Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

23 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за позивачкою права власності на транспортні засоби: MERCEDES-BENZ SPRINTER 313CDI 2148, 2005 року, № двигуна [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; БОГДАН А-091 4590, 2003 року, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; визнання за відповідачем права власності на транспортні засоби: MERCEDES-BENZ 311CDI 2151, 2002 року, № двигуна [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; MERCEDES-BENZ 814 4250, 2000 року, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 1-2). 17 липня 2019 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивачка просила: стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію Ѕ частини вартості спірних транспортних засобів в розмірі 424 585 грн (а.с. 75-77). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, набули право власності на перелічені вище транспортні засоби, однак після розірвання шлюбу згоди щодо їх поділу не досягли. Під час розгляду справи позивачці стало відомо, що відповідач без її згоди відчужив спільно набуті транспортні засоби своїй матері - [PERSON] , у зв`язку із чим вона просить стягнути з колишнього чоловіка половину вартості автомобілів (а.с. 1-3). 16 липня 2019 року від відповідача до суду надійшли письмові заперечення проти заяви про зміну предмету позову, в яких він зазначив, що транспортні засоби, про які йдеться у позовній заяві, дійсно набуті в шлюбі, проте були відчужені за грошові кошти в сумі 40000 грн. Так, відповідач продав автомобілі, отримавши за кожний 10 000 грн, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в частині половини від цієї суми, що становить 20 000 грн (а.с. 65). Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносин. Судом встановлено, і сторони не заперечують, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 по 2018 роки. За період спільного проживання набули у власність транспортні засоби: MERCEDES-BENZ SPRINTER 313CDI 2148, 2005 року, № двигуна [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; БОГДАН А-091 4590, 2003 року, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; визнання за відповідачем права власності на транспортні засоби: MERCEDES-BENZ 311CDI 2151, 2002 року, № двигуна [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; MERCEDES-BENZ 814 4250, 2000 року, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Оскільки зазначені факти визнаються сторонами, ці обставини в силу вимог частини 1 статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до частини 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина 1 статті 70 СК України). Частиною 2 цієї статті визначено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільних дітей, одна з яких проживає з позивачкою, а другий - з відповідачем. Сторони не заперечують того факту, що за час спільного проживання вони обидва працювали, дбали про родину, і оскільки жодна із сторін не наводила доводів та не надала доказів на підтвердження обставин, що можуть вплинути на зміну часток у праві спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку, що частки сторін у спільно набутому майні є рівними. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» роз`яснено, що, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22 Постанови Пленуму). Вирішуючи спір щодо вартості спірних автомобілів, суд надає правову оцінку наданим сторонами доказів. Так, в обґрунтування заявлених вимог позивачка надала витяги з веб-сайту продажу автомобілів Autoria, з яких слідує, що вартість автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311, 2002 року випуску з пробігом 338 тис. км становить в еквіваленті 8000 доларів США, автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 313, 2005 року випуску з пробігом 350 тис. км - 14 000 доларів США, MERCEDES-BENZ VARIO, 2000 року випуску з пробігом 10 тис. км - 17 999 доларів США, автомобіля Богдан А-091, 2003 року випуску з пробігом 1 тис. км - 7 000 доларів США (а.с. 38, 39, 40, 41). В якості доказів дійсної вартості транспортних засобів, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивачка надала звіти №13062, №13063, №13064 та №13065 про експерту оцінку колісного транспортного засобу від 10 липня 2019 року, складені судовим експертом авто товарознавцем [PERSON] (а.с. 81-97). Зі змісту вказаних звітів слідує, що предметом дослідження були колісні транспортні засоби відповідно до наданих реєстраційних документів. Так, експертом визначено, що середньостатистична ринкова вартість транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, 2002 року випуску, становить 248 030 грн (а.с. 83), транспортного засобу Богдан А-091, 2003 року випуску - 147 530 грн (а.с. 87), транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2005 року випуску - 318 440 грн (а.с. 91), транспортного засобу MERCEDES-BENZ 814 - 135 170 грн (а.с. 95). Таким чином, загальна вартість чотирьох транспортних засобів, згідно з наданими експертом звітами, становить 849 170 грн. Суд не погоджується з твердженням представника відповідача про те, що вказані звіти не можуть бути допустимими доказами, оскільки експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, так як надані докази не є висновками експерта, а є звітами про оцінку майна, які мають братися до уваги у сукупності з іншим доказами. Зазначені звіти містять інформацію про оцінювача, його компетентність та стаж роботи, джерела, які використовувалися, перелік показників (характеристик), за якими проводилася оцінка, та коригування вартості в залежності від особливостей, а також містять підпис та печатку оцінювача. Щодо некоректності даних звіту через те, що експерт безпосередньо не оглядав транспортні засоби, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, обов`язок доказування покладений на сторони в рівних частках. Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив, що позивачка вжила всіх можливих в її ситуації заходів для доведення дійсної вартості транспортних засобів, тоді як відповідач, маючи реальний доступ до автомобілів (так як відчужив їх своїй матері), не надав жодного доказу, який би спростував заявлену позивачкою ринкову вартість. Крім того, зазначена відповідачем вартість чотирьох автомобілів на рівні 40 000 грн є поза розумним сумнівом договірною, а не дійсною ринковою вартістю транспортних засобів. Так, суд надає правову оцінку відповіді Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області на адвокатський запит, з якої вбачається, що спірні транспортні засоби зареєстровані за ВК Очаківський автотранспортний кооператив «Фаетон» та ТОВ «Альянс-Сервіс», що свідчить про те, що автомобілі експлуатуються (а.с. 45). Доказів, які б підтверджували протилежне або несправний стан автомобілів суду не надано. Суд також враховує ту обставину, що позивачка свою згоду на відчуження транспортних засобів за ціною 10 000 грн за кожний автомобіль не надавала, і відповідач цю обставину не оспорює. Виходячи з того, що відповідач відчужив автомобілі своїй матері, яка знала, що вони є спільно набутим майном, суд дійшов висновку, що мала місце змова одного з подружжя з контрагентом на шкоду інтересам другого співвласника, а відтак презумпція погодження правочину відсутня. З урахуванням викладеного, а також того факту, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала - надала суду докази, що підтверджують орієнтовну ринкову вартість транспортних засобів (витяги з веб-сайту з продажу автомобілів), а також середньостатистичну ринкову вартість автомобілів конкретної марки, моделі та характеристик (звіти про оцінку), а відповідач жодного доказу на підтвердження іншого не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved