Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

23 травня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 08 лютого 2009 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 лютого 2009 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири № 11, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Новомосковськ, вулиця Сучкова, буд. 30 та на грошові кошти. [PERSON] являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 08 лютого 2009 року. Для оформлення вищезазначеної спадщини [PERSON], що діє по довіреності від імені [PERSON], довіреність посвідчена 29 травня 2015 року [PERSON], віце-консулом Генерального консульства України в Неаполі за р. № 570/4/4-1949, звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про намір прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], про що видано відповідну постанову від 13 травня 2016 року. Підставою відмови вказано те, що [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України. Вказує, що оскільки в період строку для прийняття спадщини тимчасово перебувала в Італії, в позивача не було коштів і остання не мала можливості приїхати в Україну для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, при виникненні можливості - 11 листопада 2010 року позивач звернулася до Генерального консульства України в Неаполі із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлої 08 лютого 2009 року. До судового засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності та підтримала позов. Відповідач в судове засідання не зявився, однак належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявок суду не пояснив, заяви про розгляд справи за відсутності не надавав. Третя особа у відповідності до поданої суду заяви просила розглянути справу за її відсутності, не заперечила проти задоволення позову. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 січня 2008 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за р.№ 2-159, у відповідності до якого заповіла належну їй на праві власності жилу квартиру, що знаходиться за адресою: м. Новомосковськ Дніпропетровської області, вул. Сучкова, 30/11 [PERSON] /а.с.23/. 08 лютого 2009 року померла [PERSON] /а.с.8/ - мати позивача /а.с.10/. 17 лютого 2009 року [PERSON] до Новомосковської державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом /а.с.22/. 11 листопада 2010 року [PERSON] до генерального консульства України в Неаполі подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с.11/. 13 травня 2016 року [PERSON], що діє за довіреністю від імені [PERSON], посвідченою 29 травня 2015 року [PERSON], віце-консулом Генерального консульства України в Неаполі за р. № 570/4/4-1949 до Новомосковської державної нотаріальної контори подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 13 травня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Підставою відмови вказано те, що [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України. Вирішуючи питання по суті позову, суд виходить з наступного. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] на час смерті проживала за адресою: [INFO] /а.с.10/. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Матеріали справи підтверджують поважність причин пропуску позивачем строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини тимчасове перебування за межами України /а.с.11/. Вказана підстава на думку суду перешкоджала позивачу звернутися до нотаріальної контори, органу, якому надано право на вчинення нотаріальних дій із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], припадає на 6-ти місячний строк від дня відкриття спадщини, пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Внаслідок викладеного суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті її матері з поважних причин і є підстави для застосування ч.3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин із задоволенням позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном один місяць з дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved