Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

23.01.2018 року позивач звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що вона є матірю\~малолітньої [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний [PERSON]. Посилаючись на ст.ст.180,181 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що\~[PERSON] та [PERSON]є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №161950, виданого виконавчим комітетом Щасливської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області 18.06.2014 року, актовий запис №5. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Інших осіб на утриманні не має, працездатний, інвалідом не являється. Частина 1 ст.18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 СК України при\~ визначенні розміру аліментів\~суд\~враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище\~дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до розяснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом також встановлено, що домовленості між сторонами про форму, розмір та участь відповідача в утриманні дітей не досягнуто, договір між ними про сплату аліментів на дитину, в порядку ст.189 СК України, не укладався. Підстави для звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину (ст. 188 СК України) відсутні. Згідно ч.1\~ ст. 191\~ СК України\~\~ аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи положення ЦПК України справи про стягнення аліментів можуть розглядатися як в наказному провадженні, так і в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач просить стягнути із відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини. З урахуванням встановлених обставин справи, віку дитини, її потреб, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини до її повноліття,\~ приписів сімейного законодавства України, суд\~ дійшов висновку задовольнити вимоги позивачки частково, оскільки нею до суду не надані докази того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) на дитину, тому відповідач, як батько, зобовязаний приймати участь в утриманні своєї дитини шляхом сплати аліментів на користь позивачки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною\~ повноліття, тобто до 11.06.2032 року. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так як позивачка звільнена\~ від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір стягується з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.141,180,182,183 СК України та

Outcome: partial