Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

23 січня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням подальшого уточнення позовних вимог, послався на те, що 09 грудня 2013 року між сторонами у справі було укладено договір №11 оренди належного позивачу нежитлового приміщення, з умовами якого відповідач отримав в оренду на період з 01.01.2014 року по 31 грудня 2014 року нежитлове приміщення [ADDRESS], зобов'язавшись повернути приміщення після закінчення строку оренди, щомісячно протягом строку оренди сплачувати 2700 гривень орендної плати. Вказуючи, що відповідач з серпня 2014 року перестав сплачувати орендну плату, а після спливу строку оренди не повертає орендоване приміщення, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати з урахуванням неустойки відповідно до ст.785 ЦК України, а також пеню, інфляційні нарахування та 3% річних - всього на загальну суму 30370,36 гривень. Крім того позивач просив суд зобов'язати відповідача повернути орендоване приміщення, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив позов задовольнити з викладених вище підстав, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач, який є юридичною особою, в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в зв'язку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 09 грудня 2013 року між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір №11 оренди нежитлового приміщення, за умовами якого орендодавець зобов'язався передати орендарю в оренду належне на праві власності нежитлове приміщення [ADDRESS] на період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, а орендар, в свою чергу, - сплачувати орендну плату щомісячно не пізніше 05 числа за поточний місяць в розмірі 2700 гривень, звільнити орендоване приміщення протягом 15 календарних днів після припинення договору оренди, а також виконувати інші передбачені договором обов'язки. Також договором передбачено право орендодавця в односторонньому порядку розірвати даний договір оренди у випадку несвоєчасної сплати орендарем орендної плати більш ніж за один повний місяць, що не звільняє орендаря від сплати своєї заборгованості за договором. (а.с.12-15, 17-20, 51-59) 03 січня 2014 року сторонами підписано акт приймання-передачі в оренду нежитлового приміщення, що підтверджує виконання позивачем свого договірного обов'язку в повному обсязі (а.с.16). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з серпня 2014 року перестав сплачувати позивачу обумовлену договором оренди орендну плату, а після закінчення встановленого договором строку оренди нежитлового приміщення не звільнив його, в зв'язку із чим позивачем 15 січня 2015 року направлено на адресу відповідача письмове повідомлення про розірвання укладеного між сторонами договору оренди разом із вимогою звільнити орендоване приміщення та погасити заборгованість з несплаченої орендної плати. Така вимога відповідачем виконана не була, приміщення не звільнено, а розмір боргу перед позивачем станом на 11 березня 2015 року складає 30370,36 гривень, з яких 26216,14 гривень - заборгованість з орендної плати з урахуванням розміру неустойки (13500 гривень - заборгованість з орендної плати, 12716,14 гривень - неустойка на підставі ст.785 ЦК України), 1568,7 гривень - інфляційні нарахування, 218,88 гривень - 3% річних від простроченої суми боргу, 2366,64 гривень - пеня, а також у рахунок повернення судових витрат 547,3 гривень. (а.с.60-64, 73-76) Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначеного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є акти цивільного законодавства та договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є договір найму (оренди) (ст.759 ЦК України). За змістом положень ст.ст.759-761 ЦК України за договором найму (оренди), різновидом якого є договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Нормами ст.ст.793, 795 ЦК України визначено, що Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Відповідно до ст.ст.762, 763 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст.549 ЦК України). Згідно ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним. Положеннями ст.782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Відповідно до ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Згідно ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Божник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за договором №11 оренди нежитлового приміщення від 09 грудня 2013 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами по справі вказаного договору із дотриманням вимог законодавства щодо його змісту та форми, а також підтверджено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань орендаря за даним договором у вигляді несплати орендної плати з серпня 2014 року та неповернення на вимогу позивача орендованого приміщення після припинення строку оренди, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості, загальний розмір якої внаслідок правомірного застосування позивачем положень ст.ст.611, 625, 785 ЦК України станом на 11 березня 2015 року складає 30370,36 гривень, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми боргу та шляхом зобов'язання відповідача повернути позивачу неправомірно займане орендоване приміщення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду із даним позовом судові витрати в розмірі 547,3 гривень (а.с.1, 2, 70). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved