Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

22 червня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до ПП Самойленко [PERSON] про розірвання договору оренди землі. Позов мотивує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка, площею 6,95 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. 02 вересня 2008 року уклала із ПП Самойленко [PERSON] договір оренди землі належної їй на праві власності земельної ділянки загальною площею 6,95 га. 10 травня 2012 року уклала із ПП Самойленко [PERSON] додаткову угоду про зміну умов договору оренди землі, згідно якої продовжено строк дії договору на 49 років. Відповідно до пунктів 9, 11 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в строк до 30.12 поточного року. Проте, в порушення приписів законодавства та умов договору оренди землі відповідач взагалі не сплачував їй орендну плату за 2012-2018 роки. У звязку із систематичною несплатою орендної плати, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з обставин, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти заявленого позову та просив відмовити в його задоволенні. Подав до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач не сплачував щорічну орендну плату, оскільки позивач отримала орендну плату у відповідача достроково наперед на 49 років в сумі 200000 грн., що підтверджується розпискою. Відповідач, маючи на руках розписку відповідача на суму 200000 грн. мав підстави вважати, що позивач погодився не вимагати від нього орендну плату. Позивач не вимагала сплати орендної плати, а відповідач не сплачуючи орендну плату, діяв в рамках їхньої домовленості згідно розписки, а тому слід вважати, що відповідач довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання (а.с.33-36). Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,95 га, розташованої на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №004969, виданого 27 лютого 2001 року (а.с.2) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3505276422018 від 18.01.2018 року (а.с.10). Вказану земельну ділянку [PERSON] передала в оренду ПП Самойленко [PERSON] за договором оренди землі від 02 вересня 2008 року, зареєстрованим у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 15 жовтня 2008 року за №040836500029 (а.с.13). 10 травня 2012 року між [PERSON] та ПП Самойленко [PERSON] було укладено додаткову угоду про зміну умов договору оренди землі від 15 жовтня 2008 року №040836500029, зареєстровану у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 28.05.2012 року, згідно якої продовжено строк дії договору на 49 років (а.с.14). Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельного кодексу України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За умовами п.п. 9, 11 спірного договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 30.12 поточного року. При цьому, нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно п.5 Договору становить 75131 грн., тобто орендна плата складає 2253,93 грн. (75131 грн. ? 100 ? 3 = 2253,93 грн.). Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обовязок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно п.38 спірного договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Відповідно до п. д ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом статті 610 ЦК України цивільне законодавство розрізняє наступні порушення зобовязання: невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 41 спірного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Судом встановлено, що відповідачем орендна плата за спірним договором за 2012-2018 роки до 30.12 поточного року не сплачувалась позивачу взагалі. Посилання сторони відповідача на розписку від 23.07.2011 року як доказ сплати орендної плати за спірним договором позивачу наперед, за змістом якої [PERSON] 23.07.2011 року отримала від [PERSON] гроші в сумі 200000 грн. (а.с.37), судом оцінюється критично та відхиляється, оскільки наявний доказ не може бути належним та допустимим у розумінні положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України, адже не є підтвердженням сплати орендної плати взагалі і тим більше наперед, а відтак не свідчить про факт виконання зобов'язання за договором оренди земельної ділянки. Укладеним між сторонами договором оренди землі не передбачено внесення орендної плати достроково одним платежем, а навпаки передбачає щорічну виплату до 30.12 поточного року. Інша домовленість судом не встановлена. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати позивачу за користування належної йому земельної ділянки за 2012-2018 роки, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору. Крім того, стороною відповідача не надано належних і допустимих доказів на підтвердження виплати орендної плати позивачу до 30.12 поточного року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з ПП Самойленко [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved