Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

23.03.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якому просить суд зняти арешт накладений постановою старшого слідчого Подільського РУ ГУ МВС України у м.Києві Сушко М.Р. від 15.05.2007 року в рамках кримінальної справи №07-6205 на квартиру [ADDRESS] та зняти арешт накладений постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м.Києві Поповичем О.П. від 15.02.2008 року в рамках розгляду кримінальної справи №06-9060 на квартиру [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що він являється спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] , яка була власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] , проте, у відповідності до постанови нотаріуса від 02.03.2020 року останній не може видати свідоцтво про прийняття спадщини за законом, у зв`язку із наявністю в реєстрі речових прав на нерухоме майно арешту на квартиру [ADDRESS] , накладеного постановою старшого слідчого Подільського РУ ГУ МВС України у м.Києві Сушко М.Р. в рамках кримінальної справи №07-6205 та арешту на квартиру [ADDRESS] накладеного постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м.Києві, Поповичем О.П. від 15.02.2008 року в рамках розгляду кримінальної справи №06-9060. Одночасно, органом досудового розслідування повідомлено про відсутність заперечень з приводу зняття обтяження на квартиру та те, що за результатами досудового розслідування, в рамках якого було накладено арешт, 28.03.2014 року слідчим Подільського УП ГУ НП у м.Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вказані обставини в своїй сукупності послугували підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 02.11.2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В своїх позовних заявах треті особи просять суд зняти арешт, накладений постановою старшого слідчого Подільського РУ ГУ МВС України у м.Києві Сушко М.Р. від 15.05.2007 року в рамках кримінальної справи №07-6205 на квартиру [ADDRESS] та зняти арешт, накладений постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м.Києві Поповичем О.П. від 15.02.2008 року в рамках розгляду кримінальної справи №06-9060 на квартиру [ADDRESS] . Мотивуючи свої позовні вимоги вказують, що кожний з них, як і позивач [PERSON] , являються власниками 1/5 частини квартири [ADDRESS] , проте, за аналогічних обставин не мають можливості розпорядитися власним майном, що послугувало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач та треті особи подали до суду заяви, в яких просили позови задовольнити та розглянути справу без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місцеі час судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань до суду не подано та у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб . Судовим розглядом встановлено, що постановою старшого слідчого Подільського РУ ГУ МВС України у м.Києві Сушко М.Р. від 15.05.2007 року в рамках кримінальної справи №07-6205 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . 13.02.2008 року старшим слідчим СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві Кир`яном Л.М. порушено кримінальну справу за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України, номер справи №06-9060. Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м.Києві Поповичем О.П. від 15.02.2008 року в рамках розгляду кримінальної справи №06-9060 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 21.02.2011 року у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про визнання права власності визнано право власності 1/5 частини квартири [ADDRESS] за позивачами. Листом від 25.11.2016 року Подільське Управління поліції ГУ НП у м.Києві повідомило про відсутність заперечень з приводу зняття обтяження на квартиру [ADDRESS] та одночасно зазначено, що за результатами досудового розслідування 28.03.2014 року слідчим Подільського УП ГУ НП у м.Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. [INFO] померла [PERSON] , яка була власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, спадкоємцем якої являється [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , яка була власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, спадкоємцем якої являється [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який була власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, спадкоємцем якої являється [PERSON] . [INFO] [PERSON] , яка була власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, спадкоємцем якої являється [PERSON] . Спадкоємці подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини, проте у відповідності до постанови нотаріуса від 02.03.2020 року, останній не може видати свідоцтво про прийняття спадщини за законом, у зв`язку із наявністю в реєстрі речових прав на нерухоме майно арешту на квартиру [ADDRESS] , накладеного постановою старшого слідчого Подільського РУ ГУ МВС України у м.Києві Сушко М.Р. в рамках кримінальної справи №07-6205 та арешту на квартиру [ADDRESS] накладеного постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м.Києві Поповичем О.П. від 15.02.2008 року в рамках розгляду кримінальної справи №06-9060. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначалось вище порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства. Проте, якщо арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача та третіх осіб, враховуючи, що 28.03.2014 року слідчим Подільського УП ГУ НП у м.Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в рамках якого накладено арешт та орган досудового розслідування не заперечує щодо зняття арешту майна. У статтті 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, що одночасно закріплено і в ст. 41 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. З огляду на зазначене, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених вимог позивачем та третіми особами, у зв`язку з чим позови слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved