Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

24.04.2019 позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому, посилаючись на неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; малолітню [PERSON] передати позивачу для подальшого влаштування; стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, на користь Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради на утримання малолітньої [PERSON] На виконання вимог ухвали від 23.05.2019, якою позов було залишено без руху, позивачем усунуто недоліки позовної зави. 06.06.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, явку свого представника не забезпечив. До суду подав заяву, у якій просить справу розглянути за відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.45). Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. До суду надала заяву, у якій позовні вимоги визнала, розгляд справи просила проводити за її відсутності (а.с.46). Третя особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, до суду подала заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с.47). Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом № 33 згідно копії свідоцтва про народження (а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 01.06.2018, державна реєстрація актового запису про народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою (а.с.8). 23.05.2018 відповідачка покинула свою новонароджену дочку у педіатричному відділенні Решетилівській Центральної районної лікарні Полтавської області та самовільно залишила педіатричне відділення. 21.05.2018 мати з дитиною були переведені до Решетилівської ЦРЛ з Полтавської ЦРЛ. Пологи відбулись 18.05.2018. Мати за дитиною не доглядала з дня народження у зв`язку з її захворюванням, що підтверджується листом Решетилівської ЦРЛ Полтавської області від 23.05.2018 та актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 23.05.2018 (а.с.14, 16). Судом встановлено, що [PERSON] має ІІ групу інвалідності з дитинства. Проживає з пенсіонерами бабою та дідом. [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків № 223 від 19.04.2019 та характеристикою [PERSON] , виданою Піщанською сільською радою (а.с.17,20). Розпорядженням голови Решетилівської РДА Полтавської області від 24.05.2018, службі у справах дітей доручено зареєструвати у Решетилівському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області дитину, яка залишилась без батьківського піклування, [PERSON] (а.с.12). 01.06.2018 розпорядженням голови Решетилівської РДА Полтавської області малолітній [PERSON] надано статус «дитина, позбавлена батьківського піклування»; порушено клопотання перед Департаментом охорони здоров`я облдержадміністрації про направлення на виховання та повне державне забезпечення до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини малолітньої [PERSON] , терміном на 12 місяців (а.с.13). Згідно листа Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини від 26.03.2019, малолітня [PERSON] поступила до цього закладу 20.06.2018 на повне державне утримання. За час її перебування у закладі, мати - [PERSON] , дитину не відвідувала, не телефонувала, не писала листи (а.с.15). З акту обстеження умов проживання від 19.03.2019, за місцем проживання відповідачки умови для проживання малолітньої дитини не створені. Відповідачка проживає разом зі своїми бабою, [PERSON] , [INFO] , та дідом, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] має інвалідність через вади психічного розвитку. [PERSON] повертати свою дитину, [PERSON] , наміру не має (а.с.18). Згідно заяви [PERSON] від 19.03.2019, забирати свою правнучку [PERSON] вона також не буде через поганий стан здоров`я (а.с.19). З висновку органу опіки та піклування Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області (а.с.10-11), наданого в порядку ч. 5 ст. 19 СК України вбачається, що [PERSON] має діагноз - помірна розумова відсталість. На даний час нею опікуються її дід та баба. У зв`язку з віком та станом здоров`я здійснювати догляд та утримувати малолітню правнучку [PERSON] вони не мають змоги та відмовляються забирати її з державного закладу. [PERSON] тривалий час не спілкується з дитиною, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє бажання приймати участь у її вихованні, матеріально не утримує. Вона самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям дитини, не відвідує її. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, жодним чином не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, Решетилівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON] Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 150, 155, 164, 166, 167 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи все вищенаведене, зважаючи на те, що відповідачка самоусунулася від виховання своєї малолітньої дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з нею у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання нею освіти, суд вважає доведеним безпідставне ухиляння відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дочки. а тому приходить до висновку про необхідність позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У зв`язку з викладеним,

Outcome: approved