Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

23.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів на дітей, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Крім того, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання сина та доньки не надає та участі у їх вихованні не приймає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати, визначити місце проживання дітей та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 16.06.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії 1-КЕ №101153 від. 07.10.2009 року, актовий запис №1094 (а.с.10) та доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-КЕ №143651 від 03.10.2011 року, актовий запис №1058 (а.с.9). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони не підтримують з липня 2014 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги та перестав піклуватися про сина та доньку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. На підставі вище викладеного, проходжу до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Тому позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей також підлягають задоволенню в повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved