Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

22 жовтня 2021 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 02.10.2011 року виконавчим комітетом Лісківської сільської ради Кілійського району Одеської області (актовий запис № 7), в якому у сторін народилася малолітня донька [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що спільне життя у подружжя не склалось та їхні відносини погіршились останнім часом через різні характери, різні погляди на життя, побут, виховання дитини, втрату з відповідачкою один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, наслідком чого були сварки та скандали, відсутність спільних інтересів, у зв`язку з чим, сторони фактично припинили шлюбні відносини, не проживають разом та не ведуть спільного господарства, тому шлюб носить формальний характер, і збереження сім`ї неможливо. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити і слухати справу без його участі (а.с. 26). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду письмовий відзив на позов, в якому не заперечувала проти задоволення позову, який просила задовольнити, розглянувши справу за її відсутності та проханням після розірвання шлюбу : визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] разом з нею та відновити своє\~дошлюбне прізвище\~« [PERSON] »,\~проти чого\~не заперечував\~позивач у\~своїй письмовій\~заяві (а.с.\~22). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 02.10.2011 року виконавчим комітетом Лісківської сільської ради Кілійського району Одеської області (актовий запис № 7), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 02.10.2011 року, в якому у сторін народилася малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.10.2014 р. (а.с. 4,6). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у подружжя не склалось та їхні відносини погіршились через різні характери, різні погляди на життя, побут, виховання дитини, втрату один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, наслідком чого були сварки та скандали, відсутність спільних інтересів, у зв`язку з чим, сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства тривалий час, в той час як позивачка залишилась проживати разом з дитиною, яка постійно знаходиться на її вихованні, а тому шлюб носить формальний характер, і збереження сім`ї неможливо. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У своїй Постанові від 15.01.2020 р. у справі № 200/952/18 (провадження № № 61-14859св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що «під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас місцевим судом під час розгляду цієї справи не вирішувалось питання про визначення місця проживання дитини». За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати малолітні діти, або на вихованні кого з батьків будуть вони знаходитися - суд може вирішити питання про залишення проживання дитини або знаходження її на вихованні з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками - суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами (батьками малолітньої дитини), так як відповідачкою у відзиві ставиться питання про визначення місця проживання дитини разом з нею після розірвання шлюбу, проти чого не заперечував позивач у своїй заяві (а.с. 26). При таких обставинах, враховуючи згоду відповідачки з позовом, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивача, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про розірвання шлюбу, залишення малолітньої дитини проживати разом з матір`ю після розірвання шлюбу, відносно чого у сторін відсутній спір з підстав, описаних вище. Статтею 113 СК України передбачено особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.10.2014 р., дівоче прізвище відповідачки - [PERSON] , яке вона просила суд відновити їй після розірвання шлюбу, у зв`язку з чим, вказані вимоги підлягають задоволенню (а.с. 4).

Outcome: approved