Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

23.02.2021 року представник позивача [PERSON] звернулася в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Свої вимоги мотивує тим, що 04.04.2020 року близько 22:30 години [PERSON] перебував в гостях у [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . В цей час у [PERSON] виник умисел на таємне викрадення будь-якого майна, яке знаходилось у вказаному приміщенні. Дочекавшись моменту коли він став відпочивати, [PERSON] скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з його боку, відчинив шухляду дерев`яної тумби, де помітив грошові кошти в розмірі 15600 грн., які вирішив викрасти. Діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, таємно викрав грошові кошти в сумі 15600 гривень, які належать потерпілому [PERSON] . Вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 02.12.2020 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, і призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 (два) роки. Цивільний позов в кримінальному провадженні ним не пред`являвся. Неправомірними діями відповідача йому завдано матеріальної та моральної шкоди, тому посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1167 ЦК України просив стягнути з відповідача на його користь 15600 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Ухвалою від 02.03.2021 року суддя прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого провадження. В підготовче засідання позивач не з`явився, хоча належним чином повідомлений про слухання справи. Представник позивача в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В підготовчому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Так, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході розгляду справи, 04.04.2020 року о 19.00 год. [PERSON] , знаходячись на території автозаправної станції «WOG» за адресою: вул. Покровська с. Возсіятське Єланецького району Миколаївської області, де разом з [PERSON] вживали алкогольні напої, помітив у останнього мобільний телефон марки «Redmi 7А», який вирішив викрасти. Після чого [PERSON] , скориставшись відсутністю уваги потерпілого та тим, що ніхто не спостерігає за його злочинними діями, діючи умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Redmi 7А», вартістю 2600 грн., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 35 грн. та сім-картка мобільного оператора «Лайф», вартістю 35 грн., спричинивши потерпілому [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 2670 грн. Крім цього, 04.04.2020 року, після вчинення крадіжки телефону [PERSON] , близько 22:30 години, [PERSON] перебував в гостях у [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . В цей час у [PERSON] виник умисел на таємне викрадення будь-якого майна, яке знаходилось у вказаному приміщенні. Далі, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку [PERSON] , відчинив шухляду дерев`яної тумби, де помітив грошові кошти в розмірі 15600 грн., які таємно викрав та утримуючи їх при собі з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілому [PERSON] матеріальний збиток на загальну суму 15600 гривень. (а. с. 6-8). Вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 02.12.2020 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, і призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено [PERSON] покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки. Вирок Єланецького районного суду від 02.10.2020 року набрав чинності. Із викладеного вище слідує, що вина [PERSON] доведена в ході розгляду кримінального провадження. (а. с. 6-8). Суд враховує, що згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої він ухвалений, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеною вину відповідача у викраденні грошових коштів в сумі 15600 грн. належних позивачу [PERSON] . У ході розгляду справи встановлено, що вказані кошти відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані. Так, відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової та моральної шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Оскільки, відповідач позов визнав, відповідно до ч.4 ст.206, ч.6 ст.263 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем і приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 15600 грн., оскільки вирок суду набрав законної сили, а матеріалами справи підтверджено факт таємного заволодіння грошовими коштами позивача. Таке визнання позову відповідачем, на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що винними діями [PERSON] завдано моральної шкоди позивачу, яка полягає у понесені моральних страждань від даного кримінального правопорушення, зневажливому ставленні відповідача до відшкодування збитків заподіяних позивачу. В ході розгляду справи відповідач повністю визнав заявлений позивачем розмір моральної шкоди. А тому, суд вважає заявлену позивачем суму 5000 грн. моральної шкоди такою, що відповідає завданій шкоді. Враховуючи характер діяння, глибину душевних страждань, характер та тривалість майнових втрат, яких зазнав позивач, принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. моральної шкоди. Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, по в`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі задоволення позову судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на відповідача (пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3 статті 141 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги №18/1 від 18.01.2021 року, додаткову угоду № 1 до вказаного договору від 18.01.2021 року, акт № 1 про прийняття-передачу наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги№18/1 від 10.02.2021 року, квитанції до прибуткового касового ордеру №24 від 10.02.2021 року, орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомог, із яких слідує, що позивачем сплачено 6000 грн. в рахунок витрат на правничу допомогу (а. с. 16-17, 20-22). Суд вважає розрахунок витрат на правничу допомогу обґрунтованим, співмірним складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих послуг і виконаних робіт. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати, які складаються з судового збору, також відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача у дохід держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved