Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

22 грудня 2020 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Микитишин О.М., звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення майна отриманого без достатньої правової підстави, а саме просить стягнути з відповідача безпідставно набуте майно гроші в розмірі 14999 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] були перераховані кошти в загальному розмірі 14999 грн 00 коп., для виконання ремонтних, будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] . В подальшому між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо ремонтних та будівельних робіт, договір з надання послуг між сторонами не укладався. Відповідачем жодні роботи не виконувалися, а кошти на ім`я позивача не були повернуті. Вказані перерахування коштів було здійснено без підписання\~ будь-яких договорів. Відповідач на телефонні дзвінки не відповідає. 20 січня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 20 січня 2021 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с. 43) Станом на 11 жовтня 2021 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З переказів створених в Ukrsib 17 грудня 2019 року та 21 грудня 2019 року, вбачається, що\~ [PERSON] проведений переказ коштів в розмірі 5000 грн 00 коп. - 17 грудня 2019 року, та\~ переказ коштів в розмірі 9999 грн 00 коп. 21 грудня 2019 року на картку [NUMBER] . (а.с.25,26) З інформації наданої Акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» від 08.04.2021 №20.1.0.0/7-210401/4578, вбачається, що 19 липня 2019 року [PERSON] випущено картку № [NUMBER] , та на вказану картку у грудні 2019 року здійснювалися зарахування коштів, але оскільки вони здійснені через сторонні сервіси, ідентифікувати платника немає можливості. (а.с.47) З інформації наданої Акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» 19 серпня 2021 року за №20.1.0.0.0/7-210809/12324, вбачається, що карта [NUMBER] належить [PERSON] та на вказану карту було зарахування з іншого банку: 17 грудня 2019 року кошти в розмірі 5000 грн. 00 коп., та 21 грудня 2019 року\~ зараховані кошти в розмірі 9999 грн 00 коп. Крім того, зазначено, що перевірити дані відправника неможливо, оскільки переказ був через сторонній банк (сервіс), дані відправника за платежем не вказані. (а.с.76) Так, згідно із ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.2 ст. 1212 ЦК України). Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30 серпня 2018 року по справі №334/2517/16-ц відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Правовий висновок, зроблений Верховним Судом України в Постанові від 04 жовтня 2017 року у справі №6-1216цс17, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, полягає у вилученні в особи -набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул від нього. Отже, відповідач безпідставно одержав від позивача кошти в сумі 14999 гривень 00 копійок, які зворотно не повернуті позивачу. За вказаних обставин позов підлягає задоволенню, а гроші в розмірі 14999 гривень 00 копійок підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , як отримані без достатньої правової підстави. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №ПН1880 від 08.12.2020 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір за позов в розмірі 840 гривень 80 копійок. (а.с.1) Із квитанції №ПН1879 від 08.12.2020 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір за забезпечення доказів в розмірі 420 грн 40 коп. (а.с.2) З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у загальному розмірі розмірі 1261 гривня 20 копійок. Щодо витрат на професійну правову допомогу суд вважає зазначити наступне. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зробила висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження надання позивачу професійної правової допомоги до суду надані наступні докази: Договір №20/11/20 про надання правової допомоги від 20.11.2020, (а.с.56); Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №20/11/20 від 20.11.2020, (а.с.57); Ордер на надання правничої (правової) допомоги на підставі Договору про надання правової допомоги №20/11/20 від 20.11.2020, (а.с.58); рахунок-фактура №0005 від 12.04.2021, (а.с.60); Акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 28.04.2021 до Договору про надання правової допомоги №20/11/20 від 20.11.2020 (а.с.61) З огляду на вищевикладене, та беручи до уваги, що позивачем сплачено витрати на професійну правову допомогу в загальному розмірі 5400 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією №000-05/21 від 14.04.2021 на суму 4400 гривень 00 копійок, (а.с.62); рахунком-фактурою №00-29.06 від 29.06.2021 та квитанцією №000-26.06/21 від 29.06.2021 на суму 500 гривень 00 копійок, (а.с.82); рахунком-фактурою №00-27.09 від 27.09.2021 та квитанцією №000-27.06/21 від 27.09.2021 на суму 500 гривень 00 копійок, (а.с.83), суд вважає, що в частині вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, позивачу [PERSON] слід задовольнити частково. Щодо заявленої суми в розмірі 1700 гривень 00 копійок - за участь адвоката у одному судовому засіданні по справі, позивачу слід відмовити, оскільки при відкритті провадження справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (письмове провадження) тобто судові засідання не проводилися, крім того, докази про сплату зазначеної суми в матеріалах справи відсутні.

Outcome: approved