Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

23.02.2021 ТОВ «Київоблгаз Збут» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просили стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01.11.2019 по 31.01.2021 в розмірі 54232 гривні 52 копійки, а також 3% річних в розмірі 1791 гривня 90 копійок, інфляційні втрати в розмірі 3447 гривень 69 копійок, пеню в розмірі 2185 гривень 57 копійок, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 гривень (а.с.2-3). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «Київоблгаз Збут» здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України, затвердженої Постановою НКРЕКП від 21 квітня 2017 року за № 527. Між позивачем та [PERSON] укладено публічний договір №0800517127 постачання природного газу (акцепт споживання природного газу, що підтверджується витягом з оплат абонента за спожитий газ). Позивач виконав поставку природного газу для побутових потреб за адресою: [ADDRESS] . В порушення умов укладеного договору відповідачем не проведено оплату за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01.11.2019 по 31.01.2021 утворилась заборгованість в розмірі 54232 гривні 52 копійки. Заборгованість за постачання природного газу відповідачем не погашена по даний час. Крім того, за несвоєчасну оплату спожитого газу боржнику відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК України нараховано 3% річних за період з 26.12.2019 по 31.01.2021 в розмірі 1791 гривня 90 копійок, інфляційні втрати за період з 26.12.2019 по 31.01.2021 в розмірі 3447 гривень 69 копійок, а також відповідно до п.4.9 Договору нарахована пеня в розмірі 2185 гривень 57 копійок. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.01.2021 (а.с.20) було відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання. У судове засідання представник позивача не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю та відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Відповідно до вимог ст. ст. 223,\~280,\~281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечувала. Дослідивши заяву, письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч 1 ст. 4\~ ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Київоблгаз Збут» та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було укладено публічний договір № 0800517127 на постачання природного газу (а.с.12-13). Наведене не спростовується відповідачем. На підтвердження вказаної обставини позивач посилається на сплату відповідачем як споживачем рахунку постачальника за поставлений природний газ. Так, факт підключення споживача [PERSON] до мережі постачання природного газу, а також отримання послуг з газопостачання за вказаною адресою: [ADDRESS] , - підтверджується даними ТОВ «Київоблгаз Збут» про об`єми спожитого газу згідно з рахунком № [NUMBER] абонента [PERSON] (а. с. 4,8). Ці обставини відповідачем не спростовуються. Як передбачено п. 2.1. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам Постачальник зобов`язався постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Відповідно до п. 4.7. Типового договору оплата вартості послуг з газопостачання за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника. За змістом п. 13 Розділу ІІ Правил постачання природного газу, які затверджені\~постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 2496 від 30 вересня 2015 року, Постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором. Згідно із п. 14 Розділу ІІІ вищевказаних Правил, та розділу ІУ Типового Договору, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Судом встановлено, що в порушення умов зазначеного договору відповідачем не проведено оплату за спожитий природний газ за період з 01.11.2019 по 31.01.2021, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 54232 гривні 52 копійки, що також підтверджується рахунком № [NUMBER] абонента [PERSON] (а.с.4). Правильність здійсненого розрахунку не викликає у суду сумнівів, оскільки підтверджено уповноваженою особою позивача. Будь-яких заперечень щодо розміру заборгованості, а також доказів, які ці обставини підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. ст. 67,\~68 ЖК України\~передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1\~ст. 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Будь-яких доказів, які б підтверджували факт погашення боргу перед позивачем, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що за відповідачем [PERSON] рахується борг за спожитий природний газ, який утворився за 01.11.2019 по 31.01.2021, у розмірі 54232 гривні 52 копійки, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Крім того, згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевказане, боржнику було нараховано за період з 26.12.2019 по 31.01.2021 включно 3% річних у розмірі 1791 гривня 90 копійок, інфляційні втрати в розмірі 3447 гривень 69 копійок, , що підтверджується розрахунками, правильність яких перевірена судом та не викликає сумнівів (а.с. 5,6). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення вартості спожитого природного газу, а також 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того встановлено, що за несвоєчасну оплату спожитого газу позивачем нараховано пеню за період з 26.12.2019 по 31.01.2021 включно в розмірі 0,01 % суми боргу за кожен день прострочення на загальну суму - 2185 гривень 57 копійок, що підтверджується розрахунком (а.с. 5). Разом із цим, згідно з пунктом 4.9 Типового договору, який долучено до позовної заяви, передбачено, що, у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (а.с.12). Будь-яких\~належних і\~допустимих доказів\~того,\~що саме\~долучена до\~позовної заяви\~редакція типового\~договору була\~чинна на\~момент виникнення\~правовідносин між\~сторонами та\~відповідач була\~обізнана щодо\~умов договору\~про наслідки\~невиконання зобов`язання, а саме щодо визначеного розміру пені та підстав її нарахування, суду надано не було. В силу вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов до висновку, що в частині нарахування пені позивачем не обґрунтовано та не доведено правомірність такого нарахування (підстави нарахування та розмір пені), а тому в цій частині в задоволені позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі мінімальної обов`язкової ставки в сумі 2270грн. (а.с.1), підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial