Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

24.03.2017 року керівник Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави, вказавши, що розпорядженням голови [PERSON] РДА від 08.05.2012 року № 226/2012-р затверджено проект землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земельних територій Чемеровецького району Хмельницької області, у тому числі на території [PERSON] сільської ради Чемеровецького району площею 24,2205 га. Також розпорядженням голови [PERSON] РДА від 02.07.2012 року № 334/2012-р «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 08.05.2012 № 226/2012-р» доповнено вказане розпорядження пунктом наступного змісту «перевести земельні ділянки з сільськогосподарських угідь в несільськогосподарські угіддя (землі тимчасової консервації)». Разом з тим, розпорядженням голови [PERSON] РДА від 25.06.2012 року № 320/2012-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства і на підставі вказаного розпорядження [PERSON] отримала державний акт на земельну ділянку серії ЯМ № 521049, який зареєстрований відділом Держкомзему у [PERSON] районі в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі від 17 жовтня 2012 року за № 682520001002852 за кадастровим номером 6825283800:04:004:0065. Відповідно до інформації відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі від 22.02.2017 року № 32-28-99.7-597/15-17 земельна ділянка за кадастровим номером 6825283800:04:004:0065 знаходиться в межах земельної ділянки, що включена в проект землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель. Враховуючи, що про вказані порушення вимог земельного законодавства Городоцькій місцевій прокуратурі стало відомо після надходження до [PERSON] відділу Городоцької місцевої прокуратури листа відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі від 22.02.2017 року, строки звернення до суду не пропущено, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при вирішенні спору покладається на думку суду. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області в судовому засіданні проти позову заперечила вказавши, що підстав для визнання недійсним та скасування розпорядження РДА та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку не має, крім того просить застосувати до вимог прокурора позовну давність. Представники [PERSON] проти позову заперечили, вважають його безпідставним, а також просять застосувати до вимог прокурора позовну давність. Представник [PERSON] сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області в задоволенні позову просить відмовити. Представник ПП «Кочубіївське» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд приходить до висновку справу слухати без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 17 ЗК України передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. У відповідності з ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частина 3 статті 122 ЗК України зазначає, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для сільськогосподарського використання. Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 164 ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ) охорона земель включає в себе консервацію деградованих і малопродуктивних сільськогосподарських угідь. Згідно ст. 171 ЗК України консервації підлягають деградовані і малопродуктивні землі, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним. Консервації підлягають також техногенно забруднені земельні ділянки, на яких неможливо одержати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров'я. Консервація земель здійснюється шляхом припинення їх господарського використання на визначений термін та залуження або заліснення. Консервація земель здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок. Судом встановлено, що розпорядженням голови [PERSON] РДА від 06.10.2010 року № 566/2010-р надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо консервації малопродуктивних, деградованих і непридатних для сільськогосподарського використання земель, розташованих на території 13 сільських рад району, в тому числі, на території [PERSON] сільської ради. Розробником проекту землеустрою щодо консервації шляхом заліснення малопродуктивних, деградованих земель державної власності було ДП «Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою. Розпорядженням голови [PERSON] РДА від 08.05.2012 року № 226/2012-р затверджено проект землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земельних територій Чемеровецького району Хмельницької області, у тому числі на території [PERSON] сільської ради Чемеровецького району площею 24,2205 га. Також розпорядженням голови [PERSON] РДА від 02.07.2012 року № 334/2012-р «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 08.05.2012 року № 226/2012-р» доповнено вказане розпорядження пунктом наступного змісту «перевести земельні ділянки з сільськогосподарських угідь в несільськогосподарські угіддя (землі тимчасової консервації)». Разом з тим, розпорядженням голови [PERSON] РДА від 24.10.2011 року № 713/2011-р [PERSON] та іншим надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території, що розташовані за межами с. Драганівка [PERSON] сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. В подальшому розпорядженням голови [PERSON] РДА від 25.06.2012 року № 320/2012-р [PERSON] та іншим затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] отримала державний акт на земельну ділянку серії ЯМ № 521049, який зареєстрований відділом Держкомзему у [PERSON] районі в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі від 17 жовтня 2012 року за № 682520001002852 за кадастровим номером 6825283800:04:004:0065. З листа відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Хмельницької області від 22.02.2017 року № 32-28-99.7-597/15-17 вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 6825283800:04:004:0065 знаходиться в межах земельної ділянки орієнтовною площею 13,7909 га, що включена в проект землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель та знаходиться за межами населених пунктів [PERSON] сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Отже, на момент прийняття [PERSON] РДА розпорядження від 25.06.2012 року № 320/2012-р про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки за кадастровим номером 6825283800:04:004:0065, вказана земельна ділянка знаходилася в межах малопродуктивних, деградованих земель державної власності на території [PERSON] сільської ради за межами населеного пункту с. Драганівка та підлягала консервації шляхом заліснення. Згідно ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ч.2 п.10 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Однак, при зверненні до суду з даним позовом прокурором пропущено строк позовної давності. Так, відповідно до вимог ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2 ст. 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (п. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України). Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у статті 46 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до ст. 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 01 липня 2015 року (справа 6-178 цс15). Прокурор звертаючись до суду з вказаним позовом зазначив, що прокуратурі про вищевказані порушення стало відомо лише в лютому 2017 року, після отримання інформації з відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі у звязку із чим строк позовної давності не пропущено. Разом з тим, представником [PERSON] РДА на підтвердження того, що прокурор пропустив строк звернення із позовом долучено до справи копію вимоги прокуратури Чемеровецького району від 04.11.2011 № 35-1350, де вимагалось, у звязку з необхідністю, яка виникла при проведенні перевірок в порядку нагляду за додержанням і застосуванням земельного законодавства України надавати до 5 числа кожного місяця копії розпоряджень із земельних питань (за кожний місяць), а також копії супровідних листів від 05.06.2012 року № 27/01-15-1384, від 05.07.2012 року № 27/01-27-1668, якими на виконання вимоги прокурора Чемеровецького району від 04.11.2011 року № 55-1350 на імя прокурора району направлялись копії розпоряджень із земельних питань (а.с 105-108). Відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки представниками відповідачів в судовому засіданні та в письмових заявах заявлено про застосування позовної давності, прокурор причини пропуску строку позовної давності не повідомив, заяви про відновлення строків позовної давності не подавали, поважних причин пропуску строку позовної давності не встановлено, а сплив позовної давності є самостійною правовою підставою для відмови у позові, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed