Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

23 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання\~шлюбу укладеного\~між ним\~та відповідачем\~ [PERSON] ,\~який було\~зареєстровано 06 вересня 2003 року у виконавчому комітеті Обавської сільської ради Мукачівського району у Закарпатській області, актовий запис № 11. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння. розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Між подружжям постійно виникали суперечки. що зробило неможливим спільне проживання, у зв`язку з чим з серпня 2018 року спільне проживання та ведення спільного господарства припинено. За час шлюбу у позивача з відповідачем народилося двоє дітей, син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] , які на даний час проживають разом з позивачем. Крім того, просить після розірвання шлюбу відновити дружині дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подано заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити, а в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої\~ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 06 вересня 2003 року укладено шлюб у виконавчому комітеті Обавської сільської ради Мукачівського району у Закарпатській області, актовий запис № 11 (свідоцтво про шлюб серії № [NUMBER] , а.с.7). Відповідно до статей 12,13 ЦПК України\~сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, зі сторони відповідача відсутні заперечення щодо розірвання шлюбу, відповідач жодного разу не з`явилася в судові засідання та не просила суд про надання строку для примирення, сторони з серпня 2018 року проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, та позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Хоча, позивач і наполягає на відновленні дошлюбного прізвища дружини « [PERSON] », однак, відповідачем не подано заяви чи клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища, тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище « [PERSON] ». Вимоги про стягнення з відповідача судового збору позивачем не заявлено, відтак такий слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed