Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

22 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 11 грудня 1998 року між нею, [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони, та КСП «Ольвія» з другої сторони, було укладено договір міни квартири [ADDRESS], на цілий житловий будинок з господарськими приміщеннями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS].Ця угода була посвідчена Південною товарною біржею за № 00240. Обидві сторони виконали всі умови договору - КСП «Ольвія» передало їй у власність зазначений житловий будинок, а вона його прийняла та передала КСП «Ольвія» вказану вище квартиру. У теперішній час вона не може зареєструвати за собою право власності на це нерухоме майно, оскільки нотаріус вимагає нотаріально посвідченого договору міни, а зазначений вище договір вважає недійсним. Посилаючись на те, що КСП «Ольвія» на цей час ліквідовано, просила визнати дійсним договір міни. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивачка та представник відповідача надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Представник третьої особи - Південної товарної біржі - в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. 11 грудня 1998 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони, та КСП «Ольвія» з другою сторони, було укладено договір міни квартири [ADDRESS] на цілий житловий будинок з господарськими приміщеннями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], який посвідчено Південною товарною біржею за № 00240, що підтверджується цим письмовим договором (а. с. 16). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов'язання, а саме КСП «Ольвія» передало у власність позивачці зазначений житловий будинок, а вона його прийняла та передала КСП «Ольвія» вказану вище квартиру, що також підтверджується зазначеним вище договором. 28 грудня 1998 року за позивачкою, [PERSON] та [PERSON] на підставі вказаного договору Миколаївськім міжміським бюро технічної інвентаризації в особі його Очаківської міської філії зареєстроване право приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням № 154 (а. с. 17). Відповідно до ухвали господарського суду Миколаївської області від 19 вересня 2014 року по справі № 2/5/10 9 (а. с. 21-22), КСП «Ольвія» було ліквідовано. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року №1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно зі ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 та зареєстрованої 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом міг бути договір, зареєстрований на біржі. Згідно зі ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, яка діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом на будинок міг бути договір міни, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст. 227 ЦК України (1963 р.), згідно з якою договір міни повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що на час укладання угоди мала місце суперечність законодавства, та приймаючи до уваги той факт, що підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, сторони після набуття прав на нерухоме майно, в повному обсязі не можуть користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, це є підставою для визнання угоди дійсною. За таких обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved