Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

23.03.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 613 грн. 97 коп., інфляційні витрати у розмірі 8 010 грн. 00 коп. та збитки (упущену вигоду) у розмірі 4 553 грн. 63 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 19.12.2013 між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 1 000 грн. 00 коп., зі сплатою за користування коштами в розмірі 25 % річних та з остаточним поверненням 24.03.2015. В подальшому позивачем на виконання умов договору передала банку грошові кошти у розмірі 44 000 грн. 00 коп. та 45 000, 00 грн. 23.12.2014, 24.12.2014, 25.12.2014 та 26.12.2014 позивач звернулась до відповідача із заявами про повернення готівкою належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу суму вкладу та нараховані проценти. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушуються її права. Протягом розгляду справи позивач просила збільшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву, згідно якої просила стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 976 грн. 44 коп., інфляційні витрати у розмірі 17 730 грн. 00 коп. та збитки (упущену вигоду) у розмірі 7241 грн. 92 коп. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила позов задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Направив письмові заперечення, згідно яких зазначив, що 24.03.2015 Банк припинив дію договору банківського вкладу та суму вкладу у розмірі 90 000 грн. 00 коп. було перераховано на поточний картковий рахунок позивача, а відтак вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог, оскільки відсутні докази щодо неналежного виконання відповідачем умов договору. На підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 19.12.2013 між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в особі в.о. начальника Київського відділення №22 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Буланенко О.В. був укладений договір банківського вкладу (вклад лояльний) «№61-в-17/258210, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 1 000 грн. 00 коп., зі сплатою за користування коштами в розмірі 25 % річних та з остаточним поверненням 24.03.2015 (а.с.8-9). 31.01.2014 між позивачем та відповідачем ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було укладено додатковий договір, відповідно до умов якого позивач поповнила суму вкладу у розмірі 44 000 грн. 00 коп. (а.с.10) 03.02.2014 між позивачем та відповідачем ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було укладено додатковий договір, відповідно до умов якого позивач поповнила суму вкладу у розмірі 45 000 грн. 00 коп. (а.с.10) 23.12.2014, 24.12.2014, 25.12.2014 та 26.12.2014 року позивач [PERSON] зверталась до відповідача із заявами про повернення готівкою належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. (а.с.15-18) 24.03.2015 відповідач ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» повернув належні позивачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 90 000 грн. 00 коп. шляхом перерахунку на поточний картковий рахунок позивача, що підтверджується випискою по рахунку. (а.с.38-46). Таким чином, відповідач повернув позивачу суму вкладу понад встановлений у вказаному договорі банківського вкладу строк. Разом з тим, як встановлено судом і така обставина є загальновідомою інформацією, на підставі Постанови Національного банку України від 23.06.2015 № 408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 року № 121 «Про запровадження з 24.06.2015 тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива», що є загальновідомою інформацією. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно п.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення 3% річних, інфляційних витрат. По суті вимог про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 7 241 грн. 92 коп., то слід зазначити про їх безпідставність та необґрунтованість, а тому не підлягають задоволенню. Так, відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є:втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Разом з тим, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів, що підтверджують причинний зв'язок між порушенням зобов'язань та неотриманими доходами, розмір завданих збитків, з яких міркувань позивач виходила при визначенні розміру упущеної вигоди. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed