Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

22 квітня 2021 року позивач звернулася до суду в інтересах свого сина [PERSON] з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . 29 листопада 2006 року шлюб між сторонами розірвано. На підставі рішення суду від 04 грудня 2006 року з відповідача стягувались аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 усіх видів його заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що після розлучення син постійно проживає з нею, за адресою: [ADDRESS] . У 2020 році [PERSON] вступив у Івано-Франківське художнє професійне училище №3 на денну форму навчання за спеціальністю флорист, що підтверджується довідкою № 65 від 21.04.2021. Навчання сина є його основним заняттям, а враховуючи, що стипендія незначна - 500 грн. він потребує матеріальної допомоги, оскільки дохід позивача за шість місяців 2020 року становить 35 362,46 грн., тобто 5 894 грн. щомісячно. Зазначає, що цих коштів їй не вистачає, щоб належним чином утримувати сина студента. У той же час позивач вказує що відповідач відмовляється добровільно утримувати сина після досягнення ним повноліття. Відповідач працездатний, є військовослужбовцем, служить у військовій частині [NUMBER] у м. Василькові та має постійний заробіток, що дає можливість йому надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, на період його навчання. Відповідно до довідки про доходи №83 від 10.02.2021 заробітна плата відповідача за 6 місяців становить 130 020, 70 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Щодо заочного рішення не заперечила. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст.\~223,\~280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 14.06.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6\~ст. 259 ЦПК України\~і ч. 5\~ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4\~ст. 268 ЦПК України\~підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно Івано-Франківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 13.04.2018 серія [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Івано-Франківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 18.05.2018 року серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано про що складено відповідний актовий запис №857 (а.с.4). Рішенням судді Івано-Франківського міського суду задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів його заробітної плати щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років, які стягувались на користь [PERSON] (а.с.5,6). Згідно довідки виданої Центром надання адміністративних послуг №6414 від 09.11.2019 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Позивачем надано суду довідку про доходи №02-03/85 від 29 грудня 2020 року, яка видана [PERSON] про те, що вона справді працює у ліцеї ім. В`ячеслава Чорновола Івано-Франківської міської ради, відповідно до якої за період з 01 липня 2020 по 31 грудня 2020 загальна сума доходу за винятком аліментів становить 35 362,46 грн.(а.с.9). На відповідь на адвокатський запит вих. №5/01-21 від 28.01.2021 Командиром військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] надано відповідь №104 від 10.02.2021 до якої додано копію паспорта та довідку про доходи відповідача. Відповідно до довідки про доходи №83, від 10.02.2021 встановлено що [PERSON] дійсно працює в військовій частині [NUMBER] на посаді військовослужбовця та за період з серпня 2020 по січень 2021 нараховано заробітну плату у сумі 130 020,70 грн., в той же час відраховано за обов`язковими платежами (в т.ч. за виконавчими листами, аліментами тощо) 73 593,36 грн. (а.с.15). Відповідно до довідки №65 від 21.04.2021 [PERSON] дійсно навчається на першому (11кл) курсі денної форми навчання у Вищому художньому професійному училищі №3 м. Івано-Франківська, за професією (спеціальністю) флорист. Термін навчання до 30.06.2021 (а.с.10). Позивачем долучено довідку про доходи, відповідно до якої [PERSON] справді навчається у Вищому художньому професійному училищі №3 м. Івано-Франківськ та за період 6 місяців, з жовтня 2020 року по березень 2021 року отримував стипендію, на загальну суму: 3 457,36 (а.с.34). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень\~ст.182СК України\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до вимог ч. 1ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приписами ст. ст.12,81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд приймає\~до уваги\~доводи позивача,\~про те,\~що вона\~несе витрати\~пов`язанні з\~проживанням,\~харчуванням,\~навчанням сина,\~що є\~досить значними,\~а тому\~потребує допомоги\~на його\~утримання. Разом з тим позивач є особою молодого віку, тобто також має можливість піклуватись про утримання сина та його матеріальне забезпечення. Суд враховує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Також, суд приймає до уваги, особу відповідача ( працездатний, молодого віку, офіційно працевлаштований, військовослужбовець), який має на утриманні лише сина - [PERSON] . У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі 6-1296цс15, зазначається, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку: Повнолітній син сторін має право на отримання допомоги від батьків і є таким, що потребує такої допомоги, оскільки не досяг 23 річного віку і продовжує навчання, у суду наявні відомості про наявність у нього своїх власних доходів - стипендії, однак її сума не може в повному обсязі забезпечити йому належних умов життя. При цьому суд враховує, що син сторін навчається за бюджетною формою і відповідно відсутня необхідність витрат коштів на оплату навчання. Суд враховує встановлений законом прожитковий мінімум, і визначений законом гарантований розмір аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, і що для визначення особи такою, що не потребує матеріальної допомоги, особа має бути забезпечена на рівні мінімального прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. Суд не вбачає належних підстав для стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 доходу відповідача, і визначає їх у розмірі 1/6, що буде відповідати вимогам розумності та можливості відповідача надавати таку допомогу, виходячи з встановлених обставин та наявності у [PERSON] власних доходів. Згідно\~ст.191\~СК України\~аліменти за загальним правилом присуджуються від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Відповідно ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed