Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

22 жовтня 2018 року [PERSON], через свого представника, звернулася до суду з позовом до ПАТ «СМВО» та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі. Свої вимоги мотивує тим, що з 23 травня 1985 року працювала в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». 18 вересня 2018 року вона припинила трудові відносини з відповідачем згідно ч.3 ст.38 КЗпП України. Однак розрахунок при звільненні не отримала. Посилаючись на вимоги ст.ст. 116, 117 ЦПК України, позивач просить стягнути заборгованість по зарплаті, у тому числі нараховану вихідну допомогу, в загальній сумі 45696,29 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку. Представник позивача в судове засідання направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Заперечень проти заочного розгляду справи не подавав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив суду не подано. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами є трудовими, врегульовані ст.ст. 116,117 КЗпП України. Судом встановлено, що позивач працювала в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на посаді слюсаря котельно-зварювального цеху з 23 травня 1985 року та була звільнена 18 вересня 2018 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.10-11). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що на день звільнення розрахунок з позивачем не було здійснено, заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі з урахуванням нарахованої вихідної допомоги становить 45696,29 грн., що підтверджується розрахунковим документом, наданим стороною позивача (а.с.8). У відповідності до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація зобовязані виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Стороною позивача суду надано розрахунок середньоденного заробітку [PERSON] в розмірі 124,39 грн., який розрахований наступним чином: заробітна плата за останні два місяці (липень, серпень) 5473,00 грн : 44 день (кількість робочих днів) = 124,39 грн. Так абз. 2,3 п. 8 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначено, що у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді . Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Із врахуванням положення Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 р., кількість робочих днів за період з 19 вересня 2018 року по 23 січня 2019 року (тобто по день ухвалення судового рішення) та з врахуванням наказу відповідача №75 від 21.03.2014 року про встановлення неповного робочого тижня - триденного (понеділок, вівторок, середа) становить 51 робочих день. Таким чином, суд встановив, що право позивача порушене та підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по нарахованій, але не виплачений заробітній платі, у тому числі вихідну допомогу, у розмірі 45696,29 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6343,89 грн. (51 день х 124,39 грн.). Крім того,\~відповідно до\~ст.\~141 ЦПК України, оскільки позов про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено, а позивач за даною категорією справи звільнений від оплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. крім того, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 3680,00 грн. (а.с.18-21). На підставі викладеного,

Outcome: approved