Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

23.04.2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 01.06.2020 року було розділено у самостійні провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Розгляд позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини проводиться у підготовчому судовому засіданні у відповідності до положень ст. 200 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що вони перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] . Дитина проживає разом з нею. Відповідач не надає самостійно матеріальну допомогу на утримання дитини, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що дійсно має з позивачкою спільну неповнолітню дитину -сина [PERSON] , який проживає разом з позивачкою. Згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в тому розмірі в якому просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі (а.с.4,8,12). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні частки від заробітку відповідача, яка повинна стягуватися на утримання дитини, суд враховує вік дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, а тому приходить до переконання про можливість сплати ним аліментів на утримання дитини в тому розмірі в якому просить позивачка. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved