Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

23 січня 2017 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Костянтинівського міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 15743,74 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] 12 лютого 2014 року подала до Костянтинівського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного. Згідно ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного було надано в той же день. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» [PERSON] було призначено допомогу по безробіттю з 19.02.2014 року, тобто з 8-го дня після реєстрації безробітного. 09 лютого 2015 року [PERSON] подала до центру зайнятості заяву про зняття її з обліку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» [PERSON] було припинено реєстрацію безробітного та відповідно п. 10. ч.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» їй було припинено виплату допомоги по безробіттю з дня надання заяви про зняття з обліку та відмови від послуг служби зайнятості, тобто з 08.02.2015р. року. Відповідно Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 р. № 7-1 службою зайнятості проводяться розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. Розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Під час співставлення (звіряння) первинних документів особи з інформацією ДПС, що надійшла 13.08.2014 року (за 1 квартал 2014 року), стало відомо, що [PERSON] отримала дохід на умовах цивільно-правового договору від підприємства «Мікофуд». В звязку з цим, Костянтинівським міським центром зайнятості до роботодавця був направлений лист про підтвердження періоду працевлаштування та отримання доходу. На підставі отриманої відповіді від підприємства, Костянтинівським міським центром зайнятості складено Акт № 134 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціально страхування на випадок безробіття» від 16.05.2016 року. Зазначеним актом встановлено, що [PERSON] дійсно надавала послуги цивільно-правового характеру ТОВ «МІКО-ФУД» згідно укладеного договору від 21.02.2014 року № 110/рп/14 та приховала даний факт. Таким чином, відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» [PERSON] відносилася до зайнятого населення в період перебування на обліку безробітного. В результаті вищевикладеного, було встановлено незаконне перебування [PERSON] в статусі безробітного та отримання соціальних послуг, в тому числі отримання допомоги по безробіттю з 21.02.2014р. по 19.01.2015р. в сумі 15743,74 грн. Таким чином, [PERSON], діючи умисно, із корисливих спонукань заволоділа шляхом обману грошовими коштами в сумі 15743,74 гривень, спричинивши матеріальний збиток державі в особі Костянтинівського міського центру зайнятості на вказану суму. Костянтинівським міським центром зайнятості 19.05.2016 за вихідним № 07/2082 була направлена претензія [PERSON] для добровільної сплати отриманих коштів по безробіттю, але кошти не повернуто. Тому позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь суму в розмірі 15743,74 грн. у якості відшкодування безпідставно отриманої допомоги по безробіттю. Представник позивача [PERSON]М у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила її задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України. За таких обставин зі згоди представника позивач суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до Костянтинівського міського центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю, в якій зазначила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, та що ознайомлена з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Того ж дня, 12 лютого 2014 року [PERSON], було надано статус безробітного (персональна картка № 0523140212000075). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» [PERSON] було призначено допомогу по безробіттю з 19.02.2014 року, тобто з 8-го дня після реєстрації безробітного. В період часу з 12.02.2014 року по 09.02.2015 року відвідувала центр зайнятості, отримувала послуги та рекомендації щодо сприяння працевлаштуванню. 09 лютого 2015 року [PERSON] подала до центру зайнятості заяву про зняття її з обліку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» [PERSON] було припинено реєстрацію безробітного та відповідно п. 10. ч.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» їй було припинено виплату допомоги по безробіттю з дня надання заяви про зняття з обліку та відмови від послуг служби зайнятості, тобто з 08.02.2015р. року. Відповідно до Акту № 134 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» Костянтинівського міського центру зайнятості від 16 травня 2016 року слідує, що центром було проведено звірку з ДПС під час якої було виявлено, що [PERSON] у період перебування на обліку у Костянтинівському міському центрі зайнятості як безробітний, а саме у 1 кварталі 2014 року, працювала та отримувала дохід за ознакою «102, Виплати відповідно до умов цивільно-правового договору» у Товаристві з обмеженою відповідальністю «МІКО-ФУД» (ЄДРПОУ 36981321). З підприємства була отримана відповідь, у якій директор повідомляє, що між [PERSON] та ТОВ «МІКО-ФУД» було укладено трудову угоду щодо виконання робіт по збору грибів № 110/рп/14 від 21.02.2014 року. Згідно акту здачі-приймання виконаних робіт від 28.02.2014 року до вище зазначеної трудової угоди, було здійснено нарахування на загальну суму 1032,73 грн. [PERSON] не повідомила центр зайнятості про виконання робіт згідно трудової угоди з підприємством ТОВ «МІКО-ФУД» у період перебування на обліку як безробітної у Костянтинівському центрі зайнятості, що призвело до надмірної виплати допомоги по безробіттю. Те, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із ТОВ «МІКО-ФУД» підтверджено цивільно-правовим договором на надання послуг № 110/рп/14 від 21.02.2014р. та актом здачі-приймання наданих послуг від 28 лютого 2014 р., наданих керівництвом ТОВ «МФКО-ФУД». При чому ТОВ «Міко-фуд» повідомило, що внаслідок проведення антитерористичної операції вилучити розпорядчу, установчу, фінансову та іншу документацію, яка забезпечувала роботу підприємства при переміщенні з м. Донецьк та селища Ласточкине було неможливо, в звязку з чим надати інформацію та документи згідно запиту центра зайнятості не мають змоги. Відповідно до ст. ст. 57, 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За вимогами частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. Згідно з пунктом 21 Порядку надання матеріальної допомоги по безробіттю, одноразової матеріальної допомоги безробітному та непрацездатним особам, які перебувають на його утриманні, допомоги на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за N 917/5138), якщо під час одержання матеріальної допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої матеріальної допомоги по безробіттю з дня виникнення цих обставин. У разі відмови добровільно повернути зазначені кошти питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Відповідно до підпункту 1 пункту 13 вищезазначеного Порядку, виплата матеріальної допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного (з дня працевлаштування). Підпунктом 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року N 198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Таким чином, наведені норми права пов'язують припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Згідно додатку до персональної картки про прийняття рішення щодо нарахувань та платежі, у період з 21 лютого 2014 року, тобто з часу укладення [PERSON] цивільно-правового договору на надання послуг з ТОВ «ИІКО-ФУТ», по 19 січня 2015 року їй було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в загальному розмірі 15743,74 грн. За результатами розслідування, наказом директора Костянтинівського міського центру зайнятості № 105 від 18.05.2016 року було вирішено провести претензійно-позовну роботу та стягнути з [PERSON] незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 15743,74 грн. 19 травня 2016 р. Костянтинівським міським центром зайнятості за № 07/2082 [PERSON] було надіслано претензію разом про повернення коштів, в якій їй було запропоновано протягом 15 днів в добровільному порядку відшкодувати всю суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю, однак станом на час розгляду даного позову у суді допомога по безробіттю у сумі 15743 гривні 74 копійки [PERSON] не відшкодована. Крім того, відповідно до даних про особу з Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування ТОВ «Міко-ФУД» сплатило єдиний соціальний внесок у лютому 2014 р. з суми доходу особи 1032, 73 грн. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Костянтинівського міського центру зайнятості щодо відшкодування [PERSON] безпідставно отриманої допомоги по безробіттю з 21.02.2014 р. по 19.01.2015 р. у звязку з отриманням нею доходу за виконання робіт за цивільно-правовим договором знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності із ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідачки [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved