Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

22.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати за нею [PERSON] , право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7705 га та 0,1203 га, що розташовані на території Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області. В поданому до суду позові позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді вказаних земельних ділянок, які [PERSON] заповів [PERSON] , однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що зумовило звернення до суду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 04.04.2019 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, згідно якій позов підтримала повністю та просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Новокапланівської сільської ради Арцизького району Одеської області в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, вказавши, що проти позовних вимог позивача не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності. Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України,позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з питань, пов`язаних з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися положеннями Цивільного кодексу України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 серпня 2016 року (а.с. 9), який належну йому земельну ділянку, розташовану на території Новокапланівської сільської ради Арцизького району Одеської області, загальною площею 4,89 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Арцизькою районною державною адміністрацією, заповів [PERSON] , яка звернулася до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області із завою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. від 22.02.2018 року № 396/02-14, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 4,7705 га, складає 141400,27 грн.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 0,1203 га, складає 8212,44 грн. (а.с. 8 - 13). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач по наявній справі [PERSON] народилась [INFO] , і її батьком вказаний [PERSON] . Позивач по наявній справі 12 жовтня 1996 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на після шлюбне - [PERSON] , що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 08 грудня 2018 року, шлюб між якими 07 травня 2004 року було розірвано на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 42, прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON] , що також підтверджується копією паспорту громадянина України позивача (а.с. 4 - 7). Як вбачається з повідомлення Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області від 16.04.2019 року № 578/01-16, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємцем за заповітом є його донька [PERSON] , яка подала заяву на прийняття спадщини - 22.02.2018 року за № 197 та додана до спадкової справи № 72/2018. Свідоцтва про право на спадщину станом на 16.04.2019 року не видавалось. Судом встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7705 га та площею 0,1203 га, розташованих на території Новокапланівської сільської ради Арцизького району Одеської області після смерті [PERSON] , але їй відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на зазначене майно. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. На час розгляду справи у суду відсутні відомості щодо оспорення будь-якою особою правомірності набуття [PERSON] права власності на земельні ділянки. До державного нотаріуса Панашенка І.П., яким відкрито спадкову справу, із заявою про прийняття спадщини окрім [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України ніхто не звернувся. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надані роз`яснення «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». У п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено наступне, - суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Суд погоджується з доводами позивача про відсутність можливості оформити в нотаріальному порядку спадкові права на вищевказане нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт прийняття спадщини позивачем у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7705 га та 0,1203 га, розташованих на території Новокапланівської сільської ради Арцизького району Одеської області, що залишилися після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , встановлений в судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі ст. ст. 1216, 1225, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved