overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

22.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 29.08.1998року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Однією родиною не мешкають з травня 2014року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], 30.06.1999р.н., яка проживає разом позивачем. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач до судового засідання не зявилась, але надала заяву слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 29.08.1998року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], 30.06.1999р.н., яка проживає разом позивачем. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що між подружжям склались неприязні відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, в звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

22.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 6389 грн. 56 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08.09.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5060,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 12-18). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2014 року становить 6389 грн. 56 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 979, 41 грн., заборгованості за відсотками - 2827,04 грн., 1802,65 грн. - заборгованості з комісії та 780,46 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 6-10). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

22.01.2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька, мотивуючи свої вимоги тим, що строк було пропущено з поважних причин. В судове засідання сторони не з'явились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому, позивач просив позовні вимоги задовольнити, а представник відповідача при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер спадкодавець [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 17.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 4). Відповідно до ч. З ст. 1272 Цивільного Кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк, встановлений для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач з 14.06.2014 року по 24.06.2014 року та з 10.07.2014 року по 16.07.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в Чернігівській міській лікарні №1 і весь цей час самостійно не міг пересуватись, був прикутий до ліжка, що підтверджується копією виписного епікризу №6223 та довідкою Чернігівської міської лікарні №2 від 25.01.2015 року №01-04/94 (а.с. 8-9). Таким чином, суд визнає причини пропуску строку позивачем поважними, а тому йому слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

22.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 25.04.2009 року до 08.10.2012 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого в них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні і вихованні. Окрім цього, зазначила, що окрім доньки [PERSON], в неї на утриманні є ще й малолітній син [PERSON], [INFO], а тому утримувати двох дітей їй тяжко. Відповідач відмовився надавати добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON]. Досягти домовленості про участь в утриманні доньки не вдалося, а тому звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на доньку у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, додавши, що донька відвідує дитячий садочок, та, окрім цього, має порушення мовлення, що потребує додаткових коштів. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, погодився сплачувати по 400 грн., зауваживши, що на даний час не працює, був учасником АТО, на даний час ще мобілізований та має матір-інваліда 2 групи, про що надав відповідні довідки. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони з 25.04.2009 року до 08.10.2012 року перебували у шлюбі (а.с. 4). В шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Донька Карина перебуває на утриманні матері - [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Брониківської сільської ради № 869 від 26.08.2014 року (а.с. 7). Також, позивач окрім доньки [PERSON] має ще й на утриманні малолітнього сина - [PERSON] (а.с. 6, 7). Відповідно до довідки Житомирського дошкільного навчального закладу № 26 від 28.08.2014 року №147 [PERSON] відвідує спеціалізовану групу для дітей із порушенням мовлення, безкоштовно (а.с. 8). Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Встановлено, що відповідач офіційно не працює, був учасником АТО, так як батько помер, на утриманні має матір-інваліда 2 групи (а.с. 19, 20, 21, 22). Враховуючи те, що відповідач працездатний, має мінливий дохід і може утримувати свою дитину, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2015 до 30.11.2015 рок становить 1286,00 грн. Таким чином, суд вирішив задовольнити позов частково та стягувати з [PERSON] аліменти на [PERSON] у розмірі 640 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

22.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання її, як матері з якою проживає дитина, у твердій грошовій сумі по 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Свої вимоги мотивує тим, що з 01.06.2013 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого в них народилася донька - [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Досягти домовленості про участь в утриманні доньки не вдалося, а тому звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача й аліменти на своє утримання, оскільки в силу статті 84 СК України вона має право на таке утримання до досягнення дитиною 3-х років. В судове засідання позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, погодився сплачувати аліменти на дитину у заявленому розмірі, однак, сплачувати аліменти на утримання дружини відмовився. Суд, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року, про що свідчить свідоцтво про шлюбу (а.с. 3). В шлюбі народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні [PERSON] погодився сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 700 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач здоровий, працездатний, та погодився сплачувати аліменти на дитину, суд прийшов до висновку, що позовна вимога щодо сплати аліментів на доньку підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги стосовно сплати аліментів на утримання матері дитини, то суд вирішив наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так як позивачем не було надано доказів на спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу, суд вирішив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

22.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом та просить його задовольнити, мотивуючи свій позов тим, що відповідач по справі є батьком її повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З 01 вересня 2013 року її донька навчається на третьому курсі денного відділення Красноградського медичного коледжу на денній формі навчання. Згідно довідки з коледжу, період навчання до 01 липня 2016 року. Позивач просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 500 грн. щомісяця, з дня звернення до суду та по 01 липня 2016 року ( на період навчання в учбовому закладі). Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Від сумісного подружнього життя у сторін є донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, батьком дитини є відповідач по справі (а.с.6). [PERSON] навчається в Комунальному закладі охорони здоров'я « Красноградський медичний коледж», на 3 курсі відділення «Лікувальна справа» на денній формі навчання за державним замовленням з 01 вересня 2013 року, термін навчання до 01 липня 2016 року, що підтверджується довідкою № 341 від 12.11.2014 р. (а.с.4). Добровільно виплачувати аліменти на дитину відповідач не бажає, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню з дати подання позову до суду. Так, згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчатися і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки повинні утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З відповідача також підлягає стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн. на користь Держави відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-182, 199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

22.01.2015 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 27 жовтня 2012 року віділом ДРАЦС по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницької області, актовий запис за № 833. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що мають різні характери, різні погляди на життя. Чоловік про сім'ю не піклується, матеріально її не утримує, ображає її, принужує як жінку. Весь вільний час проводить з товаришами, тобто живе своїм життям. Крім того у їх сімейні відносини постійно вмішувалися її мати та його бабуся. Із-за чого між ними виникали сварки, непорозуміння, які привели до припинення подружніх відносин і ведення спільного господарства. За час, окремого проживання стали чужими людьми. На даний час вона проживає з іншим чоловіком і має намір узаконити свої відносини. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що дійсно жити разом не можуть, йому важко утримувати сім'ю, тому виїхав на заробітки до Києва. За час окремого проживання дружина фактично створила нову сім'ю, проживає з іншим чоловіком. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 27 жовтня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Припинили подружні відносини по тій причині, що відповідач нехтує сімейними цінностями, такими, як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери. Із-за чого припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. На даний час позивач фактично створила нову сімю, проживає з іншим чоловіком і має намір узаконити свої відносини. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

22.01.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду письмову заяву, в якій проти позову не заперечували та просили розглядати справу в їх відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомили. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки та відсутністю заперечень на позов відповідача. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно до повноліття дитини. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

22.01.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі до травня 2013 року. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання доньки відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Згідно письмової заяви просить слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти стягнення аліментів на утримання дитини не заперечує. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

22.01.2015 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 14.03.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в виконкомі Виноградської сільської ради Новоазовського району Донецької області, актовий запис №3. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, оскільки шлюбні відносини з відповідачем припинені, через відсутність взаєморозуміння. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти постанови рішення на стадії попереднього розгляду справи. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище- [PERSON]. Відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дітей також відсутній.

Outcome: approved