Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

22.10.2020 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 29 липня 1995 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що під час спільного проживання останнім часом між подружжям постійно виникали суперечки внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, виховання дитини. Це призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду та просить розірвати шлюб. Позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за ї відсутності. Відповідач у поданій заяві просить проводити розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового розгляду не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного МРУМЮ (м. Хмельницький), [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 29 липня 1995 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 147 (а.с. 5). Даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як видно з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна любов відсутня. У поданій до суду заяві позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнає. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved