Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

23.08.2017 року [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовною заявою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей, в якій просить стягувати з [PERSON], аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня предявлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що вони з 22 вересня 2008 року перебували в шлюбі, який рішенням Немирівського районного суду від 25.07.2016 року було розірвано. Від спільного проживання мають дітей: сина [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. На даний момент вона з дітьми проживає окремо від відповідача та потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує невелику заробітну плату. В добровільному порядку відповідач від надання матеріальної допомоги відмовляється, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача адвокат Веретинський М.В. позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково, сплачувати аліменти на утримання дітей згодний, але не має коштів на їх сплату. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу XI Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Згідно ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали разом з 2008 року липень 2016 року. Від спільного проживання народились діти син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції у вінницькій області, актовий запис № 51, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 лютого 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції у вінницькій області, актовий запис № 23, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно довідок з місця проживання, виданої Немирівською міською радою від 15 серпня 2017 року та 17 серпня 2017 року вбачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю, позивачкою по справі. На даний час позивачка працює, отримує невелику заробітну плату. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягнути з відповідача на утримання позивачки до досягнення їхніми дітьми повноліття, суд враховує обставини справи, інтереси сторін та потреби дітей, наявність інших доказів по справі. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов'язаний робити все можливе для того, щоб його заробіток/доходи/ були достатніми для власного утримання, утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з ними їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст.84 та статей 86 і 88 Сімейного Кодексу. За допомогою цих норм забезпечується однакова юридична охорона материнства - шлюбного і не шлюбного, утверджується повага до кожної матері, а у чоловіків виховується почуття відповідальності за результати особистого життя. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів судом враховані норми ч.2 ст.183 СК України про те, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку/доходу/ батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А також ч.5 ст.183 СК України, якою визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку/доходу/ платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Законом встановлено розмір на двох дітей - одна третина, тому суд вважає за можливе стягнути на утримання позивачки з відповідача 1000 (одну тисячу) гривень на кожну дитину щомісячно. Та одночасно роз'яснює, що відповідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням/наказом/ суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що відповідач є працездатним, має стабільний заробіток, суд приходить до висновку, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, але у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину щомісячно, у зв'язку з чим, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 23.08.2017 року. У відповідності до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640,00 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial