Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

22.10.2018 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що вона з відповідачем з 19.09.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Олевського районного суду Житомирської області від 21.07.2017 року. Від спільного проживання у шлюбі у них народилася дитина, яка на даний час є неповнолітньою, а саме: син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в твердій грошові сумі в розмірі 1559,00 грн., щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], з урахуванням індексації. Позивачка зазначає, що на даний час не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому вважає, що розмір аліментів на її утримання повинен бути стягнутий з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 920,50 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 29.03.2019 року. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивачка надала до суду письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала в частині щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В порядку ст.ст.49, 206 ЦПК України позивачка відмовилася від позову в частині заявленої вимоги про стягнення аліментів з відповідача на своє утримання. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Таким чином, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 19.09.2015 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 21.07.2017 року. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.9). Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її матеріальному утримані, оскільки відповідач не надає належної допомоги, як батько, на утримання дитини. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку по утриманню дитини, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не страждає на будь-яке захворювання, не є інвалідом і має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Так статтею180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Разом з тим, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище та порушує її право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку, згідно вимог ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі в розмірі 1559,00 грн., щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини, тобто до [INFO], з урахуванням індексації. За змістом ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від частини позовних вимог на будь-якій стадії судового процесу. Враховуючи вищенаведене, суд приймає відмову позивача від позову в частині заявленої вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивачки. У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, отже згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial