Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

22.03.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що за договором від 27.03.2008 року за № LON-KC-003 Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 2\~250 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 26.03.2018 року. Згідно умов укладеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інші витрати. Однак відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, адже не достатньо вільних коштів в страховому резерві, а також позивач повинен нести витрати по сплаті податків та інших обовязкових платежів з коштів. Відповідно до п. 4.2 договору при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань за договором, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 44,00% річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Також відповідно до умов договору при порушенні позичальником зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту та винагороди, повинен виплатити банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ в період сплати пені. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 11.03.2016 року має заборгованість 9\~057\~426,45 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2\~250\~000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3\~102\~275,13 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3\~705\~151,32 грн., згідно розрахунку заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 27.03.2008 року. Згідно з договором іпотеки є нерухоме майно, а саме - будинок друкарні цегляний, загальною площею 675,6 кв.м. під літерою А, - склад цегляний, загальною площею 100,4 кв.м. під літерою Б, - вбиральня, загальною площею 3,2 кв.м. під літерою В, яке розташоване на майдані Різдва (вул. 1 Травня) буд. 31 в м. Галич, і належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до п. 12 договору іпотеки вартість предмету іпотеки була погоджена між сторонами і становить 2\~250\~000,00 грн. Відповідачу надсилалися повідомлення про порушення зобовязання, і в разі продовження порушення ставилася вимога добровільно звільнити заставне майно, які залишені без виконання. Внаслідок чого позивач вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 2\~500\~000,00 грн., а саме: заборгованості за кредитом 2\~250\~000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 250\~000,00 грн. Згідно законодавства боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у встановлений договором строк. Оскільки дані зобов'язання не виконуються, позивач змушений був звернутися з позовом до суду, який просив задовольнити. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також у заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] в судові засідання на виклики не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить судові виклики та поштові повідомлення про отримання повісток та документів. Зі згоди позивача, яка викладена у заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, [PERSON] укладено кредитний договір № LON-KC-003 від 27.03.2008 року, згідно з яким позивач надав відповідачу 2\~250\~000,00 грн. для купівлі будинку друкарні, що в м. Галич по договору купівлі-продажу, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,00 % річних (а.с.4-8). Виконання зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 27.03.2008 року (а.с.11-13). З копії повідомлення від 02.03.2016 року видно, що банк надсилав відповідачу претензію щодо заборгованості і в разі невиконання вимоги, ставилася вимога добровільно звільнити заставне майно, які залишені без виконання (а.с.19-21). Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим, заборгованість за договором станом на 11.03.2016 року становить розмір в 9\~057\~426,45 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2\~250\~000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3\~102\~275,13 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3\~705\~151,32 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.14-15). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно вимог ст. 33 ч. 1 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За змістом ст.ст. 1050 ч.2, 1054 ч.2 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобов'язань, щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Законом України «Про іпотеку» - ст. 39 передбачено, якщо у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього ж Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Тобто доводи позивача є обґрунтованими. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Статтями 589, 590 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду. Тому суд приходить до висновку про підставність позовних вимог і про їх повне задоволення. Окрім того з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного ст.ст. 549-552, 572, 589, 590, 610-612, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», та

Outcome: approved