overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

23.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.08.1994 року. Під час перебування подружжя в шлюбі, народилось двоє дітей син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося та шлюбні стосунки припинені з 2012 року через несхожість характерів та поглядів на життя. Між ними виникла неприязнь, яка переросла в психологічну несумісність. [PERSON] прохає розірвати шлюб з [PERSON] В судовому засіданні позивач була відсутня, проте надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримала, прохає розірвати шлюб з відповідачем, та проводити судове засідання без її участі. Відповідач в судовому засіданні також був відсутній, проте надав до суду заяву відповідно до якої, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27.08.1994 року, про що свідчить свідоцтво про укладенню шлюбу серії [NUMBER] видане Новотроїцьким райвідділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, прізвище після укладення шлюбу [PERSON] змінила на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтв про народження у сторін є дві дитини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серій [NUMBER] та [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язанні спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно зі ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При таких обставинах справи, суд не вбачає можливості для надання сторонам строку для примирення, а тому шлюб повинен бути розірваним, оскільки, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

23.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить трудовий договір, укладений 30.06.2011 р. між нею та ТОВ «НВФ» БУДПЕРСПЕКТИВА» розірвати з дати винесення судового рішення в звязку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю «НВФ» БУДПЕРСПЕКТИВА» трудового законодавства. Зобовязати ТОВ «НВФ» БУДПЕРСПЕКТИВА» видати [PERSON] трудову книжку з записом про звільнення на підставі ст. 39 КЗпП України. Стягнути з ТОВ «НВФ» БУДПЕРСПЕКТИВА» судові витрати. В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги та прохала розірвати договір, укладений 30.06.2011 р. між [PERSON] та ТОВ «НВФ» БУДПЕРСПЕКТИВА» із записом «за згодою сторін» на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, суд про причину неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що 30.06.2011 року [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю «НВФ» БУДПЕРСПЕКТИВА» уклали трудовий договір, згідно якого [PERSON] прийнято на роботу на посаду інженера-кошторисника з посадовим окладом 1500 грн. та допущено до роботи. В трудовій книжці про це зроблено відповідний запис. Після виповнення дитині трьох років, [PERSON] планувала вийти на роботу, однак при зверненні до адреси за місцем реєстрації юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «НВФ» БУДПЕРСПЕКТИВА», двері приміщення були закриті, в подальшому їй було повідомлено, що підприємство припинило свою діяльність. 11 листопада 2015 року Товариству з обмеженою відповідальністю «НВФ» БУДПЕРСПЕКТИВА» було направлено заяву про звільнення, однак жодних дій, направлених на припинення трудових відносин відповідач не вчинив. Враховуючи вказане, [PERSON] позбавлена можливості отримати свою трудову книжку і працевлаштуватись на іншому місці роботи. Відповідно до ч. 3 ст. 38 КзПП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови трудового договору з цих питань. Позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю «НВФ» БУДПЕРСПЕКТИВА» знаходилися у трудових відносинах на підставі укладеного між ними 30 червня 2011 року безстрокового трудового договору, згідно з яким відповідач зобовязався надавати їй роботу та оплачувати її, а [PERSON] зобовязується виконувати її до тих пір, доки відповідач надає роботу. З того часу як відповідач припинив свою діяльність,за місцем реєстрації юридичної особи за адресою м. Полтава, вул. П.Комуни, 29 та за адресою знаходження робочого офісу за адресою м. Полтава, вул. Визволення, 17 не знаходиться, [PERSON] немає можливості розірвати трудовий договір, отримати трудову книжку та влаштуватися на інше місце роботи. Відповідно до ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

23.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON], вказувала, що вона є спадкоємицею за заповітом, пропустила строк для подачі заяви у зв'язку з тим, що не знала про складений заповіт [PERSON], яким заповіла все своє майно; в судове засідання позивачка звернулася письмово з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за її відсутності (а.с.2). Представник Мітлинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с. 20). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право власності на земельну частку (пай) із земель, що перебували у КСП ім. Карла Маркса с. Мітлинці Гайсинського району Вінницької області, вартістю 5952 грн. у розмірі 2.06 в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі (а.с. 3, 8). На випадок смерті 29.07.2003 року [PERSON] у Мітлинецькій сільській раді Гайсинського району Вінницької області склала заповіт за яким все своє майно, та те на що вона буде мати право на час смерті, заповіла дочці [PERSON] (а.с.12). Згідно повідомлення Гайсинської державної нотаріальної контори № 01/01-16 від 05.01.2016 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.18). Спірні відносини регулюються: - ч. 1 ст. 1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч. 3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивачки, їй необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

23.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 05.06.1993 року перебуває із відповідачем у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. Проте подружнє життя не склалося, так як відповідач не цікавився сім'єю. Понад сім років подружні відносини не підтримують, стали чужими, тому вирішила розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але 03.02.2016 року подав суду заяву, якою просив спір вирішити в його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечив. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Сторони одружилися 05.06.1993 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 8 у виконавчому комітеті Новоміської сільської ради Старосамбірського району Львівської області; при реєстрації одруження позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.4); мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. Судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо: позивач у с. Грабівниця, а відповідач - у селі Нове Місто Старосамбірського району; подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, це свідчить що сім'я розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам позивачки із-за невизначеності соціального статусу, неможливості влаштувати особисте життя і викликаного цим психологічного дискомфорту, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

23.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 16.11.2006 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на їх утриманні. Проте, із-за неналежного ставлення до неї відповідача порушила справу про розірвання шлюбу, а так як не працює, то самій буде важко утримувати дітей, тому змушена просити стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] показав, що хоч неофіційно, але працює та добровільно надає утримання дітям, проте не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Ст.180 Сімейного кодексу України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності із долученими до справи свідоцтвами про народження (а.с.3-4) сторони зареєстровані батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які згідно довідки виконкому Новоміської сільської ради № 1130 від 21.12.2015 року проживають із батьком та матірю по вулиці Садова 13 у селі Нове Місто Старосамбірського району. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживан-ня [PERSON], вона після закінчення університету з 2007 року не працює, проживає із чоловіком [PERSON], який їздить на заробітки до міста Київ, у будинку свого дядька [PERSON]; матеріально-побутові умови проживання сімї задовільні. Наведені докази у сукупності із визнанням позову відповідачем дають підстави для стягнення аліментів. Ст.181 СК України встановлений такий спосіб виконання батьками обовязку по утриманню дитини як присудження аліментів у частці від заробітку(доходу) матері чи батька, а відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], [INFO], отже молодий, здоровий; має дохід від сезонних заробітків, згоден і може сплачувати аліменти на двоє дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

23.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 16.11.2006 року перебуває із [PERSON] у шлюбі, від якого мають двоє дітей: [PERSON], 07.05. [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося, так як відповідач через ревнощі постійно бє її. Через таку поведінку відповідача зненавиділа його, подружні відносини припинили, тому вирішила розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та, крім того пояснила, що не буде миритися з відповідачем, оскільки навіть у час, на який суд зупиняв розгляд справи, він продовжував знущатися над нею, що змушувало її шукати захисту в поліції. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявиився, хоч був належно повідомлений про дату, час і місце слухання справи, тому суд зі згоди позивачки постановляє рішення в порядку, встановленому ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 16.11.2006 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 05 у селі Трушевичі Старосамбірського району Львівської області. У звязку із одруженням позивач змінила прізвище Косовська на [PERSON] (а.с.3); мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із показань сторін, даних у судовому засіданні 08.02.2016 року вбачається, що між ними відсутня довіра, повага. З метою збереження сімї сторін суд у відповідності зі ст.111 СК України зупиняв розгляд справи, проте у визначений судом строк взаємовідносини між сторонами не змінилися і позивач настоює на розлученні. Із долучених до справи документів відомо, що позивач на протязі 2015 року чотири рази та в 2016 році уже двічі у березні та квітні зверталася зі скаргами на неналежну поведінку відповідача до Старосамбірського відділення поліції і за її скаргами розпочато кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки, вони припинили подружні відносини, втратили одне до одного повагу, довіру, почуття, це свідчить що сімя розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам позивачки із-за ризику застосування відповідачем фізичного насильства до неї, викликає психологічний дискомфорт, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

23.12.2015 року в суд надійшла позовна заява ГІАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - Банк), в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації - Славкіної М.А. до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 22 918,79 гри., з яких: 15 463,57 грн. - заборгованість по кредиту; 224,15 грн. - проценти за користування кредитом в період з 06.09.2011 року по 30.11.2015 року; 7 231,07 грн. - пеня в період з 06.08.2014 року по 31.11.2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором з лінійним графіком повернення кредиту за напрямком автокредитування (Партер 1) №389/201 1 від 05.08.2011 року (далі - Договір), відповідачу надано кредит в сумі 79 300,00 грн. строком по 05.08.2016 року, а також передбачено щомісячну сплату частини кредиту, процентів з користування коштами та пеня, у випадку неналежного виконання умов Договору. Умови Договору відповідач належним чином не виконує, кошти не сплачує, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Ключинського К.Л. надійшла заява про розгляд справи без його участі.(а.с.73) Відповідач також не з»явився в попередні судові засідання, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

23.12.2015 року до суду звернулася Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Енергобанк [PERSON] в інтересах Публічного акціонерного товариства Енергобанк з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA № 08-001643-01 від 18.04.2012 року банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття карткового рахунку №26250509170801 у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 8900 грн. з відсотковою ставкою 35% річних, однак відповідач порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 14.12.2015 року склала в сумі 142456,17 грн., з якої заборгованість за кредитом в сумі 35400,74 грн., заборгованість за нарахованими доходами в сумі 107055,43 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 142456,17 грн., витрати на сплату судового збору покласти на відповідача, розглянути справу у відсутність свого представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

23.12.2015 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], в якому позивач просить суд визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване в Харківській області, Харківському районі, смт. Пісочин, вїзд [PERSON], 3. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, пояснивши, що відповідачі без поважних причин не проживають в житловому приміщенні, що належить позивачу на праві власності, оскільки на теперішній час мають інше постійне місце проживання. Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти позову, пояснивши, що хоча і проживають за іншою адресою але це приміщення не введено в експлуатацію і по своїй суті не може у повному обсязі відповідати вимогам щодо житлового приміщення, територіально знаходиться на тій саме земельній ділянці, що і житло, в якому відповідачі зареєстровані, тому просили суд повністю відмовити позивачу в задоволенні позову. Вислухавши у судовому засіданні учасників судового розгляду та дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. Житловий будинок, розташований в смт. Пісочин по вїзду [PERSON] № 3 Харківського району Харківської області: в 1/2 часті належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 липня 2015 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району та області [PERSON], реєстровий № 2-258, та в 1/2 частині на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 07 липня 2015 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району та області [PERSON], реєстровий № 2-260. За цією адресою зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - дружина та донька брата позивача [PERSON], померлого 15 жовтня 2015 року, що підтверджено копією будинкової книги. Згідно акту депутатів Пісочинської селищної ради від 11 грудня 2015 року відповідачі за зазначеною адресою не проживають з 2000 року, оскільки проживають в іншому будинку, який потім згідно рішення Пісочинської селищної ради Харківського районі Харківської області від 16 січня 2007 року виділений із домоволодіння відповідача в окремий обєкт нерухомого майна, якому присвоєно нову поштову адресу Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Транспортна 90-а. Ці обставини визнані сторонами у судовому засіданні, підтверджені наданими доказами тому суд вважає, що відповідно вимог ст. 405 ЦК України відповідачі втратили право користування житлом, що належить позивачу, а тому суд повністю задовольняє вимоги позивача і на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати в рівних частках по 243 гривні 60 коп. стягує з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

23.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 05.07.2008 року, мають одну неповнолітню дитину. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з листопада 2015 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимог підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та повне визнання позовних вимог, просила залишити їй прізвище «Баловнєва» Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Супоївської сільською радою Яготинського району Київської області, актовий запис № 06 ( а.с. 4 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 5 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~\~\~\~ України.

Outcome: approved