Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

21 травня 2019 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Руськоіванівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, адреса: вул. Центральна, 16, с. Руська Іванівка, Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання сертифікату на земельну частку /пай/ втраченим, встановлення факту спільного проживання та визнання права на земельну частку /пай/, уточнивши свої позовні вимоги остаточно просить суд: встановити факт сумісного проживання [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] однією сім`єю з 2011 року до дня його смерті; визнати сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії ОД № 0556697 , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 857 , виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року за № 698/96, який підтверджує право на земельну частку /пай/, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка, який був виданий на ім`я померлого - [PERSON] - втраченим; визнати за [PERSON] право на земельну частку /пай/, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дядько - спадкодавець [PERSON] . Після смерті дядька відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку /пай/, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка. Він маючи намір прийняти спадщину звернувся до приватного нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, однак на підставі листа у оформленні спадщини було відмовлено у зв`язку із тим, що в нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме сертифіката на земельну частку /пай/ та рекомендовано звернутись до суду. 23 травня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 20 червня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження по справі було закрито на вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити . Представник відповідача у судове засідання надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за його відсутності, з позовом згодний. Суд розглядає справу за відсутність позивача, представника відповідача, відповідно до наданих заяв, за наявними доказами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно [INFO] помер спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді земельної частки /пай/, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка. Належність спадкодавцю вказаного права підтверджується листом № 172 /04 від 11.05.2019 року з Управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, відповідно до якого дійсно згідно наявної в райдержадміністрації Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ КСГП «Дружба народів», за номером № 857 , зареєстровано сертифікат на право на земельну частку /пай/ на ім`я [PERSON] , який зареєстрований в книзі від 16.01.1997 року, серії ОД № 0201859 , розмір земельної частки /паю/ в умовних кадастрових гектарах становить 4,2. Дані відомості було внесено на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року № 698/96, про що в графі підпис власника зроблено відповідну відмітку. 28.07.2000 року зроблено запис, в якому вказано, що попередній номер сертифіката на право на земельну частку /пай/ змінено на сертифікат серії ОД № 0556697 . Відомостей про отримання зазначеним громадянином державного акту на право власності на земельну частку /пай/ в управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської райдержадміністрації відсутні. У відповідності до довідки № 228 від 10.05.2019 року, виданої Руськоіванівською сільською радою, дійсно на ім`я гр. [PERSON] , який помер [INFO] , 30.12.1996 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії ОД № 0201859 /ОД № 0556697/ розміром 4,2 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка. Згідно довідки № 227 від 10.05.2019 року, виданої Руськоіванівською сільською радою, громадянин [PERSON] , [INFO] дійсно фактично мешкав з померлим [INFO] дядьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вів разом з ним спільне господарство з 2011 року по день смерті. Надавав померлому фізичну та матеріальну допомогу, провів його поховання. Відповідно до листа приватного нотаріуса Т.П. Базан від 22 жовтня 2019 року № 353/01-16, на звернення позивача з приводу заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , йому було відмовлено, оскільки він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися з позовом до суду. Задля повного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області був зроблений запит до нотаріальної контори та витребувано довідку про вчинення нотаріальних дій щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно наданого за запит суду листа завідувача Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори О.В. Саданова, витягу із спадкового реєстру від 01.08.2019 року, щодо інформації про відкриття спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] , повідомлено, що згідно Спадкового реєстру, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, та на підставі доказів наявних в матеріалах справи, а саме довідки виданої Руськоіванівською сільською радою, достовірно встановлено факт сумісного проживання [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] однією сім`єю з 2011 року до дня його смерті, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про визнання сертифікату на право на земельну частку /пай/ втраченим та визнання за позивачем право на земельну частку /пай/, суд приходить до наступного: Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай). З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що оригінал сертифіката про право на земельну частку (пай) втрачено, а позивач позбавлений можливості отримати його дублікат, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено те, що позивач має право на спірну земельну частку (пай), однак відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує таке право. Згідно зі п. 6 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач по справі є спадкоємцем четвертої черги за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] , оскільки проживав з померлим [INFO] [PERSON] однією сім`єю з 2011 року до дня його смерті, окрім того звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від прийняття спадщини, інших спадкоємців судом не встановлено, іншого способу захистити права позивача, окрім як в судовому порядку не вбачається можливим, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved