overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

22.07.2015 [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. 22 січня 2016 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким позов задоволено частково. Визнано незакінчений будівництвом житловий будинок за адресою: вул. Лозова, 1, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Після оголошення судового рішення, зясувалось, що суд не вирішив питання про судові витрати. Встановлено, що позивач [PERSON] при зверненні до суду не сплачував судовий збір, оскільки є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії та у звязку з цим має пільги відповідно до положень ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» . У позовній заяві позивач зазначив ціну позову 160782 грн., як вартість спірного житлового будинку, згідно довідко ТОВ «Провідне бюро технічної інвентаризації» (а.с.13). На переконання суду, задоволена позовна вимога про визнання житлового будинку обєктом спільної сумісної власності сторін носить майновий характер, оскільки предметом спору є майно, що має вартісну оцінку. Відповідно до підпункту 1 пункту1 частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» з позовних заяв майнового характеру, поданих фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. В досліджуваній ситуації сума судового збору, що підлягає сплаті складає 1607,82 гривень, який відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

22.07.2015 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 23.01.1972 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Тривалий час вони проживали разом, проте втратили почуття поваги та любові один до одного, внаслідок чого шлюбні відносини припинені майже чотири роки тому та з 2011 року вони проживають окремо. Позивач стверджує, що шлюб існує формально, збереження сімї є неможливим, розірвати шлюб в органах РАЦС він позбавлений можливості через відмову відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягає на тому, щоб шлюб був розірваний, обставини викладені в позовній заяві повністю підтверджує. Він не бачить можливості збереження сімї, оскільки його сімя вигнала з власного будинку. Судові витрати він бажає залишити за собою. Відповідач в судове засіданні повторно не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без її присутності не надала. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подану позивачем заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 23 січня 1972 року у Виконавчому комітеті Кожанської сільської ради Оратівського районну Вінницької області, про що зроблений актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії І-БК № 277605, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві 18 березня 2015 року (а.с. 5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно з поясненнями позивача, що також підтверджується даними про реєстрацію сторін, сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач вважає, що примирення між ними неможливе, відповідач заперечень по суті позову не подала. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

22.07.2015 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 серпня 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач також зазначає, що з 7 січня 2015 року вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, разом не проживають. Позивач стверджує, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, який не виконував своїх сімейних обов'язків, зраджував, не приділяв уваги доньці. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, збереження сім'ї та примирення з чоловіком вважає неможливим. Вона вирішила, що самій їй буде легше виконувати ті сімейні обов'язки які на її думку мав виконувати її чоловік. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, пояснив, що також вважає неможливими їх примирення та збереження сім'ї, оскільки вони робили такі спроби, які виявилися невдалими. Вони з дружиною різні за характерами та мають різні погляди на життя, тому їх спільне життя не складалося, вони сварилися, мирилися та знову розходилися та вже тривалий час живуть окремо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 22 серпня 2012 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблений актовий запис № 1294, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

22.07.2015 р. [PERSON] звернулася з заявою до суду, в якій вказала, що 26.08.2014 р. померла її мати [PERSON], яка мешкала в с. Ізюмське Борівського району Харківської області. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина домоволодіння та земельні ділянки, розташовані на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області, яку заявниця повинна прийняти. Коли [PERSON] почала збирати документи для оформлення спадщини, зясувалося, що в свідоцтві про народження останньої її мати записана як [PERSON], а в свідоцтві про смерть записана як [PERSON]. В своїй заяві [PERSON] просить встановити факт, що померла 26.08.2014 р. [PERSON] є її матірю. В судовому засіданні заявниця підтвердила вищевикладене та підтримала заявлені вимоги. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борівського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються наявними у справі доказами: копією паспорту [PERSON] (а.с.4); копією свідоцтва про смерть [PERSON]С.(а.с.5); свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с.6): свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7); свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.9). Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно з п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України «суд розглядає справи про встановлення факту…родинних відносин між фізичними особами…».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернувся в інтересах [PERSON] з заявою про встановлення факту, того що вонає донькою [PERSON], померлого 26.01.2013 року в с. Романова Балка Первомайського району Миколаївської області. Заявлені вимоги мотивовані тим, що після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №20 по вул. Піонерській в с. Романова Балка Первомайського району Миколаївської області. Для оформлення спадщини вона звернулась до нотаріальної контори, де було виявлено, що в документах, підтверджуючих родинні звязку заявника та спадкодавця є розбіжності, а саме: вона не може надати оригінал свідоцтва про одруження, що підтверджує зміну прізвища з «Ніколенко» на «Ситнікову». Вказане свідоцтво нею було здано в червні 2012 року в Фроловський міський суд Волгоградської області при розгляді справи про розірвання шлюбу. 08.11.2012 року вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу, де її прізвище зазначено як «Ситнікова», в звязку з чим їй необхідно встановити факт родинних відносин. В судовому засіданні представник заявниці підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не заперечувала, пояснивши що вона являється матірю заявниці. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.5) видно, що [PERSON], помер 26.01.2013 року в с. Романова Балка Первомайського району Миколаївської області. Із копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.4) видно, що вона народилась 28.08.1971 року і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Із копії свідоцтв про одруження ( а.с.17) видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.03.1991 року і [PERSON] присвоєно прізвище «Ніколенко». Із ксерокопій свідоцтв про реєстрацію шлюбу та розлучення ( а.с.6,7) видно, що [PERSON] та [PERSON]. [INFO], зареєстрували шлюб 16.08.2005 року і після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «Ситнікова», а 08.11.2012 року між вказаними особами зареєстровано розірвання шлюбу і останній залишено прізвище «Ситнікова». На підставі викладеного, враховуючи те, що третя особа не заперечувала проти задоволення заявлених вимог то суд знаходить їх доведеними і підлягаючими задоволенню відповідно до вимог ст. 256 ч. 1 п.1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа Балтський районний сектор Головного Управління Державної міграційної служби в Одеській області, про визнання втратившим право на житло. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.1999 року він являється власником однієї третьої частини квартири [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстровано відповідача. З 28.07.1997 року [PERSON] в даній квартирі не проживає. На даний час йому необхідно, щоб відповідач змінив реєстрацію та виписався з його квартири, відповідач будь-яких прав на вказану квартиру не має, а його реєстрація у квартирі призводить до того, що він не може без його згоди прописати до неї інших людей і сплачує комунальні послуги з розрахунком проживання в даній квартирі відповідача. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування належною йому квартирою. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Балтського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області в судове засідання не зявилася, однак надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.1999 року (а.с. 6) позивач являється власником однієї третьої частини квартири [ADDRESS]. Як вбачається з довідки, виданої головою вуличного комітету від 20.07.2015 року, [PERSON] в м. Балта по вул. Механізаторів, 11/1 не проживає з 28.07.1997 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки відповідач не є співвласником частини квартири, не утримує її, а навпаки з 28.07.1997 року не проживає в даній квартирі, тому слід відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував тим, що з 21 грудня 2002 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим. Спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породжувало в сім'ї непорозуміння та конфлікти. З цих причин подружні стосунки фактично було припинено з травня 2015 року. Збереження шлюбу за викладених обставин він вважає неможливим, так як це суперечить його інтересам. Майновий спір відсутній. Посилаючись на викладене, позивач прохав розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності, позов підтримував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги визнала повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони 21.12.2002 року зареєстрували шлюб у Градизькій селищній раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 43. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Через виникнення непримиренних протиріч шлюбно-сімейні стосунки припинили з травня 2015 року, спільного господарства не ведуть, проживають за різними адресами. Від жодного з подружжя клопотання про надання терміну для примирення не надходило. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбних відносинах з 09.09.2011 року. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач не бажає. У звязку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Інших платежів аліментного характеру відповідач не має. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком дітей позивача: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], а.с.3, 4. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, - а.с.7. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON]щомісяцяаліменти з [PERSON]на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 2000 грн., до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина Богдана, [INFO] у розмірі 25% всіх видів заробітку (доходу). Позивач позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача з позовом згодна частково, вважає що аліменти повинні бути стягнуті в розмірі ? частини заробітку та за мінусом періоду коли дитина проживала разом з батьком. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 29.07.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], він якого має сина Богдана, [INFO], батьком якого є відповідач (а.с.2,3). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання сина Богдана, [INFO], до повноліття дитини на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначила, що 23.08.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню доньку- [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з липня 2014 року, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Позивач надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23.08.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дзержинська (а.с.4). Від шлюбу мають повнолітню доньку- [PERSON], [INFO] (а.с.5). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Спору про поділ сумісного майна не виникає. Крім того, збереження даного шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2500 грн.до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що проживали однією сімєю з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебували, від спільного проживання у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, змінив свої позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 400грн.. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти стягнення аліментів у розмірі 400грн. - не заперечує. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], 19.10.2005р. народження аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400грн. Судом встановлено, свідоцтвом про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved