Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

24.07.2017 року представник позивача звернулася з позовом до суду та просить визнати за [PERSON] право власності: на житловий будинок [ADDRESS], 1954 року побудови, який належав померлій [INFO] [PERSON]; на земельну ділянку площею 1,0548 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 10 лютого 2003 року на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації від 17.01.2003 року за №23, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №708, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Мотивує це, тим що при зверненні позивача в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та будинок, у зв'язку з тим, що державний акт на земельну ділянку виданий після смерті матері, а на будинок не пред'явлено правовстановлюючий документ. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причину неявки свого представника суду не повідомив. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], та є матір»ю позивача, що підтверджується копією посвідки про народження [NUMBER]. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності, про що свідчить довідка Листвинської сільської ради №863 від 12.05.2017 року та на земельну ділянку площею 1,0548 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Листвинської сільської ради, яка належала їй на підставі державного акту серії [NUMBER] від 10 лютого 2003 року. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON], позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], про що свідчить довідка Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 12.05.2017 року №862. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Постановою державного нотаріуса Овруцької ДНК за №999/02-31 від 19.06.2017 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий не за життя [PERSON], а на житловий будинок не пред'явлений правовстановлюючий документ, встановлений чинним законодавством України. Відповідно до інформаційної довідки №93433321 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна відомості щодо земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] відсутні. Відповідно до інформаційної довідки №93433258 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна відомості щодо - домоволодіння в [ADDRESS] відсутні. Згідно повідомлення Овруцької ДНК від 28.07.2017 року № 1334/01-16 після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельну ділянку та житловий будинок), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 717,80 грн..

Outcome: approved