Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

23 квітня 2018 року [PERSON] звернулась в суд із позовом, яким просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1 / 4 частки усіх видів заробітку (доходу), до досягнення ним 23-х років, за умови, що він буде продовжувати навчання; рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць просила допустити до негайного виконання. Зазначає, що на даний час [PERSON] навчається на комерційній основі на 1 курсі Центральноукраїнського національного технічного університету, на денному відділенні, факультету економіки та менеджменту, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги самостійно не надає. В свою чергу, її пенсії та коштів які вона отримує за орендну плату не достатньо для навчання сина. В судовому засіданні позивач, її представник заявлені вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Відповідач, зокрема його представник в суді позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити , відзиву на позовну заяву не подавав . При цьому, представник зазначив, що відповідач офіційно працює, отримує заробітну платню , з якої вираховувалися аліменти, та після розлучення свою 1/2 частку квартири належну відповідачу та придбану в шлюбі подарував сину, про що попередньо було обговорено та домовлено із позивачкою, що це буде враховуватися за рахунок утримання сина, тому змушений винаймати житло, що потребує додаткових матеріальних витрат. Заслухавши виступи учасників справи, дослідивши матеріали , суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 3). Згідно довідки №4059 від 02.08.2018 року , виданої начальником КП»ЖЕО»№3» [PERSON] проживає в [ADDRESS], без реєстрації, склад її сім»ї- [PERSON], 2000 р.н., зареєстрований . Відповідно довідки №99/18, виданої 26 березня 2018 року деканом факультету економіки та менеджменту [PERSON], [PERSON] навчається на денному відділенні Центральноукраїнського національного технічного університету на 1 курсі факультету економіки та менеджменту. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Навчається на комерційній основі, стипендію не отримує (а.с. 3). Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, можливе лише за сукупності перелічених обставин, відсутність однієї із них, у тому числі і можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу, унеможливлює стягнення аліментів. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодекс (стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів інші обставини, що мають істотне значення). При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги, зокрема, можливість надання утримання другим з батьків (ч.2 ст.200 СК). Як вбачається із довідки від 30 березня 2018 року та 3 серпня 2018 року [PERSON] знаходиться на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області, розмір пенсії щомісяця 1 452,00 , є інвалідом з дитинства . Окрім того, отримує орендну плату за земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,556 га, яка розташована на території Мартинівської с/р Новоархангельського району , Кіровоградської області , в розмірі 6225,85 грн., на рік. В свою чергу, відповідач працездатний, отримує заробітну плату, розмір якої з травня по липень 2018 року складає 11 205,00 грн., інших дітей не має, є у власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5, 9864 га, яка розташована на території Мартинівської с/р Новоархангельського району, Кіровоградської області , з якої відповідно отримує орендну плату. При цьому, з»ясовано, що [PERSON] продовжує навчання, не отримує стипендії, коштів матері не достатньо для його навчання, а відтак суд вважає, що відповідач зобов'язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу сину, однак у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, саме з [INFO], тобто після досягнення дитиною повноліття, з врахуванням того, що відповідач проживає окремо несе певні витрати щодо облаштування свого побуту. Крім того, заявлення позивачкою стягнення аліментів, до досягнення сином 23-х років є безпідставним, так як термін закінчення навчання згідно довідки -30.06.2021 року, а відтак аліменти слід стягнути по 30 червня 2021 року, за умови продовження навчання [PERSON], але не більше, ніж досягнення ним віку 23 років. Посилання позивача на те, що син хворіє , на що вона несе певні витрати при визначенні розміру аліментів у зв'язку з навчанням, не мають правового значення, зважаючи на предмет позову - стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, та зміст статті 199 СК України. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього, Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 430 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial