Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

22 травня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовною заявою до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про стягнення заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за порушення строків виплат за весь час затримки, яка в подальшому була уточнена. В уточненій позовній заяві позивач просила суд: стягнути з відповідача на її користь компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку з 05.10.2015 року по день винесення судового рішення; стягнути з відповідача на її користь компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у розмірі 14\~407, 19 грн.; стягнути з відповідача на її користь відсотки за користування грошовими коштами у сумі 3\~276, 83 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 24 березня 1996 року вона працювала на Державному підприємстві «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка». 08 серпня 2011 року була звільнена згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. За період роботи позивача на Державному підприємстві «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» у відповідача перед нею виникла заборгованість по заробітній платі: за 2010 р.: червень-грудень, за 2011 р.: січень-серпень, в загальній сумі 12\~087, 75 грн. 27 квітня 2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова було винесено судовий наказ щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, але до теперішнього часу розрахунку з позивачем не було проведено. 05 жовтня 2015 року по справі № 639/8251/15-ц Жовтневим районним судом м. Харкова було винесено рішення про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.08.2011 року по 05.10.2015 року у сумі 63\~687, 04 грн. 18 березня 2013 року та 18 лютого 2016 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень. Після неодноразових звернень було здійснено частковий розрахунок, а саме у сумі 7\~441, 57 грн. та 63\~687, 04 грн., останній з яких було сплачено позивачу 05 травня 2017 року. Тобто, позивач на теперішній час не отримала повного розрахунку по заробітній платі, а саме: відповідно судового наказу № 2012/3586/2012, виданого 26.02.2013 року, сума боргу становила 12\~087, 75 грн., а позивачу була виплачена заробітна плата у розмірі 7\~441, 57 грн., а іншу частину у розмірі 4\~646, 18 грн., вона не отримувала. У зв'язку з несвоєчасним кінцевим розрахунком, вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсація за порушення строків виплат за весь час затримки. Окрім того, у звязку з тим, що середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09.08.2011 року по 05.10.2015 року, у сумі 63\~687, 04 грн., який був стягнутий на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2015 року, був виплачений позивачу лише 05.05.2017 року, то позивач також просить стягнути відсотки за користування її коштами. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданніпредставник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 10.05.2017 року, зменшила розмір позовних вимог, та просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 24 081, 28 грн. та компенсацію за своєчасно не виплачену заробітну плату у розмірі 8\~520,03 грн. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності №120-27/161 від 21.03.2017 року, у судовому засіданні не заперечувала проти виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 24 081, 28 грн. та компенсації за своєчасно не виплачену заробітну плату у розмірі 8\~520,03 грн. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала на Державному підприємстві «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» з 24.03.1996 року по 08.08.2011 року. Наказом № 364с була звільнена з роботи 08.08.2011 року за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 4-5) В судовому засіданні представник позивача пояснила, що у день звільнення остаточний розрахунок з позивачем проведено не було. 27 квітня 2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова було винесено судовий наказ, яким стягнуто з боржника ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка», (61004, м. Харків, вул. Жовтневої революції, 99, код за ЄДРПОУ 14315500) заборгованість за нараховану, але не виплачену заробітну плату за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2010 р., січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень 2011 р. у розмірі 12 087 грн. (дванадцять тисяч вісімдесят сім грн.) 75 коп. на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], Харківська обл., Валківський р-н, с. Шарівка, вул. Леніна, буд. 45). Стягнуто з ДП «ХПЗ ім.. [PERSON]», (61004, м. Харків, вул. Жовтневої революції, 99, код за ЄДРПОУ 14315500) на користь держави судовий збір у розмірі 107 грн. 30 коп. (код ЄДРПОУ суду - 02893738, УДК у Жовтневому районі м. Харкова код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999612, банк - отримувача ГУДКУ у Харківській області, МФО 851011, код класифікації доходів бюджету 22030001, р/р 31215206700008). (а.с. 8) Вказані кошти не були виплачені позивачу, внаслідок чого вона звернулась до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.08.2011 року по 05.10.2015 року у сумі 62 403 ( шістдесят дві тисячі чотириста три) гривні 52 (пятдесят дві) копійки. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь Держави судовий збір у розмірі 624 (шістсот двадцять чотири ) гривні 03 (три) копійки.(а.с. 11-12) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.10.2015 року виправлено арифметичні помилки у резолютивній частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року, зазначено розмір середнього заробітку замість «62 403 гривни 52 копійки» правильно «63 687 гривень 04 копійки», зазначено суму судового збору замість «624 гривні 03 копійки» правильно «636 гривень 87 копійок». Виправлено описку в зазначені номера провадження справи, замість «2/639/23966/15» правильно зазначено «2/639/2396/15». (а.с. 12) Постановою старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] від 28.03.2017 року було закінчено виконавче провадження № 37484477, з примусового виконання судового наказу № 2012/3586/2012, виданого 26.02.2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова, про стягнення з ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» на користь [PERSON] заборгованості за нараховану, але не виплачену заробітну плату за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2010 року, січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень 2011 року у розмірі 12\~087, 75 грн., у зв'язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі. ( а.с. 33) Представник позивача, в судовому засіданні посилалася на те, що незважаючи на Постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі, заборгованість по заробітній платі в повному обсязі позивачу виплачена не була. Як вбачається з актів звірки по заборгованості із заробітної плати у зведеному виконавчому провадженні про стягнення заборгованості з ДП ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка між Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та Державним підприємством «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» станом на 01.11.2016 року та станом на 23.03.2016 року, в процесі виконання на користь позивача було стягнуто заборгованість у розмірі 4\~646, 18 грн., а залишок боргу склав 7\~441, 57 грн., який в подальшому був виплачений позивачу, про що не заперечувалося нею в позовній заяві та її представником в судовому засіданні.( а.с. 34, 35) Хоч позивачем і було надано суду відповідь Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 15.06.2016 року № М-133/М/2/07.02 та відповідь Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10.06.2016 року № 6934, відповідно до яких, залишок боргу за виконавчим провадженням № 37484477 становить 12\~087, 75 грн., суд не може прийняти їх до уваги, як належний та допустимий доказ, оскільки в матеріалах справи міститься постанова про закінчення виконавчого провадження, яка не була оскаржена позивачем, а отже суд приходить до висновку, що заробітна плата була виплачена позивачу в повному обсязі.( а.с. 36-38, 39-41) Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Стаття 116 КЗпП України зазначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13) Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі № 6-195цс14) В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64 цс 13 від 03.2013року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Абз. 2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Абз. 3 п.8 Порядку встановлено, що середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяця згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2015 року встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 61,12 грн. Вказаний факт також не заперечувався сторонами в судовому засіданні. (а.с. 11-12) Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року та від 11 червня 2014 року. Відповідно до довідки Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», яка була надана в судовому засіданні представником відповідача, №014-346 від 16.06.2017 року, відповідно до якої середньоденна заробітна плата [PERSON], розрахована у відповідності з Порядком нарахування середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 складає 61, 12 грн. Сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільнені за період з 06.10.2015 року по 30.04.2017 року складає 24\~081, 28 грн.(61, 12 грн. * 394 дні). Вказана сума була визнана сторонами в судовому засіданні. Таким чином, судвважає, що позовні вимоги [PERSON], щодо стягнення суми середнього заробітку за період затримки розрахунку підлягають задоволенню та підлягає стягненню сума у розмірі 24\~081, 28 грн. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача компенсації за час затримки заробітної плати, суд зазначає наступне. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідності до вимог ст. ст. 2, 3 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Як вбачається з положень ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Як вбачається з довідки Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», яка була надана в судовому засіданні представником відповідача, №014-331 від 08.06.2017 року, [PERSON] компенсація за порушення строків виплати заробітної плати, нарахованої за період з жовтня 2010 року по грудень 2012 року при її виплаті 05.05.2017 року складає 8\~520, 03 грн.( а.с. 26) Вказана сума компенсації також була визнана сторонами в судовому засіданні. Таким чином, судвважає, що позовні вимоги [PERSON], щодо стягнення компенсації за своєчасно не виплачену заробітну плату у розмірі 8\~520,03 грн.підлягають задоволенню. В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 24 081,28 грн. та розмір компенсації за своєчасно не виплачену заробітну плату у розмірі 8\~520, 03 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача зазначені без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів. У звязку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь держави судові витрати у вигляду судового збору. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved