Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

23.06.2021 року позивач - [PERSON] - звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою від 28.03.2019 року. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 12.07.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 453/864/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 07.09.2021 року. Розгляд справи відкладався на 23.09.2021 року та на 13.10.2021 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.03.2019 року він позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 120 000, 00 грн., про що останній написав розписку. Кінцевим терміном повернення боргу в обох розписці зазначено 28.04.2019 року. В строк, визначений в розписці, [PERSON] грошові кошти не повернув, тому позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом про стягнення 174 761, 16 грн., з яких: 120 000, 00 грн. основного боргу, 43 019, 17 грн. пені, 5 853, 99 грн. інфляційного збільшення боргу, 5 888, 00 грн. 3% річних. Відповідач відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, так само як і заяви про визнання позову, відповідно до норм ЦПК України, не подав. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язківщо виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір - це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки. Свобода договору закріплена у ст. 627 ЦК України та означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості. наданій сторонам, визначати умови такого договору. Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникли відносини, пов`язані із наданням грошових коштів в борг, за якими [PERSON] , будучи позикодавцем, передав [PERSON] (позичальнику) грошові кошти у розмірі 120 000, 00 грн. На підтвердження отримання грошових коштів та зобов`язання їх повернення [PERSON] 28.03.2019 року надав [PERSON] розписку, відповідно до якої вказував про своє зобов`язання повернути грошові кошти. Боргова розписка містить кінцеву дату повернення боргу - 28.04.2019 року. [PERSON] свого зобов`язання не виконав, грошові кошти [PERSON] у визначений в розписці термін не повернув. В силу до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини 1стаття 1046 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання грошей. Розписка про отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] в якості позики та зобов`язання повернути їх в строк до 28.04.2019 року відповідає зазначеним вимогам. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частинами 1, 2 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином, суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконав належним чином взяті на себе за договором позики від 28.03.2019 року зобов`язання, тому на вимогу позикодавця повинен сплатити суму боргу у розмірі 120 000, 00 грн. Крім того, як вбачається з скріншотів з соціальної мережі «Viber» за номером телефона позивача, долучених останнім до матеріалів справи, [PERSON] фактично визнав суму основного боргу за договором позики від 28.03.2019 року. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги встановлений судом факт існування прострочення сплати боржником суми боргу за договором позики від 28.03.2019 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення 5 853, 99 грн. інфляційного збільшення боргу, 5 888, 00 грн. 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання є такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог 43 019, 17 грн. пені, то в їх задоволенні суд відмовляє, оскільки сторонами в розписці не встановлено такої штрафної санкції за невиконання зобов`язання та не погоджено її розмір. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно розміру заявлених позовних вимог у розмірі 1 317, 71 грн.

Outcome: approved