Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

23 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на 56,6/100 частки в праві спільної власності на земельну ділянку під кадастровим номером 5910136300:05:006:0032, що розташовується за адресою: м. Суми, вул. Войкова, буд. 20 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], а також визнати за нею право власності на виділені приміщення житлового будинку, що розташовується за адресою: м. Суми, вул. Войкова, буд. 20, а саме: Літера «А»: приміщення площею 5,9 м2; приміщення площею 7,5 м2; приміщення площею 4,2 м2; приміщення площею 7,4 м2; приміщення площею 10,7 м2; Господарчі будівлі: сарай літера «Б»; льох літера «н/г»; Ѕ частини вбиральні літера «Д»; Ѕ частини калітки №1; Ѕ частини заборів №2; в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 29 березня 2017 року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді частки у праві спільної власності на земельну ділянку та виділених у приватну власність приміщень житлового будинку з відповідними господарськими спорудами за адресою: м. Суми, вул. Войкова, 20. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на землю серія ЯМ №404283 від 23 грудня 2011 року. Право власності на виділені приміщення у житловому будинку набуте на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 08 листопада 2001 року, а право власності спадкодавця на Ѕ частину будинку посвідчувалося свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Після смерті матері, позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, однак оригінали правовстановлюючих документів на майно, яке успадкувала у неї відсутні. Дана обставина стала підставою для відмови державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на вимоги ст.ст. 1216,1225 ЦК України просить задовольнити позов. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] міська рада представника в судове засідання не направила, надала письмовий відзив, в якому просила врахувати судову практику та прийняти законне та обґрунтоване рішення, що не порушуватиме права [PERSON] міської ради. Третя особа Третя [PERSON] державна нотаріальна контора направила лист, в якому просить розглядати справу за відсутності представника, відзиву не подала. У порядку підготовки справи до розгляду, ухвалою суду від 29 січня 2018 року залучено до участі в розгляді справи у якості третіх осіб: [PERSON], [PERSON]. Третя особа [PERSON] в останнє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, відзиву чи письмових пояснень не надав. Відносно третьої особи [PERSON] було зясовано, що на час розгляду справи він помер. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 Кодексу. Судом встановлено, що 29 березня 2017 року померла [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з копії заповіту, 26 жовтня 2000 року [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] (а.с.19). Із наданих копій свідоцтва про народження, виданого 09 лютого 2002 року (а.с.14), довідки відділу РАЦС Зарічного районного управління юстиції від 26 січня 2002 року (а.с.15) та офіційно засвідченого перекладу з німецької копії запису з Родинної книги (а.с.16) вбачається, що [PERSON] Луізи Андріївни, змінила по батькові з Хашимівна на Андріївна, після укладення шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] Луіза Андріївна та [PERSON] це одна особа. Як вбачається з копії спадкової справи, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], звернувшись до нотаріальної контори у визначений законом строк (а.с.42 зворот). Крім позивача [PERSON], до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом звернулися чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 40-41 зворот). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] належали на праві власності Ѕ частина житлового будинку «А1» з відповідною частиною надвірних, господарчих та побутових будівель за адресою: м. Суми, вул. Войкова, 20 (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] належала приватизована земельна ділянка площею 474 кв. м, з яких 148 кв. м надано для будівництва та обслуговування житлового будинку, 326 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) за адресою: м. Суми, вул. Войкова, 20 (а.с.13). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми, від 08 листопада 2001 року (а.с.11) проведено розподіл домоволодіння та земельної ділянки між співвласниками [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Із копії технічного паспорту вбачається, що [PERSON] є власником 39/100 частки від домоволодіння розташованого за адресою: м. Суми, вул. Войкова, 20 та їй виділені приміщення: житлового будинку: Літера «А»: приміщення площею 5,9 м2, приміщення площею 7,5 м2, приміщення площею 4,2 м2, приміщення площею 7,4 м2; приміщення площею 10,7 м2; господарчі будівлі: сарай літера «Б»; льох літера «н/г»; Ѕ частини вбиральні літера «Д»; Ѕ частини калітки №1; Ѕ частини заборів №2 (а.с.17). Враховуючи викладене, суд вважає, що у справі надано достатньо доказів, що частина домоволодіння з господарськими будівлями за адресою: м. Суми, вул. Войкова, 20 належали на праві власності [PERSON]. Із копії державного акту на землю серії ЯМ №494283, виданого 11 січня 2012 року (а.с.18) вбачається, що [PERSON] є співвласником земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Войкова, 20, її частка у спільній власності складає 56,6/100 (а.с.18,21). При зверненні до Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та частину домоволодіння з господарським будівлями після смерті [PERSON], позивачці було відмовлено у видачі такого свідоцтва в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, та роз'яснено, що позивач може вирішити це питання лише в судовому порядку (а.с.10). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (черги спадкоємців за законом). Єдиним спадкоємцем за заповітом є позивач [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, інші особи також подали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] чоловік [PERSON] та син [PERSON], однак дані особи не є спадкоємцями за заповітом, і не довели своє право на обовязкову частку у спадщині. Судом встановлено, що позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом подачі у встановлений строк заяви про прийняття спадщини, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину в звязку з тим, що у неї не збереглися оригінали правовстановлюючих документів на майно, належне померлій. За таких підстав, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині визнання за нею права власності на виділені приміщення домоволодіння та господарських споруд та частку у праві спільної власності на земельну ділянку розташованих за адресою: м. Суми, вул. Войкова, 20 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 29 березня 2017 року. Судові витрати суд залишає за позивачкою.

Outcome: approved