Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

21 травня 2019 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком доньки [PERSON] , [INFO] , яка навчається в медичному училищі, від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров`я і розвиток дитини має заборгованість по сплаті аліментів, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по аліментам станом на 01 квітня 2019 року в розмірі 13 966.71 грн., та пеню за прострочення сплати аліментів в період з 01 березня 2015 року по 01 квітня 2019 року в розмірі 207 189.76 грн., а також додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 12 635.00 грн. В ході судового розгляду позивачка направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в їх відсутності. Відповідач [PERSON] копію позову отримав, відзив до суду не направив, фактично позов не визнав. Відповідач ДВС до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Позивачка просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам станом на 01 квітня 2019 року в розмірі 13 966.71 грн., та пеню за прострочення сплати аліментів в період з 01 березня 2015 року по 01 квітня 2019 року в розмірі 207 189.76 грн. Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права ,бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , працює начальником підрозділу в ТОВ «Безпека бізнес і Б» (код 33237664) є батьком дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачкою [PERSON] . З матеріалів цивільної справи видно, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований в різних установах, сплачував аліменти через бухгалтерію установи, з 1998 року, в тому числі з 01 березня 2015 року. Відповідач [PERSON] на березень 2015 року був працевлаштований в ТОВ «Квіберн» (код 301186764). Дані відомості щодо працевлаштування відповідача були відомі посадовим особам ДВС. В обґрунтуванні виникнення заборгованості позивачка посилається на довідку по заборгованості по аліментам на 01.04.2019 року яка складає 11 511.93 грн (а.с.22) . В провадженні ДВС є виконавче провадження № 47219697, яке було відкрито на підставі заяви стягувача та виконавчого листа 2/1521/5603/12 виданого 11.02.2013 року на підставі рішення Овідіопольського райсуду Одеської області згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньаи [PERSON] , в розмірі ј частини всіх видів доходу, щомісячно, але не ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05 грудня 2012 року до повноліття дитини. Державним виконавцем зазначений в графі дохід, розмір заробітної плати боржника, відрізняється від наданих фінансових документів з установи по місцю роботи боржника, а також з ПФУ в Одеської області за 2015-2019 рік. Таким чином суд критично відноситься до вищевказаного розрахунку, відповідно до ст. 77,78 ЦПК України вважає його як не належний доказ, а тому розрахунок пені за несплачені аліменти за період з 01 березня 2015 року не знайшов свого підтвердження. Позивачка просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 12 635.00 грн. Дитина навчається в Обласної КУ «Білгород-Дністровське медичне училище», термін навчання з 01.09.2017 року по червень 2021 року, форма навчання: денна 1 рівень акредитації, за контрактом, проживає у гуртожитку училища, вартість проживання складає 3900 грн. (а.с15). Неповнолтіня дитина перебуває на утриманні та зареєстрована разом з позивачкою [PERSON] Позивачка під час утримання дитини здійснила додаткові витрати в розмірі 21 370 грн. (а.с.18). Позивачка [PERSON] працевлаштована в ТОВ «Колнар», середня місячна заробітна плата складає 3500 грн. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення заново, періодично або постійно. Відповідач будучи офіційно працевлаштований, від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст.ст. 182,184,185 СК України та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 10 685 грн. (21370:2=10685) . Позивачка при поданні позову не сплатила судовий збір, відповідно до ст.5 ч.1 п.3 ЗУ «Про судовий збір», суд прийшов до висновку, що позов є частково обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768.40 грн.

Outcome: partial