Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

22 липня 2014 року представник позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідачка по справі є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], відомості про батька якої внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 07 березня 2013 року малолітня [PERSON] відібрана від матері [PERSON], без позбавлення її батьківських прав. Також було стягнуто з відповідачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частина зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2012 року та до повноліття дитини. 04 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради для надання юридичної консультації щодо можливості повернення доньки [PERSON], де їй було роз'яснено яким чином вона може повернути дитину. В червні 2014 року було здійснено спільне соціальне інспектування зі спеціалістами служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації, і в черговий раз [PERSON] була запропонована допомога щодо повернення малолітньої дитини та надання консультацій з приводу відповідальності батьківства, на яку вона також ніяк не відреагувала. Згідно акту обстеження умов проживання відповідачки, умов для проживання малолітньої [PERSON] не має. Згідно відповіді Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ заборгованість по аліментам [PERSON] складає 13 090,76 гривень. Відповідачка, з моменту відібрання дитини не вжила жодних заходів щодо її повернення та ні разу не відвідала доньку. На підставі зазначеного позивач вважає, що має місце факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків, оскільки остання не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не забезпечує її необхідними речами, в зв'язку з чим просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. У відкрите судове засідання представник позивача [PERSON] що діє на підставі довіреності з'явилася та пояснила, що дійсно в 2013 році малолітня [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 7 березня 2013 року була відібрана у [PERSON] без позбавлення батьківських прав. На даний час малолітня [PERSON] влаштована в родину. За весь час перебування дитини в прийомній родині, відповідачка жодного разу не відвідала її та цікавилася її життям. Протягом 2014 року з відповідачкою двічі було проведено бесіду про відповідальне батьківство, та роз'яснено яким чином вона може забрати свою доньку [PERSON] до дому, але [PERSON] на профілактичні бесіди не реагує, бажання забрати дитину не виявляє. Вважає позов обґрунтованим та просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідачка [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явилася потворно, за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Служби у справах дітей Орджонікідзевського районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у їх відсутність. Прокурор прокуратури Орджонікідзевського району міста Маріуполя Донецької області Кулік А.В. до відкритого судового засідання з'явилася, вважає позовні вимоги Органа опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації маріупольської міської ради щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, відповідно до положень ст. 224 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України), суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, зі згоди представника позивача. З'ясувавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, даючи оцінку доводам позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 17 Цивільного кодексу України, орган державної влади або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Частиною 2 статті 3 ЦПК України передбачено, що до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, у випадках, встановлених законом. Статтею 165 Сімейного Кодексу України закріплено право органу опіки та піклування на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Зокрема, ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57-59 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18 квітня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1098, [PERSON] народилась [INFO], у графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. (а.с. 3) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], відомості про батька [PERSON] записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. ( а.с.8) Згідно довідки ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 09 липня 2014 року № 3-384, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON], 2011 року народження, та [PERSON], 2013 року народження. Згідно акту обстеження умов проживання від 10 червня 2014 року складеного Службою у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON], співмешканець - [PERSON], донька - [PERSON]. Квартира однакімнатна. Зі слів сусідів з донькою [PERSON] у відповідачки добрі взаємовідносини. Умови проживання задовільні. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 березня 2013 року у [PERSON] відібрано малолітню дитину [PERSON], [INFO], Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради для подальшого її влаштування до державного закладу або під опіку громадян. Також стягнуто з [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частина зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2012 року та до повноліття дитини. Згідно рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 24 квітня 2013 року за № 96 - малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно листа Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ за № 331/.3-12 від 16.07.2014 року заборгованість по аліментам [PERSON] за виконавчим листом № 2/265/185/13 від 15.05.2013 року станом на 16.07.2014 року складає 13 090,76 гривень. Згідно характеристики за місцем проживання, [PERSON] зарекомендувала себе з посередньої сторони, підтримує стосунки з особами раніше судимими, та які склоні до скоєння злочинів. Була помічена у вживанні спиртних напоїв. Скарги та заяви від сусідів не надходили. Згідно з вимогами статей 150, 164, 166 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язків по утриманню дітей. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні і поновлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно повідомлення директора Орджонікідзевського районного центру Соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради № 01-11-1051 від 11 липня 2014 року, в лютому 2014 року та в червні 2014 року, з [PERSON] було проведено бесіди та була запропонована допомога щодо повернення малолітньої дитини [PERSON], однак [PERSON] на зустріч з фахівцем Центру не з'явилася на консультацію не відреагувала. ( а.с.10) Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не спілкується із дитиною, не піклується про її фізичний і розумовий розвиток, не проявляє до неї батьківської турботи, що свідчить про те, що вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], оскільки протягом тривалого часу мала реальну можливість забрати дитину до родини, але відповідних дій не вчиняла, з метою захисту прав дитини та інтересів малолітньої [PERSON], [INFO] суд вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав. При зміні свого ставлення по відношенню до малолітнього сина, відповідачка не позбавлена можливості поновити свої батьківські права. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як встановлено ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у загальній сумі 243,60 гривні. На підставі ст.17 ЦК України, ст.ст. 7, 150, 155, 164, 166, 180, 181 СК України,

Outcome: approved