Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

23.11.2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилось троє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Стверджував, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03.12.2012 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] та син [PERSON] проживають з ним (позивачем), а донька [PERSON] - з відповідачкою [PERSON] Вказував, що донька [PERSON], яка проживає з відповідачкою неодноразово скаржилася на поведінку матері, оскільки така часто вживає спиртне, приходить додому в нетверезому стані та виганяє доньку з будинку. Зазначав, що останні місяці донька [PERSON] стала проживати в нього. Для проживання і виховання такої створені належні умови, облаштована кімната, тощо. З огляду на наведене, просив суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дитини - доньки [PERSON], [INFO], разом з ним (позивачем) за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судовому засідання проти позову заперечила та просила суд в задоволенні даного позову відмовити у зв'язку з безпідставністю, так як дитину вона доглядає та належним чином забезпечує. Представник третьої особи - Раденицької сільської ради Мостиського району як органу опіки і піклування в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, де просив суд слухати справу у його відсутності, проти позову не заперечує. Крім того, за час слухання справи в суді, вказував, що у позивача є належні умови для проживання доньки [PERSON] та такий сприяє повноцінному розвитку власної дитини. Представник третьої особи - Мостиської РДА в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, однак за час слухання справи в суді таким було зазначено, що у обох батьків є усі необхідні умови для проживання дитини, коли стався інцидент, що дитина перейшла жити від матері до батька, оскільки дитини замкнута, малослівна та боязка, з нею працювали психологи, за висновком яких з'ясовано, що між дитиною та матір'ю мав місце інцидент, про який дитина не хоче говорити та на той момент категорично відмовлялася повертатися до матері, повідомляла, що хоче жити у батька у с. Раденичі. З огляду на наведене представником Мостиської РДА даний позов підтримано. Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи думку неповнолітньої дитини [PERSON], а також свідчення свідків по справі: старшої доньки сторін [PERSON], голови Крукеницької сільської ради [PERSON], сусіда ([ADDRESS]) [PERSON], брата відповідачки [PERSON], кузени відповідачки [PERSON], виховательки Крукеницького дошкільного закладу [PERSON], класного керівника [PERSON] (Крукеницької ЗОШ) [PERSON], оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу зокрема, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (сторони по справі), що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.10.2015 року (а.с.15). Після розірвання шлюбу сторін, дитина залишилася проживати з матір'ю [PERSON], а з вересня 2015 року дитина перейшла проживати до батька [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. Донька сторін [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в вересні мати її прогнала з будинку, сказавши, щоб вона ішла жити до батька. Мати при ній курить з подругами, п'ють, давали їй пити алкоголь. До матері приходили чужі дядьки. За час проживання мама робила з нею домашні завдання. Мати давала їй іноді гроші до школи. За час проживання мама її погано годувала. Мами не було часто вдома, приходила під вечір додому. Стверджувала, що в батька їй проживати краще і просить залишити її з батьком. Як встановлено судом, позивач має власний житловий будинок в с. Раденичі Мостиського району Львівської області, в якому окрім нього, проживають двоє старший дітей сторін - донька [PERSON] (на даний час перебуває на заробітках у Республіці Польщі) та син [PERSON] (на даний час проходить строкову військову службу), а також неповнолітня донька [PERSON] (а.с.4, 10). Позивач на даний час офіційно не працевлаштований, однак спроможний утримувати доньку, так як має відкритий рахунок в банку, де зберігається понад 5000 доларів США (а.с.8). Дитина навчається в 5 класі Раденицької НВК з жовтня 2015 року, де згідно характеристики вказаного закладу (а.с.11, 13) встановлено, що [PERSON] регулярно відвідує школу, задоволена умовами навчання, подружила з колективом класу; навчальним матеріалом володіє на середньому рівні навченості, виконує домашні завдання; батько приділяє належну увагу вихованню дитини, цікавиться справами доньки та класу; зовнішній вигляд дитини завжди охайний, всім необхідним приладдям для навчання учениця забезпечена. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов у житловому будинку позивача, що в с. Раденичі Мостиського району Львівської області, встановлено, що [PERSON] є дитиною-інвалідом та проживає з батьком з моменту як пішла від матері. Навчається в Раденицькій школі, відвідуючи постійно навчання. Навчається в міру своїх можливостей. Забезпечена усім необхідним для проживання, виховання та навчання. Додатково займається англійською мовою. Інколи за відсутності батька дитина перебуває під наглядом сусідки, або її повнолітніх дітей, з якими вони у дружніх відносинах. Крім того в даному акті вказано, що дитина замкнута та малослівна, не охоче розмовляє, спокійна. З пояснень дитини встановлено, що мати їй не дзвонить, а лише пише SMS-повідомлення. Дитина повідомила, що хоче проживати з батьком. (а.с.59). У відповідності до вимог ч.1, ч.3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Вирішуючи заявлений позов та опираючись на свідчення свідків по справі, судом встановлено, що як мати, так і батько мають необхідні житлово-побутові умови для забезпечення належного проживання дитини. Разом з тим, суд бере до уваги, що на даний час існує більша прихильність дитини до батька, який позитивно характеризується (а.с.9), аніж до матері, яка має шкідливі звички та схильність до вживання алкоголю, що, на думку суду, становить загрозу для належного виховання та розвитку дитини. Відтак, підсумовуючи все вищенаведене, беручи до увагу, думку неповнолітньої дитини [PERSON], яка в судовому засіданні висловила своє бажання проживати з батьком, враховуючи, що [PERSON] є дитиною-інвалідом та у відповідності до висновку органу опіки та піклування Мостиської РДА (а.с.5 - 7) її проживання з батьком відповідає її ж інтересам, суд приходить до переконання, що на даний час існують виняткові обставини для визначення місця проживання дитини з батьком, а не з матір'ю, і що таке не порушуватиме права дитини та відповідатиме її інтересам, сприятиме належним умовам її проживання, гармонійному розвитку, вихованню та навчанню, а також належному матеріальному забезпеченню. За таких обставин, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved