Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

23 травня 2019 р. до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. У підготовче судове засідання позивач надав заяву про підтримання своїх позовних вимог та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач звернулася до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за її відсутності, окрім того зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, а також просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції (а.с. 5). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.11, 12). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Дослідивши матеріали справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що при одруженні відповідач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 5). При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач проситьзалишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище відповідача - « [PERSON] ». Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 384,20 грн, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved