Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

22.08.2016 року ПАТ «Приватбанк» в особі представника [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DOXRFB23500857 від 29.01.2007 року на підставі якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 1999,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 29.01.2008 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця за Графіком погашення кредиту та відсотків, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У звязку з тим, що відповідачем були порушені умови договору, а саме не були надані своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 21.07.2016 року складає 84103,41 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1999,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 23590,32 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 719,64 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором в розмірі 57794,45 грн. Відповідно до рішення Кіровського районного суду міста Макіївка Донецької області від 10.12.2013 року з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 49230,02 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1999,00 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом в розмірі 15700,38 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом в розмірі 719,64 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором в розмірі 27990,52 грн., фіксована частина штрафу в розмірі 500,00 грн., процентна складова штрафу в розмірі 2320,48 грн. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 37117,06 грн., а також понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн. Представник позивача не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Був не проти винесення по справі заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або заперечень на позов не надав. Відповідно до ст.224 ЦПК України зі згоди представника позивача судом ухвалено про заочний розгляд справи Суд, вивчивши позов, заяву та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з кредитним договором № DOXRFB23500857 від 29.01.2007 року відповідач [PERSON] від позивача ПАТ КБ «Приватбанк» отримав кредит в розмірі 1999,00 грн. на термін до 29.01.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в строки та в порядку, передбаченому данного договору. Відповідачем були порушені умови договору, у звязку з чим виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку, станом на 21.07.2016 року становить 84103,41 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1999,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 23590,32 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 719,64 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором в розмірі 57794,45 грн. 10.12.2013 року Кіровським районним судом міста Макіївки Донецької області було винесено рішення, яким з відповідача на користь позивача, станом на 24.07.2013 року була стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 49230,02 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1999,00 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом в розмірі 15700,38 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом в розмірі 719,64 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором в розмірі 27990,52 грн., фіксована частина штрафу в розмірі 500,00 грн., процентна складова штрафу в розмірі 2320,48 грн. З урахуванням винесеного рішення, заборгованість до стягнення, станом на 21.07.2016 року становить: заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 7889,94 грн. (23590,32-15700,38), пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором в розмірі 29803,93 грн. (57794,45 -27990,52). 14.10.2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м. Макіївка Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Макіївку Донецької області. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м. Макіївка, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON] і звільняють його від обовязку по оплаті пені, яка утворилась після 14.04.2014 року, з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України. З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пені за несвоєчасність виконання зобовязань підлягають задоволенню частково в сумі 6879,28 грн. (34869,80 грн. (пеня, яка утворилась станом на 14.04.2014 року)-27990,52 грн.( сума пені, що була стягнута за рішенням суду від 10.12.2013 року). На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DOXRFB23500857 від 29.01.2007 року в розмірі 14769,22 грн., що складається з: заборгованості по процентам в розмірі 7889,94 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань в сумі 6879,28 грн. В іншій частині позову відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., які були понесені позивачем при звернені з позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial