Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

22.10.2019 року позивачка [PERSON] звернулась до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2011 року. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, сторони з квітня 2019 року проживають окремо, фактично припинивши вести спільне господарство, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим, у зв`язку з вищевикладеним просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в підготовче засідання не з`явилась, від неї надійшла письмова заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В підготовче засідання відповідач не з`явився, надав письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Також відповідач просить суд звільнити його від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 19.11.2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 134, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). Від спільного проживання у шлюбі сторони мають малолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в жіночій консультації «Олевської центральної лікарні», що підтверджується медичною довідкою № 242 від 18.10.2019 року (а.с. 5). Як вбачається із змісту поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося, сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, втратили повагу та почуття одне до одного, не ведуть спільне господарство. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Враховуючи, що позивачкою не заявлена вимога про стягнення з відповідача, понесених нею судових витрат у виді судового збору в розмірі 768,40 грн. та відповідач є звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій у відповідності до п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати у виді сплаченого судового збору слід залишити за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved