Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

22.09.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить здійснити поділ майна подружжя, виділивши йому у власність ? частину квартири [ADDRESS] та виділити у власність відповідачу [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] та вирішити питання судових витрат в порядку, передбаченому ст.. 88 ЦПК України. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебував в шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано в Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану 21 квітня 1989 року, актовий запис № 483. В період шлюбу ним та відповідачкою за спільні кошти на підставі договору купівлі - продажу № БК 2 - 047від 18 листопада 1997 року була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS], жилою площею 43,7 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., вартість якої становила - 33200 грн., яка є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також [PERSON] вказує, що в серпні 2014 року йому стало відомо, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2008 року шлюб між ними було розірвано. У той же час йому стало відомо, що відповідач [PERSON] має намір продати спірну квартиру. Шлюбні відносини фактично припинилися з 2008 року. З цього часу вони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть, від шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Після розірвання стосунків він мешкає окремо домовились, що квартира залишається у їх сумісній власності і збережуть її для дітей. Крім того позивач зазначає, що у порушення досягнутих домовленостей [PERSON] має намір розпорядитися зазначеною квартирою на власний розсуд без врахування його законних прав. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позові та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні також позов підтримав та просив його задовольнити, не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з’явилася з не відомих суду причин, хоча про час і місце розгляду даної цивільної справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що з 21 квітня 1989 року сторони перебував в шлюбі, який було зареєстровано в Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 483. Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.07.2008 року зазначений шлюб було розірвано. Відповідно до роз’яснень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. 18 листопада 1997 року на підставі договору купівлі - продажу № БК 2 - 047від 18 листопада 1997 року була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS], жилою площею 43,7 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., вартість якої становила - 33200 грн., яка є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). . Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи докази в їх сукупності, що були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що спірна квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому судовий збір у розмірі 332 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved