Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

22.04.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.02.2004 року він є власником квартири [ADDRESS], в якій проживає та зареєстрований у встановленому законом порядку. З відповідачем шлюб розірвано 15.08.2008 року з її ініціативи, після чого [PERSON] виїхала до м. Санкт-Петербург Російської Федерації. Точне місце перебування відповідача не відоме, після шлюбу жодних стосунків не підтримується. Понад шість років відповідач знаходиться за межами України та не збирається повертатися. На підтвердження того, що відповідач відсутня за місцем реєстрації понад встановлений законом строк, комісією ТОВ «Квартет ЛТД» складено три акти про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації за зазначеною вище адресою. Враховуючи той факт, що відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, комунальні платежі не сплачує, в квартирі відсутні її особисті речі просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, у судове засідання не з»явилася, направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку її місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до [PERSON] позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право власності від 19.02.2004 року (а.с. 7). За даними довідки форми № 3 на квартиру [ADDRESS], у квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] як власника з 01.04.2014 року, [PERSON] як дружини власника з 20.04.2004 року, [PERSON] як матері дружини з 03.09.2013 року (а.с. 8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 15.08.2008 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.08.2008 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що відповідач з моменту розірвання шлюбу з не є членом його сім»ї, після розірвання шлюбу припинила проживання в спірній квартирі, однак не знялася з реєстраційного обліку, не сплачує комунальні платежі та не бере ніякої участі в утриманні квартири, а також проживає понад шість років в іншій країні. Крім того, за даними актів від 08.11., 20.12.2013 року та 03.02.2014 року, складених комісією у складі майстрів т/д № 3, 4 [PERSON] та[PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], затверджених в.о. начальника ЖЕКу щодо обстеження квартири [ADDRESS] на предмет встановлення факту не проживання гр. [PERSON], комісією встановлено, що [PERSON] у квартирі не проживає за вище вказаною адресою протягом останніх чотирьох років (а.с. 14, 15). За правилами ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наразі, приймаючи до уваги, що відповідач була зареєстрована та проживала у спірній квартирі в якості члена сім»ї власника, який приходився їй чоловіком, однак більше чотирьох років не проживає у зазначеній квартирі, а факт розірвання шлюбу з позивачем є підставою для висновку, що обставини за яких відповідач поселилася до квартири [ADDRESS] та проживала в ній, як дружина останнього відпали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved