Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

22.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (СП ТОВ «Світловодськпобут) у якому просив поновити його на роботі на посаді генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати його незаконного звільнення по дату ухвалення судового рішення. Заявою від 14.08.2015 року позивач збільшив позовні вимоги та крім цього просив визнати незаконним та скасувати Протокол № 03/04-15 від 03 квітня 2015 року зборів учасників Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут», а також визнати незаконним та скасувати наказ СП ТОВ «Світловодськпобут» № 104/к від 09.07.2015 року про звільнення. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 17.12.2015 року за заявою позивача [PERSON] залишена без розгляду позовна вимога про визнання незаконним та скасування Протоколу № 03/04-15 від 03 квітня 2015 року зборів учасників Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут». До участі у справі за клопотанням відповідача у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, були залучені Світловодська міська рада та ТОВ «Політрейд», які є співзасновниками СП ТОВ «Світловодськпобут». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 квітня 2015 року на територію СП ТОВ «Світловодськпобут» прибув Світловодський міський голова [PERSON] та повідомив про існування протоколу зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут», про звільнення його з посади Генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» та призначення на цю посаду [PERSON] Звернувшись до керівника ТОВ «Політрейд» [PERSON] він дізнався, що ніяких зборів учасників товариства у квітні 2015 року не відбувалось. Надана [PERSON] до реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції копія протоколу № 03/04-15 від 03 квітня 2015 року є фальшивою та сфабрикованою для рейдерського захоплення контролю над СП ТОВ «Світловодськпобут». Отримавши поштою трудову книжку та супровідний лист, він дізнався, що був звільнений з посади генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» 09.07.2015 року на підставі п.5 ст. 41 КЗпП України згідно наказу по підприємству № 104 К від 09.04.2015 року та протоколу співзасновників СП ТОВ «Світловодськпобут» від 03.04.2015 року № 03/04-15. Але фактично його звільнення відбулось 14 квітня 2015 року, про що свідчать Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, де станом на 15.04.2015 року керівником СП ТОВ «Світловодськпобут» зазначений [PERSON] Вважає, що звільнення відбулось з порушенням трудового законодавства, а саме він був звільнений під час перебування у відпустці. Крім цього, керівник СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON], видаючи наказ про його звільнення, перевищив свої повноваження, оскільки не мав законного права видавати накази про звільнення генерального директора. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що відповідно до ст. 8 Статуту СП ТОВ «Світловодськпобут» до виключної компетенції загальних зборів учасників відноситься обрання, призначення, звільнення, затвердження та відкликання з посади генерального директора товариства. Призначення позивача на посаду відбулось на підставі рішення зборів засновників товариства від 20 вересня 2013 року. Тому і звільнення мало відбутися виключно на підставі рішення зборів учасників. Вважає, що генеральний директор СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON] не має повноважень на звільнення генерального директора товариства. Крім цього звільнення згідно наказу відбулось 09.07.2015 року під час перебування його у відпустці. Представники відповідача заперечили проти позовних вимог. У своїх письмових запереченнях від 07.05.2015 року вказали, що звільнення [PERSON] відбулось на підставі п.5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України згідно протоколу зборів учасників товариства СП ТОВ «Світловодськпобут» від 03 квітня 2015 року у звязку з припиненням повноважень посадової особи за пять днів до початку відпустки, яка розпочалась 08.04.2015 року. У судовому засіданні представники відповідача зазначили, що днем звільнення позивача є 09.07.2015 року, як зазначено у наказі № 104/К від 09.07.2015 року Вважають, що звільнення [PERSON] відбулось в останній день його відпустки що відповідає ст. 3 Закону України «Про відпустки». Крім цього не погоджуються із твердженням позивача стосовно того, що протокол зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» є підробленим, оскільки на підтвердження цього ним не надано жодних доказів. На даний час не існує жодного судового рішення, яке б набрало законної сили стосовно визнання протоколу зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» від 03.04.2015 року № 03/04-15 незаконним. Третя особа [PERSON] про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не зявився, причини своєї неявки не повідомив. Представник третьої особи Світловодської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник ТОВ «Політрейд» у судове засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі та надав суду письмові пояснення у яких зазначає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підтримує у повному обсязі та вважає їх обґрунтованими. Звертає увагу суду, що ТОВ «Політрейд», як засновник СП ТОВ «Світловодськпобут», що володіє часткою у розмірі 50% від статутного капіталу, не приймав жодного рішення стосовно звільнення [PERSON] з посади генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» 03 квітня 2015 року. А тому доводи позивача щодо фіктивності та підроблення оскаржуваного протоколу вважає обґрунтованими. Крім того зазначає, що ТОВ «Політрейд» не отримувало жодних повідомлень про проведення 3 квітня 2015 року загальних зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» з порядком денним таких зборів, та заперечує будь-які факти самостійного ініціювання таких зборів. Заслухавши доводи сторін, зясуваши обставини справи, перевіривши докази суд дійшов такого висновку. Із записів у трудовій книжці встановлено, що [PERSON] призначений на посаду генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» 20.09.2013 року відповідно до протоколу № 20/09-13 від 20.09.2013 року. 09.07.2015 року [PERSON] звільнений з посади відповідно до п.5 ст. 41 КЗпП України на підставі наказу № 104/К від 09.07.2015 року (а.с.108). Відповідно до наказу № 104/К (розпорядження) від 09.07.2015 року про припинення трудового (контракту), який підписаний генеральним директором СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON], [PERSON] звільнений з посади генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» з 09 липня 2015 року на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України (а.с.208) У своїх поясненнях представник відповідача не заперечував, що датою звільнення позивача [PERSON] є саме 9 липня 2015 року. Разом з тим вказував на те, що це звільнення відбулось на підставі протоколу № 03/04-15 зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут», які були проведені 3 квітня 2015 року. Судом досліджена нотаріально посвідчена копія Протоколу № 03/04-15 зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут», які відбулися 3 квітня 2015 року. Із вказаного протоколу вбачається що [PERSON] був звільнений з посади генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» за рішенням зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» у звязку із припиненням повноважень посадових осіб на підставі п. 5 ст.41 КЗпП України (а.с.211). Як вбачається із матеріалів справи, а саме письмових пояснень представника третьої особи ТОВ «Політрейд» (178-181), заяви [PERSON] (а.с.177), копії рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.11.2015 року (а.с.186-192) ТОВ «Політрейд» звернулось до Господарського суду Кіровоградської області із позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів оформленого протоколом № 03/04-15 від 03.04.2015 року. Вказаний позов був задоволений повністю рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.11.2015 року. Оскільки, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.11.2015 року станом на теперішній час не набрало законної сили у звязку з апеляційним оскарженням, то суд при ухваленні даного рішення не бере до уваги встановлені рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.11.2015 року обставини, та вважає, що вони підлягають доведенню на загальних підставах. Беручи до уваги те, що позивач [PERSON] залишив без розгляду позов у частині вимог щодо визнання незаконним та скасування протоколу № 03/04-15 від 03.04.2015 року, суд не входить в обговорення питання щодо законності вказаного документу та розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі тих письмових доказів, які їх підтверджують. Як вже зазначалось [PERSON] звільнений з посади генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» з 09 липня 2015 року відповідно до п. 5 ст. 41 КЗпП України. Підставою вказаного звільнення є наказ № 104/К (розпорядження) від 09.07.2015 року про припинення трудового (контракту), який підписаний генеральним директором СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON] Зазначений наказ не містить посилання на Протокол № 03/04-15 від 03.04.2015 року загальних зборів СП ТОВ «Світловодськпобут», а тому суд розглядає позовну вимогу [PERSON] стосовно незаконності цього наказу без урахування рішення загальних зборів, оформленого протоколом № 03/04-15 від 03.04.2015 року. Як передбачено пунктом 8.7.2 Статуту СП ТОВ «Світловодськпобут» із змінами та доповненнями зареєстрованими виконавчим комітетом Світловодської міської ради від 24 вересня 2001 року за № 1146, генеральний директор СП ТОВ «Світловодськпобут» призначається і звільняється з посади Зборами (а.с. 16-30) Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців підтверджується, що станом на 17.04.2015 року керівником СП ТОВ «Світловодськпобут» призначений [PERSON]. Повноваження генерального директора СП ТОВ «Світловодськопбут» визначені п.8.7.6 Статуту та до його компетенції не входить питання щодо призначення та звільнення генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут». З огляду на викладене суд вважає, що генеральний директор СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON], видаючи наказ № 104/К (розпорядження) від 09.07.2015 року про припинення трудового (контракту) про звільнення з посади генерального директора [PERSON], вийшов за межі повноважень, які передбачені Статутом СП ТОВ «Світловодскпобут». Як вбачається з наказу № 104/К (розпорядження) від 09.07.2015 року причиною звільнення [PERSON] з посади є п.5 ст. 41 КЗпП України. Стаття 41 КЗпП України містить додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. А саме, частиною 1 вказаної статті передбачено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договірз ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб. За змістом вказаної статті видно, що її положення безпосередньо кореспондуються з нормами статті 40 КЗпП України, якою передбачені гарантії для працівників, трудовий договір з якими, розривається з ініціативи власника або уповноваженого органу. Так частина 3 статті 40 КЗпП України містить гарантію відповідно до якої не допускається звільненняпрацівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Із записок про надання відпустки (а.с. 216-217) вбачається, що позивач [PERSON] перебував у щорічній відпустці з 8 квітня 2015 року по 9 липня 2015 року включно, що не заперечує представник відповідача. Звільнення відповідача згідно наказу від 09.07.2015 року відбулось 09.07.2015 року, тобто в останній день відпустки. У своїх заперечення проти позову представник відповідача зазначив, що звільнення [PERSON] в останній день його відпустки узгоджується з вимогами ст. 3 Закону України «Про відпустки», оскільки [PERSON] не заперечував проти звільнення, про що свідчить той факт, що він отримав вихідну допомогу в розмірі середньої заробітної плати за шість місяців. Статтею 3 Закону України «Про відпустки» врегульовано право працівника на відпустки у разі звільнення, зокрема частиною 1 вказаної статті передбачено, що за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. З аналізу вказаної норми Закону вбачається, що надання працівнику невикористаної відпустки з наступним звільненням повинно відбуватися лише за бажанням працівника. У своїх запереченнях позивач [PERSON] вказав, що він не згоден із наказом про звільнення та не висловлював бажань у будь-якій формі про надання йому відпустки із наступним звільненням. Виплати, які він отримав при звільнені, є його заборгованістю по заробітній платі, а не вихідною допомогою, як зазначає відповідач Вказані доводи позивача [PERSON] узгоджуються з матеріалами справи, та не спростовані відповідачем. Так, матеріалами справи підтверджується, що згідно з посвідченням № 172 від 14 липня 2015 року, виданого комісією по трудових спорах СП ТОВ «Світловодськпобут» (а.с.214), яка була виконана у примусовому порядку державною виконавчою службою (а.с.212-213) із СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь [PERSON] була стягнена заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у сумі 54745 грн. 16 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON]Д № 104/К (розпорядження) від 09.07.2015 року про звільнення генерального директора [PERSON], виданий з порушенням вимог частини 3 ст. 40 КЗпП України та поза межами повноважень генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут», визначених Статутом СП ТОВ «Світловодськпобут». Із зазначених підстав наказ № 104/К (розпорядження) від 09.07.2015 року про звільнення генерального директора [PERSON] суд визнає незаконним, що є підставою для поновлення [PERSON] на роботі. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, працівнику, незаконно звільненому з роботи і поновленому на роботі, виплачується за рішенням органу, який розглядає трудовий спір, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення. Середньомісячний заробіток визначається згідно порядку розрахунку середньомісячної заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (змінами, внесеними постановами КМУ). Пункт 4 Розділу 3 вказаного Порядку містить перелік виплат, що не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством. Зокрема, передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Середній заробіток [PERSON] згідно довідки від 07.04.2015 року (а.с.215) за лютий - березень складає 11885 грн. 62 коп. Періодом вимушеного прогулу суд вважає з 09 липня 2015 року і по день ухвалення рішення тобто по 17 грудня 2015 року. Суму компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд визначає у розмірі 62597 грн. 54 коп. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 11885 грн. 62 коп. підлягає негайному виконанню. Судові витрати суд розподіляє між сторонами відповідно до вимог статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного та ч. 3 ст.40, ст.ст. 235 КЗпП України,

Outcome: approved