Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

22.12.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 341 962грн. 86 коп., інфляційні збільшення 10600 грн. 84 коп., моральної шкоди в розмірі 20 000грн. 00коп. та попередніх судових витрат в розмірі 4500грн. 00коп., всього просила стягнути 377 063грн. 70коп. 02.01.2019 року відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва було відкрито провадження по справі. В судовому засіданні 11.12.2019 року представником позивача [PERSON] заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки позивач [PERSON] , [INFO] померла [INFO] та після її смерті відкрилась спадщина, представник позивача зазначає, що розгляд даної справи неможливий до закінчення строків прийняття та оформлення спадщини після померлої. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 11 грудня 2019 року клопотання представника позивача [PERSON] про зупинення провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів було задоволено, та зупинено провадження по справі. 28.02.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про поновлення провадження у справі, у зв`язку з тим, що зібрані усі необхідні документи, що підтверджують оформлення спадщини та отримання прав в якості правонаступника [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05.03.2020 року було відновлено запинене провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та призначено справу до судового розгляду на 24.02.2020 року. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05 червня 2020 року було замінено позивача по справі на [PERSON] . 03.07.2020 року ухвалою Святошинського районного суду м.Києва залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» (03062, м.Київ, проспект Перемоги, 65). Позов обґрунтовано тим, що 12 жовтня 2018 року, об 10 год. 50 хв., в місті Києві по вулиці Стиценка 21, сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний [PERSON] , автомобіль а саме HONDA CR-V державний номерним знаком [NUMBER] . В наслідок ДТП зазначений автомобіль отримав ряд механічних пошкоджень. Управління іншим автомобілем марки Nissan Almera з державним номерним знаком [NUMBER] здійснював [PERSON] [INFO] (надалі - Відповідач). 14.11.2018 року Святошинський районний суд м. Києва виніс постанову по справі №759/17123/18 про адміністративне правопорушення, стосовно [PERSON] , якою постановив визнати винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого алснику колісного траспортного засобу №8084 від 13.11.2018 року, вартість відновлювального ремонту становить 341 962грн. 86 коп. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 03 липня 2020 р. закрито підготовче судовне засідання та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи. Відповідачі у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 12.10.2018 року о 10 годині 50 хвилин Відповідач, керуючи автомобілем Nissan Almera з державним номерним знаком [NUMBER] , в м. Києві по вул. Стиценка 21, не врахувавши дорожньої обстановки, не обравши безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем HONDA CR-V з державним номерним знаком [NUMBER] , який зупинився попереду, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду, який в наслідок скоїв зіткнення з автомобілем Mazda 6 державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду. При ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження. В наслідок ДТП зазначений автомобіль отримав ряд механічних пошкоджень. Автомобіль (транспортний засіб), згідно з приміток до ст. 286 КК України, ч. 6 ст. 121 КУпАП України та п. 10.1 ПДР України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.01р. належить до джерел підвищеної небезпеки. Транспортний засіб марки NISSAN Almera на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить саме [PERSON] . 14.11.2018 року Святошинський районний суд м. Києва виніс постанову по справі №759/17123/18 про адміністративне правопорушення, стосовно [PERSON] , якою постановив визнати винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. Згідно вимог ЦК України, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, покладається на власника джерела підвищеної небезпеки. Згідно «Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» №8084 від 13.11.2018р. (надалі - Звіт), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HONDA CR-V з державним номерним знаком [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП на день дачі висновку про вартість матеріального збитку складала 341 962,86 (триста сорок одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві)грн. 86 коп. 11.12.2019 року представником позивача [PERSON] заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки позивач [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . 05 червня 2020 року було замінено позивача по справі на [PERSON] Враховуючи те, що майно Позивача ушкоджено внаслідок ДТП, та те, що внаслідок ушкодження цього майна, збитки до цього часу не відшкодовані, а Відповідач відмовляється їх компенсувати у добровільному порядку, позивач вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач просить при винесенні рішення стягнути із Відповідача на свою користь матеріальний збиток, заподіяний в наслідок ДТП, компенсація моральної шкоди, а також всі понесені у справі витратах. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Тому суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Що стосується відшкодування моральної шкоди, слід зазанчити наступне. Згідно із п. 9 Постанови Пленуму ВС України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Суд вважає, що позивачем не доведено належним чином, які саме душевні страждання він переніс, не вказані відомості, які б дали змогу встновити іх глибину. Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial