Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

22 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 30 червня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини виявились невдалими з причини несумісності характерів, розходження поглядів на життя, тривалий час шлюбні відносини не підтримуються, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином засобом зв'язку, який забезпечує фіксацію повідомлення або виклику, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення. [PERSON] заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В звязку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надала, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюбу серії 1-КИ, виданого виконкомом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області 30 червня 2006 року, актовий запис №11, сторони зареєстрували шлюб 30 червня 2006 року. Згідно свідоцтв про народження серії 1-КИ №077743 та 1-КИ №247275, виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 29 вересня 2006 року та виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області 24 серпня 2009 року, актові записи№26 та №27, сторони у справі мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Довідкою Межівської селищної ради Дніпропетровської області №3054 від 22 серпня 2017 року підтверджується, що до складу сімї позивача входить батько [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] , та донька [PERSON], [INFO]. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач у справі не має наміру зберігати шлюб, шлюбні відносини не підтримуються тривалий час, сімя розпалась і подальше її збереження неможливе. Приймаючи до уваги зазначене позивачем по справі, суд вважає, що причини, що спонукають її на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved