Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

22 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства. Зазначила в заяві, що з 1960 року вона проживала однієї сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], у квітні 1966 року завагітніла від нього і [INFO] народила доньку - [PERSON]. За життя [PERSON] визнав себе батьком дитини, щомісячно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. [INFO] [PERSON] помер, однак за життя у встановленому законом порядку не встиг подати заяву про визнання себе батьком дитини, тому заявник [PERSON] прохає встановити факт батьківства [PERSON] щодо його дочки [PERSON]. Встановити даний факт можливо лише в судовому порядку, який необхідний заявникові для внесення відповідних даних до актового запису про народження дитини та оподаткування спадщини, отриманої від [PERSON], за нульовою ставкою як для члена сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення. Заявник [PERSON] була повідомлена про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилась. Разом з тим, справа судом розглянута з участю представника заявника [PERSON], яка надала пояснення і повідомила про те, що заявник [PERSON] підтримує доводи поданої заяви, прохає її задовольнити на підставі наявних у справі доказів (а.с.21,22). В судовому засіданні [PERSON], як представник заінтересованої особи - нотаріальної контори, погодився із доводами [PERSON], а тому не заперечував проти задоволення її заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Представники заінтересованих осіб - відділу ДРАЦС Куйбишевського РУЮ і Пологівської ОДПІ в судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.23,38). Від зазначених осіб не надходило заперечень проти задоволення заяви [PERSON]. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності заявника [PERSON] і представників заінтересованих осіб - відділу ДРАЦС Куйбишевського РУЮ і Пологівської ОДПІ. Суд, вислухавши пояснення осіб, які повинні брати участь у справі та з'явилися в судове засідання, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає справи про встановлення факту батьківства. Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Сімейний кодекс України (далі - СК України) набрав чинності з 01 січня 2004 року, тому його норми застосовуються до сімейних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Суд, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справи даної категорії, виходить з дати народження дитини, а тому застосуванню підлягають відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України). Відповідно до роз'яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно із ч.3 ст.53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що у 1960 році в с.Тернове Куйбишевського району Запорізької області відбулося весілля [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без реєстрації шлюбу. Після весілля сім'я постійно проживала в зазначеному населеному пункті (а.с.6). [INFO] у [PERSON] народилася дочка [PERSON], яка була записана на прізвище матері «[PERSON]» по батькові «[PERSON]», у свідоцтві про народження якої від 16 січня 1967 року в графі батько відсутній запис (прочерк) (а.с.3). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народився син - [PERSON] (а.с.33). З матеріалів справи, пояснень осіб, які беруть участь у справі, та показань свідків встановлено, що [PERSON] і [PERSON] разом із дітьми проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, навідувались у гості самі та приймали гостей у себе за місцем проживання, підтримували родинні стосунки. При цьому, [PERSON] визнав [PERSON] своєю дитиною, забезпечував її всім необхідним, надавав матеріальну допомогу на її утримання, однак за життя у встановленому законом порядку не встиг подати заяву про визнання себе батьком дитини. Крім того, у травні 1988 року разом із [PERSON] був присутній на весіллі дочки, яке відбулося у Республіці Молдова. Отже, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] за життя, у тому числі до 01 жовтня 1968 року, визнавав себе батьком [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, у зв'язку з чим відкрилась спадщина (а.с.5). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Факт, про встановлення якого просить заявник [PERSON], має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє внесення відповідних даних до актового запису про народження дитини - дочки [PERSON], а також надає підстави для оподаткування спадщини, отриманої від [PERSON], за нульовою ставкою як для члена сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення. Встановлення факту батьківства іншим способом, окрім судового, не виявляється за можливе. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що вимоги про встановлення факту батьківства є законними, обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved