Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

22 вересня 2020 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, відповідно до якого просила суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай), розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0253235, виданого Шосткинською районною державною адміністрацією Сумської області, в порядку спадкування після смерті [INFO] її матері [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірне майно, набуття позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на це майно та неможливість оформлення нею своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нього. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіславши заяву, за змістом якої погодився з позовними вимогами, викладеними в позові, чим фактично його визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] /а.с. 5/. За життя [PERSON] належала земельна частка (пай), розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0253235. Проте, як зазначає позивач, оригінал правовстановлюючого документу на неї втрачений. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема,\~ на належні їй майнові права. Згідно з роз`ясненнями, наданими судам Пленумом ВСУ у п. 1 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи, що спадщина після [PERSON] відкрилася [INFO] , а 6-місячний строк для її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, скінчився до набрання чинності ЦК України, то дані правовідносини у справі мають врегульовуватися ЦК УРСР. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР\~\~ спадкоємство за законом має місце, коли і\~ оскільки\~ воно\~ не змінено заповітом. В свою чергу, за життя [PERSON] склала заповіт /а.с. 7/, яким все своє майно заповідала [PERSON] (позивач).\~ Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994, № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини після померлої [PERSON] , передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. З листа Шосткинської районної державної нотаріальної контори за вих.№ 224/01-16 від 10.11.2020р. вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилась, тобто спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися. Разом з тим, як вбачається з довідки виконавчого комітету Миронівської сільської ради /а.с.6/ померла [PERSON] за життя проживала та була зареєстрована у будинку [ADDRESS] та після її смерті позивач почала проживати у вказаному будинку без реєстрації, доглядати за ним, обробляти прилеглу земельну ділянку, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Тобто вона прийняла спадщину після померлої шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном померлої,\~ в порядку ст. 549 ЦК УРСР. У пункті 2 інформаційного листа Вищого спеціалізовного суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від\~ 16.05.2013р.\~\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 548 ЦК УРСР не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. На підставі всього вищевикладеного, а також з урахуванням того, що спадкоємець прийняла частину спадщини,\~ суд\~ вважає, що остання прийняла увесь обсяг спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Позивач, будучи єдиною спадкоємицею померлої [PERSON] за заповітом, звернулася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на своє ім`я на спірну земельну частку (пай), але відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на таку позбавило її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на неї. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У даному випадку у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну частку (пай), що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved