Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

23.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 07.10.2011 року у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 446. При цьому позивач посилається на те, що за останній рік шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені, сторони дотримуються різних світоглядних принципів. Позивач зазначає, що [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON]. Однак, примирення у подружжя не можливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримав та просить її задовольнити, пояснив, що у зв'язку із принципово різними поглядами сторін на життя та світогляд, збереження сім'ї неможливе. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 07.10.2011 року [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб, який зареєстрований у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 446 /свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]/ /а.с. 9/. [INFO] народився [PERSON], актовий запис про народження № 4442, що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 7/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримують понад рік, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання сина, його утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнала позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved