Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

22.08.2019 року представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 11 530,03 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1 921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 29.10.2016 року о 09 год. 45 хв. на а/д Київ - Харків - Довжанський в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21061», д.н.з. [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди на відповідача за порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України складено протокол про адміністративне правопорушення. 25.11.2016 року постановою Ленінського районного суду м. Харкова відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 21061», д.н.з. [NUMBER] , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для визначення матеріального збитку завданого автомобілю «ВАЗ 21061», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач надав відповідне доручення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Відповідно до Звіту №PZU/МТСБУ/37361 від 01.12.2016 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля «ВАЗ 21061». д.н.з. [NUMBER] . внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становитьє: 14 624,23 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому не відшкодована. 10.11.2016 року відповідно до положень ст. 33 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілий подав позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 05.12.2016 року потерпілий подав позивачу заяву про відшкодування шкоди. Моторним (транспортним) страховим бюро України прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] та на підставі Наказу № 7527 від 11.08.2017 року позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду, в розмірі 11 530,03 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1236283 від 14.08.2017 року. Враховуючи викладене і посилаючись на положення пп.38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положення ч.1 ст. 1191 ЦК України, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного провадження. 16.10.2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що в своїй позовній заяві позивач просить суд стягнути суму виплаченого страхового відшкодування на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом ст. 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Правова позиція позивача складається з того, що відповідачем не було укладено договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, 29.04.2016 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «НОВА» було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/8232933. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним полісом є автомобіль ВАЗ 21061 р.н. [NUMBER] . Отже [PERSON] є особою, відповідальність якої застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/8232933. Відповідач, як страхувальник, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», свої обов`язки виконав в повному обсязі, повідомивши ПрАТ «СК «НОВА» у встановлені законом строки. Таким чином [PERSON] по даній справі не є належним відповідачем, оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом і якою є ПрАТ «Страхова компанія «НОВА». При цьому позивачем не надано жодного доказу, який підтверджує право власності [PERSON] на транспортний засіб ВАЗ р.н. [NUMBER] . Також в додатках до позовної заяви відсутній в повному обсязі звіт про оцінку вартості збитків. За незрозумілих обставин звіт про оцінку майна виконано на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», а не МТСБУ. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.10.2019 року цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, надіслано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Відповідно до супровідного листа Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.02.2020 року вказана вище цивільна справа була направлена до Жовтневого районного суду м. Харкова та отримана останнім 25.02.2020 року. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.02.2020 року цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому - прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Баркової Н.В. Призначено позовну заяву до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.06.2020 року клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - задоволено. Залучено до участі у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПрАТ «Страхова компанія «НОВА», місцезнаходження: м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання у його відсутність та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причин неявки суд не повідомив, письмових пояснень не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази і заяви по суті справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до постанови судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. В постанові суду встановлено, що 20.10.2016 біля 09 години 45 хвилин [PERSON] , керуючи на а/ш Київ-Харків-Довжанський автомобілем ВАЗ 21061, д.н. [NUMBER] , в районі будинку №5 по вул. Кільцевій шлях з урахуванням дорожніх обставин невірно обра безпечну швидкість руху, не впоравшись з керуванням виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Зазначені автомобілі зазнали механічних пошкоджень та була завдана матеріальна шкода. Таким чином дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті невиконання водієм [PERSON] п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про дату та час розгляду матеріалу повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. В протоколі прохав призначити не строге покарання (а.с.5). Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.11.2016 року у постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року внесено наступні виправлення: в першому абзаці мотивувальної частини вважати правильним дату дорожньо-транспортної пригоди як «29.10.2016» замість «20.10.2016» (а.с.6). 10.11.2016 року відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] подав МТСБУповідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, зазначивши, що транспортний засіб ВАЗ 2101 з номерним знаком [NUMBER] , який не застрахований за добровільним договором страхування, належить власнику [PERSON] , а [PERSON] - водій (а.с.7). Для визначення матеріального збитку, завданого автомобілю ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, МТСБУ надав відповідне доручення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с.8). Відповідно до Звіту №PZU/МТСБУ/37361 від 01.12.2016 року, вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] без урахування ВТВ складає 14 624,23 грн. (а.с.9). Водійтранспортного засобу «ВАЗ 2106», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталося 29.10.2016 року (а.с. 10). На підставі Наказу №7527 від 11.08.2017 року (а.с.11), МТСБУ сплатив [PERSON] суму відшкодування в розмірі 11 530,03 грн.,що підтверджується платіжним дорученням №1236283 від 14.08.2017 року (а.с.12). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи на дату ДТП, яка сталася 29.10.2016 року, відповідач [PERSON] мав чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АЕ/8232933, виданий АТ «Страхова компанія «НОВА» строк дії з 30.04.2016 року по 29.04.2017 року включно) (а.с.24). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 983 ЦК України договір страхування набуває чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Отже видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору, а також доказом того, що страхова премія була сплачена. Зазначене відповідає висновку, який міститься в Постанові Верховного Суду від 13.06.2018 року по справі №752/6872/16-ц. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Отже з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так, дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позивач, в якості основної підстави звернення до суду з позовом, зазначив про відсутність у відповідача на дату дорожньо-транспортної пригоди чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, як встановлено судом та не спростовано позивачем, на момент ДТП відповідач [PERSON] мав чинний поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виходячи з викладеного, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому, однак передбачені підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави для стягнення такої виплати в порядку регресу з винної особи на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в даному випадку відсутні. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed