Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

22 липня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з відповідачем проживала однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з липня 2000 року до липня 2001 року. [INFO] народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач, але він відмовився подати в органи РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений у порядку, передбаченому ст. 135 СК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник після проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи проти позову не заперечують. Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у період проживання однією сім'єю з [PERSON] [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON], запис про батька якого у Книзі реєстрації народжень був проведений у порядку, передбаченому ст. 135 СК України (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини, за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини, за рішенням суду. Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Для встановлення батьківства судом по справі була призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза для встановлення походження дитини. Відповідно до висновку експерта № 305 [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9998 %. Після проведення експертизи, відповідач у судовому засіданні визнав [PERSON] своєю дитиною. Згідно з ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Частиною 3 ст. 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ст. 134 СК України орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами держаної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження, на підставі заяви осіб, зазначених у ст. ст. 126 і 127 цього Кодексу, або рішенням суду. У пункті 6 абзаці другому Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, рекомендовано у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. На підставі викладеного, всебічно перевіривши обставини справи, що підтверджують заявлені вимоги, з врахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved