Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

24.06.2019 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом. 04.06.2019 року вона звернулася до державного нотаріуса з заявою, щодо оформлення спадщини, однак строк для прийняття спадщини нею був пропущений, тому вона отримала відмову в оформленні спадкового майна. Позивач, посилаючись на неможливість належного прийняття спадщини в установленому законом порядку та на ст. ст. 16,1261, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 4, 175, 177 ЦПК України, просить суд визначити для неї , [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання до Володарської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 27.06.2019 року провадження у справі за вказаним позовом було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 22.07.2019 року. За клопотанням позивача підготовче судове засідання відкладено на 02.08.2019 року . 02.08.2019 року в підготовчому судовому засіданні позивач заявила клопотання про залучення до справи співвідповідача: [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Судом клопотання задоволено, у зв`язку з чим підготовче судове засідання відкладено на 23.09.2019 року. В підготовче судове засідання 23.09.2019 року позивач не з`явилася, на адресу суду надійшла заява, якою вона просить суд розгляд справи провести без її участі. Підтримує позовні вимоги та просить суд позов задовольнити, визначивши два місяці додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини ( а.с . 64). Представник Володарської селищної ради Київської в підготовче судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений судом про місце та час його проведення. Своєю письмовою заявою просить суд розгляд справи провести без їх участі. Проти вимог позивача не заперечує ( а.с.23 ). Відповідач [PERSON] на адресу суду надіслав заяву, якою просить розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі ( а.с. 59). Відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приймає визнання позову відповідачем у справі. Виходячи з наведеного, суд, вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання . В підготовчому судовому засіданні, суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позиції позивача, відповідачів викладені у відповідних заявах, що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ( а.с.8). Після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом. За життя [PERSON] 16.01.2017 року склала заповіт, яким все майно , де б воно не було із чого б не складалось , і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповідала [PERSON] ( а.с.12). Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини , однак, пропустила визначений чинним законодавством строк такого звернення, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідь державного нотаріуса від 04.06.2019 року № 169/01-16, якою позивачу відмовлено в оформленні спадкового майна ( а.с.13). Так, у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності заведених спадкових справ відносно спадкового майна [PERSON] , яка померла [INFO] ( а.с.57). Отже, спадкодавець, [PERSON] , за життя зробила розпорядження щодо майна, належного їй на праві приватної власності, у вигляді заповіту. Відповідач [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги своєю письмовою заявою повідомив суд , що він на спадкове майно яке залишилося після смерті матері не претендує (а.с. 59 ). Позовні вимоги визнає. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. З огляду на зазначене, судом встановлено з матеріалів справи , що нотаріус не вчиняв дії для повідомлення позивачів про відкриття спадщини, та не здійснював їх виклик як спадкоємців за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 26 травня 2019 року, а до нотаріуса позивач звернулася 04 червня 2019 року ( а.с.13). З позовом звернулись до суду 24 червня 2019 року. Тобто фактично пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Крім того, Володарська селищна рада Київської області та відповідач [PERSON] визнали позов (а.с.23,59). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, та враховуючи незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , що є підставою для задоволення таких вимог (ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 ). Встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, визнання відповідачами позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі та визначає додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved