overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

23 січня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства в розмірі 612 грн. 00 коп. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справу не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права і взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 02 травня 2013 року о 21 год. 15 хв. відповідач у м.Миколаєві на р. Інгул в районі Аляудського мосту не маючи дозволу на промисел, застосовуючи заборонене знаряддя лову «павук», в період весняно-літньої нерестової заборони здійснював рибальство, незаконно виловив карась - 36 шт., чим згідно такс заподіяла шкоду рибним запасам України на суму 612 грн. 00 коп. Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 650 грн.00 коп. з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення вилучених згідно опису-оцінки від 02.05.2013 року та без конфіскації незаконно добутих водних живих ресурсів вилучених згідно опису від 02.05.2013 року. На підставі викладеного, у відповідності до ст.13 Конституції України, ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5 ЗУ «Про тваринний світ», ст. 39 ЗУ «Про охорону навколишнього природнього», «Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водних об'єктах України», затверджених Постановою КМУ №32 від 19.01.98р., суд приходить до обґрунтованості пред'явлених вимог і необхідності задоволення позову в повному обсязі. Також, у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

23 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач є батьком дитини, але добровільно матеріальну допомогу сину не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив слухати справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, відповідач по справі [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина, мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач не заперечує проти сплати аліментів дитині, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

23 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала заяву відповідно до якої вимоги підтримала повністю , просить шлюб розірвати. Зазначила в позовній заяві, що 01 лютого 2006 року виконкомом Малинівської сільської ради Малинського району зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], яких просить залишити проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився , направив до суду заяву про розгляд справи без його участі , з позовом згоден. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується те, що сторони з 01 лютого 2006 року перебувають у шлюбі. ( арк.с. 4). У сторін маються діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. ( арк.с.5-6) Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає , що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

23 січня 2014 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 12.02.2013 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов»янську реєстраційної служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 36. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, 12.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов»янську реєстраційної служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 36. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

23 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 лютого 2009 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У зв'язку з неявкою сторін, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 21 лютого 2009 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 250 (а/с 5). Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

23 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від березня 2004 року до жовтня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина. Позивач позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, від надання їй матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач ухиляється. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.а.с. 1, 2). Позивач у судовому засіданні позов підтримала, а відповідач - визнав позов. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від 26.03.2004 р. по 15.10.2013 р. (а.с.а.с. 4, 7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем (а.с. 3). Позивач здорова, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечена недостатньо. Відповідач здоровий, має нестабільний заробіток. Дитина здорова, матеріально забезпечена недостатньо. Відповідно до статей 180 - 184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Відтак, за вказаних обставин, а також з огляду на те, що відповідач має нестабільний заробіток, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити частково, стягуючи з відповідача 500,00 щомісячно. Згідно зі статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

23 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що з червня 2011 року по березень 2012 року мешкала разом з відповідачем у квартирі [ADDRESS] однією сім*єю без реєстрації шлюбу. З квітня 2012 року відповідач в зазначеній квартирі фактично не проживає, не бере участі у комунальних витратах та не веде спільний побут, у зв*язку з чим позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з*явилися, надали заяви в яких просили позов задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право вланості від 29 квітня 2011 року (а.с.9). Згідно довідки про склад сім*ї, виданої КП «Служба Єдиного Замовника» № 90 від 16 січня 2014 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач по справі [PERSON], який з червня 2011 року по березень 2012 року мешкав з позивачем по справі [PERSON] однією сім*єю без реєстрації шлюбу (а.с.11). Відповідач [PERSON] зареєстрований в зазначеній квартирі, але не мешкає в ній з квітня 2012 року, особистих речі в квартирі не має, вартість нарахованих комунальних послуг не оплачує, спільний побут не веде. Відповідно ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У зв'язку з наведеним необхідно визнати відповідача такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

23 січня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та витрат по сплаті судового збору. В обґрунтуванні позовної заяви вказала, що 07 липня 2013 року у м. Маріуполі Донецької області відповідач отримала від неї грошові кошти в розмірі 6240,00 гривень, відповідно до договору позики, та зобов'язалася повернути їх у строк до 07.09.2013 року. Строк виконання договору минув. До теперішнього часу відповідач гроші не повернула, на вимогу позивача повернути грошові кошти відповідач не реагує, тому позивач просила стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 6240,00 гривні за договором позики та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що були сплачені нею при подачі позовної заяви. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала позов задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у жодне судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. В цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] позичила у [PERSON] гроші у сумі 6240,00 грн., строком на три місяці. (а.с.4). Позивач [PERSON] свої обов'язки виконала та передала гроші [PERSON], що підтверджено власноруч написаною розпискою відповідача, відповідач порушив умови договору та гроші до теперішнього часу не повернув. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач зобов'язання, щодо повернення грошей не виконав, позов [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 6240,00 гривень підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 грн., який підлягає стягненню відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

23 січня 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на психологічний стан та взаємоповагу один до одного. Чоловік систематично влаштовує сварки, проявляє неповагу, ухиляється від виконання сімейних обов'язків. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що даний судом термін для примирення нічого у поведінці відповідача не змінив, він продовжує систематично вживати спиртне. Миритися з ним не бажає, просить не надавати терміну для примирення і розірвати шлюб. Відповідач позов не визнав, пояснив, що змінив поведінку на краще, спиртним не зловживає. Просить надати їм термін для примирення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що відповідач не змінив свою поведінку, продовжує зловживати спиртним, наданий судом термін для примирення не змінив ситуації в сім'ї, отже подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає, що підстав для надання ще одного терміну для примирення подружжя немає, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

23 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем 22 січня 1994 року зареєструвала шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. В даний час дочка знаходиться на її утриманні, навчається на 3-му курсі денної форми навчання Київського національного університету ім. Тараса Шевченка і потребує матеріальної підтримки батька, яку він в добровільному порядку не надає. Кінцевий термін навчання 30 червня 2015 року. Відповідач працює, має задовільний стан здоров'я, і хоча позивачкою поданий ще один позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання другої неповнолітньої дочки [PERSON], він все рівно зобов'язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON] у період її навчання. За таких обставин просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, від дня пред'явлення позову і до закінчення дочкою навчання. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій позовні вимоги визнав повністю. В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її присутності, в якій проти позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи і надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 10). Відповідно до довідки з навчального закладу [PERSON] в даний час є студентом 3-го курсу денної форми навчання Київського національного університету ім. Тараса Шевченка, кінець навчання - 30 червня 2015 року (а. с. 11). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 182, 199, 200 Сімейного Кодексу України. Враховуючи наведе, позов необхідно задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

23 січня 2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 22 лютого 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 57. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо через відсутність взаєморозуміння. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки між нею відповідачам припинені у зв'язку з несумісністю характерів з лютого 2014 року. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені у зв'язку с несумісністю характерів з лютого 2014 року. Позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з лютого 2014 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved