Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

24.02.2020 року Ізюмський міський голова Марченко В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що у даному випадку порушені права дитини: [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що дитина не в змозі самостійно захистити свої права, а саме, право на виховання в сім`ї, то вона потребує захисту органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області. Відповідач по справі гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , не працює, вживає алкоголь, веде аморальний спосіб життя. Батько дитини помер. Неповнолітній [PERSON] з 24.10.2019 року перебуває на профілактичному обліку служби у справах дітей Ізюмської міської ради, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах. З 18.10.2019 року [PERSON] за направленням служби у справах дітей Ізюмської міської ради, влаштовано до Ізюмського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. З цього часу мати дитину відвідала лише три рази. За висновками Ізюмського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, фактори сім`ї та середовища не сприятливі для виховання дитини, батьківський потенціал незадовільний. Мати притягалась до адміністративної відповідальності за незалежне виховання батьківських обов`язків. З огляду на зазначена просить суд позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] стосовно її дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з гр. [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від заробітку ( доходів ) але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відомості про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , внести в актовий запис про народження [PERSON] № 296 від 14 вересня 2004 року в графі відомості про матір. У судове засідання представник позивача Бойко М. С. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] будучи належним чином повідомлена про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідач [PERSON] повідомлена про дату судового засідання, до суду не надходило заяв про відкладення розгляду справи, зазначене свідчить, що відповідач [PERSON] не бажає з`являтися в судові засідання та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, згідно свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 11 березня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . (а.с.3) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 лютого 2020 року виданого Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) батько дитини [PERSON] помер [INFO] . (а.с.4) Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 25.02.2019 року [PERSON] по [ADDRESS] був зроблений висновок , що при огляді приміщення неохайне, вікна заліплені плівкою, речі розкидані буд-де, біля печі брудно, сміття розкидане по підлозі у кімнаті, де готується їжа. В цій же кімнаті знаходяться кішки, які мають доступ де завгодно. Мати знаходилась у тверезому стані, виглядала охайно. Але місця, де робити домашні завдання та їсти - не має. (а.с. 9) Згідно акту обстеження умов проживання від 21.10.2019 року в [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою мають постійне місце проживання [PERSON] , [PERSON] умови проживання не задовільні, в помешканні брудно, розкидані речі, їжі не має, відключений газ, світло. Для виховання та розвитку дитини не створено умов для виховання дитини. Мати випиває алкоголь, на момент візиту була не в тверезому стані. Мати написала заяву на тимчасове влаштування дитини до ІМЦСПРД. (а.с. 5) Згідно акту обстеження умов проживання від 09 січня 2020 року [PERSON] в [ADDRESS] встановлено, що умови проживання не задовільні, негативно впливають на життя, стан здоров`я, розвиток дитини та приводить до неналежного рівня задоволення індивідуальних потреб дитини відповідного віку. Для виховання та розвитку дитини не створено умов для проживання та виховання дитини. Мати ні де не працює, вживає алкоголь, на час відвідування [PERSON] знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. (а.с. 7) Згідно повідомлення № 08 від 10 січня 2020 року директора Ізюмського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей [PERSON] [PERSON] , [INFO] знаходиться в закладі з 18.10.2019 року в зв`язку з тим, що дитина опинилась в складних життєвих обставинах та потребує комплексної соціально-психологічної допомоги. За час перебування [PERSON] в закладі, мати відвідувала в закладі дитину 3 рази. В подальшому життям, здоров`ям та навчанням дитини не цікавилась.(а.с. 8) Відповідно до висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради № 565 від 21.02.2020 року, Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] стосовно її сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 19) Згідно повідомлення № 1322/119-81/02-12-2020 від 30.01.2020 року начальника Ізюмського відділу поліції гр. [PERSON] , [INFO] , яка мешкає: [ADDRESS] протягом 2019 року була притягнута Ізюмським міськрайонним судом до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. (а.с. 10) Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи встановлено та ні ким не спростовано, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у його вихованні. Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Тому, суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідача до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дітьми, позбавленими батьківського піклування визнаються діти, зокрема, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 243 СК України та ч. 1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо, зокрема надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Аналогічне положення щодо діяльності таких органів передбачено у постанові Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки і піклування» від 24 вересня 2008 року № 866. Враховуючи те, що мати дітей позбавлена батьківських прав судовим рішенням, а відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України тому є необхідність передати дітей органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області для влаштування їх під сімейну форму опіки. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 183 СК України, приймає до уваги майновий стан відповідача, який є працездатною особою, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання своїх дітей, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на користь Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину щомісячно, починаючи з 24.02.2020 року до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягнення судовий збір у розмірі 1681,60 гривень за одну позовну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру. Суд вважає необхідним роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved