Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

22.05.17. позивачка звернулась до суду з позовом до ПАТ «Облтеплокомуненерго» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, який, заявою про збільшення позовних вимог від 24.07.17, уточнила (а.с.76-79), мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачка є власником квартири № 153 за адресою м. Чернігів, вул. Незалежності буд. 82, та є споживачем послуг з опалення, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго». Вказаний будинок обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, прилади обліку тепла на опалення місць загального користування (далі МЗК) відсутні, приміщення (квартири) споживачів частково обладнано приладами обліку. Квартира позивачки обладнана квартирним приладом обліку теплової енергії. У опалювальному періоді 2016-2017 років позивачка отримала квитанції від ПАТ «Облтеплокомуненерго» за послуги за період жовтень, листопад, грудень 2016 року, та січень, лютий, березень 2017 року, згідно яких витрати за МЗК склали суму у розмірі 3738,45 грн., а витрати за опалення площі квартири 1335,16 грн. Порівнюючи нарахування попередніх періодів вбачається, що обсяг спожитої теплової енергії на опалення МЗК розрахований ПАТ «Облтеплокомуненерго» у опалювальному періоді 2016-2017 років збільшився в середньому в 4,9 рази, однак опалювальна площа МЗК не змінювалась, конструктивні зміни до системи опалення МЗК будинку не вносились. Відповідач при нарахуванні сум за опалення користується п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, однак це є неправомірно, оскільки даний пункт застосовується лише в тих випадках, коли в будинку встановлено лише будинковий лічильник тепла і квартири споживачів не обладнано квартирними індивідуальними лічильниками тепла, споживачі отримують послугу на однакових умовах, при цьому вся теплова енергія розподіляється відповідно до показів будинкового лічильника пропорційно до площі приміщень з урахуванням, в тому числі, і площ приміщень МЗК, без врахування показань квартирних приладів. В п. 12 Правил не визначено формули та методику розрахунку витрат на опалення МЗК будинку. Позивачка зверталась до відповідача про проведення перерахунку, однак їй було відмовлено та надано власний розрахунок, з яким [PERSON] не погоджується та вважає незаконним. Просила визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування [PERSON] витрат на опалення місць загального користування за особовим рахунком 94993 за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року в розмірі 2,7692 Гкал на суму 3738,35 грн.; зобовязати ПАТ «Облтеплокомуненерго» зменшити нарахування за опалення МЗК (в квитанціях вказано: «опалення (буд. лічильник)») на суму 3738,45 грн. за особовим рахунком 94993, зменшити розраховані витрати теплової енергії на опалення місць загального користування на 2,7692 Гкал (в квитанціях вказано «опалення (буд. лічильник»)) за особовим рахунком 94993, та провести відповідні коригування по особовому рахунку №94993; зобовязати ПАТ «Облтеплокомуненерго» здійснити перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року відповідно до п. 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 року, та провести відповідні коригування по особовому рахунку № 94993. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні представники позивачки позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог. Представники відповідача у судовому засіданні просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на обґрунтування, які зазначені в запереченні на позов (а.с.41-43,) та запереченнях на заяву про збільшення позовних вимог (а.с.86-88). Додатково зазначили, що при здійсненні нарахувань за спожиту теплову енергію ПАТ «Облтеплокомуненерго» керується нормативними актами, які регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема теплопостачання, а саме: ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої за опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, від 31.10.2006 року № 359 та Рекомендаціями щодо застосування Методики, затвердженими наказом Міністерства ЖКГ України від 22.08.2008 року № 47. Крім того. представники відповідача зазначили, що ПАТ «Облтеплокомуненерго» правильно здійснює нарахування позивачці сум оплати за місця загального користування з урахуванням п.п. 2.1, 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2, розділом 3 Методики та п. 12 Правил, атому вимоги позиваки є незаконними та необґрунтованими, і тому позов задоволенню не підлягає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка проживає за адресою [INFO], та є споживачем послуг, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго» (а.с.10-13). Вказаний будинок було обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, а окремі споживачі, зокрема позивачка [PERSON] має вузли обліку теплової енергії на опалення квартири, тому їй нарахування за послуги з теплопостачання відбувається з урахуванням показань обох лічильників. В листі ПАТ «Облтеплокомуненерго» від 25.01.17. за № 279-Т, який було адресовано позивачці зазначено, що відповідно до п. 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії позивач сплачує послуги згідно їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Тобто для споживачів, квартири яких не мають лічильників спочатку необхідно визначити кількість теплової енергії, яка витрачена на опалення 1 кв.м. площі квартири з урахуванням витрат на опалення МЗК та втрат у внутрішньо-будинкових мережах. Для цього, показання загально-будинкового лічильника ділимо на площу всіх квартир у будинку. Отримане значення множимо на площу квартир без лічильників, зясовуємо скільки витрачено теплової енергії на опалення вказаних квартир з врахуванням витрат на опалення МЗК. Далі від показників будинкового лічильника віднімаємо сумарну теплову енергію спожиту квартирами з лічильниками та квартирами без приладів обліку, залишок розподіляємо споживачам квартир з приладами обліку пропорційно їх площі, як оплата за МЗК відповідно до п. 2.2.1 Методики, оскільки витрати на опалення МЗК для квартир без лічильника вже включені в енергоспоживання 1 м. кв. розрахованого вище, тобто за опалення МЗК сплачують усі мешканці будинку (а.с.26-27). Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика). Порядок розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування, має визначатися розділом 2 Методики, оскільки квартира позивачки [PERSON] обладнана приладом обліку витрат теплової енергії на опалення. Пункт 2.1.4. Методики вказує, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначається розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1. Крім того, в п. 2.1.4. Методики наводиться формула, за якою визначається загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК. Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку. Зазначені пункти Методики (2.1. і 2.1.4.) при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку 82 по вулиці Незалежності в місті Чернігові, відповідачем застосовано не було, а отже подальше застосування ним п. 2.2.1. і 2.2.2. Методики при розподілу визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку (без дотримання п. 2.1. і п. 2.1.4 Методики) не є правомірним, оскільки одна із вихідних даних розрахована не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою. Доводи представників відповідача щодо фактичного застосування при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК, за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року, безпосередньо п. 2.1., 2.1.4., 2.2.1. та 2.2.2. Методики (без застосування п. 1.4. Методики) спростовуються фактичними обставинами справи (а.с.28-29). Крім того, слід врахувати, що Правилами, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, взагалі не визначено порядку оплати послуг з опалення МЗК споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії. Рекомендації щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, дії Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування позивачці витрат теплової енергії за місця загального користування за адресою: вул. Незалежності, буд. 82 в м. Чернігові по квартирі № 153, за опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) є неправомірними, а отже порушене право [PERSON] підлягає захисту шляхом зобовязання здійснити їй перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) та провести відповідні корегування. Щодо вимоги про зобовязання ПАТ «Облтеплокомуненерго» зменшити нарахування за опалення МЗК на суму 3738,45 грн. та розраховані витрати теплової енергії на опалення місць загального користування на 2,7692 Гкал за особовим рахунком 94993, то суд вважає, що дана вимога є передчасною, оскільки суд при вирішенні справи здійснює захист вже порушених прав, а не прав, які можуть бути порушені в майбутньому. Більш того, в ході судового розгляду, для з»ясування вищезгаданих величин, спеціальні знання не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: partial