Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

23 жовтня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить встановити наступний порядок користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] : - виділити [PERSON] у користування жилу кімнату площею 9,9 кв. м та лоджію площею 2 кв. м (позиція 5, 10 згідно технічного плану), залишивши у користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дві жилі кімнати площею 14,9 кв.м; 17,3 кв. м та лоджію площею 1,9 кв.м (позиції 4, 8, 9 згідно технічного плану); - залишити інші приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор (позиції 1, 2, 3, 6 згідно технічного плану) в загальному користування. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що за ордером від 29 квітня 1988 року за № 39 на підставі рішення Славутицького міськвиконкому Київської області від 25.04.1988 року, позивачу на склад сім`ї із чотирьох осіб: він, його дружина на той період часу - [PERSON] , та їх діти: [PERSON] та [PERSON] було отримано у користування житлове приміщення у вигляді трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 квітня 2007 року, виданого на підставі рішення виконкому Славутицької міської ради Київської області, дане житлове приміщення було передано сторонам у спільну часткову власність по 1/4 частці на кожного. Після розлучення з [PERSON] між ними, як співвласниками квартири, стали виникати спірні питання з приводу порядку користування вищевказаним житловим приміщенням, розподілу між ними жилих кімнат, оплати комунальних послуг. З метою уникнення спірних питань та захисту прав та інтересів, як одного з співвласників нерухомого майна, позивач просить визначити порядок користування квартирою, належною сторонам на праві спільної часткової власності. Ухвалою судді від 04 листопада 2019 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, та призначено підготовче засідання на 04 грудня 2019 року. Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 17 грудня 2019 року. В призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, до суду подали заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала, відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно ордеру на службове житлове приміщення від 29.04.1988 року, на підставі рішення Славутицького міськвиконкому від 25.04.1988 року, [PERSON] на склад сім`ї з чотирьох осіб: він, [PERSON] -дружина, [PERSON] , дочка, [PERSON] , син, було отримано у користування житлове приміщення у вигляді трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки № 183883545 від 07.10.2019 року, копія якої долучена до матеріалів справи, позивачу [PERSON] , відповідачам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04.04.2007 року, серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, належить на праві спільної часткової власності по 1/4 частці квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 11 грудня 2003 року позивачем був укладений договір з КП «ЖКЦ» за № 657 про забезпечення житлово-комунальними послугами. Таким чином, на час розгляду справи в суді позивач та відповідачі є співвласниками спірного житлового приміщення. Відповідно до довідки, виданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області 09.10.2019 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно даних викопіювання № 27 плану квартири [ADDRESS] , спірна квартира є трьохкімнатною, загальною площею 70,3 кв. метри, жилою площею 42,1 кв. метри. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За вимогами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право згідно ст. 386 ЦК України на захист свого права власності, його порушених інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Оскільки спірна квартира є неподільною, суд встановлює наступний порядок користування нею. Як видно з плану квартири, загальною площею 70,3 квадратних метри, яка складається із трьох жилих кімнат площею 9,9 кв.м., 14,9 кв.м. та 17,3 квадратних метри (позиції 5, 8, 4 у плані квартири), інших приміщень: кухні, ванної кімнати, коридору, вбиральні, двох лоджій. Виходячи із загальної жилої площі квартири в 42,1 кв.м. на кожного співвласника припадає по 10,52 кв.м. Враховуючи, що кімнат такої площі у спірній квартирі немає, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти порядку користування, який запропонував позивач, то [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягають виділенню в користування дві жилі кімнати площею 14,9 м. кв.; 17,3 м. кв. та лоджія площею 1,9 м. кв. (позиції 4, 8, 9 згідно технічного плану). Позивачу [PERSON] підлягає виділенню в користування жила кімната площею 9,9 м. кв. та лоджія площею 2 м. кв. (позиція 5, 10 згідно технічного плану). Згідно із ст. 155 ЖК України встановлено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законом. Суд вправі задовольнити позов про встановлення порядку користування житловим приміщенням, якщо сторонам можливо виділити ізольовані приміщення. Решту приміщень квартири: кухню, ванну кімнату, коридор, вбиральню, необхідно залишити у їх спільному користуванні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір в сумі 768,40 гривень в рівних частках з кожного по 256 гривень 13 копійок, від сплати якого позивач звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved