Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

22.02.2016 року позивач звернулвся до суду із вищезазначеним позовом, в якому вказує, що [INFO] року помер [PERSON], перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Макіївка Донецької області. На підтвердження факту смерті [PERSON], Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Макіївка було видано остаточне лікарське свідоцтво про смерть №42 від 01.02.2016 року. 12.02.2016 р. заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області для державної реєстрації смерті свого батька [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть. Начальником відділу РАЦС було письмово роз'яснено, що провести державну реєстрацію смерті [PERSON] та видати свідоцтво про смерть на підставі остаточного лікарського свідоцтва про смерть № 42 від 01.02.2016 року, виданого Центром первинної медико - санітарної допомоги №2 м. Макіївка ДНР за формою № 106/у, затвердженою накащом Міністерства охорони здоров'я Донецької Народної Республіки неможливо, оскільки відповідно до п. 5. глави ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції 28.12.2010 року № 1371/1866, підставою для реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть форми форми 106/о, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. На даний час заявник є спадкоємцем майна померлого та має намір оформити спадщину після смерті свого батька, однак відсутність свідоцтва про смерть є перешкодою у цьому. Крім того, батька потрібно зняти з обліку у Пенсійному фонді та УСЗН. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для реалізації передбаченого законом права на спадкування та приведення документів, що підтверджують факт смерті у відповідність до українського законодавства. Просить суд: Встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця м. Макіївка Донецької області, померлого [INFO] року у Гірницькому районі м. Макіївка Донецької області, причина смерті - ракова інтоксикація. В судове засідання заявник не з?явився надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник заявника в судове засідання не з?явилася надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої заінтересованої особи в судове засідання не звився, надіслав заяву про розгляд справи без їх участі. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що заявник є сином померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 42 01.02.2016 року, виданого Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Макіївка, [PERSON], [INFO], помер [INFO] р., у віці 79 років, від ракової інтоксикації (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч.3 ст. 9 ЗУ«Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними. У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Суд вивчивши матеріали справи вважає що заява [PERSON]. підлягає задоволенню.

Outcome: approved