Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

23 квітня 2020 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом витребування дитини у відповідача та повернення її на проживання за останнім місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 08.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.05.2020. 27.05.2020 підготовче засідання відкладено на 29.07.2020, у зв`язку з клопотанням відповідача. 29.07.2020 підготовче засідання відкладено на 17.08.2020, у зв`язку з клопотанням відповідача. 17.08.2020 підготовче засідання відкладено на 07.09.2020, у зв`язку з клопотанням позивача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.09.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 28.09.2020. 28.09.2020 розгляд справи відкладено на 15.10.2020, у зв`язку з неявкою відповідача. 15.10.2020 розгляд справи відкладено на 05.11.2020, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Протокольною ухвалою суду від 05.11.2020 третю особу Деснянську районну у м. Чернігові раду замінено на належну Чернігівську міську раду. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Представник третьої особи вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач протиправно позбавив позивача спілкування з дитиною, місце проживання якої визначено з матір`ю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 25). Сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] не склалися, у зв`язку з чим вони припинили спільне проживання, а дитина залишилась проживати разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує позивач, 02 серпня 2019 року [PERSON] , без її згоди, забрав доньку, після чого вона її не бачила, а численні звернення позивача до відповідача та правоохоронних органів з приводу повернення доньки на проживання за адресою матері, не дали жодного результату. Вказане підтверджується копіями листів-відповідей Служби у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації № 01-23/38 від 09.01.2020, № 03-10/2093 від 05.11.2019, № 02-02/1392 від 27.08.2020 та № 01-23/673 від 19.05.2020, заявою [PERSON] до Органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, копіями висновків Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про результати перевірки за повідомленням [PERSON] , та довідкою № 9226 від 10.08.2020 про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні, виданою Чернігівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (а.с. 8-19, 66, 67-68). Позивач зазначає, що дуже хвилюється про стан здоров`я доньки, так як фактично дитина з 02.08.2019 позбавлена її материнської опіки. Крім того, дитина із вищевказаної дати не відвідує дитячий садочок, зі слів її знайомих, донька виглядає неохайно, вдягнена не за погодою. Рішеннями Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 26 листопада 2018 року та 27 травня 2019 року було визначено місце проживання малолітньої [PERSON] з її матір`ю [PERSON] та затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини (а.с. 12-14). У висновку вказано про те, що житло батька [PERSON] , потребує значного ремонту. Батьком не створено жодних умов для проживання дитини: відсутнє спальне місце та куточок для ігор. [PERSON] не працює, а відтак позбавлений можливості належним чином матеріально забезпечувати перебування у нього дитини. З довідки № 01-40/36 від 18.09.2019, виданої Чернігівським дошкільним навчальним закладом № 59 «Білочка» Чернігівської міської ради Чернігівської області, убачається, що [PERSON] , [INFO] , яка числиться в списковому складі дошкільного навчального закладу № 59, не відвідує заклад з 02 серпня 2019 року по сьогоднішній день 18 вересня 2019 року (а.с. 21). Як убачається з довідки № 01-40/53 від 10.12.2019, виданої Чернігівським дошкільним навчальним закладом № 59 «Білочка» Чернігівської міської ради Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , яка числиться в списковому складі дошкільного навчального закладу № 59, не відвідує заклад з 19 вересня 2019 року по сьогоднішній день 10 грудня 2019 року (а.с. 20). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 53 від 03.01.2019, позивач та її донька [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у квартирі [ADDRESS] (а.с. 22). З акту обстеженням умов проживання убачається, що за адресою: [ADDRESS] , житло обладнане необхідними меблями та побутовою технікою (а.с. 23-24). Допитана у судовому засідання в якості свідка [PERSON] показала, що відповідач не дає можливості матері побачити дитину; працівниками Органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради проведено бесіду з відповідачем, в ході якої він погодився дати можливість позивачеві побачитися з дитиною, при цьому заперечуючи проти їхнього спілкування; зі слів матері, батько погано виконує свої батьківські обов`язки. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року № 50/155)\~\~держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 161 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи наявний висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 127 від 27.05.2019, щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з її матір`ю [PERSON] . Згідно з частиною першою\~статті 162 СК України,\~якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Положеннями\~статей 77-80 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями\~статті 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Малолітня дитина має проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного із її батьків. Якщо така особа змінить місце проживання дитини, зокрема шляхом викрадення, заінтересована особа має право подати до суду позов про повернення дитини у місце її проживання. У\~статті 162 СК України\~встановлена презумпція правомірності поведінки того з батьків, з ким проживала дитина. Якщо інший з батьків вважає такі умови непридатними для дитини, то способом захисту прав дитини є пред`явлення позову про зміну місця проживання малолітньої особи, а не самочинна зміна її місця проживання. Якщо відповідач доведе, що той, з ким проживала дитина, жорстоко поводився з нею, експлуатував дитину, тримав дитину в умовах, небезпечних для її життя та здоров`я, у позові повинно бути відмовлено. Дитина не може бути повернута, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я. На основі повного та всебічного з`ясування обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно змінив місце проживання малолітньої дитини без згоди її матері, позивача у справі, чим порушив права дитини щодо місця її проживання, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала допускається до негайного виконання . Також суд зауважує, що вирішення справи на користь позивача не впливає на права батька малолітньої [PERSON] спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні. Враховуючи викладене,

Outcome: approved