Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

22 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 29260, за вимогою АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення з неї заборгованості в сумі 52 642 грн 02 коп., посилаючись на те, що його вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: вона не була повідомлена про зміну кредитора та не отримувала жодних вимог від нього. Крім того, вважала, що подані відповідачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце її розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач та треті особи про причини неявки суду не повідомили, правом надати відзив або пояснення на позовну заяву у порядку, передбаченому ЦПК України, не скористались. Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. було витребувано копію спірного виконавчого напису, а також копії документів, на підставі яких його було вчинено, а у АТ «Перший Український Міжнародний Банк» завірених належним чином копій кредитного договору, укладеного з [PERSON] , та детальної виписки по рахунку за кредитним договором. Оскільки станом на час розгляду справи ухвала суду про витребування доказів не виконана, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Як вбачається з матеріалів справи, 05 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 29260 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 47 856 грн 38 коп., а також з позивачки стягнуто 4 785 грн 64 коп. виконавчого збору, а усього 5 264 грн 02 коп.(а. с. 9). У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з п. 2 даного переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи з такого підходу до вирішення зазначеної категорії спорів, Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року (справа № 6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Та обставина, що відповідачем не надано жодного доказу направлення позивачці письмової вимоги про сплату заборгованості, вказує на існування спору щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог. Таким чином, боргові зобов`язання, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки її розмір не був погоджений з позивачкою, а тому при вчиненні виконавчого напису від 05 грудня 2019 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором, і відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати, що складаються з суми судового збору в розмірі 908 грн за подання позовної заяви та 454 грн - за заяву про забезпечення позову, сплата яких підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved