Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

23.07.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його доходу та на своє утримання в розмірі 1/4 частки до досягнення дитиною шести років. Позов обґрунтований такими обставинами. 24.09.2014 сторони зареєстрували шлюб, у якому народилась дочка [PERSON], [INFO], яка є дитиною-інвалідом. До червня 2018 р. відповідач надавав матеріальну допомогу в розмірі 5 000 грн. та перераховував 720 грн., які він отримує на дитину як непрацюючий пенсіонер. Проте у липні 2018 р. відповідач перерахував лише 720 грн. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не має заробітку, окрім державної допомоги на дитину-інваліда, а тому не може належним чином забезпечити дитину необхідними продуктами, ліками, одягом тощо. Позивачу невідомі всі види заробітку відповідача, окрім пенсії, яка становить приблизно 10 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте до суду він не з'явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Зважаючи на викладене, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 24.09.2014 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON]. З позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що з грудня 2017 р. подружжя разом не мешкає, при цьому дитина проживає з матір'ю, яка і несе усі витрати на її утримання, а саме: харчування, лікування, одяг тощо. За домовленістю відповідач добровільно надавав кошти на утримання дитини та дружини в розмірі 5 720 грн., однак з липня 2018 р. виплати у такому розмірі припинилися. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За приписом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ч. 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що дочка сторін є дитиною-інвалідом, що підтверджується висновками ЛКК № 148 від 07.11.2016, № 188/2016 від 11.11.2016 та посвідченням дитини-інваліда. Наявність у дитини вроджених вад здоров'я, пов'язаних з шлунково-кишковим трактом, зумовлює необхідність несення постійних витрат на її лікування та спеціальне харчування. З позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що відповідач офіційно ніде не працює, є військовим пенсіонером, розмір його пенсії становить приблизно 10 000 грн., у нього нормальний стан здоров'я та відсутні інші неповнолітні діти та непрацездатні члени сім'ї, яких він повинен утримувати. Доказів наявності у відповідача інших доходів, нерухомого і цінного рухомого майна та витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, суду не надано. Зважаючи на те, що відповідач не подав жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати аліменти на дитину у заявленому позивачем розмірі, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки його доходу, що з урахуванням розміру його пенсії буде становити приблизно 3 500 грн. Відповідно до положень ч. 3 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психічного розвитку, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною шести років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Отже за змістом вказаних положень сімейного законодавства позивач як мати, з якою проживає дитина з інвалідністю, має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною шести років незалежно від будь-яких обставин. Єдиною умовою, яка повинна враховуватись при вирішенні цього спору, є спроможність батька дитини надавати таке утримання. Наведені у позовній заяві і не спростовані відповідачем обставини, а саме те, що до липня 2018 р. він добровільно надав дружині та дитині допомогу в загальному розмірі 5 720 грн., дають підстави вважати, що він спроможний не лише сплачувати аліменти, а і надавати утримання своїй дружині, яка позбавлена можливості працювати у зв'язку з доглядом за дитиною з інвалідністю. Разом з тим при визначенні конкретної частки, яка підлягає стягненню з відповідача на утримання дружини, суд враховує, що стягнення з відповідача 7/12 часток його доходу (1/3 частка- аліменти на дитину, 1/4 частка - утримання дружини) може поставити його у занадто скрутне матеріальне становище і до того ж коштів, які залишаться в його розпорядженні, буде недостатньо ні для погашення заборгованості за аліментами, якщо така виникне, ні для фінансування додаткових витрат на дитину, що передбачено ст. 185 СК України. Отже на підставі викладених позивачем аргументів і оцінки наданих доказів та з урахуванням таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає обґрунтованою вимогу про надання відповідачем утримання дружині в розмірі 1/6 частки його доходу. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. Водночас позивач у зв'язку з розглядом цієї справи понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн., що підтверджується відповідними доказами. Розмір заявлених [PERSON] позовних вимог становив 7/12 частин доходу відповідача, а суд визнав обґрунтованими вимоги в розмірі 1/2 частин (1/3+1/6). Отже враховуючи, що позов задовольняється 6/7 частин, суд покладає на відповідача 3 857,14 грн. понесених позивачем судових витрат (4 500:7х6). На підставі викладеного,

Outcome: partial