Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

24.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом та в ході позовною заявою, вимоги якої в ході судового розгляду були уточнені, та після уточнення позовних вимог просив суд: зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], та встановити дні та час для спілкування йому з сином з відвідуванням його місця проживання за адресою: [ADDRESS], без присутності матері: першої та четвертої середи з 10.00 до 18.00 години; другої та четвертої суботи з 10.00 до 18.00 години; першої та третьої неділі з 10.00 до 18.00 години-щомісячно (а.с.1,2, 54,55). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Їх спільне з відповідачем життя не склалось, а тому 03 листопада 2016 року шлюб було розірвано. Позивач стверджує, що після розірвання шлюбу син проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS], та відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з сином. Внаслідок таких дій відповідача, позивач звернувся до Бориспільської райдержадміністрації, де розпорядженням голови райдержадміністрації від 20.04.2016 було встановлено йому графік спілкування з сином. Однак, зазначає, що зазначене розпорядження відповідачем не виконувалося, яка і надалі перешкоджає йому приймати участь у вихованні та спілкуванні з сином. Зазначив, що аліменти він сплачує, заборгованості не має. Позивач вважає, що надані законом його права, як батька, порушені, у зв'язку з чим і звернувся до суду з позовом. У судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з'явилися, надали суду заяву (а.с.71), в якій просили суд розглядати справу без їхньої участі, позов підтримують та просять задовольнити, а також не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності та заперечень щодо позову до суду від відповідача не надійшло. Представник третьої особи-органу опіки та піклування Бориспільської райдержадміністрації Київської області, в судове засідання не з'явився. Листом за підписом начальника служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської райдержадміністрації Л.Г.Корніяки (а.с.69), орган опіки та піклування просив розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника, при винесенні рішення повністю покладаються на думку суду та просять прийняти рішення на підставі наявних у справі матеріалів, висновку органу опіки та піклування Бориспільської райдержадміністрації та врахувати права і інтереси малолітньої дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач та представник позивача не заперечували. Дослідивши подані заяви, матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та зазначено позивачем в позовній заяві, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 липня 2015 року, про що свідчить запис Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськраойнного управління юстиції у київської області (а.с.-3 на звороті) який, як стверджує позивач та відповідачем не оспорюється, було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.5). Як зазначено позивачем в позовній заяві, малолітній син проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.54). Наведене також було встановлено органом опіки та піклування згідно з Висновком органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації Київської області № 7-46-3285 від 30.08.2017 року ( а.с.48,49). Наведені обставини відповідачем не оспорюються. У висновку органу опіки та піклування також зазначено, що [PERSON] розлучений з [PERSON], та мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між батьками, дитина залишилася на утриманні матері, [PERSON], і проживає в [ADDRESS]. Відповідно до розпорядження голови Бориспільської райдержадміністрації від 20.04.2016 № 197 «Про затвердження рішення районної комісії з питань захисту прав дитини «Про усунення перешкод щодо участі громадянина [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON].», [PERSON] було встановлено графік спілкування з сином. З наданого висновку також вбачається, що орган опіки та піклування Бориспільської райдержадміністрації, з метою захисту прав дитини, вбачає за доцільне залишити вищезазначене розпорядження діючим, та вбачає за необхідне надати можливість [PERSON], проводити спільно час з його сином за уточненим графіком, а саме: перша та четверта середа місяця з 10.00 до 18.00 години; перша та третя неділя місяця з 10.00 до 18.00 години; друга та четверта субота місяця з 10.00 до 18.00 години (а.с.48-49). З досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається. Що спір між батьками щодо участі у вихованні дитини триває з квітня 2016 рок, тобто досить тривалий час. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.. Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Суд також враховує, що відповідно до вимог ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ч.1,2 та 3 ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом ч.1 ст.159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Даючи оцінку дослідженим доказам та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, суд дійшов висновку, що обставин, які б свідчили про те, що поведінка позивача, його ставлення до дитини, створюють небезпеку для її здоров'я, не встановлено. Суд також враховує, що за змістом ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства Та, відповідно до вимог ч.2 цієї статті, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. За змістом ч.3 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже та обставина, що дитина проживає з відповідачем, і спір щодо місця її проживання між сторонами відсутній, не має бути перешкодою відповідачу у реалізації своїх батьківських прав та підставою для будь-яких зловживанням своїм правом з боку відповідача. З огляду на вищевикладене, з урахуванням усіх обставин справи, враховуючи вік дитини (2 роки 5 місяців) та її інтереси, які полягають у гармонійному розвитку, який можливо досягнути, в тому числі при підтриманні на регулярній основі особистих відносин і прямих контактів з батьком, який проживає окремо від дитини, висновок органу опіки та піклування, який вважає необхідним надати батькові дитини - позивачу [PERSON] можливість проводити спільно час з сином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визначення порядку участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO], встановивши дні та час для спілкування між сином та батьком з відвідуванням дитиною місця проживання батька за адресою: [ADDRESS], без присутності матері: -першої та четвертої середи з 10.00 до 18.00 години; -другої та четвертої суботи з 10.00 до 18.00 години; -першої та третьої неділі з 10.00 до 18.00 години, - щомісячно. Суд враховує, що вимога щодо стягнення понесених судових витрат позивачем не заявляється. На підставі викладеного,

Outcome: approved