Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

24.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд (згідно уточнених позовних вимог від 11.09.2018 року) стягнути на її користь борг за договором позики в розмірі 115\~712,00 грн., з яких 2560,00 грн. заборгованість по позиції, 113152,00 грн. заборгованість за відсотками, та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 13.06.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача грошові кошти в розмірі 2560,00 грн., які зобовязалась повернути 26.06.2017 року. Відповідним договором передбачена сплата позичальником процентів за користування позикою у розмірі 10% в день від суми простроченої заборгованості до дня повного розрахунку. Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом. 25.06.2018 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по вищевказаній справі. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого останній взяв у позивача грошові кошти від 13.06.2017 року в розмірі 2560,00 грн., які згідно з п. 4.1 договору зобовязався повернути 26.06.2017 року. Крім того, згідно з п. 4.2. вищевказаного договору передбачено, що за користування коштами понад строки, які вказані в договорі, позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Відповідно до копії розписки [PERSON] від 13.06.2017 року, ним отримано від [PERSON] гроші в розмірі 2560 грн. 00 коп., які він зобовязався повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 13.06.2017 року. 27.06.2018 року [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині Василенко, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії 1-КИ № 416154. Позивач неналежним чином виконала умови договору. Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім того, у звязку з неповерненням грошей у строки, передбачені п. 4.1 договору, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування позикою в розмірі, передбаченому п. 4.2 договору, а саме 10% в день від суми простроченої заборгованості які нараховуються до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Так згідно з розрахунком відповідач станом на 11.09.2018 року борг не повернув. З 27.06.2017 року по 11.09.2018 року пройшло 442 днів. 10% (256,00 грн.) в день за період з 27.06.2017 року по 11.09.2018 (442 днів) складає 442 х 256,00 = 113\~152,00 грн. Всього : заборгованість за тілом позики: 2560,00 грн.; заборгованість за відсотками:113152,00 грн. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач у повному обсязі виконала свої зобовязання, натомість відповідач порушив умови договору, в наслідок чого позивач не може повернути кошти, які були надані відповідачу згідно договору позики. Таким чином, сума заборгованості по договором позики, заявлена в позові підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved