overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

23 вересня 2015 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, який в подальшому уточнив, де вказав, що разом з відповідачем він є власником квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 травня 2003 року р.№7-03-073, виданого Державним підприємством заводом «Електроважмаш». Позивач бажає, щоб йому було визначено його частину в спільній сумісній власності в квартири [ADDRESS] та визнано за ним право на 1/2 частку вказаної квартири, оскільки всі співвласники мають по 1/2 частині квартири. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу в заочному порядку за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила. Приймаючи до уваги викладене, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.ст.197, 224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірна квартира складається з однієї кімнати загальною площею 18,3 кв. м (а.с.9). Відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] як приватна спільна сумісна власність. (а.с.7,8). Відповідно до ст. 355 Цивільного Кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.356 Цивільного Кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Позивач [PERSON], як власник має право на виділ йому частки у спільній власності на квартиру [ADDRESS], що не впливає на право власності інших співвласників та не зачіпає їх інтереси. Суд не стягує з відповідача судові витрати, оскільки вирішені майнові права позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

23 вересня 2015 р. позивачка звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, з яким вона перебуває з 2005 року в шлюбі, є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак кошти на їх утримання не надає. Оскільки відповідач офіційно не працює, інших утриманців не має, тому просить стягувати з нього на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач з позовними вимогами згідний. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак добровільно кошти на їх утримання не надає, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей і платника аліментів. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

23 вересня 2016 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції у Чернігівській області, за актовим записом № 160. У судове засідання позивач не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без участі позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі відповідача. Позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

23 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації №266 від 27 вересня 2002 року йому було передано у приватну власність земельні ділянки площею 2,275 га, що розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], та площею 3,169 га, що розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. При спробі розпорядитись цими земельними ділянками він виявив, що у Державних актах на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість - [PERSON], у зв'язку з чим він просить встановити факт належності йому зазначених Державних актів на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], який мешкає у с. Волинцеве Путивльського району, останньому належить земельна ділянка загальною площею 2,275 га, що розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району (а.с.7). Крім того, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], який мешкає у с. Волинцеве Путивльського району, останньому належить земельна ділянка загальною площею 3,169 га, що розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 листопада 1953 року прізвище заявника значиться [PERSON] (російською) (а.с.6). Згідно з паспортом громадянина України та пенсійним посвідченням прізвище заявника - [PERSON] (а.с.4-5). Відповідно до роз'яснення ПП «[PERSON]», [PERSON] повідомлено, що оформити договір оренди землі не можливо, оскільки поданий Державний акт на право власності на землю не дає змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.9). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

23 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Руднєвської сільської Ради народних депутатів від 28 жовтня 1999 року їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,691 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Оскільки заявник виявила бажання розпорядитись даною земельною ділянкою, а у Державному акті на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість - [PERSON], вона просить встановити факт належності їй зазначеного Державного акта на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не з'явилась, подала заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], яка мешкає у с. Руднєве Путивльського району, останній належить земельна ділянка загальною площею 3,691 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району (а.с.5). Згідно з паспортом громадянина України прізвище заявника - [PERSON] (а.с.4). Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру та витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 3,6909 га, під кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району, на підставі Державного акта про право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.7-10). Згідно з роз'ясненням ТОВ «Арго», [PERSON] повідомлено, що оформити договір оренди землі не можливо, оскільки поданий Державний акт на право приватної власності на землю не дає змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.6). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

23 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 жовтня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, за актовим записом № 479, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 087596. У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ЖД №214400 за актовим записом №57, виданий Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

23 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації №266 від 27 вересня 2002 року йому було передано у приватну власність земельні ділянки площею 3,053 га, що розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], та площею 0,516 га, що розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]. При спробі розпорядитись цими земельними ділянками вона виявила, що у Державних актах на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість - [PERSON], у зв'язку з чим вона просить встановити факт належності їй зазначених Державних актів на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не з'явилась, подала заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], яка мешкає у с. Волинцеве Путивльського району, останній належить земельна ділянка загальною площею 3,053 га, що розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району (а.с.7). Крім того, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], яка мешкає у с. Волинцеве Путивльського району, останній належить земельна ділянка загальною площею 0,516 га, що розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 13 серпня 1972 року прізвище заявника значиться [PERSON] (російською) (а.с.6). Згідно з паспортом громадянина України прізвище заявника - [PERSON] (а.с.4-5). Відповідно до роз'яснення ПП «[PERSON]», [PERSON] повідомлено, що оформити договір оренди землі неможливо, оскільки поданий Державний акт на право власності на земельну ділянку не дає змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.9). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

23 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті 25 липня 2013 року її матері [PERSON], яка за життя не зареєструвала видане їй свідоцтво про право на спадщину за законом. Представник відповідача ОМР у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 133431. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 20 листопада 2004 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори, [PERSON] після смерті [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/2 квартири. Спадкоємцем після смерті 25 липня 2013 року [PERSON] є її дочка [PERSON] Інших спадкоємців немає. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] звернулася до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, згідно з постановою нотаріуса від 21 травня 2014 року, їй було відмовлено у звязку з тим, що право власності на 1/2 квартири не зареєстровано. Згідно зі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати своє право шляхом оформлення спадщини у нотаріальній конторі, суд вважає, що спадкове право [PERSON] підлягає захисту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

23 вересня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частині його заробітку (доходу), тому що вони з відповідачем шлюб розірвали, відповідач не надає коштів на утримання сина який на її утриманні. Відповідач має постійне місце праці. В суді позивачка доводи позову підтримує повністю. Відповідач суді позов не визнає повністю, бо хоче, щоб його позбавили батьківських прав на сина.. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що шлюб між сторонами розірвано в 2004 році. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх неповнолітнього сина, який живе з позивачкою. Відповідач має постійне місце праці. . Дані обставини встановлені з пояснень сторін та письмових доказів свідоцтвом про народження сина, свідоцтвом про розірвання шлюбу сторін, довідкою про місце проживання сина сторін. Згідно ст.ст. 180, 182, ч.1, ч.2 ст.183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ними повноліття, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

23 вересня 2016 року Ананьївським районним судом Одеської області винесено рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області та Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області про поновлення строку для звернення в суд, про визнання права власності на земельну ділянку. Під час проголошення вступної та резулятивної частини зазначеного рішення у його резулятивній частині не було вказано про поновлення [PERSON] строку звернення до суду з позовною заявою. У судове засідання сторони не з'явились. За таких підстав суд може ухвалити додаткове рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи №491/861/16-ц, вважає, що необхідно винести додаткове рішення, в резулятивній частині якого вказати про поновлення [PERSON] строку звернення до суду з позовною заявою. Згідно зі ст. 220 ч.1 п.1 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

23 вересня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2008 року, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 687. Зазначає, що від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Зазначає, що з відповідачем не мешкають разом, шлюбні стосунки припинені з червня 2014 року. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 22 листопада 2008 року, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 687. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо з червня 2014 року. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved