Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

22 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21 листопада 2003 року. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час однією сім'єю сторони не проживають. Сім'я фактично розпалась, основою розпаду сім'ї стало те, що сторони не зійшлись характерами. Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам та дитини, тому вона звернулась до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі, позов підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 25,37 ). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, причин неявки не повідомив. Останній належним чином був повідомлений про час, день і місце розгляду справи шляхом публікації у газеті «Урядовий кур'єр» від 07 лютого 2018 року № 26 (а. с. 35-36). Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. В силу ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Куп'янського міського управління юстиції Харківської області, про що складено відповідний актовий запис за № 155. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а. с. 5). Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Зі місту довідки, виданої виконавчим комітетом Білопільської міської ради від 22 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON], 1980 року народження, зареєстрована в [ADDRESS] разом з донькою - [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на критерії шлюбу та сім'ї, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з даним позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи та заяви позивача, вона не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї, поновлення шлюбних відносин та подальше спільне проживання неможливо, так як суперечить інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з наявністю заяви позивача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні - [PERSON]. Від стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 640 грн. позивачка відмовилась. На підставі викладеного,

Outcome: approved