Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

23 березня 2016 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись у позовній заяві на те, що вона з відповідачем одружена з 07.11.2009 р., від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Також, зазначивши, що з лютого 2016 року сторони припинили спільно проживати та вести спільне господарство, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому просила суд шлюб розірвати. (а.с. 2) Позивач у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте подала до суду заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимог підтримую, та наполягає на їх задоволенні. (а.с. 22) Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 листопада 2009 року, шлюб зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 660, від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про народження дитини, наявними в матеріалах справи. (а.с. 5-6). Також у судовому засіданні судом встановлено, що з лютого 2016 року між сторонами по справі були припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства, з цього часу сторони не поновлювали подружні стосунки, зберігати сім`ю сторони не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, дані обставини підтверджуються позовною заявою. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з лютого 2016 року, та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає й вважає, що це не можливо, за наданий судом строк для примирення тривалістю три місяці сторони не відновили шлюбні відносини, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Крім того, суд вважає за можливе задовольнити побажання позивача, та прізвище [PERSON], яке було змінено нею після укладення шлюбу, залишити не змінним «Якуценя». Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем (а.с. 1) покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved