Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

22 вересня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивач просила суд встановити факт належності [PERSON] права власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. А-1, з житловою прибудовою літ. А1-1, прибудовами літ. А2-1, а-1, а1-1, а2-1, загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., вбиральні літ. Б, гаражу літ. В, сараїв літ. Г, Д, Е, споруди № 1-8; визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. А-1, з житловою прибудовою літ. А1-1, прибудовами літ. А2-1, а-1, а1-1, а2-1, загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., вбиральні літ. Б, гаражу літ. В, сараїв літ. Г, Д, Е, споруди № 1-8 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалась на те, що [PERSON] є її батьком та чоловіком відповідача. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Заповіту за життя померлий не склав. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 13 вересня 2014 року батько позивача у 1965 році побудував житловий будинок, а у 1990 році прибудови та інші споруди до нього по [ADDRESS], таким чином, зазначене домоволодіння в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, з житловою прибудовою літ. А1-1, прибудовами літ. А2-1, а-1, а1-1, а2-1, загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., вбиральні літ. Б, гаражу літ. В, сараїв літ. Г, Д, Е, споруди № 1-8. Після смерті батька позивач вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: проживала з ним на момент його смерті, поховала його, проживала та проживаю з родиною у спірному домоволодінні, користувалась ним, ремонтувала його, підтримувала у належному стані. Крім того, у встановлений законом термін звернулась до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. А отже, як зазначає позивач, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на момент виникнення спадкових правовідносини, позивач прийняла спадщину після смерті батька. За життя батько позивача право власності на зазначений житловий будинок оформити не встиг, тому [PERSON] була змушена звернутися з позовом до суду про встановлення факту належності [PERSON] права власності на зазначений житловий будинок. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, з підстав визначених в позові та обґрунтовуючи їх доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, наявним в матеріалах справи (а.с. 5). 18 жовтня 1980 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим прізвище дружини було змінено на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 жовтня 1980 року (а.с. 6). Відповідно до домової книги на домоволодіння [ADDRESS], що була заведена з 1966 року, [PERSON] записаний як власник домоволодіння та зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 70 - 78). З 28 січня 2003 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого 28 січня 2002 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 17 - 18). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 13 грудня 1999 року (а.с. 31). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 26 травня 2005 року (а.с. 31). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 13 вересня 2014 року, виданий [PERSON], домоволодіння по [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. А-1 (побудовано у 1965 році), з житловою прибудовою літ. А1-1, прибудовами літ. А2-1, а-1, а1-1, а2-1, загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., вбиральні літ. Б, гаражу літ. В, сараїв літ. Г, Д, Е, споруди № 1-8 (побудовані у 1990 році) (а.с. 57 - 61). Згідно висновку про технічний стан будівельних конструкцій об'єктів домоволодіння [ADDRESS], виконаний спеціалістами ТОВ «Стеконик, ЛТД», всі несучі конструкції будівель та споруд об'єктів домоволодіння виконані з коефіцієнтом надійності к > 1, забезпечують нормальну експлуатацію та відповідають загальним будівельним нормам та правилам. З огляду на що об'єкти домоволодіння можуть експлуатуватися відповідно до їх функціонального призначення (а.с. 42 - 56). Так, судом була витребувана з Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори копія спадкової справи № 594/2014 після померлого [INFO] [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що 07 листопада 2014 року [PERSON] звернулась з заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO], який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с 29 - 39). Вчинити нотаріальну дію, а саме видати на ім'я заявника свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] нотаріус вважає неможливим, так як заявник не надала правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцю нерухомого майна. 07 жовтня 2014 року постановою державного нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Парусникової - Сімон І.О. було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 40 - 41). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом УРСР (1963 року), Цивільним кодексом України, та іншими підзаконними актами. Оскільки правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] виникли в період 1999 року, тобто, до набрання законної сили ЦК України 2004 року, вони повинні регулюватись нормами цивільного законодавства, діючими на той час, а саме: ЦК УРСР (в редакції 1963 року). За ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), діючого на момент смерті спадкодавця при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Після смерті батька позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: проживала з ним на момент його смерті та продовжує проживати з родиною у спірному домоволодіння, користується ним, власним коштом здійснює ремонтні роботи, підтримує у належному стані. Крім того, у встановлений законом термін звернулась до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Таким чином, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на момент виникнення спадкових правовідносини, позивач фактично прийняла спадщину після смерті її батька. За життя [PERSON] право власності на зазначений житловий будинок оформити не встиг, тому позивач фактично позбавлена в можливості скористатися своїм законним правом на спадкування майна після смерті її батька та з огляду на що остання і звернулася до суду з даним позовом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, у даному випадку підлягає встановленню факт належності [PERSON] права власності на зазначений житловий будинок. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, єдиним правовим способом захисту порушених прав є визнання права власності в порядку спадкування. З викладеного вбачається, що позивач є дочкою померлого [PERSON], фактично прийняла спадщину після його смерті, інших спадкоємців, які заявили своє право на спадщину після померлого немає, відповідач, [PERSON], як дружина померлого, позовні вимоги визнала в повному. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту належності права власності та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне судові витрати, що складаються з судового збору, стягнунути з [PERSON] на користь [PERSON] у сумі 800,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved