Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

22 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 вересня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так як відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з неї заборгованість, яка станом на 31 березня 2018 року становить 71508 грн. 74 коп. та складається: із заборгованості по тілу кредиту - 1002 грн. 21 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 61636 грн. 55 коп., заборгованості за пенею та комісією - 4988 грн. 61 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3381 грн. 37 коп. штраф (процентна складова). Не погоджуючись із позовними вимогами відповідачка, через свого представника, подала заяву про застосування строків позовної давності, у якій зазначила, що строк позовної давності за вимогами позивача на час звернення до суду завершився, оскільки цей строк слід рахувати з моменту останнього дня користування нею кредитними коштами, тобто 23.05.2014. Тому, просила відмовити у задоволенні позову з цих підстав. У судове засідання представник позивача не з'явився, у позові просив розгляд справи провести без його участі. Також направив свої заперечення проти заяви відповідачки про застосування строків позовної давності. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Направила свого представника, який проти позову заперечував. В обґрунтування заперечень посилався на закінчення строків позовної давності за пред'явленими вимогами, а також на відсутність належного розрахунку суми заборгованості та належних доказів, які б вказували на умови отриманого відповідачкою кредиту. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, зазначає про наступне. Як вбачається з матеріалів справи 13 вересня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку - кредитка «Універсальна» (а. с. 9). Згідно з витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» базова відсоткова ставка становить - 2,5% на місяць (розраховується на залишок заборгованості), розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення платежів - до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості = 0,24 % від суми загальної заборгованості. Штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а. с. 10). Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчила, що вона погоджується з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилась і згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно ст. 526, ч. 1 ст. 529 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, згідно Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що згідно із підписаною відповідачкою анкетою - заявою складають умови кредитного договору, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 2,5 % (а. с. 10). Крім того, з довідки наданої позивачем вбачається, що строк дії платіжної картки №5211537321409661, якою користувалася відповідачка, становив до 05/16.(а.с. 147) У наданому позивачем до позовної заяви розрахунку зазначено, що станом на 31 березня 2018 року розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 71508 грн. 74 коп. та складається: із заборгованості по кредиту - 1002 грн. 21 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 61636 грн. 55 коп., заборгованості за пенею та комісією - 4988 грн. 61 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3381 грн. 37 коп. штраф (процентна складова).(а.с.7-8) З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідачка періодично вносила кошти на погашення заборгованості, останній платіж нею було здійснено 29.08.2013 на суму 200 грн. Таким чином відповідач, підписуючи анкету-заяву від 13.09.2011 користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами. Відповідно суд вважає помилковими доводи представника відповідачки про те, що банком не було надано суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Крім того, у зв'язку із поданням представником відповідача заяви про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ст. 258 ЦПК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (ч. 2 та 4 ст. 267 ЦК України). Як вбачається з умов кредитного договору, повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мала здійснювати щомісячними платежами, а саме в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, впродовж строку кредитування. Крім того, сторонами було погоджено сплату відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом на рівні 2,5 % на місяць. Тобто ними було погоджено порядок і строки виконання зобов'язання. Оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Після спливу строку кредитування, відповідач мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами. Враховуючи, що останній платіж - поповнення картки відповідач здійснила 29.08.2013 року на суму 200 грн., а строк дії платіжної картки №5211537321409661, якою користувалася відповідачка, становив до 05/16, банк звернувся до суду, подавши позов засобами поштового зв'язку 22 травня 2018 року, строк позовної давності АТ КБ «ПриватБанк» не пропущено. Отже, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по тілу кредиту на суму 1002 грн. 21 коп. Також, суд погоджується з розміром заборгованості по процентам згідно розрахунку позивача станом на 31 серпня 2014 року на загальну суму 703 грн. 48 коп. Водночас не можна погодитись з розрахунком заборгованості за період з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2016 року, який здійснено позивачем на підставі підвищеної процентної ставки, виходячи з наступного. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалася, зокрема у період з 31 жовтня 2012 року по 31 серпня 2014 року проценти нараховувались у розмірі 30% річних, у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,8% річних, з 01 квітня 2015 - 43,2 % річних. У статті 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 30 % річних (2,5% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 34,8% та 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду надано не було. Крім того, відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору) встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Крім того, в період коли банком проценти нараховувалися за підвищеною процентною ставкою, відповідач не здійснювала погашення заборгованості. Відтак, з відповідача за період з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2016 року підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом, виходячи з процентної ставки 30 % річних, оскільки вимоги позивача стосовно застосування підвищеної процентної ставки є безпідставними. Таким чином, з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2016 року, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом визначається на рівні 30 % річних: (1002,21 грн. х 30 % : 365 х 640 дні) = 527,19 грн. Стосовно нарахування заборгованості після закінчення строку дії картки (після 05/16) суд вважає за необхідне зазначити наступне: Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (05/16) припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 01 червня 2016 року по 31 березня 2018 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс18. Відтак, загальний розмір процентів, виходячи з умов укладеного кредитного договору та положень ст.1048 ЦК України за період з 31 жовтня 2012 року по 31 травня 2016 року становить 1230,67 грн. (703,48 грн. + 527,19 грн.). Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів, суд виходить з наступного. Умовами кредитування, які визначені у вказаних вище Тарифах банку, передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачкою умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. У той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. У зв'язку з цим суд з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 603 грн. 79 коп., який складається з фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової - 111 грн. 64 коп. (1230,67+1002,21=2232,88*5%=111,64) - 5 % від суми заборгованості, а вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав. Таким чином, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.09.2011 року у розмірі 2844 грн. 52 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 1002 грн. 21 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1230 грн. 67 коп.; штрафів в сумі 611 грн. 64 коп. Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, пропорційно задоволеної частини позовних вимог з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 70,13 грн.(3,98%) судового збору за розгляд справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial