Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

22.04.2021 заступник медичного директора КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Середа О. звернувся до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи тим, що [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , доставлений працівниками поліції у супроводі брата за направленням лікаря-психіатра амбулаторно-поліклінічного відділення № 3 КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» у зв`язку з неадекватною поведінкою: останні три дні не спить вночі, збуджений, метушиться, не приймає ліки, хворим себе не вважає, зі слів брата три дні тому вживав гашиш, намагається обміняти свою квартиру на приватний будинок, неадекватно себе поводить. За рішенням чергового лікаря психіатра госпіталізований до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» в примусовому порядку. Відповідно до висновку ЛКК № 34 від 22.04.2021 [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». У судовому засіданні представник КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» лікар\~- психіатр Будьоний С.П. заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у заяві та пояснив, що з 2013 року [PERSON] страждає на психічне захворювання, неодноразово був госпіталізований до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, має 2-гу групу інвалідності, опіки над [PERSON] не встановлено. Комісією лікарів-психіатрів закладу встановлена наявність у [PERSON] ознак тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, внаслідок чого останній виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, оскільки він не вважає себе психічно хворим і добровільно лікуватися не бажає, при тому що на даний час у нього загострення хвороби, тому просить заяву задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти госпіталізації його до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку зазначив, що хворим себе не вважає, у зв`язку з чим не потребує лікування. При цьому пояснив, що у 2015 році знаходився на примусовому лікуванні у психіатричному закладі, однак про причини такого лікування не пам`ятає. Законний представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його брат [PERSON] останні три дні поводить себе неадекватно, не спить вночі, збуджений, бігає по будинку, говорить безглузді речі, висловлює бредові ідеї, на його зауваження погрожує застосуванням фізичної сили, у зв`язку з чим [PERSON] побоюється за своїх дітей, оскільки брат проживає разом з ними. Самостійно [PERSON] не може проживати, оскільки не здатен сам забезпечити собі належні умови проживання. Раніше вживав наркотичні засоби, проходив курс реабілітації від наркотичної залежності відмовляється від лікування. Просив задовольнити клопотання про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] до психіатричної лікарні, оскільки останній може становити загрозу як для себе, так і для оточуючих. Представник [PERSON] адвокат Калантаєнко С.В. у судовому засіданні при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду. Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, який вважає подання лікарні обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 9 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв`язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно\~ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу\~ особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Факт тяжкого психічного захворювання підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів № 34 від 22.04.2021, відповідно до якого [PERSON] за своїм психічним станом виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Таким чином, суд вважає, що [PERSON] підлягає госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, оскільки іншими заходами його лікування забезпечити неможливо, а інтереси та безпека суспільства, в даному випадку, переважають над інтересами окремої особи.

Outcome: approved