Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

22 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], що діє від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та виселення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 21.09.2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення про стягнення заборгованості за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], в якому позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили. 12.10.2010 року державним виконавцем Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження за заявою представника ПАТ КБ «Приватбанк» та накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON], [PERSON] 19.07.2012 року ТОВ «Ключове рішення» отримало у власність квартири, загальною площею 99,20 кв.м., житловою площею 56,80 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про купівлю майна, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. та зареєстрований в державному реєстрі під №2925. 18.02.2014 року ТОВ «Ключовим рішенням» була проведена реєстрація права власності в Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно та дані об'єкти. Крім того, ТОВ «Ключовим рішенням» роз'єднано даний об'єкт на дві окремі квартири за номерами 142 та 143 відповідно. 28.10.2015 року між ТОВ «Ключове рішення» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Так, на даний час позивач є власником квартири. в Самарському ВДВС Дніпропетровського МУЮ знаходиться виконавче провадження №46806715 по виконавчому листу №206/7284/13-ц про вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до квартири: загальною площею 99,20 кв.м., житловою площею 56,80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає що даний факт може порушити його права як власника. Просив суд ухвалити рішення яким, визнати осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], та виселити вищезазначених осіб із квартири із зняттям є реєстраційного обліку в органі, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, без надання іншого приміщення, стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що вони є необґрунтованими. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 28.10.2015 року позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в Самарському ВДВС Дніпропетровського МУЮ знаходиться виконавче провадження № 46806715 по виконавчому листу №206/7284/13-ц, про вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до квартири: загальною площею 99,20 кв.м., житловою 56,80 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], у заявку з чим він просить визнати їх такими, що втратили право користування зазначеною квартирою та виселити їх без надання іншого житлового приміщення. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цією статтею. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з пояснень представника позивача та представника відповідача, а також інших матеріалів справи, відповідачі на теперішній час не проживають у спірній квартирі, у заявку з чим вимоги про їх виселення з неї є безпідставними. Що стосується вимоги про визнання відповідача такими, що втратили право користування спірною квартирою, то як вбачається з відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області відповідачі зняті з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] з 02.02.2015 року (а.с. 15-18), тобто на момент розгляду справи судом вони вже не мають права користуватися спірним житловим приміщенням та не створюють позивачу перешкод у здійсненні права власності. Таким чином правові підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення відсутні. Інших доказів, які б підтверджували факт здійснення відповідачами перешкод у користування позивачем належною йому квартирою суду не надано. Таким чином суд знаходить не доведеним факт перешкоджання відповідачами у здійсненні позивачем права власності, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed