Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

22 травня 2015 року до суду звернулась [PERSON], з позовом до [PERSON], про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON], посилається на те, що вона з 2005 року, згідно ордеру № 45 від 25.09.2005 року на жиле приміщення є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат, площею 40.38/65.46 кв.м. Зазначений ордер було видано на сім'ю у складі трьох чоловік: позивачки [PERSON], (квартиронаймач), [PERSON], (дочки квартиронаймача) та [PERSON], (онука квартиронаймача). На разі у даній квартирі зареєстрований її онук [PERSON], 1994 року народження, який у спірній квартирі не проживає з 2014 року, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не має. Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Позивачка одноособово проводить їх сплату. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинить, оскільки останній добровільно спірним жилим приміщенням не користується без поважних причин. У зв'язку із чим та на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. У судове засідання [PERSON], не з'явилася подавши письмову заяву до суду стосовно розгляду справи за її відсутності. Просить задовольнити заявлені вимоги до відповідача у повному обсязі, із підстав, що наведені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про час, день і місце розгляду справи через оголошення у пресі про, що свідчить опублікування оголошення в газеті «Житомирщина» від 28.07.2015 року № 73-74 (20439) про виклик до суду, (а.с.17). Так відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, з якої слідує, що відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності відповідача на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Представник третьої особи - Новобілокоровицької селищної Ради Олевського району Житомирської області у судове засідання також не з'явився подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Приписами ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON], на підставі ордеру № 45 від 26.09.2005 року є одноособовим квартиронаймачем ізольованого житлового приміщення, загальною площею 40.38/65.46 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). Квартира [ADDRESS] з 26.09.2005 року знаходиться на балансі Новобілокоровицької селищної ради Олевського району Житомирської області. Оплату зазначеного житлового приміщення, його утримання та комунальні послуги здійснює одноособово [PERSON], по особовому рахунку відкритому на її ім'я (а.с.6,7). З 2005 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], 1994 року народження (а.с.3). Однак з 2014 року відповідач [PERSON], у спірній квартирі не проживає, виїхав із неї, і на разі місце проживання або перебування останнього не відоме, що стверджується довідкою Новобілокоровицької селищної Ради Олевського району Житомирської області № 1659 від 20.05.2015 року та актом обстеження умов проживання [PERSON], за адресою [ADDRESS], складеного комісією Новобілокоровицького багатогалузевого комунального підприємства Олевського району Житомирської області (а.с.4,5). Із довідки Форми № 20 Укрпошти (а.с.11) слідує, що відповідачу не вручено судову повістку у зв'язку із тим, що абонемент - [PERSON], за зазначеною адресою не проживає. Положеннями ст.71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Так, із матеріалів справи вбачається та встановлено в судовому засіданні, що з 2014 року [PERSON], у спірній квартирі, розташованій за адресою [ADDRESS] не проживає, і місцезнаходження останнього не відоме, (а.с.4). Судом також не здобуто жодних доказів, які б підтверджували поважність причин, з яких [PERSON], не міг користуватися спірною квартирою, починаючи з 2014 року, тобто з дня вибуття відповідача та наявності особистих речей відповідача у спірній квартирі і виконання обов'язків [PERSON], як членом сім'ї, передбачених ст.64 ЖК України, пов'язаних із утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Обставин, які перешкоджали б відповідачу [PERSON], не проживати у спірній квартирі внаслідок неправомірних дій позивачки [PERSON], судом не встановлено. Отже, відповідач утратив інтерес до спірної квартири, як до місця своєї реєстрації та самостійно вибув із неї. Таким чином, і у даному випадку судом встановлено, що відповідач дійсно відсутній у спірній квартирі без поважних причин більше шести місяців, тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що відповідач втратив право на користування спірним жилим приміщенням. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Outcome: approved