Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

22 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №44 в будинку №1 по вул.Невська в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, зняти його з реєстрації місця проживання за даною адресою та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 14 липня 2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що з лютого 2008 року по травень 2014 року сторони проживали у спірній квартирі, яка належить на праві сумісної власності позивачці та дочці [PERSON] Зазначає, що у травні 2014 року позивач та відповідач придбали чотирьох кімнату квартиру за адресою: [ADDRESS] та переїхали проживати на нове постійне місце проживання. У березні 2015 року у звязку з розладом сімейних відносин вона переїхала проживати до спірної квартири, а відповідач разом із дітьми залишився проживати в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 18 січня 2016 року. Вказує, що з березня 2015 року відповідач у квартирі не проживає, добровільно знятися з реєстрації не бажає, чим порушує її права як власника. Ухвалою суду від 11 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 18.12.2017 року. Ухвалою суду від 18 грудня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача виконавчий комітет Покровської районної у місті ради. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві. Позивач зазначила, що нею було змінено замки на вхідних дверях квартири [ADDRESS] в жовтні 2015 року через можливість відповідача вільно відвідувати квартиру та вчинення сімейного насильства. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно не проживає у спірній квартирі з травня 2014 року, однак позивачка чинить йому перешкоди у доступі до квартири та проживанні в ній, оскільки в жовтні 2015 року вона змінила вхідні замки та в нього не має особистих ключів від цієї квартири. Представник третьої особи - виконавчого комітету Покровської районної у місті ради до судового засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні 02 квітня 2018 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача., всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 14 липня 2001 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації одруження змінено на «Савостікова», що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-КИ №120132. (а.с.8) 24 жовтня 2001 року народилась [PERSON]. Батьками в свідоцтві про народження дитини записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №059950. (а.с.9) 13 жовтня 2009 року народився [PERSON]. Батьками в свідоцтві про народження дитини записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №257356. (а.с.10) Згідно свідоцтва про право власності на житло №Ж-826 від 28 жовтня 2008 року, органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів посвідчено, що квартира [ADDRESS] дійсно належить, на праві приватної спільної сумісної часткової власності в рівних долях [PERSON] Юріївні-1/2 частина, та [PERSON] Ростиславівні-1/2 частка. Квартира приватизовано згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видане згідно з розпорядженням №Ж 749 від 12.09.2008 року. (а.с.11) Відповідно до акту складеного мешканцями будинку №1 по вул.Невська в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, затвердженому директором ТОВ «КК ДОМ.КОМ» від 05.11.2015 року, [PERSON] не проживає в [INFO] з лютого 2015 року. (а.с.13) Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року, яке набрало законної сили 29 січня 2016 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. (а.с.12) Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2017 року, яке набрало законної сили 04 липня 2017 року, визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], як разом із батьком [PERSON], за адресою: [ADDRESS] та і разом із матірю [PERSON], за адресою: [ADDRESS].( а.с. 51-56) 24 лютого 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на «Бугаєнко». (а.с.57) Статтею 60 Сімейного кодексу України, в редакції чинній на момент набуття квартири № 44 у будинку на вул. Невська, буд. 1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області у власність позивачкою, встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Право спільної часткової власності на спірну квартиру набуто позивачкою [PERSON] під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] розподіл спільного майна подружжя не було проведено. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає постійно в квартирі № 44 у будинку на вул. Невська, 1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, у звязку з конфліктними ситуаціями між колишнім подружжям з травня 2014 року, однак останній з жовтня 2015 року не має доступу до спірної квартири через зміну вхідних замків позивачкою. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. З урахуванням вищевикладеного вбачається, що квартира № 44 у будинку на вул. Невська, 1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області є спільним сумісним майном набутим подружжям у шлюбі, отже, відповідач є співвласником вказаної квартири. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Статтею 346 ЦК України врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам'яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що частка у спірній квартирі є спільним сумісним майном, набутим подружжям у шлюбі. Вирішуючи вимоги щодо наявності підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить з того, що відповідач не втратив право власності на вказану квартиру, в силу вимог статей 319, 321 ЦК України. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки положення частини другої статті 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Outcome: dismissed