overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

23 червня 2017 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 25 грудня 1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу з відповідачкою має двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, сімейні стосунки не підтримують понад три роки. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 грудня 1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено актовий запис за № 2360. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 213839. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ВЛ № 092705, серії І-ВЛ № 020327 та довідками Куцурубської сільської ради обєднаної територіальної громади про склад сімї позивача. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

23 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 12 жовтня 1985 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Павлоград, актовий запис №864. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 12 жовтня 1985 року. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Павлоград, актовий запис №864. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

23 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) та іншого майна. У встановлений законом строк позивач прийняв спадщину, що належала спадкодавцю, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Старостинецької сільської ради до суду не з'явився також, подав заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померла [INFO] [PERSON] (свідоцтво про смерть, а. с. 7) мала право на земельну частку (пай), розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у колективній власності КСП «Батьківщина» с. Ліщинці Погребищенського району Вінницької області (сертифікат на право на земельну частку (пай) а. с. 8). У встановлений законом строк позивач прийняв спадщину, що належала спадкодавцю, однак він не може оформити право на спадщину. Окрім позивача право на спадщину має його брат [PERSON], який від спадщини відмовився у встановленому законом порядку (заява про відмову від спадщини а. с. 10). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], мала право на земельну частку (пай), розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у колективній власності КСП «Батьківщина» с. Ліщинці Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиць за законом у встановлений законом строк прийняв спадщину, що належала спадкодавцю, але не може належним чином нею розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на цю земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

23 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з\~позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 18 вересня 2004 року вона\~зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини у сторін фактично припинені з грудня 2016 року, оскільки між ними постійно стали виникати конфлікті ситуації, частими стали скандали і сварки, внаслідок несхожості характеру і різних поглядів на сімейне життя. В судове засідання позивачка не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Бардіна». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, погодився розірвати шлюб з позивачкою. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 18 вересня 2004 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про одруження 18 вересня 2004 року зроблено запис № 302. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини третьої\~статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки з грудня 2016 року, між ними почали постійно виникати скандали та сварки, внаслідок несхожості характерів та різних поглядів на сімейне життя. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та їх дітей. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8\~статті 235 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачці залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу -\~«Бардіна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

23 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по зазначеній цивільній справі. В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2017 року виключено з актового запису №30 від 04 серпня 2008 року про народження\~ [PERSON], [INFO] відомості про батька [PERSON], [INFO], визнано [PERSON], [INFO] батьком\~ [PERSON], [INFO], внесено зміни до актового запису №30 від 04 серпня 2008 року про народження\~ [PERSON], [INFO] відомості про батька, та вказати батьком [PERSON], [INFO], однак при винесенні даного рішення судом в резолютивній частині не зазначено місце реєстрації народження дитини, громадянство та місце проживання батька дитини про якого буде внесено відомості до актового запису про народження, також не зазначено прізвище та по батькові дитини після внесення змін до актового запису, у звязку із чим Герціївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Юстиції у Чернівецькій області не може виконати рішення суду. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала подану заяву в повному обсязі та просила ухвалити додаткове рішення. Зацікавлені особи в судовому засіданні заяву визнали в повному обсязі, не заперечив, щодо ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З розяснень які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі в п. 20 зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК ( 1618-15 ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. З огляду на те, що при ухваленні вищевказаного рішення судом в резолютивній частині не було зазначено місце реєстрації народження дитини, громадянство та місце проживання батька дитини про якого буде внесено відомості до актового запису про народження, також не зазначено прізвище та по батькові дитини після внесення змін до актового запису, у звязку із чим суд вважає за необхідне винести додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

23 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовної заяви, посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 листопада 2010 року дотепер. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON] [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягувати із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітків (доходів), не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, [PERSON], судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні визнав позовні вимоги пред'явлені до нього в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2010 року дотепер, згідно свідоцтва про шлюб (а.с.2). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження а.с.3), яка проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою № 03-01/7304 від 22.06.2017 виданою виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області (а.с.5) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

23 червня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачем, зареєстрований Андрушівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області 05.10.2013р.., актовий запис №7. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася також, у телефонному режимі повідомила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, то, за таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

23 червня 2017 року заявник звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження заінтересована особа - Первомайський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Крім того, представник заявника наполягала на задоволенні заявленої вимоги посилаючись на приписи ст. 234, 256 ЦПК України, а саме те що в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення та факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факт смерті. Також, представник заявника вказала на те, що це є єдиний спосіб захисту прав заявника. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог. Так, в судовому засіданні встановлено, що заявник звернувся із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], так як вона померла на тимчасово окупованій території. За життя остання скала заповіт на імя заявника. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як факт смерті не підтверджено належними документами. В ході судового розгляду справи, встановлено, що заявник вимушений звернутись до суду для реалізації свого права на вступ у спадщину за заповітом. Однак, відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, яка є спеціальною нормою щодо виниклих правовідносин, визначено вичерпний перелік осіб які мають право звернутися до суду з заявою в порядку окремого провадження щодо встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, відповідно до якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється заявником та його представником, [PERSON] не є а ні родичем загиблої, а ні законним представником осіб визначених зазначеною нормою Закону. При цьому, достовірно встановлено, що [PERSON] померла на тимчасово окупованій території України. Таким чином, суд позбавлений можливості задовольнити вимоги особи, яка не має права на звернення до суду з такою заявою, а тому заява про встановлення факту смерті задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

23 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, що зареєстрований 06 травня 2006 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №140. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що шлюбні стосунки між ним та відповідачкою не склалися і були припинені з січня 2017 року, і вони мешкають окремо один від одного. В добровільному порядку вирішили питання щодо місця проживання їх синів. Вважає, що збереження їх шлюбних відносин неможливе, а тому звернувся до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що вони припинили будь-які стосунки через різні погляди на життя, та мешкають окремо з січня 2017 року. Із ним залишився проживати син [PERSON], [INFO], а з відповідачкою проживає їх син [PERSON] [INFO]. Вважає, що збереження їх шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та пояснила, що дійсно стосунки між ними припинено та позивач не бажає збереження їх шлюбних відносин. Вони вирішили питання щодо проживання їх синів, Микити - з батьком, а Максима із нею. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище «Тугова». Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 06 травня 2006 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за № 140. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з «Кирпичено» на «Тугова» (а.с.5). Проте шлюб між ними не склався, сторони не підтримують шлюбних стосунків, мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна чи місця проживання їх синів на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved