ТОВ «АГРОМА» змінити формулювання причини звільнення [PERSON] з посади директора з пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України на пункт 8 статті 36 цього ж Кодексу, в іншій частині позову відмовлено. У зустрічному позові ТОВ «АГРОМА» до [PERSON] про визнання трудового контракту недійсним - відмовлено. Як убачається з постанов про закінчення виконавчого провадження від 29 серпня, 25 грудня та 23 жовтня 2014 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів № 633/59/14-ц, виданих Печенізьким районним судом Харківської області 21 серпня 2014 року, закінчено, у зв'язку з самостійним виконанням боржником рішення суду в цивільній справі № 633/59/14-ц у повному обсязі. Виходячи з вищевикладеного, з огляду на усунення підстав для продовження вжиття заходів для забезпечення позову, суд відповідно до частини 3 статті 154 Цивільного процесуального кодексу України скасовує заходи забезпечення позову, вжиті на стадії судового розгляду справи по суті. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

22 січня 2015 року прокурор Білопільського району в інтересах Ворожбянської міської ради звернувся до суду із заявою про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], відумерлою. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю останньому належала земельна ділянка площею 4,0500 га. [INFO] [PERSON] помер, але ніхто зі спадкоємців спадщину не прийняв. У судовому засіданні прокурор Глущенко Г.О. заяву підтримала в повному обсязі. Представник Ворожбянської міської ради у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 13). Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №735048 на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 14 серпня 2002 року №337 було передано в приватну власність земельну ділянку площею 4,0500 га, розташовану на території Ворожбянської міської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 8). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 7). Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17 січня 2015 року №39382341 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а. с. 2). У відповідності з довідкою Виконавчого комітету Ворожбянської міської ради від 21 січня 2015 року №68 спадкоємці [PERSON] до міської ради з питанням переоформлення спадщини не зверталися, заповіт від імені останнього не посвідчувався (а. с. 3). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що після смерті [PERSON] пройшло більше десяти років, спадщина після його смерті й до даного часу ніким не прийнята, тому суд вважає за необхідне визнати спадщину, яка відкрилася після смерті останнього відумерлою. На підставі викладеного, відповідно до ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved