Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

21 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що донька [PERSON] проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча є працездатним, працює та має дохід, спроможний надавати допомогу у вигляді аліментів на неї в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем розірваний 24.12.2010 року. Разом з позивачем проживає донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Частина 1 статті 191 СК України встановлює, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, при визначенні розміру аліментів (ч.1 ст.182 ЦПК України) суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.183 ЦПК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які обґрунтовують заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів саме у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково і визначити аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. При поданні позову позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial