Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

23.09.2000 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у Шепетівському міськвідділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницького області, актовий запис № 260, від якого мають двох неповнолітніх синів - Кіріла, [INFO], Нікіту, [INFO]. Вказує на те, що подружні відносини між ними не склалися через різні погляди на сімейне життя. На даний час шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільний бюджет не ведеться, шлюб став формальним. Вважає, що подальше сумісне життя суперечить її інтересам. 11.09.2017 року провадження по справі було зупинено та сторонам надано строк для примирення на три місяці. Ухвалою від 11.12.2017 року провадження по справі відновлено та справу призначено до розгляду. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи, та ухвалив розглядати справу заочно, про що позивачка в поданій нею заяві не заперечувала. З'ясувавши думку позивачки, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи та доводів позовної заяви, сторони по справі зареєстрували шлюб 23.09.2000 року у Шепетівському міськвідділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницького області, актовий запис № 260. Від шлюбу останні мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-БВ № 054483 від 23.09.2000 року, свідоцтв про народження серії 1-БВ № 123587 від 07.05.2002 року та серії 1-БВ № 148667 від 12.02.2011 року. Також судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом, як сімя, не проживають, спільного господарства не ведуть. Факт непроживання позивачки і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для подальшого вжиття заходів щодо примирення сторін та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому суд бере до уваги те, що за період часу, наданого судом для примирення, позивачка та відповідач не примирились. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 640 грн. судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81,141, 206, 259, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved