Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

24.05.2021 року до суду надійшла вище вказана позовна заява [PERSON] від 24.05.2021 року, в якій вона просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь неустойку (пеню) за заборгованістю по сплаті аліментів в розмірі 6332 грн. 50 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 09.04.2019 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Під час шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 24.05.2018 року, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 950 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі вище вказаного рішення суду, позивачу було видано виконавчий лист, який вона звернула до примусового виконання та 23.07.2018 року було відкрито виконавче провадження. Відповідач за весь час стягнення аліментів допустив заборгованість на загальну суму 6332,50 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця та продовжує ухилятися від сплати аліментів на дитину, хоча об`єктивних причин не сплачувати аліменти не має, тому вона вимушена утримувати дитину [PERSON] за власні кошти. Позивач вказує, що розмір неустойки (пені) за період з 01.12.2020 року по 24.05.2021 року згідно розрахунку складає 7057,74 грн., однак оскільки заборгованість по аліментах складає 6332,50 грн., то розмір неустойки (пені) не може його перевищувати. У зв`язку із зазначеним просить на підставі ч.1 ст.196 СК України стягнути з відповідача неустойку (пеню) за заборгованістю по сплаті аліментів в сумі 6332,50 грн. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, подала відповідь на відзив від 16.08.2021 року в яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в своєму письмовому відзиві від 01.08.2021 року поданого до суду 02.08.2021 року на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні представляючи інтереси відповідача позовні вимоги визнала частково, а саме погоджуються сплатити суму в розмірі 3500-4000 грн., а також надала клопотання про зменшення розміру неустойки (пені) за несплату аліментів у зв`язку з важким матеріальним становищем [PERSON] , що настало в зв`язку з хворобою його цивільної дружини [PERSON] , разом з тим зазначила, що вини [PERSON] у ситуації, яка склалась не має, він намагається сплачувати аліменти на утримання дитини, так серпні 2021 року ним сплачено рахунок погашення заборгованості 3522,63 грн. Заслухавши думку та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В силу ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначений конституційний припис знайшов відображення у ч.1 ст.180 СК України відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно абз.1 ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз абз.1 ч.3 ст.181 СК України дає підстави для висновку, що у будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. В силу ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За приписами абз.1 ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). У абз.1 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом абз.1 ч.1 ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Отже, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до цієї особи відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Згідно ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В силу ч.1 ст.8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.1, ч.2 ст.614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абз.1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі №661/905/19, провадження №61-16670сво19. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч.1 ст.189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 і зробила висновок про те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.2013 року, [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 24.05.2018 року (справа №678/263/18, провадження №2-678-206/18), яке набрало законної сили 25.06.2018 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 950 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 березня 2018 року до досягнення нею повноліття. 06.07.2018 року на підставі вище вказаного рішення суду було видано виконавчий лист. 23.07.2018 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №56827290 по виконанню виконавчого листа №2-678-206/18, що виданий 06.07.2018 року, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . Згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 09.04.2019 року (справа №678/262/18, провадження №2-678-30/19), яке набрало законної сили 10.05.2019 року, шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , зареєстрований 28.07.2010 року, розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Ковальчука Ю.Ю. згідно виконавчого листа №2-678-206/18 від 06.07.2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання однієї дитини нараховано за період з 15.03.2018 року по 01.05.2021 року 39740,67 грн., сплачено за цей період 33408,17 грн., заборгованість станом на 01.05.2021 року становить 6332,50 грн. У шлюбі, який розірвано, в сторін народилася донька і рішенням суду з відповідача на користь позивача на утримання дитини стягнуто аліменти. Позивач пред`явила виконавчий лист до примусового виконання і згідно довідки-розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача по аліментах станом на 01.05.2021 року становить 6332,50 грн. Згідно розрахунку позивача розмір неустойки (пені) становить: за період з 01 грудня 2020 року по 24 травня 2021 року: 1159,00 грн.*175 днів*1% = 2028,25 грн.; за період з 01 січня 2021 року по 24 травня 2021 року: 1197,00 грн.*144 днів*1% = 1724,40 грн.; за період з 01 лютого 2021 року по 24 травня 2021 року: 1197,00 грн.*113 днів*1% = 1353,17 грн.; за період з 01 березня 2021 року по 24 травня 2021 року: 1197,00 грн.*85 днів*1% = 1017,87 грн.; за період з 01 квітня 2021 року по 24 травня 2021 року: 1197,00 грн.*54 днів*1% = 646,65 грн.; за період з 01 травня 2021 року по 24 травня 2021 року: 1197,00 грн.*24 днів*1% = 287,40 грн. Всього: 2028,25+1724,40+1353,17+1017,87+646,65+287,40=7057,74 грн. Наведений позивачем розрахунок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) щодо порядку обрахування неустойки (пені). Вказаний розрахунок здійснено в період з 01.12.2020 року по 24.05.2021 року відповідно до якого визначено весь розмір пені по травень місяць 2021 року включно, оскільки відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Ковальчука Ю.Ю. згідно виконавчого листа №2-678-206/18 від 06.07.2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання однієї дитини нараховано за період з 15.03.2018 року по 01.09.2021 року 44645,67 грн., сплачено за цей період 36930,80 грн., заборгованість станом на 01.09.2021 року становить 7714,87 грн., тобто вказаний розрахунок підтверджує заборгованість саме станом на 01.09.2021 року, тобто по травень місяць включно. Сторони вищевказані розрахунки державного виконавця не оскаржили та не спростували в суді. Хоча відповідач та його представник посилаються на певні причини та обставини, які перешкоджали [PERSON] своєчасно сплачувати аліменти на дитину, однак не надав доказів про сплату аліментів і погашення заборгованості. Посилання позивача [PERSON] про перебування у цивільному шлюбі із [PERSON] не знайшло свого підтвердження, оскільки акти Летичівської селищної ради від 14.07.2021 року №109 та від 01.09.2021 року №129 про обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON] не можуть встановлювати факт перебування його у цивільному шлюбі, оскільки вони підтверджують те, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , без реєстрації, та те що [PERSON] із [PERSON] веде спільне господарство, однак яке саме та з якого саме періоду не вказано. (довідка датована 01.09.2021 року). Надані на підтвердженні копії чеків та товарних чеків в повній мірі не містять інформації кому, коли, на підставі чого, хто саме та для чого здійснював купівлю ліків та медикаментів а також надавав та проплачував медичні послуги. Будь-яких інших підтверджуючих документів суду не надано. Також представник відповідача посилається на те, що в серпні 2021 року [PERSON] було сплачено рахунок погашення заборгованості 3522,63 грн., однак будь-яких підтверджуючих документів про це суду не надано. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим відповідач не довів обставини перебування його в важкому матеріальному стані починаючи з грудня 2020 року по травень 2021року, які б не давали йому змоги сплачувати аліменти на утримання доньки, відсутні підтвердження його звернення до суду з позовом про відстрочку або розстрочку сплати заборгованості по аліментах. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, саме з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, а саме доньки [PERSON] , [INFO] , за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені), передбаченої абз.1 ч.1 ст.196 СК України. Позивачем вірно визначено, що хоча розмір пені за період прострочення з 01.12.2020 року по 24 .05.2021 року становить 7057,74 грн., однак, враховуючи вимоги абз.1 ч.1 ст.196 СК України, розмір неустойки (пені) за порушення строків сплати аліментів не повинен перевищувати 100 відсотків допущеної відповідачем заборгованості за цей період, тобто не більше, ніж 6332,50 грн. Суд вважає, що у відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача. Враховуючи зазначене, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 908 грн. При цьому суд відхиляє клопотання відповідача [PERSON] від 27.07.2021 року про звільнення його від сплати судового збору як учасника бойових дій, оскільки відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Оскільки справа про стягнення неустойки (пені) за заборгованістю по сплаті аліментів не є справою, пов`язаною з порушенням прав відповідача як учасника бойових дій, тому він не підлягає звільненню від сплати судового збору. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved