Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

22.09.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 09.07.2004 року у В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області було розірвано. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. Відповідач неналежним чином бере участі в матеріальному утриманні та вихованні доньки. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Окрім того, неповнолітня [PERSON] є студенткою 1 курсу Вінницького торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету напряму підготовки «Готельно-ресторанна справа» за спеціальністю «Ресторанне обслуговування» денної форми навчання за контрактом. Загальна вартість освітньої послуги становить 15 990 грн. Таким чином, окрім матеріальної допомоги на утримання доньки, у позивачки виникла необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, що зумовлені навчанням неповнолітньої дитини сторін. Тому, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття; 1/2 частину понесену позивачкою додаткових витрат на неповнолітню дитину у розмірі 1 325 грн. в рахунок оплати за навчання 1-го семестру 1-го курсу ВТЕК КНТЕУ; стягувати в подальшому додаткові витрати наступними разовими платежами: до 01.02.2015 року - 1 325,00 грн.; до 01.09.2015 року - 1 325,00 грн.; до 01.02.2016 року - 1 340,00 грн.; до 01.09.2016 року - 1 340,00 грн.; до 01.02.2017 року - 1 340,00 грн., в рахунок оплати за навчання доньки у ВТЕК КНТЕУ, а також витрати на правову допомогу у розмірі 250 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення останніх. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено та сторонами не оспорюється, що сторони з 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 30.01.2008 року, 09.07.2004 року у В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №818 від 09.07.2004 року (а.с.4). Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої, згідно довідки МКП «ЖЕК №5» від 04.09.2014 року №3628 (а.с.6). Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини, те, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, офіційно працевлаштований; інших утриманців, неповнолітніх, повнолітніх дітей, окрім спільної дитини сторін, не має. Окрім того, відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2 ст.185 СК України). Як вбачається з довідки ВТЕК КНТЕУ №562 від 15.09.2014 року неповнолітня [PERSON] є студенткою 1 курсу Вінницького торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету напряму підготовки «Готельно-ресторанна справа» за спеціальністю «Ресторанне обслуговування» денної форми навчання за контрактом (а.с.7). Згідно п.п.4.2, 4.3 договору про навчання (підготовку) №9 від 12.08.2014 року (а.с.8-9) загальна вартість освітньої послуги становить 15 990 грн. Замовник вносить плату в безготівковій формі поетапно, а саме: 1 курс (з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року) 5 300 грн., так: 1-й етап оплати 2 650 грн. (при укладенні цього Договору); 2-й етап оплати 2 650 грн. (не пізніше 01.02.2015 року); 2 курс (з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року) 5 330 грн., так: 1-й етап оплати 2 650 грн. (не пізніше 01.06.2015 року); 2-й етап оплати 2 680 грн. (не пізніше 01.02.2016 року); 3 курс (з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року) 5 360 грн., так: 1-й етап оплати 2 680 грн. (не пізніше 01.09.2016 року); 2-й етап оплати 2 680 грн. (не пізніше 01.02.2017 року). Згідно квитанції №0.0.291731932.1 від 23.08.2014 року позивачкою уже понесено додаткові витрати на дитину, які полягають у здійсненні оплати за навчання (1 курс, 1 етап) у розмірі 2 650 грн. відповідно до умов договору (а.с.10). Таким чином, відповідач зобов'язаний компенсувати позивачці 1/2 частину плати за 1-й семестр 1 курсу навчання доньки у розмірі 1 325 грн. (2 650 грн. : 2 = 1 325 грн.). Окрім того, з урахуванням положень п.п.4.2, 4.3 договору про навчання (підготовку) №9 від 12.08.2014 року, з відповідача слід також стягувати додаткові витрати, пов'язані з оплатою навчання дитини у навчальному закладі у майбутньому наступним чином: до 01.02.2015 року - 1 325 грн.; до 01.09.2015 року - 1 325 грн.; до 01.02.2016 року - 1 340 грн.; до 01.09.2016 року - 1 340 грн.; до 01.02.2017 року - 1 340 грн. А тому, з огляду на вищенаведене, та враховуючи, що позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Тому, витрати, понесені позивачкою на правову допомогу у розмірі 250 грн., що підтверджується квитанцією №320 від 10.09.2014 року, виданою адвокатом [PERSON] (а.с.11) також підлягають стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 243 грн. 60 коп. судового збору, від сплати якого звільнено позивачку. На підставі викладеного та

Outcome: approved