Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зазначивши, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції, актовий запис № 33. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через сварки на ґрунті відсутності взаєморозуміння, у зв'язку з чим з червня 2016 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім'ї між ними неможливо, спору щодо спільного майна немає. У зв'язку з наведеним просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності у підготовчому засіданні по суті, в якій зазначила про підтримання позовних вимог, наполягала на розірванні шлюбу між нею та відповідачем. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, звернувся з заявою, в якій повідомив про визнання позовних вимог, просив розглянути справу за його відсутності у підготовчому засіданні по суті. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання відповідно до положень ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 12 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції, актовий запис № 33(а.с. 19). Від шлюбу сторони мають трьох спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). З червня 2016 року з причини сварок на ґрунті взаємного непорозуміння сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. За таких обставин, суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, наполягають на розірванні шлюбу між ними, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, а також інтересам неповнолітніх дітей, які мають істотне значення, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне позивачу, за її заявою, залишити право іменуватися прізвищем «Сосницька».

Outcome: approved