Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

22.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з подання заяви і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 27.11.2019 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.09.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції в м. Донецьку, актовий запис № 690. В шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери та різні погляди на сімейне життя. Через відсутність взаєморозуміння у сторін постійно виникали суперечки, неприязне відношення, сварки. Все це призвело до втрати поваги один до одного і до розпаду сімї. З квітня 2018 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, однією сімєю вони не проживають, не ведуть сумісного господарства. Подальше сумісне життя і збереження сімї позивач вважає неможливим. Спору про поділ спільного майна між подружжям немає. Разом з тим, як вказує позивач, на теперішній час дитина мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Батько дитини матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] на даний час здоровий, працездатний та працює в ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» інженером конструктором прохідного обладнання 2 категорії. Крім того він не має на утриманні інших членів сімї, а також з нього не утримуються інші стягнення по виконавчих листах, що свідчить про те, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. У звязку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.06.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів передано на розгляд Жовтневому районному суду м. Харкова у звязку з непідсудністю позову Ленінському районному суду м. Харкова. Відтак, для розгляду даної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.09.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні. 05.11.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова позов [PERSON] до [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку залишено без розгляду. Сторони в підготовче засідання не зявились, до початку засідання позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в своїй письмовій заяві позивач позов підтримала, відповідач позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2013 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб\~з [PERSON],\~[INFO],\~який зареєстровано\~у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що зроблено відповідний актовий запис за №690 і підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №324636, виданим 28.09.2013 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Андюк» (а.с. 8). За час шлюбу у позивача та відповідача народилася дитина [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис №716 і підтверджено копією свідоцтва про народження серії ІВЛ №462216, виданого 01.12.2016 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). З довідки від 07.11.2014 року № [NUMBER], копія якої надана в матеріали справи вбачається, що, відповідач [PERSON], [INFO], взятий на облік внутрішньо переміщеної особи і його контактна адреса: [ADDRESS] (а.с. 5). Позивач [PERSON], [INFO], також взята на облік внутрішньо переміщеної особи і її контактна адреса: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки від 06.12.2016 року № [NUMBER] (а.с. 6). [PERSON] працює в ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» на посаді інженера-конструктора прохідного обладнання 2 категорії та його загальна сума доходу за період з серпня 2017 року по січень 2018 року становить 73\~233,19 грн., що підтверджується копією довідки про доходи підприємства від 22.02.2018 року за №92 (а.с.7). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, неповнолітній дитині та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, клопотань про примирення не заявляли, у звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу і задоволення позовних вимог в цій частині. Крім того, враховуючи визнання відповідачем позову також в частині стягнення аліментів, відсутність відзиву і відповідних заперечень з його боку стосовно стану здоровя та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. У звязку з наведеним суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, у звязку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Однак, оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу. Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає половина судового збору, від сплати якого позивач звільнена відповідно до закону при зверненні з позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved