overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

21 січня 2016 року заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави з даною позовною заявою в якій зазначає, що вивченням матеріалів адміністративної справи за фактом незаконної порубки лісу жителем [INFO] [PERSON], які надійшли від Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство (далі ДП СЛАП) «Камінь-Каширськагроліс», встановлено, що 16 січня 2015 року [PERSON], перебуваючи в лісовому масиві виділу №19 кварталу № 16 Сошичненського лісництва спецлісгоспу, без відповідного дозволу лісорубного квитка (ордера), здійснив незаконну порубку до ступеня припинення росту 3-х сироростучих дерев породи сосна, з яких одне з діаметром пня 25 см та два з діаметром пня по 26 см. Вказаними діями [PERSON] державі було заподіяно шкоду в розмірі 4042,95 грн., яка на даний час останнім добровільно не відшкодована. Відповідач від дачі пояснень відмовився, факт вчинення ним незаконної порубки лісу та заподіяння внаслідок цього шкоди підтверджується відповідними письмовими доказами. Оскільки лісопорушення було вчинене у кварталі №16 Сошичненського лісництва ДП «СЛАП «Камінь-Каширськагроліс», що знаходиться на території Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району за межами населеного пункту, тому одержувачем вказаної суми збитків буде спецфонд місцевого бюджету цієї сільської ради. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

21 січня 2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська позов [PERSON] до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Мусаєва [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 10/200 частин домоволодіння в порядку спадкування першої черги за законом задоволено. При винесенні вказаного рішення не було вирішено питання щодо судових витрат. Не погодившись з рішенням, третьою особою Мусаєвої [PERSON] було подано апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року цивільну справу було повернуто до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для ухвалення додаткового рішення по справі. Питання щодо винесення додаткового рішення розглянуто згідно ч.3 ст.220 ЦПК України у відсутності сторін, які причини неявки суду не повідомили. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 243,60 грн., відповідно до квитанції N 0.0.381663289.1 від 06.05.2015 року(а.с.1). Виходячи з викладеного оскільки позов було задоволено, а судовий збір позивачкою було сплачено, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

21 січня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 03 лютого 2014 року у розмірі 23889 грн. 37 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 5800 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 30 листопада 2015 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 23889 грн. 37 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5799 грн. 42 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 14536 грн. 25 коп.; пені - 1939 грн. 92 коп.; фіксованої частини штрафу - 500 грн. 00 коп.; процентної складової штрафу - 1113 грн. 78 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

21 січня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 15 лютого 2013 року у розмірі 21609 грн. 27 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15 лютого 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 3500 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 31 жовтня 2015 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 21609 грн. 27 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3501 грн. 78 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 13902 грн. 29 коп.; пені - 2700 грн. 00 коп.; фіксованої частини штрафу - 500 грн. 00 коп.; процентної складової штрафу - 1005 грн. 20 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

21 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Краснокутського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають одну малолітню дитину -[PERSON], [INFO]. На даний час позивач працює в Пархомівському ДНЗ Краснокутського району Харківської області неповний робочий день, так як дитині не виповнилося три роки У зв'язку з цим позивач була вимушена перервати відпустку по догляду за дитиною. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи судом встановлено, що дійсно сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області 09 грудня 2013 року, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] Згідно ч.2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, беручи до уваги те, що на утриманні позивачки перебуває її малолітня дитина, позивач не працює в зв'язку з відпусткою по догляду за дитиною, а відповідач не надає їй матеріальної допомоги, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на власне утримання підлягають задоволенню повністю у виді фіксованої грошової суми в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

21 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 05.05.2006 року, який зареєстрований Педосівською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області. Від даного шлюбу у подружжя є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем та перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вказавши, що бажає розірвати шлюб з позивачем. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 05.05.2006 року Педосівською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.05.2006 року актовий запис № 02. Від даного шлюбу у подружжя є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

21 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.02.2007 року у виконавчому комітеті Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 03, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народилось троє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є те, що у сторін різні характери, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Наміру зберегти шлюбні відносини не має. Вказує, що сімейні відносини припинені з квітня 2015 року. Спору щодо місця проживання дітей не має. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05.02.2007 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 03 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилось троє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.9-11). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Спору щодо спільного майна подружжя та проживання неповнолітніх дітей немає. Наміру зберегти шлюбні відносини сторони не мають а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

21 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з 01 червня 2008 року по 01 липня 2013 року вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають доньку [PERSON], [INFO]. В даний час між сторонами припинено шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Матеріальну допомогу відповідач на утримання доньки не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] .у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

21 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 01.03.2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили, а сімя існує формально. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, вказала, що спільне господарство не ведуть більше року, просила провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 01.03.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-БВ № 099706, актовий запис № 228. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія 1-БВ № 185685. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2016 року було зупинено провадження по справі, та надано строк для примирення сторін терміном чотири місяці. Впродовж даного терміну сторони не примирились. Позивач вважає, що збереження сімї є неможливим. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved