Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

21 травня 2019 року представник позивача [PERSON] адвокат Гостренко С.Д. звернулася до суду з позовом до Бахмутської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , а інша ј частина цього житлового будинку належить позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1204 від 13 квітня 1991 року. Позивач є єдиним спадкоємцем, як за законом, так і за заповітом, складеним спадкодавцем [PERSON] на користь позивача 13 квітня 1991 року за № 1-1208. Позивач у встановлений законом термін звернувся до державного нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, але державний нотаріус Першої бахмутської державної нотаріальної контори Шеллар В.Л. 07 травня 2019 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадщину. Однак, позивачу не відомо, де знаходяться правовстановлюючі документи на ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , а також і на ј частину цього житлового будинку, яка належить позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1204 від 13 квітня 1991 року. За життя ці документи були у спадкодавця і позивачу невідомо, куди вони зникли. Отримати дублікат свідоцтва про право власності за законом № 1-1204 від 13 квітня 1991 року на ј частину жилого будинку [ADDRESS] неможливо, оскільки свідоцтво за 1991 рік знаходиться на зберіганні в Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, який знаходиться у зоні проведення ООС. Оскільки іншим шляхом вирішити це питання неможливо, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою. У зв`язку із викладеним, просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на спадщину у вигляді ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] і на ј частину цього житлового будинку, яка належить позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1204 від 13 квітня 1991 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 13 червня 2019 року на 09-00 годину. 13 червня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 липня 2019 року на 10-00 годину. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягав та просив її задовольнити. Представник відповідача Бахмутської міської ради Соколовська О.В. у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. 10 червня 2019 року за № ЕП-1886 до суду надала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та проти задоволення позовних вимог не заперечує. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). [INFO] [PERSON] померла в м. Бахмуті Донецької області, про що Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 03 листопада 2018 року складено відповідний актовий запис № 1855 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. 13 квітня 1991 року та зареєстрованого у реєстрі за № 1-1208, [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] , зробила розпорядження, що ѕ житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташованого в [ADDRESS] , вона заповідає сину [PERSON] (а.с. 7). Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2016 року № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» м. Артемівськ перейменовано на м. Бахмут. Рішенням Артемівської міської ради від 25 листопада 2015 року № 6/74-1322, вулицю [PERSON] перейменовано на [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 1183 від 06 травня 2019 року, [PERSON] та його дружина [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] по день її смерті [INFO] (а.с. 8). Позивач [PERSON] з 12 вересня 1981 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 9-10). Відповідно до\~довідки Комунального\~підприємства «Артемівське\~бюро технічної\~інвентаризації» №\~1470,\~станом на\~31\~грудня 2012\~року,\~ѕ частини\~житлового будинку,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~належить [PERSON] \~(1/2\~частина \~на підставі\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~від 13\~квітня 1991\~року №\~1-1203;\~ј частина\~ на\~підставі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 13\~квітня 1991\~року №\~1-1204),\~а ј\~частина вказаного\~будинку належить\~ [PERSON] на\~підставі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 13\~квітня 1991\~року №\~1-1204\~(а.с.\~11), про що також свідчить копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 12-14). Постановою державного нотаріуса Першої бахмутської державної нотаріальної контори Шеллар В.Л. від 07 травня 2019 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно може бути здійснена тільки після подання правовстановлюючого документа про належність ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , спадкодавцю, а спадкоємець [PERSON] такого документа нотаріусу не надав у зв`язку із його відсутністю (а.с. 17). У відповідь на лист [PERSON] від 11 травня 2019 року про видачу дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину житлового будинку [ADDRESS] , виданого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1204 від 13 квітня 1991 року, йому було повідомлено, що це свідоцтво за 1991 рік було передано до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться у зоні проведення ООС. У зв`язку із чим, видати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину житлового будинку [ADDRESS] , виданого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1204 від 13 квітня 1991 року, неможливо (а.с. 16). Станом на 16 травня 2019 року ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складає 89660 грн. 00 коп., що підтверджується звітом про оцінку майна СОД ФОП [PERSON] від 16 травня 2019 року (а.с. 18). Згідно листа завідувача Першої бахмутської державної нотаріальної контори Шеллара В.Л., який надійшов на адресу суду 12 червня 2019 року за № 18215, Першою бахмутською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , за номером у нотаріуса 549/2018 від 15 грудня 2018 року, де з заявою про прийняття спадщини від 15 грудня 2018 року за № 1400 звернувся син померлої [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , а також з заявою про відмову від прийняття спадщини від 15 грудня 2018 року за № 1401 звернулася дочка померлої [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. До вказаного листа також додано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 06 червня 2019 року за № 56427496. Таким чином, суд вважає встановленим, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті його матері [PERSON] , оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно може бути здійснена тільки після подання правовстановлюючого документа про належність ѕ частини вказаного житлового будинку спадкодавцю, а спадкоємець [PERSON] такого документа нотаріусу не надав у зв`язку із його відсутністю. Крім того, отримати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину житлового будинку [ADDRESS] , виданого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1204 від 13 квітня 1991 року, позивач не має можливості у зв`язку із тим, що свідоцтво за 1991 рік було передано до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться у зоні проведення ООС. Відтак, позивач не має можливості вступити у спадкування в позасудовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 ЦК України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Визнання права власності на майно за померлим неможливе, оскільки це право не може бути зареєстроване. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті його матері [PERSON] . Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved