Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

22.10.2019 року позивач ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] на свою користь страхове відшкодування у розмірі 21 785, 84 грн., судовий збір у розмірі 1 921, 00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 13.01.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля марки «MITSUBISHI», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Opel Antara», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб марки «Opel Antara», д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 6075006-02-00-00 від 24.09.2018 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Opel Antara», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до рахунку СТО вартість відновлювального ремонту складає 32 155, 84 грн. На виконання умов договору добровільного страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунки СТО суму страхового відшкодування в розмірі 21 785, 84 грн. (з рахунку СТО було виключено накладку середнього бамперу у розмірі 10 370, 00 грн., так як дане пошкодження передувало даті настання дорожньо-транспортної пригоди. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника, що підтверджується Страховим актом № 01813-02 від 19.02.2019 року та Платіжним дорученням № 4185 від 19.02.2019 року. 14.01.2019 року позивач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди потерпілим [PERSON] , а також подано заяву про виплату суми страхового відшкодування. Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12.03.2019 року у справі № 752/1418/19, [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, яка набрала законної сили 25.03.2019 року. Після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до винної особи щодо відшкодування завданої шкоди у розмірі 21 785, 84 грн. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ на момент настання дорожньо-транспортної пригоди щодо транспортного засобу марки «MITSUBISHI», д.н.з. [NUMBER] , який належить відповідачу, не було укладено жодних договорів страхування цивільно-правової відповідальності. З метою досудового врегулювання цивільно-правового спору 15.07.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» направило до відповідача претензію № 5504 з проханням у добровільному порядку відшкодувати понесені збитки, але станом на дату подачі даної позовної заяви сума заборгованості не погашена. У зв`язку із вказаними обставинами позивач ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 21 785, 84 грн. Провадження у справі відкрито 03.02.2020 року, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін(а.с. 43-44). Представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у суду матеріалів справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання за адресою його місця проживання, що була вказана останнім на момент складання протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення 13.01.2019 року, а також розміщено оголошення на офіційному вебсайті судовав влада. Поштове відправлення повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про прничини повернення - за закінченням терміну зберігання. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.01.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода по проспекту Голосіївському, будинок 128 в місті Києві, за участю транспортного засобу марки «MITSUBISHI», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Opel Antara», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб марки «Opel Antara», д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 21). Між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 6075006-02-00-00 від 24.09.2018 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Opel Antara», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 15-20). 17.01.2019 року ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» було складено Калькуляцію № КА-3075 на замовлення потерпілого [PERSON] , відповідно до якої вартість робіт по ремонту транспортного засобу «Opel Antara», д.н.з. [NUMBER] та вартість запчастин (матеріалів) до цього ж транспортного засобу разом становлять 32 155, 84 грн. (а.с. 30). 19.02.2019 року Начальником сектору експертиз Департаменту врегулювання моторних ризиків ПрАТ «СК «ВУСО» [PERSON] було складено, а Заступником директора з супроводу подій Департаменту врегулювання моторних ризиків ПрАТ «СК «ВУСО» [PERSON] було затверджено Страховий акт № 01813-02 на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 6075006-02-00-00 від 24.09.2018 року (а.с. 32). Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунки СТО суму страхового відшкодування в розмірі 21 785, 84 грн. (з рахунку СТО було виключено накладку середнього бамперу у розмірі 10 370, 00 грн., так як дане пошкодження передувало даті настання дорожньо-транспортної пригоди), що підтверджується Платіжним дорученням № 4185 від 19.02.2019 року (а.с. 31, 33). Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника, що підтверджується Страховим актом № 01813-02 від 19.02.2019 року та Платіжним дорученням № 4185 від 19.02.2019 року (а.с. 32, 33). 14.01.2019 року позивач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди потерпілим [PERSON] , а також подано заяву про виплату суми страхового відшкодування (а.с.34). Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12.03.2019 року у справі № 752/1418/19, [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, яка набрала законної сили 25.03.2019 року (а.с. 24). Після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до винної особи щодо відшкодування завданої шкоди у розмірі 21 785, 84 грн. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ на момент настання дорожньо-транспортної пригоди щодо транспортного засобу марки «MITSUBISHI», д.н.з. [NUMBER] , який належить відповідачу, не було укладено жодних договорів страхування цивільно-правової відповідальності (а.с. 34). З метою досудового врегулювання цивільно-правового спору 15.07.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» направило до відповідача претензію № 5504 з проханням у добровільному порядку відшкодувати понесені збитки, але станом на дату подачі даної позовної заяви сума заборгованості не погашена (а.с. 35- 36). Відповідно до правил ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.01.2019 року, є доведеною, та не підлягає доказуванню. У зв`язку із вказаними обставинами позивач ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 21 785, 84 грн. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов`язаннями позовна давність для звернення до суду встановлюється тривалістю в три роки та починається від дня виконання основного зобов`язання (в даному випадку з моменту виплати суми страхового відшкодування). За інформацією позивача, на день звернення до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, відповідачем відшкодування не сплачено. Позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 21 785, 84 грн., судовий збір у розмірі 1 921, 00 грн. Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком, вважає його правильним та обґрунтованим. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача [PERSON] у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved