Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

21 травня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок йому належить на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за зазначеною вище адресою, але тривалий час там не мешкають. Наразі позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідачів. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача підтримує. Відповідачі до судового засідання не прибули, хоча були належним чином сповіщені про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надали. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивачки, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.12). Відповідачі [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за зазначеною вище адресою, що вбачається з наданої довідки № 4395 від 17.05.2021 року з ВК Первомайської міської ради Харківської області (а.с.13), але більше десяти років там не мешкають, згідно акту № 01 від 17.05.2021 року (а.с.14-16). Позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідачів, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідачі, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в житловому будинку позивача більше року, визначили для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту № 01 від 17.05.2021 року, що в спірному житловому будинку відповідачі тривалий час не мешкають. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідачів без поважних причин.

Outcome: approved