Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

22.11.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій вказала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Як вказує позивачка, відповідач є її онуком, який зареєстрований в даній квартирі, але з жовтня 2014 року і по теперішній час за місцем своєї реєстрації не проживає. Також позивач у позові зазначає, що особистих речей відповідача, а також його майна в квартирі немає. Через його реєстрацію у спірній квартирі, позивачка не може в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, що порушує її права. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягала та просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні, викладеним у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Але про причини неявки суд не сповістив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши доводи та пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачці [PERSON], на підставі договору міни квартирами, посвідченому державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори та зареєстрованому в Артемівському БТІ, належить квартира [ADDRESS]. (а. с. 5). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки про склад сім'ї № 114 від 11.08.2016 року, виданої головою правління ОСББ «Радянська, 63» на а. с. 6 [PERSON], [INFO], який є онуком позивачки, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] дійсно тривалий час, а саме: з жовтня 2014 року за місцем своєї реєстрації не проживає. Вказана обставина підтверджується актом від 09.08.2016 року, складеним та затвердженим головою правління ОСББ «Незалежності, 63». (а. с. 7). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в частині першій ст. 221 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність реєстрації відповідача у спірному жилому приміщенні суд розцінює як порушення прав позивача, таке порушення підлягає захисту. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують той факт, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Беручи до уваги викладене,

Outcome: approved