Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

23 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], який мотивує тим, що він є власником земельної ділянки загальною площею 02973 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] Сумської області. Власником сусідньої земельної ділянки загальною площею 0,2973 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] являється відповідач [PERSON] З 26.09.2015 року по 03.10.2015 року [PERSON] на своїй земельній ділянці викопав котлован під водойму, який примикає до річки Грунь, який заповнився водами річки та перетворився на ставок площею 0,02 га та глибиною близько 6 метрів. Дозвільних документів [PERSON] для будівництва ставка не отримував та не погоджував жодних проектних документів. Вважає, що відповідач, побудувавши ставок на своїй земельній ділянці на відстані 0,5 - 1,0 метра від межі із земельною ділянкою позивача, вчинив неприпустимий вплив на його земельну ділянку, що заважає її використанню за цільовим призначенням. За вимогами Земельного кодексу України, прибережна захисна смуга для ставків площею менш як 3 гектари встановлюється шириною 25 метрів. Отже, режим прибережної захисної смуги навколо ставка [PERSON] простягнувся на 24-24,5 метрів вглиб земельної ділянки позивача, таким чином, відповідно ч.2 ст.61 Земельного кодексу України позивач не може використовувати свою земельну ділянку для городництва. В зв'язку з чим, просить зобов'язати [PERSON] припинити неприпустимий вплив на його земельну ділянку, що заважає її цільовому використанню шляхом перебудови водойми таким, чином, щоб територія прибережної захисної смуги ставка відповідача не співпадала з територією земельної ділянки позивача, тобто ставок знаходився на відстані 25 метрів від лінії межі з його земельною ділянкою в строк до початку весняно - польових робіт до 01.05.2016 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав з вищевикладених підстав, просив задовольнити, пояснив, що він законослухняний громадянин і не може порушувати режим прибережної захисної смуги навколо водойми відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно на своїй земельній ділянці в кінці городу восени 2015 року викопав копанку, так як в тому місці городу (низина) земля була заболочена. При цьому ніяких дозволів у компетентних органів не брав. Порушень прав позивача не допускав, так як на рівні копанки у позивача також заболочена земельна ділянка, на якій позивач тільки косить сіно, а до його ораної землі (городу) від копанки близько 50 метрів. В зв'язка з цим просив у позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що копанку її чоловік викопав для вирощування водоплаваючої птиці, береги укріпив, і будуть укріплювати ще, шкоди позивачу не завдали. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки за адресою [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0976 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2973 га, що підтверджується державними актами серія [NUMBER] та серія [NUMBER], виданими на підставі рішення Чернеччинської сільської ради від 30.06.2011 року, зареєстрованими 25.09.2012 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0649 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,6965 га, що підтверджується державними актами серія [NUMBER] та серія [NUMBER], виданими на підставі рішення Чернеччинської сільської ради від 13.08.2010 року, зареєстрованими 25.05.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Із пояснень сторін у судовому засіданні та листів Чернеччинської сільської ради від 27.10.2015 року, Державної інспекції сільського господарства в Сумській області від 04.11.2015 року, Охтирської районної державної адміністрації від 24.02.2016 року (а.с.14, 20, 22) вбачається, що на своїй земельній ділянці, наданій для ведення особистого селянського господарства, [PERSON] викопав копанку орієнтованою площею 0,02 га. Управлінням контролю за використанням і охороною земель Державної інспекції сільського господарства у Сумській області було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні гр. [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] та встановлено, що дана копанка межує із земельною ділянкою [PERSON], яка огороджена металевою сіткою і відстань від копанки до металевої сітки складає в середньому 2-3 метри. В судовому засіданні сторони пояснили, що спору між ними щодо межі між належними їм земельними ділянками немає, а є спір стосовно близької відстані від копанки до земельної ділянки позивача. Відповідно до статті 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до ст. 10 ЦПК України, судом позивачу було роз'яснено, що він зобов'язаний довести суду свої позовні вимоги, а саме, довести загрозу заболочення та зсуву землі на його земельній ділянці внаслідок розташування на сусідній земельній ділянці копанки, для чого потрібно застосування спеціальних знань. Однак позивач відмовився заявляти клопотання про призначення відповідної експертизи, пояснивши, що підставою його позову є неможливість здійснювати ним городництво на належній йому земельній ділянці внаслідок обмеження Водним кодексом України такої діяльності у прибережних захисних смугах, якою на його думку стала його земельна ділянка. Відповідно до ч.2 статті 59 Земельного кодексу України, власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Водний кодекс України визначає штучно створену водойму (ставок) як водний об'єкт (ст.1). Стаття 58 Земельного кодексу України, стаття 4 Водного кодексу України встановлюють склад земель водного фонду, зокрема, землі, зайняті водними об'єктами та прибережними захисними смугами навколо водойм, відносяться до земель водного фонду. За змістом статей 60-61 Земельного кодексу України, прибережні захисні смуги встановлюються навколо водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності. Зокрема, прибережні захисні смуги встановлюються навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Прибережні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, зокрема, забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво. Відповідно до статті 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Судом встановлено, що відповідач жодних дозвільних документів на влаштування ставка на своїй земельній ділянці, наданій для ведення особистого селянського господарства, не отримував, питання зміни цільового призначення або виду угідь у компетентних органах не порушував. Таким чином, позивачу немає підстав на своїй земельній ділянці із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» дотримуватися режиму обмеженої господарської діяльності, що встановлюється для прибережних захисних смуг навколо водойм з метою їх охорони від забруднення і засмічення та збереження їх водності. Правова позиція ВСУ №6-171цс14 від 05.11.2014 року, на яку посилається позивач, про те, що відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, стосується іншої ситуації, а саме, коли земельна ділянка водного фонду неправомірно передається у власність громадянину для ведення особистого селянського господарства. Отже, суд дійшов висновку про відмову в позові про захист порушеного права в обраний позивачем спосіб. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed