Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

23.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.05.1993 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, між ними склалися стійкі неприязні відносини, конфлікти, причиною розпаду сімї стало те, що сторони не зійшлися характерами. З грудня 2017 року сторони не проживають однією сімєю, не ведуть спільне господарство. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали. Сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, судові витрати покласти на відповідача. До початку підготовчого судового засідання позивач надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі. До початку підготовчого судового засідання відповідачнадіслала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу без її участі. Прізвище змінювати не бажає, просить залишити [PERSON]. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 15 травня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у Котовській сільській раді Вільшанського району Кіровоградської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ОЛ №112449, виданим повторно Вільшанським районним відділом державної реєстрації акті цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області16 березня 2018 року (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають повнолітнього сина (а.с.9). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, з грудня 2017 року разом не проживають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сімя розпалась і існує лише формально, з грудня 2017 року разом не проживають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач змінювати прізвище не бажає. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого п.п.3 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, що підлягає відшкодуванню.

Outcome: approved