Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

21 травня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, в якому просить: усунути перешкоди у праві користування та розпорядження майном по [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Окрім позивача, за вказаною адресою також зареєстровані відповідачі, які фактично не проживають за місцем реєстрації з 15.03.2018 року та по теперішній час. Добровільно відповідачі не знімаються із зареєстрованого місця проживання, що спричиняє позивачу складнощі з оформлення субсидії. В судове засідання позивач не з`явилася. Представником позивача подано до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, заперечень проти їх задоволення не має; також зазначила, що вона та її неповнолітня донька [PERSON] , проживають та зареєстровані в Федеративній Республіці Німеччині на підставі посвідки на проживання. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить жилий будинок № [ADDRESS] , що підтверджується копією договору від 08 липня 1987 року (а.с.15-16) Згідно інформації від 28.05.2019 року, наданої відділом реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.24,25). Відповідачі, які є родичами позивача, не проживають за своїм зареєстрованим місцем проживання понад один рік, участі в утриманні житла не приймають. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що доводи позивача відповідають дійсним обставинам справи, при цьому є законними та обґрунтованими, а тому позов про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд звільнив позивача від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача-1 на користь держави.

Outcome: approved