Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

22.06.2016 року позивачі звернулися до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаним позовом та просять: 1. Встановити факт належності на праві власності за життя [PERSON], який помер [INFO]. в смт Вороніж Шосткинського району Сумської області, 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] 2. Визнати за [PERSON], право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] в порядку успадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON], що помер [INFO] року в смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області загальною площею 82.5 кв. 2. 3. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] 4. Визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності в розмірі по 1/4 частині за кожним на житловий будинок [ADDRESS] Позивач посилаючись на ст.ст. 370, 321, 317, 316, 319, 346, 361, 379, 392 ЦК України позовні вимоги мотивує тим, що 02 квітня 1993 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було придбано у власність, шляхом приватизації, квартиру [ADDRESS] загальною площею 76,8 кв.м. Право спільної сумісної власності закріплено свідоцтвом про право власності на житло, що було видане згідно з розпорядженням №23 від 02.04.1993 року (копія свідоцтва додається). Вищевказаний правовстановлюючий документ був оформлений належним чином і зареєстрований у відповідності до вимог діючого на той час законодавства. Тому, фактично власники мали у власності житловий будинок [ADDRESS] але не приділяли уваги тому факту, що в документах була зазначена квартира №1 в житловому будинку № 8. 30 листопада 2012 року власники отримали державні акти на право спільної сумісної власності на земельні ділянки за адресою [ADDRESS] одна з яких надана була для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,1000 га, а інша - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0783 га. З метою приведення документів до відповідного чину на початку 2013 року власники звернулись до відповідача з приводу надання належній їм квартирі статусу житлового будинку і 28 лютого 2013 року вони отримали належне рішення про переведення квартири [ADDRESS] в житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. На той час у них були відсутні грошові кошти для отримання належного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а [INFO] року помер один із співвласників даного житлового будинку - [PERSON]. За своє життя він склав заповіт, яким заповідав усе своє майно тільки позивачу [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входила і частина житлового будинку [ADDRESS] Позивач [PERSON] своєчасно звернувся до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно. Частково позивачу [PERSON], були видані належні свідоцтва, але отримати право на частину житлового будинку позивач [PERSON], не зміг, в зв'язку з вищевказаними причинами. Тому на сьогоднішній день позивачам потрібно вирішувати дане питання виключно в судовому порядку. З технічного паспорту КП «Шосткинське МБТІ» вбачається, що будівля [ADDRESS] Шосткинського району Сумської області є житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами, до складу якої входить квартира №1. Відповідно до вартості спірного будинку, що зазначена у Звіті про оцінку нерухомого майна від 15.06.2016 року, його вартість становить 145 000 гривень, загальна площа якого становить 82.5 кв.м. Позивачі позов підтримали, мотивуючи тими ж самими обставинами, пояснили, що витрати по розгляду справи в суді беруть на себе. Представник відповідача просить розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує про що надав відповідну заяву. Суд вважає можливим слухати справу без участі представника відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про їх взаємовідносини, позивачі не заперечують. Вислухавши позивачів та дослідивши матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], копії паспортів позивачів, з яких вбачається, що всі вони зареєстровані в спадковому будинку на день смерті спадкодавця, з копії паспорту позивачки [PERSON] вбачається, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], копію свідоцтва про право власності на житло видане згідно з розпорядженням №23 від 02.04.1993 року птахогосподарством Придеснянським, зареєстрованого в Конотопському МБТІ з якого вбачається, що спірне житло належить на праві приватної спільної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], копію технічного паспорту на будинок з технічними характеристиками будинку та підсобними господарствами, копію рішення Воронізької селищної ради від 25.08.2011 р. № 83 про присвоєння поштової адреси будівлі [ADDRESS] Шосткинського району Сумської області, копії державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] площею 0,0783 га., для ведення особистого селянського господарства та площею 0.1000 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, співвласниками яких є: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], копія рішення Воронізької селищної ради від 28.02.2013 р № 33 про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна будівлі [ADDRESS] Шосткинського району Сумської області, копію заповіту [PERSON] на користь [PERSON], посвідченого Воронізькою селищною радою від 29.01.2015 р. копії Свідоцтв про право на спадщину, посвідчених державним нотаріусом від 09.10.2015 р. виданих [PERSON] земельних ділянок, звіт про оцінку нерухомого майна із зазначенням технічного стану будинку придатного до експлуатації, лист в.о. нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори Г.І. Петіної від 30.06.2016 р., з якого вбачається, що після померлого [INFO] року [PERSON], який проживав в смт. Вороніж, Шосткинською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 137 за 2015 рік. Спадкоємцем за заповітом є син - [PERSON], який спадщину прийняв, крім нього спадкоємицею на обов'язкову долю у спадщині є дружина померлого [PERSON], яка надала заяву про відмову від обов'язкової долі у спадщині, свідоцтво про право на спадщину видавалось 09.10.2015 року на ім'я [PERSON] на майно померлого - земельні ділянки, інформаційну довідку зі Спадкового реєстру з якого вбачається реєстрація спадкової справи від 24.06.2015 р. та видачу Свідоцтв про спадщину від 09.10.2015р., суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У відповідності до чинного законодавства України спадкоємець, який прийняв спадщину вважається таким, що прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Згідно абзацу першого п. 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України прийняття спадщини може мати місце лише щодо всієї спадщини. Тому [PERSON] фактично успадкував 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] Сумської області, тому що згідно ст. 1226 ЦК України «частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах», а в даному випадку така частка не визначена, але згідно законодавства України у разі смерті одного із співвласників частка померлого може бути визначена судом за позовом спадкоємця. Згідно ст. 370 ЦК України вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто всім, у разі виділення, належало б по 1/4 частині вищевказаного будинку. Нотаріус, не може видати свідоцтво про право на спадщину, так як наданий правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно - Свідоцтво про право власності на житло не зареєстроване відповідним чином у відповідному Державному реєстраційному органі, відсутня реєстрація, дата та номер реєстрації цього документу (майна), що суперечить вимогам ст.14 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Таким чином єдиним можливим способом захисту своїх прав власності є звернення до суду. Ст. 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Ст. 379 ЦК України визначається, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. В свою чергу, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України). З технічного паспорту КП «Шосткинське МБТІ» вбачається, що будівля [ADDRESS] Шосткинського р-ну Сумської області є житловим будинком надвірними будівлями і спорудами, до складу якої входить квартира №1. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників). належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Статтею 361 ЦК України визначене, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 346 ЦК України підставою припинення права власності є відмова власника від права власності, а згідно ч. 2 ст. 346 ЦК України право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 9 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових грав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, до належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 10 ст. 37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно Наказу МЮ України за №7/5 від 07.02.2002 правонаступницьким документом, для реєстрації права власності є рішення суду про визнання права власності.

Outcome: approved