Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

22.03.2019 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області до [PERSON] , за участю третьої особи: служби у справах дітей Балтської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] у них народилась донька [PERSON] Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, відповідач покинув сім`ю, тому 30.11.2012 року вони з відповідачем розірвали шлюб. З тих пір відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її вихованням і утриманням. Відповідач жодного з покладених законом обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Він ніяким чином не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовкою до самостійного життя, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Таке ставлення до дитини не може, на її думку, бути допустимим і [PERSON] недостойний називатися батьком дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 35) Третя особа - представник служби у справах дітей Балтської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує.(а.с. 36) Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] визнає повністю, оскільки вважає, що не являється біологічним батьком дитини та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. (34) У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. (ч. 2 ст. 247 ЦПК України) Розглянувши позов в межах заявлених вимог, оцінивши позиції позивачки, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 226, батьком дитини [PERSON] , [INFO] являється [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 7) Як вбачається з довідки виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області від 11.03.2019 року № 711 дитина [PERSON] , 2011 року народження проживає зі своєю матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . (а.с. 8) Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої директором школи НВК «Балтська загально-освітня школа І-ІІІ ступенів № 3-колегіум» Капкіною Ж.В., [PERSON] навчається в зазначеній школі з 01.09.2018 року. Дівчинка прийшла до школи добре підготовленою мала все необхідне для учбового процесу. [PERSON] проживає з матір`ю, саме вона підготувала все для навчання дівчинки, зі сторони матері відчувається зацікавленість справами дитини, підтримка, виховний вплив. Вчитель класу з батьком дитини не знайома. Він жодного разу не поцікавився справами дитини, не проявив турботи. (а.с. 9) Те, що батько дитини - [PERSON] не приймає учать у вихованні останньої та взагалі не цікавиться її життям, також свідчать письмові пояснення сусідки позивача [PERSON] , яка стверджує, що за час її проживання жодного разу не бачила того, щоб батько [PERSON] з`являвся, приходив до своєї дитини чи цікавився її життям (а.с. 11), та директора Одеської обласної дитячої хореографічної студії «Фаворит» Редько Л.О., яка стверджує, що вирішенням всіх питань займається виключно мати [PERSON] , батько ніколи не брав участі у вирішенні фінансових та організаційних питань, до того ж жодного разу його ніхто ніколи не бачив. (а.с. 13) Згідно висновку Балтської районної державної адміністрації Одеської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , за вихідним № 01-47/493 від 21.05.2019 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Балтського районного суду від 30.11.2012 року батьки розлучились. Вже більше 6 років вони не проживають разом. Вихованням доньки займається її мати, яка повністю забезпечує дитину, як матеріально: повноцінним харчуванням, одягом, взуттям та іншим, так і морально: виховує дитину, створює умови для навчання, здійснює догляд та лікування дівчинки, а також піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Натомість, батько дитини самоусунувся від виховання та матеріального утримання своєї дитини, не приймає в житті доньки ніякої участі, що також підтверджується характеристикою НВК «Балтської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3-колегіум», де навчається дівчинка, свідченнями сусідів та довідкою Одеської обласної дитячої хореографічної студії «Фаворит», в якій займається дівчинка. Вказані порушення є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с. 37). Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що вирішення питання сімейних відносин заявника та позбавлення батьківських прав мало б ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Проаналізувавши зазначені докази, суд встановив свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав не заперечує й не бажає приймати участь у вихованні дитини, не вчиняє дії на зміну своєї поведінки, та дійшов висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved