Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

23.06.2017 року позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06.11.1999 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований виконкомом Марївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 39. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. На даний час він з відповідачем проживає за однією адресою, але на протязі останнього часу відносини між ними як чоловіка та жінки погіршуються, кожний з нас влаштовує своє особисте життя на свій розсуд. Спільне життя з відповідачем не склалося, їх родина розпалася у звязку з різними поглядами на життя та виховання доньки. Подальше формальне зберігання сімї вважає не можливим, строк на примирення просить не надавати. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд розірвати шлюб між ним [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06.11.1999 року виконкомом Марївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 39. До початку підготовчого судового засідання позивач надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До початку підготовчого судового засідання відповідачка надала суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Мала». Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про одруження, з якої вбачається, що 06 листопад 1999 року між [PERSON]М та [PERSON] був укладений шлюб. Шлюбне прізвище відповідача «Мала » (а.с.6) Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO],підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує, суд вважає доведеним факт розпаду сімї і знаходить, що перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач просить судові витрати залишити за ним, тому судовий збір не підлягає стягненню на його користь. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved