Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

23 червня 2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що 02 лютого 2020 року було укладено шлюб з відповідачем. У шлюбі [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] . Сімейне життя у подружжя не склалось, зникло взаєморозуміння, взаємоповага та з 22 грудня 2020 року сторони почали проживати окремо. Шлюб носить формальний характер, а тому збереження цих відносин буде суперечити їхнім спільним інтересам. У зв`язку з чим просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача судові витрати 6 816 гривень. 09 серпня 2021 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси направлено за територіальною підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 23 жовтня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. 15 листопада 2021 року від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Проти позовної заяви про розірвання шлюбу не заперечував, а у стягненні судових витрат просив відмовити. В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 лютого 2020 року, про що свідчить запис № 143, зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (серія [NUMBER] ). Позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Позивач зазначила про вибір прізвища після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Фактичні шлюбні відносини припинились з 22 грудня 2020 року, про що зазначено позивачем та не спростовано відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з матір`ю, що не заперечується сторонами. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду родини та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено, шлюбні стосунки сторони не підтримують, почуття взаємоповаги та любові у шлюбі відсутнє. Сторони згодні на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Щодо розподілу судових витрат. Так, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 6 816 гривень Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати скаладаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що позивачем не надано обґрунтований розрахунок судових витрат на суму 6 816 гривень, а підтверджено тільки витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 1816 гривень. Слід зазначити, що згідно п.3 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, позивачем сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 гривень. За таких обставин, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача судових витрат підлягає частковому задоволенню в межах сплати судового збору за подачу позовної заяви про сплату судового збору у розмірі 908 гривень.

Outcome: approved