Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

23 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2010 року встановлено, що він є батьком [PERSON], [INFO]. Виключено з актового запису № 51 від 10.02.2010 року про народження дитини [PERSON] відомості про батька [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з 26.03.2010 року. 21.08.2010 року він уклав шлюб з [PERSON]. Від спільного проживання у шлюбі з [PERSON] у них народилися двоє синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 12.09.2017 року Охтирським міськрайонний судом Сумської області винесено судовий наказ про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 28.08.2017 року. На даний час він працює на підприємстві ПАТ «Охтирканафтогаз», де отримує заробітну плату, з якої вираховуються аліменти на утримання всіх трьох його дітей. Вважає, що змінилися обставини, які досліджував та яким надавав свою юридичну оцінку суд під час винесення судового рішення від 18.05.2010 року про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO], оскільки у нього народилися ще двох дітей. В звязку з цим просить суд змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2010 року по цивільній справі 2-623/2010 р. та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що вона дійсно з позивачем має спільного сина [PERSON], на утримання якого позивач за рішенням суду від 18.05.2010 року сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно. Вважає, що жодних підстав для зменшення аліментів немає, оскільки позивач офіційно працює, отримує стабільну заробітну плату, проживає у будинку з дружиною та двома дітьми. Особисто ж вона хоча і дійсно працює, однак отримувана нею заробітна плата незначна, і жодних інших джерел доходу вона не має. Зазначила також, що на її думку [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] з метою, щоб в подальшому порушити питання про зміну розміру аліментів на сина [PERSON], 2009 року, а фактично позивач зі своєю дружиною та двома дітьми проживають разом. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами погодилася повністю, просила позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] мають спільного сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2010 року сплачує аліменти в розміні 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.03.2010 року. (а.с.5). 21 серпня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с.7). Від спільного життя [PERSON] та [PERSON] мають двох синів: [PERSON], [INFO] (а.с.8) та [PERSON], [INFO] (а.с.9). З довідок ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Охтирканафтогаз» №18-01/5067 та №18-01/5068 від 18.10.2017 року вбачається, що [PERSON] за 2016 рік була нарахована заробітна плата в розмірі 97627,35 грн., відраховано аліменти в розмірі 19798,55 грн.; за 9 місяців 2017 року нарахована заробітна плата в розмірі 96871,43 грн., відраховано аліменти в розмірі 21417,49 грн. (а.с.13). Судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки ДП «Охтирський КХП» Державного агентства резерву України відповідачка [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді оператора котельні 5 розряду та загальна сума її доходу за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року без урахування аліментів становить 18267,01 грн. (а.с.19). З довідки про доходи КЗ «Охтирська ЦРЛ» №278 від 08.11.2017 року вбачається, що [PERSON] працює в КЗ «Охтирська ЦРЛ» на посаді медстатистика б/к та загальна сума її доходу за період з 01.05.2017 р. по 31.10.2017 р. за винятком аліментів становить 10173,78 грн. (а.с.32). Як зазначила відповідачка в суді, вона не одружена, проживає з сином, інших доходів не отримує. Про це сторони не заперечували в суді. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №103736608 ввід 14.11.2017 р. вбачається, що [PERSON] на праві власності належать земельна ділянка площею 0,3193 га та земельна ділянка площею 3,7080 га, які він передав у оренду ПСП «Комишанське» строком на 25 років та отримує орендну плату у розмірі 5 відсотків нормативно грошової оцінки землі (а.с.39-42). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових\~\~можливостей умов життя, необхідних для\~\~розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із сторін. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON], у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав належних доказів, які б підтверджували, що його матеріальне становище погіршилось. Навпаки, в суді було встановлено, що позивач має постійну роботу, отримує стабільну заробітну плату та має на праві приватної власності дві земельні ділянки, які передав у оренду ПСП «Комишанське» строком на 25 років та отримує орендну плату у розмірі 5 відсотків нормативно грошової оцінки землі. Згідно зі\~ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого сімейного життя. При цьому, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 5 протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Отже, при зменшенні розміру аліментів та при фактично збільшеному розмірі доходів позивача, дитина [PERSON] буде отримувати аліменти в меншому розмірі, ніж діти [PERSON] та [PERSON]. На переконання суду середньомісячний доход на кожного члена сімї позивача приблизно такий же як і середньомісячний доход на кожного члена сімї відповідачки. Крім того, малолітні діти [PERSON] та [PERSON], на відміну від неповнолітнього сина [PERSON], проживають у повній сімї з батьками, які перебувають у шлюбі, зростають в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості,оскільки позивач не тільки сплачує аліменти на їх утримання, але і бере участь у їх матеріальному забезпеченні та вихованні. Натомість на утримання свого сина [PERSON] як в судовому засіданні вказав сам позивач, [PERSON] ніякої іншої допомоги крім аліментів не надає. Вказані обставини свідчать про те, що зменшення розміру сплачуваних аліментів на утримання сина [PERSON] не відповідатиме в першу чергу інтересам самої дитини, що є неприпустимим. З огляду на вищевказані норми національного права та встановлені обставини справи, суд вважає, що зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам спільного сина сторін у справі [PERSON], [INFO], ставить його у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення, погіршуючи положення самої дитини в порівнянні з тим рівнем аліментних виплат, які мають місце до їх зменшення судом. За таких обставин, фактичне втручання держави у спосіб зменшення сплачуваних на дитину аліментів в судовому порядку не є необхідним ні в інтересах самої дитини, ні в інтересах дотримання розумного балансу між виплатами для всіх неповнолітніх дітей, які сукупно здійснює платник. Крім того, суд не вбачає сукупності виняткових та істотних обставин, які б на стороні позивача обґрунтовували підстави для зменшення розміру сплачуваних ним аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], натомість за встановленими обставинами справи спостерігається покращення майнового становища платника, що виключає наявність обґрунтованих підстав саме для зменшення розміру аліментів. Посилання позивача на те, що відповідно до приписів ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, який застосовується до виконання вказаного судового рішення, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами, суд не може прийняти до уваги, оскільки у відповідності до норм ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Такі ж норми передбачено ч.3 ст. 128 КЗпП України. Суд вважає, що права позивача не порушені. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням всіх обставин справи, принципів розумності, справедливості та виваженості, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed