Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

23.07.2015 року [PERSON] звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] Державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Одеської області, за участю третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Одеської області [PERSON]. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.12.2015 р. до участі в розгляді цивільної справи було залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці позивача. В подальшому позивач надав суду уточнену позовну заяву, якою змінив позовні вимоги та просив суд скасувати постанову головного державного виконавця Захарової\~Б.Ю. відділу ДВС [PERSON] РУЮ про передачу майна стягувачу від 03.07.2015\~р., затверджену 03.07.2015 р. начальником відділу ДВС [PERSON] РУЮ [PERSON]; скасувати акт головного державного виконавця Захарової Б.Ю. відділу ДВС [PERSON] РУЮ про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу від 03.07.2015 р., затверджений 03.07.2015 р. начальником відділу ДВС [PERSON] РУЮ [PERSON]; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 262, видане 09.07.2015 р. приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Одеської області [PERSON]; скасувати державну реєстрацію прав [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на нерухоме майно, а саме на 1/3 частини квартири за адресою Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт.\~Таїрово, вул.\~40-річча Перемоги[ADDRESS]; стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.08.2017 р. неналежний відповідач [PERSON] Державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Одеської області був замінений на належного відповідача [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (код ЄДРПОУ 35038745). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що дії державного виконавця щодо складання постанови про передачу майна стягувачу, акту про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу є протиправними, оскільки були вчиненні після смерті боржника та на підставі не дійсної оцінки про вартість майна боржника. У звязку з чим проведення подальшої державної реєстрації права власності за [PERSON] на 1/3 частини квартири за адресою Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт.\~Таїрово, вул.\~40-річча Перемоги[ADDRESS], є протиправним. Також позивач звертає увагу суду, що в виконавчому документі та всіх подальших матеріалах виконавчого провадження невірно зазначено по батькові її чоловіка, який фактично являвся власником 1/3 частини квартири. У звязку з вищевикладеним позивач [PERSON] вважає, що її позовна заява підлягає задоволенню в повному обємі. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача [PERSON] в судовому засіданні вважала, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, стверджуючи, що державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Одеської області діяв правомірно та не порушував вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій. Просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області позов не визнала, надала суду письмові заперечення, з підстав зазначених в яких просила суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши прояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Таїрово, вул.\~40-річчя Перемоги[ADDRESS], була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом № 191 про право власності на майно від 02.04.1996 р., яке зареєстроване в [PERSON] районному бюро технічної інвентаризації 05.05.1996 р. за № 103. [PERSON] є дружиною [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб, видане відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Київської районної [PERSON] народних депутатів м. Одеси 18.11.1995 р. 03.07.2014 р. головним державним виконавцем Захаровою Б.Ю. відділу ДВС [PERSON] районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження №\~43843442 на підставі виконавчого листа № 509/1845/13 від 19.06.2014 р., виданого Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 167\~436,96\~грн. 26.09.2014 р. державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника [PERSON], а саме: 1/3 частини квартири за адресою Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт.\~Таїрово, вул.\~40-річча Перемоги[ADDRESS]. 08.10.2014 р. державним виконавцем винесена постанова про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні, на підставі якої був наданий звіт про вартість майна станом на 14.10.2014 р. 06.11.2014 р. державним виконавцем направлено заявку на реалізацію арештованого майна до ГУДВС ГУЮ в Одеській області. Реалізація арештованого майна боржника проводилася шляхом проведення електронних торгів 24.12.2014 р., 13.02.2014 р. та 25.03.2015 р., за результатами яких реалізація майна не відбулася у звязку з відсутністю покупців. 08.03.2015 р. [PERSON] помер. 03.07.2015 р. державним виконавцем винесена постанова про передачу майна стягувачу та акт державного виконавця про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу. На підставі зазначеної постанови та акту [PERSON] зареєструвала за собою право власності на 1/3 частини квартири за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Таїрово, вул.\~40-річчя Перемоги[ADDRESS], та отримала свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 262, видане 09.07.2015 р., [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Одеської області. Відповідно до положень ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Відповідно до постанови про передачу майна стягувачу від 03.07.2015 р. та акту державного виконавця про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу від 03.07.2015 р. ринкова вартість переданого нерухомого майна складає 149\~795 грн., що є ідентичною вартості оцінки, проведеної ТОВ\~«РОСЛА» 14.10.2014 р. станом на 08.10.2014 р. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області пояснила, що інших оцінок в рамках виконавчого провадження не проводилося. Отже, передача нерухомого майна боржника стягувачу була проведена за вже не чинним звітом про оцінку майна. Також, п.2 ч.8 ст.7 Закону У країни «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до п.5.10. глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юсту України від\~22.02.2012 р.\~№\~296/5 оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавчими актами України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї із сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. З вищевикладеного вбачається, що передача майна боржника стягувача в рахунок погашення зобовязання була проведена на підставі недійсного звіту про оцінку майна, що не відповідає нормам чинного законодавства України та не надає можливості встановити розмір майнових зобовязань, які боржник таким чином виконав. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника майна. В період шести місяців після смерті власника майна застосовується правовий режим щодо його майна (спадщини), відповідно до якого ніхто не може розпоряджатися його майном. Враховуючи, що [PERSON] помер 08.03.2015 р., передача належного йому майна [PERSON] відбулося тільки 03.07.2015 р., що підтверджує порушення вищезазначених норм цивільного законодавства, а саме: майно [PERSON] було переоформлено на [PERSON] після його смерті. З матеріалів виконавчого провадження №\~43843442, наданих державним виконавцем до суду вбачається, що у виконавчому листі від 19.06.2014 р. зазначено прізвище, імя та по батькові боржника як «Пушкарьов Віктор Миколайович», при цьому на другій сторінці виконавчого документу прізвище, імя та по батькові боржника зазначено як «Пушкарьов Віктор Михайович». В усіх наданих суду документах виконавчого провадження, в тому числі в постанові про передачу майна стягувачу від 03.07.2015 р. та в акті про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу від 03.07.2015 р., по батькові боржника зазначено як «Михайович». В матеріалах виконавчого провадження наявна копія свідоцтва про право власності на майно від 02.04.1996 р., в якому зазначено, що одним зі співвласників власником квартири за адресою Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт.\~Таїрово, вул.\~40-річча Перемоги[ADDRESS], є [PERSON]. Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» №606-14 (діяв на момент виникнення правовідносин) у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника. Відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» №606-14, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону. Отже, з вищенаведеного суд прийшов до висновку, що виконавчий документ містить помилки, враховуючі яків державний виконавець не повинен був відкривати виконавче провадження та проводити виконавчі дії, в тому числі складати постанову та акт про передачу стягувачу майна особи, яка фактично не являється боржником по виконавчому провадженню. Згідно з положеннями\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Як передбачено ст.328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 16.11.2016 р. судова палата у цивільних справах Верховного суду України у справі за № 6-1655цс16 надала правову позицію, відповідно до якої передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України. Згідно зі ст.393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника. З урахуванням вищевикладеного, суд вража, що наявні усі правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved