Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

23 липня 2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В прохальній частині позову позивач просить суд постановити рішення, яким шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції 23.08.2013 року, актовий запис №527, серії [NUMBER] розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 23.08.2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , який був посвідчений Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Від спільного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] . З початку 2018 року їхні з відповідачем сімейні стосунки погіршилися і протягом останнього часу розладнались остаточно, оскільки між ними виникли непорозуміння у сімейних стосунках та у вихованні дитини. В наслідок чого виникли неналежні умови проживання та духовних і культурний розвиток дитини. Вони з відповідачем зовсім різні люди, у них різні погляди на сім`ю, сімейні відносини, на ведення сумісного господарства і виховання дитини, останнім часом вони не можуть знайти порозуміння навіть з самих незначних питаннях. З цього приводу в сімї постійно виникали сварки. У зав`язку з цим, вони почали віддалятися один від одного і поступово чоловік втратив почуття кохання до неї, внаслідок чого психологічна атмосфера між ними стала такою, при якій не можуть існувати сім`я. З січня 2019 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення сумісного господарства (а.с. 2). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2019 року було відкрито провадження по справі (а.с. 20). Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 24). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за №527, про що 23 серпня 2013 року видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу, серії [NUMBER] (а.с. 11). З свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 26 березня 2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] батьками, якої є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №371 (а.с. 10). Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь судового збору в сумі 768,40 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме в частині 50%, тобто в розмірі 384 грн. 20коп.

Outcome: approved