Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

24.03.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 26.06.2014 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого йому надано кредит в сумі 15540,24 грн. на строк до 27.06.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, передбаченому договором, позичальник зобовязувався погашати своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту, але своїх зобовязань не виконав, станом на 27.02.2016 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 29 117 грн.40 коп., яка складається: заборгованість за кредитом -15310,21 грн., заборгованість за відсотками -9607,19 грн., штраф -4200 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судовий збір в сумі 1378 грн. За ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Жарікової О.В. від 02.06.2016 року було відкрито провадження по даній справі. Відповідно до ухвали суду від 02.11.2016 року залучено до участі у справі у якості правонаступника позивача ПАТ «Альфа-Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», оскільки 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1, на підставі якого право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором виникло у ТОВ «Кредитні ініціативи». Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2017 року дану справу розподілено на суддю Дмитренко А.М. у звязку зі звільненням у відставку судді Жарікової О.В. Ухвалою судді Дмитренко А.М. від 20.03.2017 року справу прийнято до провадження. В судове засідання 10.04.2017 року представник ТОВ «Кредитні ініціативи» не зявився, про час розгляду справи позивач повідомлений належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання також не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення особисто відповідачу поштової кореспонденції про виклик до суду 23.03.2017 року /а.с.181/, до цього справа розглядалася попереднім складом суду тривалий час, відповідач та його представник зверталися до суду з різними клопотаннями про витребування доказів, представник відповідача приймала участь у судових засіданнях, а тому суд вважав за можливе розглянути справу в судовому засіданні 10.04.2017 року без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки причини неявки відповідач не повідомив, клопотань, заяв від нього до суду не надходило, будь-яких доказів поважності причин неявки його до суду не надав. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 26.06.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490918988 на строк до 27.06.2017 року, який складається з двох розділів: розділ № 1 «Базові умови кредитування» та розділ № 2 «Загальні умови рефінансування кредитної картки ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно повязані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невідємну частину цього договору, що стверджується копією кредитного договору /а.с.4-5/. Згідно умов договору позичальнику було надано кредит у розмірі 15 540 грн.24 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом за процентною ставкою 39,90 % річних /п.п.2.1 -2.2 договору/. Кредит надається позичальнику виключно для сплати платежів з виконання зобовязань позичальника за «Договором про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VISA Альфа-Банк з відновлюваною кредитною лінією фізичної особи-резидента», а саме: повернення строкової та простроченої заборгованості по договору, сплати строкових та прострочених процентів, супутніх послуг, інших фінансових зобовязань позичальника, штрафів відповідно до умов кредитного договору. При цьому, повернення заборгованості відбувається в черговості, встановленій кредитним договором. Кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошових коштів у сумі кредиту на рахунок клієнта, відкритий в ПАТ «Альфа-Банк» /п.2.4 кредитного договору/. Про виконання банком своїх зобовязань за кредитним договором та про перерахування на рахунок клієнта суми кредиту -15 540 грн.24 коп. свідчать виписка по рахунках позичальника /а.с.146-159/, меморіальні ордери від 27.06.2014 року за № 1389704 та № 1389705 /а.с.160-161/. Як вбачається з копії кредитного договору, цей договір підписано представником банку та позичальником, що свідчить про те, що позичальник з умовами договору був ознайомлений, повністю погодився з ними при підписанні договору. Згідно п.5 розділу 1 договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками , інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому розяснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний. Додатком № 1 до кредитного договору є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг /а.с.6-7/, який також підписаний відповідачем. 26.06.2014 року при укладенні кредитного договору відповідачем також підписано Довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту на Реструктуризацію /рефінансування/ заборгованості по кредитній картці /а.с.76/. Відповідно до п.13 розділу 2 договору, позичальник зобовязується: повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування, комісії та/чи інші платежі за цим договором; за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування, інших платежів за договором сплатити банку штраф у розмірі 150 грн. за перший прострочений платіж та 350 грн. за кожний наступний прострочений платіж, якщо сума кредиту становить 19 999,99 грн. Зобовязання сплати штрафу виникає у позичальника на пятий календарний день з наступного робочого дня за днем, вказаним для сплати чергового платежу за цим договором згідно з Графіком повернення кредиту. Як передбачено положеннями ст.203 ЦК України, для чинності правочину особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зі змісту ч. 1 ст.627 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ознайомившися з умовами кредитного договору та вважаючи їх прийнятними для себе, позичальник підписав договір, чим висловив своє волевиявлення. Як встановлено судом, відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконуються, про що свідчить розрахунок заборгованості /а.с.19/. Так, відповідач має станом на 27.02.2016 року прострочену заборгованість за кредитом -15310,21 грн., заборгованість за відсотками -9607,19 грн., штраф за останні 12 місяців -4200 грн., всього 29 117 грн.40 коп. З розрахунку заборгованості вбачається, що кошти на погашення кредиту відповідачем сплачено тільки 01.08.2014 року. З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» /клієнт/ та ТОВ «Кредитні ініціативи» /фактор/ укладено договір факторингу № 1, згідно якого фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобовязується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до договору. За цим договором відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту; право вимоги сплати процентів та комісії за користування кредитом; право вимоги сплати неустойки /пені, штрафів/ у випадку невиконання чи неналежного виконання боржниками зобовязань за основними договорами. Після переходу права вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Все вищенаведене стверджується копією договору факторингу з відповідними додатками до нього /а.с.108-127 /. В реєстрі заборгованостей боржників /Додаток № 1 до договору факторингу/ під № 20139 значиться [PERSON], кредитний договір від 26.06.2014 року № 490918988, основна сума боргу -15310,21 грн. Отже, суд вважає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги до позичальника [PERSON] на підставі договору факторингу, на який вказано вище в рішенні. За ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до приписів ст.514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За положеннями ст.1078 цього Кодексу, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім вищенаведених правових норм, умовами кредитного договору також передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового виконання боргових зобовязань при настанні наступних обставин: зокрема, якщо позичальник порушує умови кредитного договору /п. 15 розділу 2 кредитного договору/. А тому з врахуванням всього вищенаведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 29 117 грн.40 коп., на яку вказано вище в рішенні. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved