Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

22 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до повноліття дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 вересня 2011 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №57. У шлюбі в них народилася дитина син [PERSON] , [INFO] . З вересня 2019 року вона з відповідачем не проживають, як подружжя, не ведуть спільного господарства, сімейного бюджету не мають. На даний час вона та відповідач проживають в одній квартирі, в якій також проживає їх син, який знаходиться на повному її утриманні. В подальшому вона має намір вирішити питання окремого проживання з відповідачем. Між нею та відповідачем досягнута домовленість, що їх спільний син проживатиме з нею. Відповідач офіційно працевлаштований та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Стягнення за виконавчими документами з відповідача, за час їхнього спільного проживання, не проводилися, інших дітей він не має, в зв`язку з чим звернулася до суду з вказаною позовною заявою.\~\~ Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить допустити рішення в частині стягнення аліментів за один місяць до негайного виконання, справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області 03 вересня 2011 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували 03 вересня 2011 року шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів в цей же день зроблено відповідний актовий запис за №57. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.6).\~\~ Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції 12 листопада 2013 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Як вбачається з позовної заяви [PERSON] , спільна з [PERSON] малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , перебуває на її повному утриманні. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] позовні вимоги визнаються у повному обсязі, суд приходить до висновку, що перебування спільної позивача та відповідача дитини - сина [PERSON] , [INFO] , на утриманні позивача доказуванню не підлягає. Будь-яких доказів перебування на утриманні відповідача [PERSON] інших неповнолітніх дітей, сплати останнім аліментів, стягнень\~ з відповідача за виконавчими документами, матеріали цивільної справи не містять. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно\~ до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру\~ аліментів,\~ суд\~ повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги позивача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення з заявою до суду, тобто з 22 жовтня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі\~ у справах про стягнення аліментів. Таким чином, позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору. Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого Службою безпеки України 24 березня 2016 року, [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. На учасників бойових дій розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року, який визначає статус, зокрема, і учасників бойових дій та гарантії їх соціального захисту. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов`язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту. До 01 вересня 2015 року надання пільг по сплаті судового збору ветеранам війни та особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було унормоване ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за змістом якої, такі пільги надавалися у випадках, коли спір виник з відносин, що врегульовані безпосередньо цим Законом, проте з 01 вересня 2015 року правове регулювання пільг по сплаті судового збору здійснюється на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним Законом і не містить жодних обмежень для учасників бойових дій щодо предмету судового захисту порушених прав. Звужене тлумачення п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» є\~ необґрунтованим. На підставі вищевикладеного, відповідач [PERSON] , як учасник бойових дій, у даній цивільній справі звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved