Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

23.12.2019 року представник ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення суми страхового відшкодування, в якому зазначив, що 04.08.2016 року близько 16 год. 35 хв. по вул. Комсомольській в м. Запоріжжя, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів «Ореl», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ «Надра Приазов`я» та відповідно до договору добровільного страхування від 18.07.2016 року № 22268а6е застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією цього наземного транспортного засобу у ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування». Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/5435/16-п від 30.08.2016 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль Mercedes-Benz, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. ТОВ «Надра Приазов`я» своєчасно звернулось із повідомленням про настання страхової події та заявою про виплату страхового відшкодування від 04.08.2016 року. На основі рахунку № СЧ-0002519 від 12.08.2016 року було складено страховий акт №АХА2150723 від 23.08.2016 року та розрахунок страхового відшкодування, якими було визначено та виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 155870,11 грн. На підставі страхового акту № АХА2153797 від 31.08.2016 року, розрахунку страхового відшкодування було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 9000 грн. На підставі рахунку № СЧ-002781 від 21.09.2016 року було складено страховий акт №АХА2168572 від 29.09.2016 та виплачено 7770,65 грн. Оскільки позивач відшкодував страхові виплати, вважає, що має право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» за полісом № АЕ/8487042. Ліміт цивільно-правової відповідальності за Полісом № АЕ/8487042 за шкоду майну становить 100000 грн. В межах ліміту цивільно-правової відповідальності ПрАТ «СТ «Іллічівська» відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна відшкодувати понесені позивачем збитки в розмірі 100000 грн. Оскільки Полісом № АЕ/8487042 не покриваються завдані збитки в повному розмірі, залишок суми виплати страхового відшкодування, повинен сплатити [PERSON] в розмірі 64870,11 грн. (164870,11-100000). Позивач просить стягнути на його користь витрати по сплаті страхового відшкодування з ПрАТ «СТ «Іллічівська» в розмірі 100000 грн. та з [PERSON] - 64870,11 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2473,06 грн. у зв`язку зі зверненням із позовом до суду. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/8688/19 від 23.06.2020 року. позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» були задоволені. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/8688/19 від 12.01.2021 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/8688/19 від 23.06.2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення суми страхового відшкодування скасовано. Справу призначено до розгляду в спрощеному порядку. 01.02.2021 року від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він посилається на безпідставність позовних вимог, крім того зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності. У відповідності до ст. 267 ЦПК України просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позов. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання н з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» з 06 серпня 2009 року по 20 червня 2019 року працювало як Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (а.с.47). 18 липня 2016 року між АТ «СК «АХА Страхування» Запорізька дирекція та ТОВ «Надра Приазов`я» уклали договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 22268а6е транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 250D 4 MATIC, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.4-10). Згідно довідки № 3016220462202694 про дорожньо-транспортну пригоду, 04 серпня 2016 року о 16 год. 35 хв. по вул. Комсомольській в м.Запоріжжі сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме лобове зіткнення за участю автомобіля Opel Kadet, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак [NUMBER] , що належить ТОВ «Надра Приазов`я», під керуванням водія [PERSON] (а.с.14). Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/5435/16-п від 30.08.2016 року, яка набрала чинності 10.09.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.15) 04 серпня 2016 року ТОВ «Надра Приазов`я» звернулось до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заява на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.16-18). Страховим актом № АХА2150723 від 23.08.2016 року сума страхового відшкодування склала 155870,11 грн., яка сплачена позивачем, відповідно до платіжного доручення № 263157 від 25.08.2016 року (а.с.27, 37). Страховим актом № АХА2153797 від 31.08.2016 року сума страхового відшкодування склала 9000 грн., яка сплачена позивачем, відповідно до платіжного доручення № 264909 від 31.08.2016 року (а.с.33, 39). Страховим актом № АХА2168572 від 29.09.2016 року сума страхового відшкодування склала 7770,65 грн., яка сплачена позивачем, відповідно до платіжного доручення № 271635 від 30.09.2016 року (а.с.35, 38). Позивачем сплачено страхове відшкодування в загальній сумі 172640,76 грн. (155870,11+9000+7770,65), що підтверджено платіжними дорученнями № 263 157 від 25.08.2016 року, № 271635 від 30.09.2016 року, № 264909 від 31.08.2016 року (а.с.37-39). Претензія позивача від 25.11.2016 року до ПрАТ «СТ «Іллічівське» щодо компенсування страхових виплат в розмірі 164870,11 грн., останнім проігнорована (а.с.40). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до\~ст.1194\~ЦК України\~особа,\~яка застрахувала\~свою цивільну\~відповідальність, у разі\~недостатності страхової\~виплати (страхового\~відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Таким чином страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Правовий висновок, міститься в Постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року, у справі № 755/18006/15-ц. З наданих матеріалів справи вбачається, що [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як власник транспортного засобу Opel Kadet, державний номерний знак [NUMBER] , поліс [NUMBER] . Відповідно до цього полісу ліміт за шкоду майну встановлений 100000 грн. (а.с.22). Оскільки Полісом № АЕ/8487042 не покриваються завдані збитки в повному розмірі, сума виплати страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач [PERSON] складає 64870,11 грн. Крім того, суд зазначає, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, зокрема у постановах № 756/10859/15-ц від 21.02.2018 року та № 569/2749/15-ц від 30.05.2018 року, справи, у яких сторона є як юридичні, так і фізичні особи, можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства в разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов`язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Відповідач [PERSON] посилається на те, що саме з серпня 2016 року позивачу було відомо про дорожньо-транспортну пригоду, про її учасників, про страхову подію та про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, тобто позивач станом на серпень 2016 року був обізнаний про порушене право на отримання суми страхового відшкодування. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Положення ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови від позову (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пп.62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в т.ч. забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитися у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №2208393, №2209593 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» надійшла до суду 23.12.2019 року. Таким чином, звернення позивача із вимогою до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування відбулось із пропуском трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні цих вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, також, з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial