Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

23.05.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 20.06.2018 року судом отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду на 20 вересня 2018 року в підготовче судове засідання. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 20.09.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 06 травня 2006 року у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 287. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 06 травня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 287. В період шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. В лютому 2018 року вони припинили шлюбні відносини з відповідачем, оскільки у них почали виникати конфлікти по різним питанням сімейного життя, відсутнє взаєморозуміння. Тому вважає, що збереження шлюбу між ними не можливе, так як це суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що й стало причиною звернення до суду. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу. Судом встановлено, що 27 травня 2006 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 287, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини . За доводами, викладеними в позовній заяві, судом встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з лютого місяця 2018 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків, у сторін відсутній спільний побут, як у родини та вони майже не спілкуються, що підтверджується позивачем в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони проживають окремо одне від одного та не підтримують шлюбні відносини протягом тривалого періоду. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту прав, обраним позивачем, а саме припинення шлюбних правовідносин, та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Після розірвання шлюбу відповідно до прохання позивача суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи, те, що з позивачем залишається проживати малолітня дитина, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704, 80 грн. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду повинні бути покладені на відповідача. На основі ст. 110, 112, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved