Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

24.05.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі і гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди, заподіяної посяганням на гідність, честь та ділову репутацію в якому просив визнати, що нецензурна лайка, висловлена [PERSON] , [INFO] 13 години в [ADDRESS] в кабінеті заступника голови Бахмацької районної ради на адресу заступника голови Бахмацької районної ради Бондаря Анатолія Петровича, є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та стягнути з [PERSON] на його користь 9389 гривень 25 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної приниженням його честі, гідності та ділової репутації, 2689 гривень 40 копійок в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору та 3000 гривень в рахунок повернення коштів по сплаті за надання правової допомоги. В своїй заяві вказав, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.03.2019 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. Як встановив апеляційний суд, 21.12.2018 року близько 13 год. 00 хв. в м.Бахмач Чернігівської області по вул. Соборності, 42, в громадському місці, а саме, в кабінеті заступника голови районної ради [PERSON] , [PERSON] вчинив з останнім сварку, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинив дрібне хуліганство. Більш детально дії [PERSON] викладені на сторінці 3 вищезазначеної постанови, а саме: 21.12.2018 року до кабінету заступника голови Бахмацької районної ради увійшли депутати районної ради Сергієнко Д.В. та Брюховецький В.Б. з іншими особами, вони почали вимагати від [PERSON] , щоб він написав заяву про звільнення, здійснювали на нього тиск, нецензурно виражались в його адресу, хватали за сорочку, за галстук. [PERSON] допускав образливе чіпляння, виражався нецензурно, обмежував можливості [PERSON] відповідати на телефонні дзвінки та зателефонувати самому, як стаціонарний, так і мобільний, а саме: [PERSON] поклав руку на слухавку, стояв з правого боку від [PERSON] , а [PERSON] знаходився з лівої сторони. Також вони порозкидали меблі та документи, які попіднімали після приїзду працівників поліції. Вказані дії чули громадяни, які знаходились у приймальні. Після даного випадку працівники райради були спантеличені та не могли працювати. Дійсною причиною таких дій, є бажання змінити місцеву владу. Посилається на положення ч. 6 ст.82 ЦПК України, відповідно до якої вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зазначає, що факт вчинення відповідачем дій, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію підтверджується постановою суду, яка набрала законної сили. Протиправна поведінка [PERSON] викликала моральні страждання. Протягом кількох днів після інциденту він переживав нервові стреси, не міг нормально спати та працювати. Дії [PERSON] , направлені на приниження його честі, гідності та ділової репутації, вплинули на його психоемоційний стан, він пережив стрес. Відповідно до сучасних поглядів на стрес, він являє собою стан сильного і тривалого психологічного напруження, яке виникає в людини, коли її нервова система одержує емоційне перевантаження. Стрес дезорганізує діяльність людини, порушує нормальний хід її поведінки. Стрес, особливо якщо він є частим і тривалим, робить негативний вплив не тільки на психологічний стан, але й на фізичне здоров`я людини. Він є головним «фактором ризику» при прояві і загостренні таких захворювань, як серцево-судинні та захворювання шлунково-кишкового тракту. Будь яка несподіванка, яка порушує звичний плин життя, може бути причиною стресу. З точки зору деліктного права юридично значущою подією для відшкодування моральної шкоди є протиправна поведінка винної особи, яка призвела до появи у потерпілої особи негативних наслідків. Доказами вини [PERSON] у заподіянні моральної шкоди зазначає постанову Чернігівського апеляційного суду від 20.03.2019 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено з міркувань розумності та справедливості, відповідно до чинного законодавства України, яке регулює відшкодування моральної шкоди та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, умислу відповідача на заподіяння шкоди та глибини моральних страждань, заподіяних йому неправомірною поведінкою [PERSON] , який до того ж є депутатом Бахмацької районної ради і зобов`язаний дотримуватися правил депутатської етики, закріпленими в ст.8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Зокрема, він зобов`язаний керуватися в своїй діяльності та поведінці загальноприйнятими принципами порядності, честі і гідності; не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно органів місцевого самоврядування, окремих депутатів місцевих рад. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник- адвокат Ковалюх В.М. підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в змісті позовної заяви, посилаючись на наявність постанови Чернігівського апеляційного суду від 20.03.2019 року відносно [PERSON] за ст.173 КУпАП. Крім того, [PERSON] зазначив, що [PERSON] з іншим депутатом районної ради [PERSON] В [PERSON] Б., відносно якого також було складено протокол за ст. 173 КУпАП, а також іншими особами, після закінчення сесії районної ради 21.12.2018 року біля 13.00 години зайшли до його службового кабінету, як до публічної особи, який зачинили зсередини, з метою примусити написати заяву про звільнення в зв`язку з високою заробітною платою. Вважає, що звинувачення на його адресу з приводу розміру заробітної плати були безпідставними, оскільки її розмір визначається законом, а доплати та премії встановлюються шляхом погодження їх розміру на сесії районної ради. Всі витрати затверджуються шляхом голосування. [PERSON] та Брюховецький В.Б., як депутати, голосували на сесії за розмір премій та доплат. Він особисто, як заступник Бахмацької районної ради, не встановлює собі заробітної плати, а також премій та інших доплат. Двері відчинили тільки тоді, коли приїхали працівники поліції за викликом працівників районної ради. Більш детально про події, які відбувалися того дня в його кабінеті зазначено в постанові Чернігівського апеляційного суду від 20.03.2019 року відносно [PERSON] за ст. 173 КУпАП. 21.03.2019 року його повноваження, як заступника голови Бахмацької районної ради, були припинені достроково, в зв`язку з обранням нового голови районної ради. Також додав, що привселюдно на сесії вказане питання не вирішувалося, а претензії [PERSON] пред`являв в його службовому кабінеті, який був зачинений. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову і пояснив, що після закінченння сесії районної ради 21.12.2018 року він разом з іншим депутатом [PERSON] та представниками громадських організацій зайшли до кабінету заступника голови районної ради [PERSON] з приводу невдоволення розміром його заробітної плати та доплат, в зв`язку з чим вимагали написати заяву про звільнення. За такий розмір заробітної плати, який отримав [PERSON] , він особисто, як депутат районної ради, не голосував. В кабінеті відбувалася емоційна розмова, а також висловлювалася критика з приводу того, що така людина, як [PERSON] , не може бути представником громади. Він особисто не висловлювався нецензурною лайкою, перебуваючи в кабінеті [PERSON] , а зачепившись за стілець, сказав українські питомі слова, які є загальновживаними в українській мові. Він був уповноважений громадою, яка перебувала в сесійній залі, зокрема громадською організацією «Вогонь відродження» та « [INFO] АТО», вирішити питання щодо розміру заробітної плати заступника голови районної ради. На сесії такого питання не вирішував, оскільки ще не володів інформацію про розмір заробітної плати [PERSON] . Юридично таке звернення не було оформлено. Вважає, що негідна особа не може займати таку посаду. У визначений судом строк відповідач відзиву на позов не подав. Представник відповідача - адвокат Луєнко Ю.В. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки позивач є публічною особою, і слова, які вживав [PERSON] слід розцінювати як гостру критику з приводу службової діяльності позивача. Позовні вимоги в частині моральної шкоди вважає необґрунтованими, а її розмір не доведеним. Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтями 3, 68 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.03.2019 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. Як встановив апеляційний суд, 21.12.2018 року близько 13 год. 00 хв. [PERSON] в [ADDRESS] , в громадському місці, а саме, в кабінеті заступника голови районної ради [PERSON] , вчинив з останнім сварку, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинив дрібне хуліганство. Потерпілим при складанні протоколу відносно [PERSON] визнаний [PERSON] . Відповідно до ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Більш детально дії [PERSON] викладені на сторінці 3 вищезазначеної постанови, з пояснень потерпілого, а саме: 21.12.2018 року до кабінету заступника голови Бахмацької районної ради увійшли депутати районної ради Сергієнко Д.В. та Брюховецький В.Б. з іншими особами, вони почали вимагати від [PERSON] , щоб він написав заяву про звільнення, здійснювали на нього тиск, нецензурно виражались в його адресу, хватали за сорочку, за галстук. [PERSON] допускав образливе чіпляння, виражався нецензурно, обмежував можливості [PERSON] відповідати на телефонні дзвінки та зателефонувати самому, як стаціонарний, так і мобільний, а саме: [PERSON] поклав руку на слухавку, стояв з правого боку від [PERSON] , а [PERSON] знаходився з лівої сторони. Також вони порозкидали меблі та документи, які попіднімали після приїзду працівників поліції. Вказані дії чули громадяни, які знаходились у приймальні. Після даного випадку працівники райради були спантеличені та не могли працювати. Дійсною причиною таких дій, є бажання змінити місцеву владу. Враховуючи вищевикладене, факт вчинення відповідачем дій, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача підтверджується постановою Чернігівського апеляційного суду, яка набрала законної сили, виходячи з положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] є депутатом Бахмацької районної ради. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», яка врегульовує питання щодо депутатської етики, депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики: керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано; керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності; не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій, їх керівників та інших посадових чи службових осіб, депутатських груп, фракцій, окремих депутатів місцевих рад. Моральну шкоду позивач обґрунтовує протиправною поведінкою відповідача, яка викликала моральні страждання, оскільки після інциденту протягом кількох днів він переживав нервові стреси та не міг нормально спати і працювати, і яка також вплинула на його психоемоційний стан, внаслідок чого він переживав стрес. Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Частиною другою ст.16 ЦК України передбачені такі способи захисту цивільних прав та інтересів як: 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 9) відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до ст. 276 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та/або моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, що передбачено ст. 280 ЦК України. Згідно п. 6, абз 6 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Суди мають використовувати широкі можливості, що надає розгляд справи про захист гідності, честі та ділової репутації, для підвищення культури спілкування, з`ясовувати обставини поширенння недостовірної інформації і відповідно до ст. 211 ЦПК реагувати окремими ухвалами при встановленні фактів порушення закону. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. За приписами п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п.п 5, 9 вищезаначеної постанови відповідно до\~\~ загальних\~\~\~\~підстав\~\~\~\~ цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та\~\~ вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується\~\~ факт\~\~ заподіяння\~\~ позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення пепереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що діями відповідача, зокрема висловлюванням в брутальній, принизливій та непристойній формі щодо позивача, які порушують його особисті немайнові права,\~позивачу було завдано моральну шкоду, яку останній оцінює в 9389 гривень 25 копійок. \~ \~ \~ \~ \~ \~ При\~ \~визначенні розміру\~моральної \~шкоди,\~виходячи з\~принципу розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, що вказаний її розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав позивач у результаті дій відповідача, спрямованих на приниження честі, гідності та ділової репутації. При цьому суд також враховує, що [PERSON] на час скоєння правопорушення [PERSON] , був посадовою особою органу місцевого самоврядування, займав посаду заступника керівника голови районної ради та перебував на робочому місці. Події відбувалися в його службовому кабінеті в присутності інших осіб. Посилання представник відповідача - адвоката Луєнко Ю.В. та те, що слова, які вживав [PERSON] слід розцінювати як гостру критику з приводу службової діяльності позивача не заслуговує на увагу, оскільки критика та нецензурна лайка (ненормативна лексика) це різні речі: критика\~-розгляд якогось явища, предмета, особи; його аналіз та оцінка згідно з існуючими нормами, масштабами, цінностями, аналіз і оцінка когось чи чогось із метою виявлення та усунення вад, хиб; ненорматимвна лемксика (нецензурна\~лексика)-неприпустима лексика, яка перебуває поза нормальним стилем спілкування. За приписами ч. 1 та п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаєтся на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову- на відповідача. 03.04.2019 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 13). [PERSON] звернувся до суду з позовом про про захист честі і гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди, заподіяної посяганням на гідність, честь та ділову репутацію 24.05.2019 року (а.с. 3). Згідно квитанції № 344 від 22.05.2019 року [PERSON] сплатив адвокату Ковалюху В.М. 3000 гривень 00 копійок за надання правничої допомоги (а.с. 2,53). Згідно детального опису, який складено 24.05.2019 року, визначені види робіт правової допомоги та вказана їх вартість на загальну суму 3000 гривень 33 копійки (а.с. 14). Відповідно ч.ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Виходячи з положення п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000 гривень 00 копійок, в рахунок повернення витрат по сплаті за надання правничої допомоги, оскільки відповідачем не доведено неспівмірності вказаних витрат, а також 2689 гривень 40 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору, які підтверджені документально (а.с.1,2,53).

Outcome: approved