Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

23.03.2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 29.06.2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 1500,00 грн., а останній повинен був повертати його зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, а також інших витрат. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, станом на 29.02.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 11807,05 грн., які позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. 15.09.2016 року судом було прийнято заочне рішення, яким вимоги задоволено. 02.12.2016 р. судом скасовано заочне рішення та призначено судовий розгляд . 14.03.2017 р. у справі за клопотанням представника відповідача призначено судову економічну експертизу, а провадження зупинено. 14.07.2017 року справа з ухвалою повернулися з Одеської філії ТОВ «Судова незалежна експертизи України» у зв`язку з неможливістю проведення експертизи через ненадання необхідних документів та неоплати її вартості, а 17.07.2017 р. ухвалою суду провадження поновлено, справу призначено до розгляду. Представник позивача, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи є заява представника позивача про підтримання позовних вимог і розгляд справи у його відсутності, в якій він також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. При цьому суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні 26.10.2017 р. відповідач звертався до суду з клопотанням про надання часу для мирного врегулювання спору, однак в наступному до суду не з`являвся, тоді як про наявність справи був обізнаний, а судові повістки поверталися «за закінченням строку зберігання», в тому числі і по його представнику. З огляду на вказані обставини, суд прийшов до висновку, що такими діями відповідач затягує розгляд справи, а тому суд вважає, що справу необхідно розглянути в його відсутності. Під час явки в судове засідання 01.02.2017 р. представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково, відповідач визнає суму кредиту та стягнення судового збору, по вимогам про стягнення пені та штрафів не погоджується у зв`язку з закінченням строку позовної давності та строком дії картки, а розмір процентів невірно розрахований. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 29.06.2011 року [PERSON] , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримав кредитну картку строком дії до лютого 2015 р., відповідно до тарифів якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1500 грн., а відповідач повинен був повертати його зі сплатою базової % ставки в розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та 3,75% на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування до «25» числа кожного місяця в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу вказану суму кредиту. У свою чергу позичальник прийняв позику, використавши її за призначенням, але зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконував. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п.2.1.1.5.6 Умов). Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, відповідно до п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову(п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг). У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, відповідно до розрахунку станом на 29.02.2016 року загальна заборгованість за кредитним договором склала 11807,05 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 843,41 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7225,21 грн., заборгованості по комісії та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором- 2700,00 грн., а також штрафних санкцій у розмірі 500 грн.(фіксована частина) та 538,43грн.(процентна складова) (а.с.4-5). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Отже, аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України , неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вказану норму вимога про стягнення штрафу є безпідставною, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, вимога про стягнення штрафних санкцій у розмірі 500 грн.(фіксована частина) та 538,43грн.(процентна складова) не підлягають задоволенню. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказані висновки були висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12. Як судом встановлено строк дії картки- лютий 2015 р., банк звернувся до суду з позовом 23.03.2016 року, а нарахування заборгованості здійснив станом на 29.02.2016 р. . Оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, тому вимога про стягнення процентів з березня 2015 року по 29.02.2016 р. за вказаним договором є безпідставною. Приймаючи до уваги строк позовної давності по пені в один рік, строк дії кредитування та дату звернення до суду, суд вважає, що підстав для стягнення пені не має оскільки позивачем було пропущено цей строк. Отже, з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 6179,60 грн. (843,41 грн.( тіло кредиту) +5336,19 грн. (проценти )). Відповідно до ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 1378 грн. .

Outcome: partial