Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

22.10.2015 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 28009,64 грн. за період з червня 2014 року по вересень 2015 року, оскільки заборгованість по аліментам накопичилась з вини боржника. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого в них народилася донька [PERSON], [INFO], на утримання якої 25.06.2014 року рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2014 року і до її повноліття. [PERSON] вищевказане рішення суду ігнорував, вчасно та у повному обсязі аліменти не сплачував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на вересень 2015 року у розмірі -7387,18грн. Посилаючись на зазначені обставини, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] в подальшому уточнила позовні вимоги, остаточно, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, з урахуванням правової позиції ВСУ, викладеної в постанові ВСУ від 25.11.2015 року № 6-2022цс15, остаточно просила суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 25569,24 грн. грн. за період з червня 2014 року по листопад 2015 року включно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали в уточненому вигляді. надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, зазначив, що про стягнення з нього аліментів не знав, ні позивач ні державний виконавець йому не повідомляли, дізнався під час слухання справи про розподіл майна подружжя. Не погоджується із розміром аліментів, розрахунком пені, не має доходу, сплачує кредит, винаймає житло і має нову сім»ю. З зазначених обставин вважає, що не повинен сплачувати пеню за прострочення сплати аліментів, зобов»язався погасити заборгованість та в подальшому сплачувати аліменти своєчасно, хоча один платіж повернувся йому не отриманий позивачем. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, прийшов до наступного. Сторони перебували у шлюбі, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.06.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2014 року і до її повноліття ( а.с. 6 ). На підставі цього рішення, 25.06.2014 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного суду управління юстиції Миколаївської області (а.с.7). 20.03.2015 року державним виконавцем Відділу ДВС Вознесенського ММРУЮ Миколаївської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа і згідно листа від того ж числа боржника, за адресою, зазначеною у виконавчому листі було повідомлено про обов»язок сплачувати аліменти( а.с. 8, 56 ). Тому доводи відповідача про відсутність його вини у простроченні сплати аліментів через необізнаність і неповідомлення стягувачем та державним виконавцем про необхідність сплачувати аліменти, суд сприймає критично. Згідно з копією довідки-розрахунку відділу Державної виконавчої служби Вознесенського МРУЮ Миколаївської області заборгованість за аліментами станом на 01.12.2015 року становить 8864,56 грн. Державним виконавцем заборгованість нарахована виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості - місячний платіж - 492.46 грн. (а. с. 59). Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування того, що несплата аліментів була наслідком наявності поважних причин, покладено на платника аліментів, а суд, за аналогією з цивільним законодавством, повинен виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. З роз'яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », вбачається, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні встановлено, що справа про стягнення з відповідача аліментів слухалася у присутності його представника, який позов визнав, тому доводи [PERSON], що він не знав про аліментні зобов'язання суд вважає безпідставними. За такого, є підстави вважати, що саме з вини [PERSON], який ухиляється від виконання батьківського обов'язку по утриманню своєї дитини до її повноліття, виникла заборгованість зі сплати аліментів, а, відповідно, він повинен нести цивільно-правову відповідальність за це, сплативши позивачу пеню. При визначенні розміру пені за прострочення сплати аліментів суд враховує правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року по справі № 6-81цс13 про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 року в справі № 6-2022цс15 правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з викладеної правової позиції, та розміру заборгованості за кожен місяць, яка визначається як різниця між нарахованою сумою аліментів та сплаченою відповідачем, пеня становить: за червень 2014р. - 492,50 х 1% х 30 днів = 147,75 грн.; за липень 2014 р. - 492,50 х 1% х 31 день = 152,68 грн.; за серпень 2014 р. - 492,50 х 1% х 31 день = 152,68 грн.; за вересень 2014 р. - 492,50 х 1% х 30 днів = 147,75 грн.; за жовтень 2014 р. - 492,50 х 1% х 31 день = 152,68 грн.; за листопад 2014 р. - 492,50 х 1% х 30 днів = 147,75 грн.; за грудень 2014 р. - 492,50 х 1% х 31 день = 152,68 грн.; за січень 2015 р. - 492,46 х 1% х 31 день = 152,66 грн.; за лютий 2015 р. - 492,46 х 1% х 28 днів = 137,89 грн.; за березень 2015 р. - 492,46 х 1% х 31 день = 152,66 грн.; за квітень 2015 р. - 492,46 х 1% х 30 днів = 147,74 грн.; за травень 2015 р. - 492,46 х 1% х 31 день = 152,66 грн.; за червень 2015 р. - 492,46 х 1% х 30 днів = 147,74 грн.; за липень 2015 р. - 492,46 х 1% х 31 день = 152,66 грн.; за серпень 2015 р. - 492,46 х 1% 31 день = 152,66 грн.; за вересень 2015 р. - 492,46 х 1% х 30 днів = 147,74 грн.; за жовтень 2015 р. - 492,46 грн. х 1% х 16 днів =78,79 грн. + (492,46 грн. - 331,20 грн.) х 1% х 15 дн. = 102,98 грн.; за листопад 2015 р. - 492,46 грн. х 1% х 14 днів =68,94 грн. + (492,46 грн. - 331,20 грн.) х 1% х 16 дн. = 94,74 грн.; Таким чином, загальний розмір пені за порушення зобов'язань по сплаті відповідачем аліментів становить 2596 грн. 10 коп. При врегулюванні цивільних правовідносин, суд має відповідно до положень ст. 3 ЦК України виходити із загальних засад цивільного законодавства про справедливість, розумність та добросовісність, і не допускати таких ситуацій, коли розмір неустойки призводитиме до того, що аліментнозобов'язані особи не здатні будуть погасити заборгованість взагалі, оскільки практично усі їх кошти будуть іти на погашення пені. Тому відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, суд вважає, що з урахуванням матеріального положення боржника( який за 2015 рік звітував перед Вознесенською ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області про відсутність доходу, співрозмірності розміру заборгованості по аліментах, ціни позову, то розмір неустойки слід стягнути на користь позивача відповідно до наведеного судом розрахунку. Відповідно положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial