Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

23.09.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, просила суд: скасувати наказ по Денишівському державноному навчальному закладу «Сонечко» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 23-к від 29.08.2016 року «Про звільнення з посади [PERSON]»; поновити на посаді вихователя Денишівського державного навчального закладу «Сонечко» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області; стягнути з Денишівського державного навчального закладу «Сонечко» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.08.2016 року до дня поновлення на роботі, який на день пред'явлення позову становив 1727 грн. 54 коп. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 12.01.2015 року вона була прийнята на роботу до Денишівського державного навчального закладу «Сонечко» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області на посаду вихователя на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років [PERSON] 29.08.2016 року позивач була звільнена із займаної посади у зв'язку виходом основного працівника [PERSON] Згідно листа завідуючої Денишівським ДНЗ «Сонечко» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Щербатюк І.Ю. від 12.09.2016 року № 51 та рішення № 513 Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 25.08.2016 року, з 01.09.2016 року вводиться новий штатний розпис, яким передбачено розширення штатних одиниць, тому вважає, що керівництво вищезазначеного навчального закладу повинно було б перевести її на робоче місце, у порушення вимог чинного трудового законодавства зроблено не було. У судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити; у ході судових дебатів представником позивача було збільшено розмір позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 3759 грн. 94 коп. - до 5487,48 грн. Дане збільшення розміру позовних вимог судом не прийнято з огляду на ч. 8 ст. 193 ЦПК України. Представник відповідача Денишівського ДНЗ «Сонечко» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області позов не визнав, пояснивши, що [PERSON] була прийнята на роботу на період перебування основного працівника [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною. Вважає, що посилання позивача на новий штатний розпис про розширення штатних одиниць є безпідставним, оскільки він введений у дію з 01.09.2016 року і на момент звільнення позивача роботодавець не міг запропонувати іншу вакантну посаду. Таким чином при звільненні з роботи жодних прав позивача не порушено, звільнення проведено законно, а тому її позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити. Представник третьої особи Відділу освіти Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області у судовому засіданні позов не визнав повністю та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Як вбачається з наказу відповідача № 2-к від 12.01.2015 року (а.с. 45), [PERSON] прийнято на роботу з 12.01.2015 року вихователем на 0,8 ставки на час відсутності [PERSON] (по догляду за дитиною до 3-х років). Наказ відповідача № 56-к від 01.12.2014 року (а.с. 46) підтверджує, що [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку - з 01.12.2014 р. по [INFO]. Відповідно до наказу № 24-к від 29.08.2016 року (а.с. 52) [PERSON] стала до роботи на підставі заяви останньої про вихід на роботу від 16.08.2016 року (а.с. 50). При цьому нормами трудового законодавства не передбачено заборону працівнику щодо виходу з відпустки по догляду за дитиною раніше, ніж дитина досягне трирічного віку. Відповідачем вирішено звільнити позивача [PERSON] у зв'язку з виходом на роботу основного працівника з декретної відпустки [PERSON] (а.с. 9, 48). Наказом по Денишівському державному навчальному закладу Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 23-к від 29.08.2016 року [PERSON] була звільнена з займаної посади (а.с. 8). Вищенаведені докази підтверджують, що позивач була прийнята на роботу відповідачем на час декретної відсутності основного працівника [PERSON], тобто укладений між позивачкою та відповідачем трудовий договір мав строковий характер. За таких обставин суд вважає, що позивача [PERSON] законно звільнено з роботи в зв'язку із закінченням строку трудового договору, оскільки вона була прийнята на роботу відповідачем Денишівським ДНЗ «Сонечко» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області лише на час відсутності основного працівника, який виявив бажання стати до роботи раніше. Згідно зі ст. 36 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Пунктом 2 ч. 1 ст. 36 даного Кодексу передбачено, що підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Суд не приймає до уваги доводи представника позивача та позивача про те, що остання не була переведено на іншу посаду, хоча новий штатний розпис передбачав розширення штатних одиниць, чим було порушено трудове законодавство відповідачем, оскільки вони є голослівними, нічим не підтверджені і спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: -рішенням Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 513 від 25.08.2016 року «Про збільшення структури та затвердження штатного розпису в Денишівському ДНЗ «Сонечко» Житомирського району Житомирської області Тетерівської сільської ради» (а.с. 56-57), з якого вбачається, що новий штатний розпис Денишівського ДНЗ «Сонечко» Житомирського району Житомирської області вводиться в дію лише з 01.09.2016 року; -штатним розписом Тетерівської сільської ради Денишівського ДНЗ «Сонечко» станом на 01.01.2016 року (а.с. 60); -штатним розписом Тетерівської сільської ради Денишівського ДНЗ «Сонечко» станом на 01.05.2016 року (а.с. 61). Також ці доводи спростовуються поясненнями представника третьої особи Відділу освіти Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, який вказав, що на момент звільнення позивача з займаної посади інших вакантних місць у Денишівському ДНЗ «Сонечко» не було. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем законно звільнено [PERSON] з роботи в зв'язку із закінченням строку трудового договору, оскільки вона була прийнята на роботу до Денишівського державного навчального закладу «Сонечко» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області на час відсутності основного працівника, а тому її вимога про поновлення на роботі є безпідставною. Враховуючи, що всі інші позовні вимоги [PERSON] є похідними від даної вимоги, суд вважає, що в задоволенні її позову до Денишівського державного навчального закладу «Сонечко» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити в зв'язку з безпідставністю позовних вимог. На підставі викладеного ст. ст. 23, 36, 232-235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: dismissed