Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

23.03.2017 року, ТМО «Психіатрія» у місті Києві звернулося в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу. (а.с.1-2). Заяву мотивує тим, що: - «До ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві 22.03.2017 р. о 20.00 доставлена [PERSON], [INFO] яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Історія Хвороби № 1788. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2013 р. [PERSON] визнана недієздатною та призначене опікуна [PERSON]. [PERSON], [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Галюцинаторно- параноїдний синдром. Виражений апатико-дисоціативний дефект. F20.00 23.03.2017 р. пацієнтка, [PERSON];, [INFO] яка мешкає за адресою: [ADDRESS], представлена на комісію у складі: голова ЛКК - заступник директора [PERSON], зав. відділенням №17 Тараненко О.В., лікуючого лікаря [PERSON], у зв'язку з її недієздатністю. [PERSON] була госпіталізована ШПБ у відділення № 17 ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві в зв'язку з погіршенням психічного стану: стала агресивною до матері, неодноразово їй погрожувала, намагалась її душити, конфліктує з сусідами. Спадковість психічними захворюваннями не обтяжена. Середня з трьох дітей у сім'ї. Ранній розвиток без особливостей. Виховувалась матір'ю (батько хворої помер коли їй було 8-м років). Освіта середня спеціальна, закінчила медичне училище, за спеціальністю - фельдшер-лаборант. Деякий час працювала за спеціальністю в госпіталі МВС та Чорнобильській поліклініці. У подальшому ніде не працювала. В 2010 р. булг визнана інвалідом 2 гр. по псих, захворюванню по 01.01.2018р. Визнана недієздатною та призначено опікуна - мати [PERSON] (Рішення Дніпровського райсуду від 08.02.13 р.). Заміжньою не була, дітей не має. Проживає з матір'ю в 3-х кімнатній квартирі. ЧМТ, 1ВС, вен. захворювання, вірусний гепатит - заперечує. Зміни в психічному стані з 2005 р., коли в висловлюваннях вперше з'явились скарги на те, що на роботі «погано відносяться», «заздрять», «підсиджують», що призвело до звільнення, пошуками іншої роботи не займалась, перестала виходити з дому, зачиналась у своїй кімнаті, не дозволяла матері туди заходити. Стверджувала, що «в її матку вмонтовано чіп», «проводяться політичні ігри навколо неї», неодноразово їздила до аеропорту «Бориспіль» з подругою щоб «пройти через металошукач, та довести всім, що в ній чіп» В поле зору психіатрів вперше потрапила в 2009 р., коли з галюцинаторно-параноїдною симптоматика лікувалась в КМКПЛ №1. В подальшому щороку госпіталізувалась із загостреннями продуктивної симптоматики. Встановлено діагноз Р-20.00. Після виписки, із-за втрати критичного відношення до хвороби, відмовляється від прийому будь-якої підтримуючої терапії. Знаходячись на стаціонарному лікування влітку 2013 р., під час прогулянки з матір'ю по території лікарні, хвора втекла, до стаціонару та додому не повернулась. Матір'ю було подано в розшук. Знайдена 07.11.2013 р. в аеропорту « Бориспіль». Пізніше стало відомо що за цей час хвора двічі лікувалась в ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у 14 відділенні під іншим прізвищем ([PERSON]). Останнє стаціонарне лікування влітку 2015 року. Дома підтримуючу терапію категорично не приймає. Дана госпіталізація в зв'язку з погіршенням психічного стану, стала агресивною до матері, неодноразово їй погрожувала, намагалась її душити. Зі слів матері у висловлюваннях активно присутні маячні ідеї, стверджує «моє тіло надувають... надягають на голову черепи 8 ми тисяч японців... та скелети на спину». По направленню ПНД госпіталізована до ТМО «Психіатрія» у м. Києві у супроводі матері-опікуна. Психічний статус: Хвора доступна вкрай формальному контакту. Орієнтована всебічно напружена, підозріла. На питання відповідає вибірково, коротко. Власні хворобливі переживання дисимілює. У всьому звинувачує матір: «Вона мене вбити хоче», «давно намагається». Мислення паралогічне. Емоційно монотонна, холодна. По відношенню до мате рі злобна. Критики до себе не має. Висновок комісії лікарів-психіатрів: враховуючи нестабільний психічний стан пацієнтки, неадекватну поведінку з проявами агресії до члені в родини, та оточуючих, а також дії що можуть зашкодити самій хворій, що може привести до непередбачуваних наслідків, обумовлене проявами галюцинаторно-параноїдної симптоматики, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. [PERSON] - опікун [PERSON], при її госпіталізації надала згоду на госпіталізацію та надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару (копія заяви опікуна додається). Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення. Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий: порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved