Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

23.12.2016 року до Врадіївського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Доброжанівської сільської ради, [PERSON] районної державної адміністрації про визначення права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, а саме він просив визнати за ним право на земельну частку ( пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] померлої 31.12.2013 року в розмірі 5 га на території Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Обгрунтовуючи позовні вимоги він вказав про те, що 03.05.2012 року [PERSON] склала на його користь заповіт та заповіла йому все своє майно, а також все те, на що вона за законом матиме право. 31.12.2013 року [PERSON] померла та 23.09.2014 року він отримав свідоцтво на спадщину за заповітом на ? частку двокімнатної квартири. У грудні 2016 року він довідався, що спадкодавець з березня 1988 року була прийнята в члени колгоспу « Червоний прапор» Врадіївського району та на момент отримання Державного акту на право колективної власності на землю у 1995 році з членів колгоспу не вибувала, що давала право на земельну частку (пай) в даному підприємстві. У список осіб, що додався до вказаного акту помилково включена не була, що не позбавляє [PERSON] права на земельну частку (пай), а його як спадкоємця за заповітом успадкувати це право. Під час судового розгляду, позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити. Відповідач №1 у судове засідання не з»явився та надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач №2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Представник третьої особи, який був залучений до участі в справі відповідно до ухвали від 24.01.2017 року, до суду не з»явився та подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення просив постановити на розсуд суду. Заслухав пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази цивільної справи, суд вважає встановленими наступні обставини. 31 грудня 2013 року померла [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії І-ФП №180128 від 03.01.2014 року). 03.05.2012 року [PERSON] склала на користь позивача [PERSON] заповіт та заповіла йому все своє майно, а також все те, на що вона за законом матиме право ( копія заповіту від 03.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі №298). 23.09.2014 року позивач отримав свідоцтво на спадщину за заповітом на ? частку двокімнатної квартири, що належала спадкодавцю ( копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.09.2014 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1-538) Як вбачається з архівної довідки №03-11/Б-31 від 12.12.2016 року, виданої архівним сектором [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області, в документах архівного сектору є відомості про прийняття [PERSON] в члени колгоспу « Червоний прапор» з 19 березня 1988 року на посаду головного бухгалтера. Звільнена з посади 06.09.1994 року в порядку переводу на посаду завідуючої відділом економіки [PERSON] районної ради народних депутатів. Заяви та рішення щодо виключення [PERSON] з членів колгоспу немає. Вказане також підтверджується записами трудової книжки колгоспника №766 виданої на ім.»я [PERSON] Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі №Б-55/0-51/19-16 від 06.12.2016 року та копії Державного акту на право колективної власності на землю серії МК №05, Державний акт КСП « Червоний Прапор» Доброжанівської сільської ради було видано 09.11.1995 року №5. У Додатку №1 списку громадян-членів КСП « Червоний прапор», що додається до Державного акту, прізвище [PERSON] не значиться. Згідно архівних відомостей [PERSON] державної адміністрації, колгосп « Червоний прапор» перейменовано в КСП « Червоний прапор». Згідно рішення загальних зборів членів КСП від 04.01.2000 року №1 на базі реорганізованого КСП створено сільськогосподарський виробничий кооператив ( СГВК) « Світанок» (довідка архівного сектору райдержадміністрації №03-11/Б-31 від 12.12.2016 року ) Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 04.01.2017 року, відомості про СГВК « Світанок» відсутні. Як вбачається з виписки рішення засідання правління СГВК « Світанок» ( протокол №7 від 07.11.2000 року) [PERSON] зверталась з питання виділення земельного та майнового паю. За результатами розгляду звернення останній було відмовлено у зв»язу з відсутністю землі. За відомостями Доброжанівської сільської ради, на території сільради є землі запасу колективної власності для паювання в селі Новомиколаївське ( довідка №527 від 13.12.2016 року) Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що заяви відповідачів про визнання позову суперечать закону та у задоволенні позову необхідно відмовити на підставі наступного. Відповідно до ст. ст. 14, 41 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Указом Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08.08.1995 року встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Тобто особи, які на момент отримання Державного акту на колективну власність на землю були членами даного сільгосппідприємства і були внесені до списку осіб, що додається до вказаного акту, мають право на земельну частку ( пай). За змістом ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об»єктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Прийняття спадщини здійснюється в порядку передбаченому ст. 1268 ЦК України. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У роз»ясненнях, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разу його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, особа має право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов : - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до Списку осіб, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП Державного акта на право колективної власності на землю. За вимогами закону право на земельну частку (пай) виникає з часу отримання сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю разом з доданими до нього списками осіб, що мають право на земельну частку(пай). Право на земельний пай набувають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що за життя [PERSON] до суду з позовом про виділення їй земельної частки (паю) не зверталась. Питання щодо поновлення порушеного її права на земельну ділянку у судовому порядку нею не вирішувалось. Таким чином, встановив, що [PERSON], хоча і була членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю, за життя не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, вона є такою, що не набула права на земельну частку (пай), який згідно із законодавством може бути успадкований, а тому і у позивача не виникло права на спадкування земельного паю. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не доведено обгрунтованість позовних вимог, тому вимоги позивача є безпідставними, а його право на спадкування земельної частки (пай) не порушено. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України, залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed