overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

23 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду зі заявою про встановлення факту постійного проживання її однією сім'єю разом із спадкодавцем, [PERSON], який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 2005 року по час настання смерті. В обґрунтування заяви вона вказує, що з грудня 2005 року стала проживати в будинку по [ADDRESS] з [PERSON] так як успадкувала ? частину будинку після смерті матері, [PERSON]. Власиком іншої частини будинку являвся [PERSON] Заявниця вказує, що під час спільного проживання вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки: спільно оплачували комунальні послуги, спільно здійснювали витрати на придбання продуктів харчування, вели спільне господарство. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті заявниця вказує, що подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні документи підтверджуючі родинні відносини. Ніхто із спадкоємців за законом заяв про прийняття спадщини до органів нотаріату не подали. Заявниця стверджує, що з 2005 року по день смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним однією сім'єю, тому звернулась до суду із заявою про встановлення даного факту. В судовому засіданні заявниця, [PERSON], та її представник вимоги заяви підтримали, просили встановити факт постійного проживання однією сім'єю із спадкодавцем з 2005 року по день смерті останнього. Зацікавлена особа приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинич Р.В. в судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення позивача, свідчення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до домової книги на будинок [ADDRESS] в будинку з 2005 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Свідки, допитані в ході судового розгляду, підтвердили покази [PERSON], з приводу проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, свідчення свідків, дослідивши письмові докази по справі встановив, що вона проживала разом із спадкодавцем, [PERSON] однією сім'єю з 2005 року по день його смерті [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

23 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2000 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [INFO]. Зазначала, що спільне життя у них не склалося через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя, внаслідок чого між ними почали виникати сварки та непорозуміння, з квітня 2016 року проживають окремо, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сімєю, просила шлюб розірвати, залишивши їй прізвище «Золотар». Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивачка позов підтримала, не недавати строк для примирення, відповідач письмово позов визнав, обоє просили розглянути справу без їх присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 14 липня 2000 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано Московським сільвиконкомом Липоводолинського району Сумської області, актовий запис №1. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст.113 СК України позивач вправі після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона взяла у звязку з реєстрацією шлюбу, тому ця обставина не потребує встановленню судом та не залежить від волі відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

23 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], з яким вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але однією сім'єю не проживають, про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] року народження, та просила стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти по1/4 частці від його заробітку ( доходу) щомісяця, оскільки він ухиляється від свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, яка проживає з нею і знаходиться у неї на утриманні. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з участю її представника - адвоката Прокопцева С.В., наполягала на задоволенні її позову у повному обсязі. Представник позивача - адвокат Прокопцев С.В., діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 23 травня 2016 року та ордеру серія [NUMBER] від 23 травня 2016 року, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, який після припинення шлюбних відносин між сторонами у березні 2016 року, залишився проживати з матір'ю, позивачкою по справі і знаходиться у неї на утриманні. Відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов'язаний дитину утримувати до повноліття, однак, він ухиляється від цього обов'язку і матеріальної допомоги на утримання сина позивачці не надає. Позивач наполягає на визначенні розміру аліментів саме у частці від заробітку ( доходу ) відповідача, а не в твердій грошовій сумі, як він зазначив у своїй заяві, так як відповідач, взагалі, ніде не працює, і ніякого мінливого доходу не має. Проте, відповідач здоровий, працездатний, може влаштуватися на роботу, інших утриманців він не має і нікому аліменти не сплачує. Той розмір аліментів у твердій грошовій сумі , яку пропонує відповідач - 600 гривень, не задовольнить матеріальні потреби дитини та для позивача аліменти у твердій грошовій сумі створять певні труднощі,а саме щодо індексації цієї суми, а також постійного контролю, чи не працевлаштувався відповідач і чи не отримує він заробітну плату і можливого звернення до суду про зміну розміру аліментів, тоді як позивачем заявлені вимоги на мінімальну частку аліментів від заробітку або доходу відповідача. Тому, просить задовольнити позов у повному обсязі і стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх малолітнього сина по 1/4 частці від його заробітку ( доходу ) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та надав суду письмову заяву, в які він, не заперечуючи свій обов'язок , як батька, утримувати дитину до досягнення нею повноліття,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

23 травня 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 09 липня 1999 року Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Львова. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від подружнього життя в них з відповідачем 18 листопада 1999 року народилася донька [PERSON], однак сімейне життя не склалося через різні погляди на життя та різні характери. З жовтня 1999 року вони проживають окремо не ведуть спільного господарства та донька [PERSON] перебуває на її повному утриманні. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 24 червня 2016 року о 11.00 год. позивач [PERSON] не зявилась та подала заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час і місце розгляду повідомлявся в установленому порядку. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони з жовтня 1999 року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

23 травня 2016 року до Київського районного суду м.Полтави звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що він народився 19.09.1946 року. 23.11.1977 року в нього народилася донька, яка є повнолітньою та працездатною. На даний час він потребує матеріальної підтримки з боку доньки, так як пенсії яку він отримує не вистачає для життя та на лікування. Просив суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1 000 грн., починаючи з дати подання позову і довічно. В судове засідання [PERSON] не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився 19.09.1946 року, що підтверджується паспортом громадянина України, виданим Київським РВ УМВС України в Полтавській області (а.с.2). Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є донькою позивача. На даний час [PERSON] хворіє і йому постійно на лікування потрібні кошти. Але пенсії, яку він отримує не вистачає. Донька [PERSON] допомоги на утримання батька не надає. Ч.1 ст.202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків,які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Частиною 1 ст.205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

23 травня 2016 року до Словянського міськрайонного суду позивач звернувся з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2013 року, що був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції в Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 190. Зазначає, що від даного шлюбу мають дитину дочка [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Зазначає, що з відповідачем не мешкають разом тривалий час. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, встановлено, що сторони одружені з 05 жовтня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції в Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 190. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, тривалий час мешкають окремо. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

23 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, посилаючись на те, що її чоловік [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря психіатра. Внаслідок хвороби страждає стійким психічним розладом здоровя, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому потребує постійного піклування зі сторони іншої особи. Заявник вважає, що вона може бути призначена опікуном свого чоловіка [PERSON] В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали, посилаючись на обставини викладені в заяві та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без представника заінтересованої особи. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 577 від 13.09.2016, у [PERSON], [INFO], має місце розлад психічної діяльності у вигляді органічного шизофреноподібного розладу (F 06.2 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), який позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною особою, а також на встановлення над ним опіки і призначення опікуном заявника [PERSON], яка є його дружиною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

23 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію\~ [PERSON] , 1985 р.н.,\~ який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що\~ 21.05.2016 р.\~ о 16 год. 30 хв.\~ [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу\~ для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника\~ підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.05.2016 р.\~ о 16 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра\~ Білогуба А.Г. в/ч [NUMBER] . При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, не їсть, тривожний, напружений, підозрілий, „шуми в голове. Каже, що їжа отруєна.\~ [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

23 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, с. Васильківка, вул. Лугова, 17А. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.05.2016р. о 10 год. 27 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.05.2016р. о 10 год. 27 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепінога лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, відмовляється від їжі, сама до себе розмовляє. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

23 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Усенко, 3/62. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.05.2016р. о 15 год. 25 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.05.2016р. о 15 год. 25 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепінога лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, відволікається, озирається навколо, до чогось прислуховується. Сама із собою розмовляє. Висловлює маячні ідеї відносини в адресу сина. Мислення паралогічне. Критика порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїчна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved