Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

22 травня 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), в якому просила стягнути з останнього аліменти на отримання двох дітей у розмірі 10 000 грн. щомісячно та 5000 грн після досягнення першої дитиною повноліття. 05.11.2019 р. позивач свої вимоги уточнила та просила стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 травня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що з лютого 2014 року по жовтень 2016 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. 12 жовтня 2016 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 12.10.2016 року, актовий запис 745. Під час спільного проживання та шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 06.09.2014 року, актовий запис № 1783 та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27.07.2018 року, актовий запис № 1245. Діти зареєстровані за місцем реєстрації відповідача, однак, на даний час проживають разом з позивачем, за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні спільних дітей, всі кошти витрачає виключно на себе, у зв`язку з чим, позивач звернулась з даним позовом до суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, судові повістки повертались з зареєстрованого місця проживання останнього з поміткою про неможливість вручення поштового відправлення: «адресат відсутній» (а.с. 66-67, 71-72). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2016 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 12.10.2016 року, актовий запис 745 ( а.с. 13). Під час спільного проживання та шлюбу у сторін народився син [PERSON] . [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 06.09.2014 року, актовий запис № 1783 (а.с. 14) та дочка [PERSON] . [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27.07.2018 року, актовий запис № 1245 (а.с. 15). Діти проживають разом з матір`ю. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Зважаючи на те, що позивач ініціює питання про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі єдиної частки від його доходів, як це передбачено ст.183 СК України. Після досягнення старшою дитиною повноліття, на меншу дитину аліменти стягуватимуться за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо про інший розмір аліментів не буле ініційоване питання у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки з дати пред`явлення позову, тобто з 22 травня 2019 року. Таким чином, позовні вимоги позивача знайшли своє доведення у суді. Що стосується стягнення понесених витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 2500 грн. Статтю 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Установлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирних шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва на дання інших видів правової допомоги клієнту порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved