Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

22.06.2012 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» (ПАТ КБ «НАДРА») звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 187\~186 грн. 56 коп. та судові\~ витрати, посилаючись на те, що 20.03.2008 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] був укладений договір «Автопакет» №16/2008/0544 Фап, згідно з яким ПАТ КБ «НАДРА» зобовязалось надати [PERSON] кредит у розмірі\~ 14\~376,24 доларів США на придбання автотранспортного засобу, терміном погашення 19.03.2015 року. Крім того, позивач відповідно до умов вказаного договору зобовязався відкрити [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності відновлювальну траншеві кредитну лінію з лімітом 4\~350,08 доларів США з терміном погашення до 20.03.2015 року. Відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки\~ за користування кредитними коштами\~ в строки та в порядку, встановленими договором. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань щодо погашення кредиту та наданої кредитної лінії, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором «Автопакет» №16/2008/0544 Фап, останній передав у заставу автотранспортний засіб: автомобіль марки «Chevrolet aveo TC58U», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Також, в якості забезпечення виконань зобовязань позичальника у вказаному договорі передбачено, що [PERSON] є поручителем, яка взяла на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] його зобовязань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Свої зобовязання за договором позивач виконав у повному обсязі, видав [PERSON] кредит у сумі 14\~376,24 доларів США на придбання автотранспортного засобу та відкрив кредитну лінію на суму 4\~350,08 доларів США. Водночас, останній порушив вимоги договору «Автопакет» №16/2008/0544 Фап,\~ не сплачує кредит та відсотки за ним, у звязку з чим станом на 16.12.2011 року [PERSON] має заборгованість за вказаним договором\~ у сумі: борг за кредитом 109 789,46 грн. (13741,03 доларів США), несплачені відсотки 55 571,42 грн. (6 955,21 доларів США), несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань 3 364,31 грн. (421,07 доларів США), непогашена заборгованість за кредитною лінією 3 728,73 грн. (466,68 доларів США), несплачена заборгованість за нарахованими відсотками по кредитній лінії 2 459,69 грн. (307,85 доларів США), непогашена заборгованість за прострочення сплати платежів по кредитній лінії 786,53 грн. (98,44 доларів США), непогашена заборгованість за нарахованим штрафом 11 486,44 грн. (1437,62 доларів США), а всього загальна заборгованість складає 187 186,56 грн. (23427,90 доларів США). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Водночас, заперечував проти задоволення заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності та зазначив, що на його думку порука [PERSON] не припинена, тому остання повинна відповідати за дії боржника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, свої права та інтереси довірила представляти [PERSON] Останній до суду надав заперечення, в яких вказав, що банком вимоги до поручителя [PERSON] предявлені зі спливом 6 місяців після настання строку для виконання певної частини зобовязання [PERSON], тому вважає, що порука є припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. На вказаній позиції [PERSON] наполягав і під час судового засідання. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився та надав заяву про застосування строків позовної давності, в якій також заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступного. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.03.2008 року між ПАТ КБ «НАДРА», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір «Автопакет» №16/2008/0544 Фап, згідно з умовами якого позивач зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі\~ 14\~376,24 доларів США на придбання автотранспортного засобу, терміном погашення до 19.03.2015 року з відсотковою ставкою 14,8% та відкрити останньому на умовах забезпеченості, повернення, строковості і платності відновлювальну траншеві кредитну лінію з лімітом 4\~350,08 доларів США з терміном погашення до 20.03.2015 року з відсотковою ставкою 20,28 % на місяць (т.1 а.с. 8-13). Відповідно до вказаного договору [PERSON] зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки\~ за користування кредитними коштами\~ в строки та в порядку, встановленими договором, а [PERSON] як поручитель взяла на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання позичальником зобовязань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань щодо погашення кредиту та наданої кредитної лінії, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором «Автопакет» №16/2008/0544 Фап від 20.03.2008 року, останній передав у заставу банку автотранспортний засіб: автомобіль марки «Chevrolet aveo TC58U», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 19.03.2008 року. Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 вказаного договору, [PERSON] повертає кредит, кошти, отримані в рамках кредитної лінії та сплачує відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок банку черговими мінімальними платежами щомісячно до 18 числа поточного місяця. У разі, якщо на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції. Згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту та кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору «Автопакет» №16/2008/0544 Фап від 20.03.2008 року позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, за кожен випадок. Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав: видав [PERSON] кредит у розмірі 14\~376,24 доларів США та відкрив кредитну лінію на суму 4\~350,08 доларів США. Видача кредиту підтверджується розрахунками заборгованості за кредитним договором, наданими представником банку, розпорядженням філії ВАТ КБ «НАДРА» ЗРУ від 20.03.2008 року та заявою №210 від 20.03.2008 року про видачу готівки та розписом [PERSON] про її отримання (т.1 а.с. 5-7, т.2 а.с.186, 189). Водночас, [PERSON] свої зобовязання за договором «Автопакет» №16/2008/0544 Фап від 20.03.2008 року не виконує, так як останній раз заборгованість по кредиту сплатив 22.08.2008 року; заборгованість за відсотками по кредиту 19.09.2008 року; заборгованість за кредитною лінією 26.08.2008 року; заборгованість за відсотками по кредитній лінії 30.10.2008 року (т.1 а.с.5-7). Згідно умов договору, [PERSON] передав позивачу на реалізацію в рахунок своєї заборгованості автомобіль, що перебував у заставі. 15.04.2014 року автомобіль марки «Chevrolet aveo TC58U», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], був реалізований на аукціоні та грошові кошти у сумі 1\~575, 69 доларів США за продаж вказаного автомобіля поступили на рахунок позивача, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами та документами, наданимиПАТ КБ «НАДРА» (т.2 а.с. 208-212). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Вимоги ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору «Автопакет» №16/2008/0544 Фап від 20.03.2008 року позивач ПАТ КБ «НАДРА» надав відповідачу [PERSON] кредит та відкрив кредитну лінію. Однак, останній порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, платежів за кредитною лінією та відповідних відсотків. Розглянувши заяву відповідача [PERSON] стосовно застосування позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство (ст. 257 ЦК України) передбачає загальну позовну давність тривалістю у три роки. Частина перша статті 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до умов п.7.3. договору «Автопакет» №16/2008/0544 Фап від 20.03.2008 року, який складений у письмовій формі та підписаний сторонами, позивач та [PERSON] дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років. Враховуючи, що у договорі не зазначено певні виключення для окремих складових заборгованості, тому суд вважає, що термін позовної давності по вимогах про стягнення заборгованості по кредиту, кредитної лінії, відсотків за користування кредитом та кредитною лінією, пені та штрафу встановлюється тривалістю 10 років. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України Враховуючи час останніх платежів [PERSON] (серпень-жовтень 2008 року) та дату звернення банку до суду (22.06.2012 року), на думку суду, строк позовної давності не сплинув, тому, є підстави для стягнення з останнього на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, кредитної лінії, відсотках за користування кредитом та кредитною лінією, нарахованої пені та штрафу. Згідно з приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі, загальна заборгованість складає 23427,90 доларів США. Із врахуванням суми, вирученої від продажу банком заставного автомобіля [PERSON], загальна сума заборгованості останнього складає 21\~852,21 доларів США (23427,90 1575,69), що в еквіваленті дорівнює 174\~596 грн. 97 коп. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог. Враховуючи, що позов банком був поданий у червні 2012 року і під час судового засідання позивачем вимоги не були збільшені у звязку зі зміною курсу долара США до національної валюти України, тому суд вважає за необхідне при вирахуванні остаточної загальної заборгованості [PERSON] виходити з курсу гривні станом на 16.12.2011 року, вказаному у розрахунку заборгованості, наданому банком (1 долар США = 7,9899 грн.). Стосовно заперечень представника [PERSON] щодо припинення поруки, суд виходить з наступного. Зобовязання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Виконання сторонами зобовязання це здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, основне зобовязання це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Як було встановлено судом, боржник [PERSON] (а відтак і поручитель [PERSON]В.) узяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 19.03.2015 року (по кредиту) та до 20.03.2015 року (по кредитній лінії), сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з умовами договору. Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 договору «Автопакет» №16/2008/0544 Фап від 20.03.2008 року [PERSON] повертає кредит, кошти, отримані в рамках кредитної лінії та сплачує відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок банку черговими мінімальними платежами щомісячно до 18 числа поточного місяця. Відповідно до пункту 3.2. вказаного договору відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязання за кредитним договором та відкритою кредитною лінією. Встановлено, що [PERSON] свій останній платіж за кредитом сплатив 22.08.2008 року; заборгованість за відсотками по кредиту 19.09.2008 року; заборгованість за кредитною лінією 26.08.2008 року; заборгованість за відсотками по кредитній лінії 30.10.2008 року, наступні платежі [PERSON] не здійснив, а тому згідно з пунктом 2.2.3 договору несплачена заборгованість по кредиту вважається простроченою. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо окремих зобовязань за кредитом. Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором) предявити вимоги до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Враховуючи, дати останніх платежів [PERSON], а також, що позивач надав розрахунок заборгованості, в якому останні суми платежів зазначені на 15.12.2011 року, а звернувся банк до суду 22.06.2012 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, тому суд вважає, що порука [PERSON] припинилась за всіма платежами, вказаними у розрахунку заборгованості. Крім того, згідно п. 3.2.5 договору «Автопакет» №16/2008/0544 Фап від 20.03.2008 року банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає з цього договору, при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому. Водночас, позивачем суду не було надано жодних доказів, які б вказували на виконання вказаного пункту договору в частині направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника, тому, на думку суду, у ПАТ «КБ «НАДРА» відсутнє право вимагати від [PERSON] виконання зобовязань, передбачених зазначеним договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. В даному випадку позов задоволено у розмірі 174\~596 грн. 97 коп., тому сума судового збору у сумі 1 745 грн. 96 коп. підлягає стягненню з [PERSON]

Outcome: partial