Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

23 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов обґрунтовано тим, що 17 квітня 2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, у якому в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач в позові зазначила, що подружніх стосунків вони не підтримують вже близько 3 місяців. Вказує, що відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 30 травня 2018 року відповідач подав до Любешівського районного суду Волинської області відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, оскільки ніде не працює та інших джерел доходе немає. Просив позов [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково, визначивши розмір таких аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент постановлення рішення по справі, щомісячно на кожного з синів. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги зменшила, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1000 гривень та на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 800 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1000 гривень, а на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 800 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду та до повноліття дітей. Просив розгляд справи проводити без його участі та не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач визнає позов повністю, суд на підставі ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних обставин. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей наряду з позивачем. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони по справі 17 квітня 2010 року зареєстрували шлюб. В даному шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.03.2011 року, а також [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.04.2017 року, та які перебувають на утриманні позивача. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір аліментів, прив'язкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом. Відповідно до ст.182 СК України, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, беручи до уваги те, що він погоджується із запропонованою сумою аліментів, суд, дотримуючись меж позовних вимог, визначає аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1000 гривень та неповнолітнього [PERSON] в розмірі 800 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved