Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

23.07.2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 18.03.2017 року, який зареєстрований 18.03.2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 291. Від шлюбу вони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що подальше спільне проживання з відповідачем із збереженням сім`ї вважає неможливим, оскільки подружні відносини з відповідачем припинені два роки тому, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, відповідач участі у матеріальному утриманні дитини не приймає. Просить суд шлюб розірвати та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 3000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач та відповідач подали суду заяви про розгляд їх справи за наявними документами без їх участі. Позивач просив позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо задоволення. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 18.03.2017 року встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 18.03.2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 291 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 13). В судовому засіданні встановлено, що подружні відносини з відповідачем припинені, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. При визначенні коштів, які підлягають стягненню з кожної з сторін при реєстрації розірвання шлюбу, суд виходить з матеріального становища кожного з подружжя. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з свідоцтва про народження дитини: [PERSON] , [INFO] , - відповідач являється батьком дитини (а.с. 13). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює неофіційно. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 3000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Суд приходить до висновку також, що згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 908 гривень судового збору, а також 908 гривень судового збору сплаченого позивачем на її користь. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved