Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

22.08.2019 позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором позики від 12.02.2011 у розмірі 15000 Євро та 3% річних у розмірі 699,04 Євро. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 12.02.2011 його дочка [PERSON] позичила в нього гроші 15000 Євро на придбання автомобіля «Пежо» 308 з номерним знаком [NUMBER] . Рішенням суду від 23.12.2016 даний автомобіль було визнано спільним майном подружжя. Вказану позику слід вважати спільним майном подружжя, оскільки укладення одним із подружжя договорів в інтересах сім`ї, що створюють для подружжя однакові права та обов`язки за такими договорами. Послався на те, що такі ж обставини були встановлені в постанові Апеляційного суду Львівської області від 22.08.2017 та у постанові Касаційного цивільного суду від 24.07.2019 у справі №459/1850/16-ц. 30.01.2018 він звертався з претензією до відповідачів повернути кошти. На даний час борг не повернуто. Тому просить стягнути суму боргу за розпискою та 3% річних в сумі 699,04 Євро. Ухвалою від 03.09.2019 у справі відкрито провадження. 19.09.2019 відповідач [PERSON] подав суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав. Вказав, що відповідачка [PERSON] є його колишньою дружиною. 23.05.2016 вони розірвали шлюб, після чого остання звернулась із позовом до суду про поділ майна. Рішенням суду від 23.12.2016 було поділено їхнє спільне майно, в тому числі визнано за ним право власності на Ѕ ідеальну частку автомобіля «Пежо» 308 з номерним знаком [NUMBER] . Зазначив, що жодної позики на цей автомобіль не було. Розписка написана позивачем пізніше, перед зверненням з позовом до суду. Також вказав, що згідно виписки по картці позивач зняв кошти зі свого банківського рахунку занадто завчасно, за 8 місяців до придбання спірного автомобіля. Крім того, у позивачки в той час були достатні доходи для придбання автомобіля. Також вважає, що слід дослідити оригінал розписки. Все це, на думку відповідача, викликає сумніви у достовірності спірної розписки. Щодо вимог про стягнення 3% річних, то вважає такі неправомірними і з тих причин, що у розписці зазначено, що коши надані без сплати відсотків за користування ними. Крім того, у розписці не вказано місце її складання, паспортних даних позичальника. Вважає всі долучені до позовної заяви документи недостовірними. 10.01.2020 відповідачка [PERSON] подала суду заяву про визнання позову. 10.01.2020 підготовче судове засідання відкладалось за клопотанням відповідача. 07.04.2020\~представник позивача\~ [PERSON] \~та представник\~відповідачки [PERSON] \~подали \~суду клопотання\~ про\~проведення \~підготовчого судового\~засідання у\~їх відсутності\~та призначити\~справу до\~судового розгляду.\~ 07.04.2020 та 27.08.2020 підготовче судове засідання відкладалось за клопотанням відповідача. Ухвалою від 10.09.2020 провадження у справі зупинялось на час проведення судової експертизи давності документу. 01.12.2020 матеріали справи з висновком експерта були повернуті до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 02.12.2020 провадження у справі поновлено. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 12.01.2021 підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, вказаних у ньому. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Пащук А.І. позов визнав. Вказав, що відповідачка не оспорює факт існування позики. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Вказав, що спірної розписки не існувало на час перебування в шлюбі та на час придбання автомобіля. Вважає, що така була написана після розірвання шлюбу. 09.07.2021 та 17.09.2021 представник відповідачки [PERSON] адвокат Пащук А.І. подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності відповідачки, яка визнала позов. В судовому засіданні 09.07.2021 позивач суду пояснив, що розписка була написана 12.02.2011 в його квартирі по [ADDRESS] . При її написанні інших осіб не було. В той же день передав дочці 15000 євро. Це були його особисті кошти. Вказав, що він регресник, з 1996 року має хорошу пенсію, працював, і мав збереження на рахунку в банку. Дочка в той час була приватним підприємцем. Кошти зняв на прохання доньки для придбання нею автомобіля. Під час придбання автомобіля не був присутній. На даний час кошти йому не повернуті. Раніше не звертався із вимогою про повернення коштів, бо не було потреби. Представник відповідача адвокат Мацей М.М. позов заперечив. Вказав, що розписка не відповідає формі, у ній не вказано паспортні дані осіб. Також вважає, що у відповідачки були більші доходи, а в позивача невеликі, що викликає сумніви в потребі та достовірності розписки. 17.09.2021 в судовому засіданні було відмовлено у клопотанні відповідачка про зупинення провадження у зв`язку із перебуванням відповідачки [PERSON] в зоні АТО. Представник позивача позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як видно із матеріалів справи відповідачка [PERSON] власноручно написала розписку, в якій зазначила, що 12.02.2011 отримала від позивача [PERSON] 1500 Євро, які зобов`язався повернути на першу вимогу без сплати відсотків за користування ними (а.с.5 т.1). 20.01.2018 позивач звертався до відповідачів із письмовою претензією щодо повернення коштів за вказаним договором розписки у розмірі 15000 Євро (а.с.38 т.1). Дану вимогу відповідачі не виконали, кошти не повернули. Так як з часу звернення з претензією до відповідачів 31.01.2018 по час складення позову 20.08.2019 відповідачі вимог за договором не виконали, тому позивач просить стягнути із них на підставі ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми, що становить: 15000 Євро (сума заборгованості) ? 3/100(%) ? 567(дні прострочення зобов`язання) / 365(кількість днів в році) = 699,04 (Євро) Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий проведений належним чином. Відповідач його заперечив лише з підстав недостовірності розписки та щодо зазначення у ньому, що позика надана без сплати будь-яких відсотків. Однак відповідач не ставив під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем. Крім того, сплата 3% річних від простроченої суми не є відсотками, визначеними договірними зобов`язаннями, а є гарантією виконання грошового зобов`язання, яка передбачена законом відповідно до ст.625 ЦК України. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Згідно із ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У відповідності із ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч.2 ст.640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом факту укладення договору. Згідно із ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Outcome: approved