Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

23 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно, що знаходиться по вул. Леніна 24 в с. Каплунівка, Краснокутського району, Харківської області. В позовній заяві позивач зазначив, що [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину є власником 7/18 частин житлового будинку по вул. Леніна 24 в с. Каплунівка, Краснокутського району, Харківської області. Спадкоємцем 1/9 частин житлового будинку являється [PERSON] після смерті матері [PERSON]. Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі продажу будинку, позивач сплатив обумовлену суму та клав договір. А відповідачі в свою чергу взяли на себе зобовязання отримати свідоцтво на спадкове майно, разом виготовити кадастровий номер земельної ділянки та посвідчити його у нотаріальній конторі. Однак наданий час відповідачі не виконали взяті на себе зобовязання, а тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. В відкритому судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача , будучи присутніми в відкритому судовому засіданні проти позову не заперечували. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] з метою купівлі-продажу житлової будівлі по вул. Леніна №24 в с. Каплунівка Краснокутського району Харківської області домовився з відповідачами по справі гр.. [PERSON] та [PERSON] про ціну та всі істотні умови договору купівлі-продажу, сплатив їм за житлову будівлю кошти в розмірі 10 000 гривень та 12\~000 гривень, відповідно, про що зазначено в договорі купівлі продажу та розписці. Згідно відповіді РКП «Краснокутське БТІ» № 98 від 06.03.2015 року 7/18 частин житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Леніна №24 в с. Каплунівка Краснокутського району Харківської області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.05.1995 року, виданого Краснокутського. Державною нотаріальною конторою . Згідно відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори після смерті матері відповідача [PERSON] - [PERSON] 27 лютого 2010 року спадкова справа не заводилась , свідоцтво про право на спадщину не видавалось . Із матеріалів справи вбачається, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, це підтверджено письмовими доказами, наданою розпискою від 17.08.2014 року та копією договору купівлі - продажу, котрі маються в матеріалах справи, але відповідачі не зважаючи на домовленість, ухиляються від його виконання, дану дію щодо відмови в нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу суд розцінює, як дію, яка не залежить від волі відповідача. Відповідно ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо судом встановлено, що він відповідав справжній волі особи, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджає обставина, яка не залежить від її волі. Судом встановлено, що отримання коштів відповідачем за продаж нежитлової будівлі є свідченням того, що дана особа прийняла на себе певні зобовязання. Згідно положень норм Цивільного Процесуального Кодексу України , щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного Процесуального Кодексу України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись своєчасно та належним чином. Відповідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, поясненнями сторін, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.59 ЦПК України допустимими письмовими доказами в підтвердження укладення договору чи виконання його однією із сторін являється розписка, в якій містяться дані про те, що продавець отримав від покупця всю суму вартості товару, чи частково, паспортні дані продавця, його власноручний підпис. На підставі вищевикладеного, враховуючи той факт, що матеріали справи містять розписку від відповідача [PERSON] та договор купівлі продажу в простій письмовій формі, укладений між позивачем та [PERSON] про те, що вони отримали кошти від [PERSON], суд задовольняє вимоги позивача, оскільки він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved