Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

22 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за розпискою. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09 липня 2014 року відповідач взяв у нього в борг суму 30000 гривень та зобов'язався повернути найближчим часом, що підтверджується розпискою від 09.07.2014 року. Відповідач зобов'язався повернути борг протягом 14 днів з дня пред'явлення йому вимоги про повернення боргу. До теперішнього часу боржник борг не повернув. На прохання повернути гроші в добровільному порядку не реагує. 15.10.2014 року відповідачу була направлена вимога про повернення боргу протягом 14 днів. Зазначений лист повернувся за невідомих причин. Вважає, що з його боку вжиті всі заходи з повідомлення відповідача про повернення боргу. Просить стягнути з [PERSON] суму боргу за розпискою у сумі 30000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, наполягав на позовних вимогах. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі . Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З оригіналу розписки від 09.07.2014 року вбачається, що [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУУМВС України в Донецькій області 25.11.2008 року, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 30000 гривень та зобов'язався повернути зазначену суму на першу вимогу протягом 14 днів з дня пред'явлення вимоги про повернення боргу (а.с.21). 15.10.2014 року позивачем [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням була направлена вимога про повернення боргу протягом 14 днів (а.с.7). Відповідно до ст.1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд проходить до висновку, що між позивачем та відповідачем належним чином виникли зобов'язання за договором позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Доказів того, що відповідач [PERSON] своєчасно виконав свої зобов'язання за розпискою щодо повернення грошових коштів позивачу [PERSON] суду не надано, на вимогу про повернення боргу грошові кошти не повернув. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що з боку позивач вжито всіх заходів з повідомлення відповідача про повернення боргу, тому приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу за договором позики від 09 липня 2014 року у розмірі 30000 гривень. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 300 гривень, що підтверджується оригіналом квитанції (а.с. 1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved