Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

24.01.2020 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що Макарівська КЕЧ району це структурна складова Міністерства оборони України, яка утримується за рахунок коштів Державного бюджету України. Майно Макарівської КЕЧ району є державною власністю. Згідно Відомості визначення залишкової вартості казарменно-житлового фонду військового містечка № [NUMBER] закріпленого за Будинкоуправлінням №9 станом на 01.01.2018 основний фонд 27 житлових будинків. В зоні відповідальності Макарівської КЕЧ району в Городоцькому гарнізоні на квартирному обліку перебуває 91 військовослужбовець разом із родинами, які потребують поліпшення житлових умов, серед них не забезпечені житлом 48 військовослужбовців. Під час щорічної інвентаризації житлового фонду Макарівською КЕЧ району було виявлено, що деякі квартиронаймачі тривалий час не проживають у квартирах. Так, у 1999 році згідно ордеру №2/109 від 27.10.1999 була виділена трьохкімнатна квартира [ADDRESS] ). 01.12.2003 між наймодавцем Будинкоуправлінням №9 Макарівської КЕЧ району та наймачем [PERSON] , було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального фонду за адресою: [ADDRESS] . В 2004 році [PERSON] та члени його сім`ї добровільно знялися з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] та зареєструвалися за адресою: [ADDRESS] . Отже, в 2014 році [PERSON] зареєструвався та отримав кімнату в гуртожитку на підставі ордеру разом із членами своєї родини: дружина [PERSON] та син [PERSON] , а житлову площу за адресою: [ADDRESS] почав займати без законних на те підстав. Посилаючись на те, що наймач житлової площі за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON] не проживав у даному житловому приміщенні останні шість місяців та помер [INFO] , позивач зазначає, що укладений договір найму житла вважається розірваним. Також [PERSON] разом із іншими членами родини добровільно 04.10.2018 знялися з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та переїхали на постійне місце проживання в Київську область, станом на січень 2020 року в спірному житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований та не проживає, відповідачі до квартири не з`являються, квартирну плату та комунальні послуги не оплачують, однак рахуються квартиронаймачами. Ухвалою від 23.03.2020 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 03.07.2020, відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.48). 24.04.2020 надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому остання просить відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог з посиланням на те, що позивач вже звертався до відповідачів з позовом про виселення з квартири за адресою: [ADDRESS] , апеляційним судом Житомирської області в задоволенні позовних вимог Макарівської КЕЧ відмовлено, вказане рішення 11.09.2019 залишене в силі судом касаційної інстанції. Відповідач [PERSON] зазначає, що нікуди вони з 2015 року з займаної квартири не виїжджали, речі та майно не вивозили, працювали на своїх посадах в смт Городок. Дійсно, були зареєстровані у гуртожитку, але фактично проживали у спірній квартирі. У квітні 2017 року у чоловіка відповідача [PERSON] виявлено онкозахворювання, в зв`язку з чим вони неодноразово виїжджали на лікування до м. Києва, місяцями знаходилися в лікарнях, тому вони вимушено були тимчасово відсутніми за місцем проживання з поважної причини. Чоловіку призначено першу групу інвалідності, він потребував постійного догляду, хвороба пов`язана з проходженням військової служби. Син відповідача [PERSON] являється студентом Київського торгово-економічного університету денної форми навчання з 2016 року, зараз він навчається на першому курсі магістратури вказаного університету в м. Києві, однак постійно приїжджає в вільний від навчання час. Також відповідач [PERSON] заперечує наявність зазначеної позивачем заборгованості по квартплаті та зазначає, що дійсно в зв`язку із дороговартісним лікуванням чоловіка з`явилася заборгованість, однак не в заявленій позивачем сумі, при цьому відповідачі систематично вносять плату за квартиру та комунальні послуги, поступово зменшуючи заборгованість (а.с.54-60). 15.06.2020 надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідачів адвоката Лазаренко Н.О., в якому остання просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що надані позивачем Акти обстеження житлових умов складені формально, складання актів не може свідчити про не проживання відповідачів в квартирі, позивачем взагалі не надано доказів, підтверджуючих його право власності або користування на квартиру. У відзиві також зазначено, що починаючи з травня 2017 року та до січня 2019 року відповідач [PERSON] та її чоловік тимчасово не проживали в квартирі, оскільки чоловік знаходився на лікуванні в м. Києві, а вона здійснювала за ним догляд. Звертає увагу суду на ту обставину, що [PERSON] до самої смерті перебував у трудових відносинах з ГЦСК. Відповідач [PERSON] до даного часу перебуває у трудових відносинах з ГЦСК, а відповідач [PERSON] навчається на стаціонарному відділенні в м. Києві, саме тому не має можливості постійно проживати в спірній квартирі, але він часто приїздить в спірну квартиру та вважає її своїм постійним житлом (а.с.110-114). За заявою представника позивача [PERSON] (а.с.127) проведення 03.07.2020 підготовчого засідання було відкладено на 19.10.2020 (а.с.128). Ухвалою суду від 19.10.2020 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.11.2020 (а.с.142), про що сторонам та їх представникам повідомлено належним чином (а.с.143,147,148). В судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить задовольнити з підстав, зазначених в позові, також зазначила, що в спірній квартирі на даний час проживають сторонні люди, які зазначені в Акті обстеження від 08.05.2020, вони ж сплачують за квартиру та комунальні послуги. Зазначила, що надані до суду Акти складалися в її присутності, деякі акти були складені зі слів сусідів, так як в квартирі нікого не було. Просить позов задовольнити, так як відповідачі в квартирі не проживають більше ніж півроку, квартирою не цікавляться, не несуть витрати на утримання квартири. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином (а.с.147,148). Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила зазначаючи обставини, викладені у відзиві на позов, крім того зазначила, що на даний час місце роботи відповідача [PERSON] знаходиться в м. Києві, тому в кв. [ADDRESS] вона приїздить на вихідні. Відповідач [PERSON] навчається в м. Києві, додому в смт Городок приїжджає у вільний від навчання час. Відповідачі приймають участь в оплаті комунальних послуг та сплачують квартплату. Деякий нетривалий час дійсно в спірній квартирі проживали знайомі відповідачів, однак на даний час вони в квартирі не проживають. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із матеріалів справи вбачається, що 27.10.1999 Макарівською КЕЧ району було видано ордер №2/109 [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.93) та на підставі якого 01.12.2003 укладено Договір найму житла в будинках державного і комунального фонду між Будинкоуправлінням №9 та наймачем квартири [PERSON] про надання останньому та членам його сім`ї у безстрокове користування кв. [ADDRESS] (а.с.92). 28.10.2004 [PERSON] отримав ордер на кімнату в гуртожитку в [ADDRESS] (а.с.12). Згідно змісту постанови Верховного Суду від 11.09.2019 у серпні 2016 року Макарівська КЕЧ району звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого приміщення. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 18.01.2017 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , скасовано рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 03.11.2016 та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Перевіривши наведені в касаційній скарзі обставини Верховний Суд залишив в силі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 18.01.2017 з тих мотивів, що відповідачі зайняли спірну квартиру на підставі ордеру, факту розірвання договору найму кв. [ADDRESS] судами не встановлено, отже відповідачі на правовій підставі займали спірне житлове приміщення. Також звертає увагу на те, що вибуття наймача та членів його сім`ї до іншого постійного місця проживання або відсутність їх без поважних причин в житловому приміщенні понад шість місяців, в тому числі й службовому, є правовою підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а з такими вимогами позивач до відповідачів в період їх відсутності в спірному приміщенні, якщо таке мало місце - не звертався (а.с.16-20). Із довідок начальника Будинкоуправління №9 Макарівської КЕЧ району МОУ від 14.01.2020 та 16.01.2020 вбачається, що в кв. [ADDRESS] , ніхто не зареєстрований (а.с.21), заборгованість по квартирній платі та комунальним послугам станом на 16.01.2020 становить 6695,93 грн. (а.с.26). 14.01.2020 Будинкоуправлінням №9 Макарівської КЕЧ району видано довідки про те, що [PERSON] була знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 02.09.2002 (а.с.22), а з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . з 04.10.2018 (а.с.23). 14.01.2020 Будинкоуправлінням №9 Макарівської КЕЧ району видано довідки про те, що [PERSON] був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 02.09.2002 (а.с.25), а з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . з 04.10.2018 (а.с.24). В Акті обстеження житла від 03.09.2018 зазначено, що при обстеженні кв. [ADDRESS] , на момент обстежень виявлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в даній квартирі не проживають з 2015 року, за вказаною адресою ніхто не зареєстрований. Місцезнаходження вказаних осіб не відомо (а.с.27). Згідно Актів обстеження житла, складених 02.12.2019 (а.с.28), 03.01.2020 (а.с.29) про обстеження кв. [ADDRESS] , на момент обстежень виявлено, що [PERSON] , [PERSON] в даній квартирі не проживають з 2015 року, також за вказаною адресою ніхто не зареєстрований, квартплата та комунальні послуги неоплачені. Квартиронаймач [PERSON] помер [INFO] . Суд критично оцінює зазначену в Актах інформацію щодо не проживання відповідачів в спірній квартирі, так як 28.02.2017 начальником Будинкоуправлінням №9 видано довідку про те, що [PERSON] не зареєстрований, але проживає за адресою: [ADDRESS] , заборгованість по квартплаті відсутня (а.с.106). В Акті обстеження житла від 08.05.2020 зазначено, що при обстеженні кв. [ADDRESS] , на момент обстежень виявлено, що в даній квартирі проживає без договірних зобов`язань з 02.2020 військовослужбовець [PERSON] , [PERSON] та дружина [PERSON] , дочка [PERSON] [PERSON] перераховує кошти на картку [PERSON] , по факту оплачує комунальні послуги Писанець та Струц. [PERSON] не проживає та квартирою не цікавиться (а.с.140). Із карточки прописки вбачається, що місце проживання [PERSON] з 30.11.2012 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.30), а [PERSON] з 13.11.2012 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстрації 04.10.2018 (а.с.31). Згідно виданої начальником Головного центру спеціального контролю 10.04.2020 довідки [PERSON] дійсно працює в ГЦСК з 02.10.2019 по теперішній час на посаді фахівця відділу досліджень геофізичних явищ та космічної погоди, з 22.02.1995 по 28.12.2005 проходила військову службу за контрактом в цьому ж центрі (а.с.61). З довідки, виданої начальником Головного центру спеціального контролю 10.04.2020 [PERSON] вбачається, що її чоловік [PERSON] дійсно проходив службу у військовій частині [NUMBER] з 17.10.1994 по 31.12.1996 та в ГЦСК з 01.01.1997 по 28.09.2011 (смт. Городок), працював з 29.09.2011 по 11.10.2017 заступником начальника ГЦСК, начальником відділу з 12.10.2017 по 13.01.2019 в цьому ж центрі (а.с.62). Матеріалами справи також підтверджується заявлена відповідачами у відзиві обставина про тяжку хворобу [PERSON] , якому з 26.09.2017 призначено першу групу інвалідності, захворювання пов`язане із проходженням військової служби, потребував постійного стороннього догляду (а.с.65) та про смерть [PERSON] у віці 58 років 13.01.2019, причина смерті - рак нирок (а.с.64). Згідно довідки КНТЕУ, виданої 31.10.2019 №1771/35 [PERSON] на підтвердження того, що він є студентом першого курсу денної форми навчання факультету міжнародної торгівлі та права Київського національного торговельно-економічного університету, термін навчання по грудень 2020 року (а.с.63). Посилання позивача на ту обставину, що відповідачі втратили інтерес до житла і не сплачують квартплату та плату за комунальні послуги спростовуються долученими до відзиву квитанціями, в яких платниками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.94-103,120-123). 16.01.2020 Макарівською КЕЧ району було направлено [PERSON] повідомлення про розірвання договору найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , укладеного між наймачем [PERSON] та Будинкоуправлінням №9 в якому зазначено, що на момент винесення Постанови від 11.09.2019 по справі №289/1227/16-ц наймач та відповідачі вже чотири роки не проживали в спірному приміщенні (а.с.104-105), що спростовується виданою начальником Будинкоуправлінням № 9 28.02.2017 довідкою про те, що [PERSON] не зареєстрований, але проживає за адресою: [ADDRESS] , заборгованість по квартплаті відсутня (а.с.106). Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». «Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві…» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, 42, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року). Відповідно до статті 47 Конституції України і частини третьої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 123 ЖК Української РСР передбачено, що порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.\~До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76,\~79-83,\~85,\~90,\~частиною шостою статті 101,\~статтями 103-106\~цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц\~зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 824 ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Відповідно до ст. 71,72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців, така особа може бути визнана як така, що втратила право користування житлом. При цьому, згідно положень п. 2 ч. 3 статті 71 ЖК Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Макарівської КЕЧ району не знайшли своє підтвердження, являються необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed