Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Словянської міської ради про визнання права власності на 3/5 часток домоволодіння № 29 по вул. Александрова Ігоря (колишня вул. Плеханова, назву змінено згідно розпорядження Словянської міської ради № 53р від 19 лютого 2016 року) в м. Словянську в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 червня 2012 року у п. Целина Целинського району, Ростовської області помер його батько [PERSON]. У склад спадкового майна входить 3/5 частки житлового будинку № 29 по вул. Александрова Ігоря в м. Словянську Донецької області. З метою оформлення спадщини він звернувся до нотаріуса. Оскільки за життя право власності батьком не було належним чином зареєстроване, постановою державного нотаріуса Першої Словянської державної нотаріальної контори від 18 липня 2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 3/5 частки вказаного будинку після померлого батька. Оскільки, в іншій спосіб, крім звернення до суду, захистити своє невизнане право він не може, просить задовольнити позовні вимоги та визнати за ним право власності в порядку спадкування на 3/5 часток домоволодіння № 29 по вул. Александрова Ігоря в м. Словянську. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. 10 березня 2016 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності за участі його представника [PERSON]В.(а.с.35). Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору № 1048 від 16 лютого 2016 року про надання юридичних послуг, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач Словянська міська рада, повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, свого ставлення до заявлених позовних вимог не висловила, суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити без участі їхнього представника, винести рішення на розсуд суду (а.с.34,40). Заслухавши позивача, дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Згідно свідоцтва про смерть сері ΙΙΙ-АН № 783096 [PERSON] помер 01 червня 2012 року в п. Целина Целинського району, Ростовської області Росія про що складено відповідний актовий запис № 226 відділом реєстрації актів цивільного стану Адміністрації Целинського району Ростовської області (а.с.7). Наявність родинних звязків між позивачем та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). До складу спадщини входить 3/5 частки домоволодіння № 29 по вул. Александрова Ігоря (колишня вул. Плеханова, назву змінено згідно розпорядження Словянської міської ради № 53р від 19 лютого 2016 року) в м. Словянську. Вказане домоволодіння належало спадкодавцеві на підставі договору купівлі продажу від 26 листопада 1986 року (а.с.12-13). Рішенням Словянського міського суду Донецької області від 25 травня 1994 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Домоволодіння № 29 по вул. Плеханова в м. Словянську було розділено. Виділено на користь [PERSON] 2/5 ідеальних часток вказаного домоволодіння та 3/5 ідеальних часток на користь [PERSON] (а.с.20-24). Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 12 жовтня 1994 року, із належного йому майна на праві приватної власності всю частку житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, що знаходяться в м. Словянську по вул. Плеханова під № 29 заповів сину [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки КП «БТІ» м. Словянська за № 946-2/0.45/0 від 21 квітня 2015 року, право власності на 3/5 ідеальні частки будинку № 29 по вул. Плеханова в м. Словянську, визнане за [PERSON] відповідно до Рішення Словянського міського суду від 25 травня 1994 року, але в БТІ право власності за даним документом не було перереєстровано (а.с.14). Згідно довідки Відділу Держземагенства у м. Словянську за вих. № 01-17/303 від 23 квітня 2015 року, станом на 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку в м. Словянську по вул. Плеханова, 29, не зареєстроване (а.с.15). Як вбачається зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 липня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 01 червня 2012 року [PERSON] на 3/5 частки житлового будинку № 29 по вул. Плеханова в м. Словянську, через відсутність належним чином зареєстрованих правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно на імя спадкодавця (а.с.9-10). Відповідно ч. 1 п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Як з достовірністю встановлено, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого 01 червня 2012 року [PERSON] До складу спадкового майна входить 3/5 частки житлового будинку, з господарськими будівлями, який розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Плеханова, 29. Осіб, які б мали право згідно ст. 1241 ЦК України, а також пережилої дружини немає. Право власності не було зареєстровано спадкодавцем, що позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав. Однак, враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди, тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у звязку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі обєкти не може бути визнано.

Outcome: approved