Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

23.07.2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що для отримання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою з метою подальшої приватизації земельної ділянки, яка знаходиться в с. Великий Омеляник Луцького району Волинської області та на даний час перебуває у підпорядкуванні Луцької міської громади, вона звернулася в Департамент «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради. У відповідь на це, її було повідомлено про неможливість надання їй адміністративних послуг, оскільки будівельний паспорт на об`єкт нерухомого майна не може бути взятий до уваги, у зв`язку з тим, що в цьому документі її по батькові вказано « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним, де вказано « [PERSON] ». Разом з тим, той факт, що будівельний паспорт на забудову земельної ділянки від 01.08.1994 року виданий саме їй та, як наслідок, виділялася земельна ділянка згідно рішення Заборольської сільської ради народних депутатів XXI скликання № 658 від 15.04.1993 року «Про виділ земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку», а також акт про винос в натурі меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку в містах, селищах міського типу і селах від 29.03.1994 року, складений на її ім`я та згідно генерального плану проекту забудови земельної ділянки індивідуальним житловим будинком вона є забудовником, стверджується записами про прізвище та ім`я. Враховуючи наведене, просить суд встановити юридичний факт належності їй будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виданого на замовлення № 645 від 01.08.1994 року, рішення Заборольської сільської ради народних депутатів XXI скликання «Про виділ земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» № 658 від 15.04.1993 року, акту про винос в натурі меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку в містах, селищах міського типу і селах від 29.03.1994 року, генерального плану проекту забудови земельної ділянки індивідуальним житловим будинком, затвердженого Архітектором району, виданих на ім`я « [PERSON] ». До початку судового засідання заявником було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги вона підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 24). Представник заінтересованої особи - Луцької міської рада до початку судового засідання також подав клопотання в якому просить суд розгляд справи проводити без його участі, при її вирішенні справи покладається на думку суду (а.с. 22). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 15.04.1993 року рішенням Заборольської сільської ради народних депутатів XXI скликання «Про виділ земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» № 658 , « [PERSON] » було виділено земельну ділянку площею 0,12 га з присадибного фонду сільської Ради (а.с. 9). В Акті про винос в натурі меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку в містах, селищах міського типу і селах від 29.03.1994 року та в генеральному плані проекті забудови земельної ділянки індивідуальним житловим будинком, затвердженим архітектором Луцького району Волинської області [PERSON] , забудовником зазначена « [PERSON] » (а.с. 10). На підставі вищевказаних документів було видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки та генеральний план проекту забудови земельної ділянки індивідуальним житловим будинком, затвердженого Архітектором району, згідно замовлення № 645 від 01.08.1994 року, у якому забудовником зазначена « [PERSON] » (а.с. 8) На обґрунтування заявлених вимог заявник [PERSON] зазначає, що для отримання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою з метою подальшої приватизації земельної ділянки, яка знаходиться в с. Великий Омеляник Луцького району Волинської області та на даний час перебуває у підпорядкуванні Луцької міської громади, вона звернулася в Департамент «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради, однак отримала відмову по причині різного написання її по батькові « [PERSON] » - « [PERSON] ». Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Як встановлено судом, вірне написання по батькові заявниці [PERSON] - « [PERSON] ». Дана обставина беззаперечно підтверджується паспортом гр. України серії [NUMBER] , виданим Луцьким РВ УМВС України у Волинській області від 25.12.2001 року (а.с. 6), а також карткою фізичної особи - платника податків, виданою Луцькою ОДПІ 10.01.2005 року (а.с. 7). Однак, рішенні Заборольської сільської ради народних депутатів XXI скликання «Про виділ земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» № 658 від 15.04.1993 року, акті про винос в натурі меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку в містах, селищах міського типу і селах від 29.03.1994 року, генеральному плані проекту забудови земельної ділянки індивідуальним житловим будинком, затвердженого Архітектором району, а також у будівельному паспорті на забудову земельної ділянки, виданого на замовлення № 645 від 01.08.1994 року, прізвище замовника/забудовника зазначено « [PERSON] », яке є відмінним від його вірного написання « [PERSON] ». На переконання суду, наявність розбіжностей в написанні по батькові заявниці, а саме: « [PERSON] » та « [PERSON] », виникла при видачі вищевказаних документів та мала характер технічної помилки. При цьому, виправити вищевказану розбіжність у позасудовому порядку не виявляється можливим. Встановлення належності правовстановлюючих документів має для заявника [PERSON] юридичне значення та породжує юридичні наслідки, від яких залежить виникнення майнового права заявника на землю. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа - Луцька міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved