overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

22 липня 2016 року до суду надійшла позовна заява від позивача [PERSON]Л, в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 11 серпня 2011 року в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 4. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2011 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя та повної втрати почуття любові. З червня 2016 року, через постійні сварки, припинили сумісно проживати, не ведуть сумісного бюджету та спільного господарства, примирення не можливе. Сумісних дітей в сторін немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, її представник направив до суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «Сєрік». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 11 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Жовтневим районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 4 (а.с. 5). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

22 липня 2016 року Заявник [PERSON] звернувся до суду, свої вимоги мотивує тим, що в період часу з 1981 по 1985 роки навчався в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, рішенням Державної екзаменаційної комісії від 24 червня 1985 року йому присвоєно кваліфікацію «юрист» та 29 червня 1985 року видано диплом МВ-І № 011011. Диплом заповнено російською та українською мовами. При заповненні диплому українською мовою було допущено помилку, а саме: прізвище викладено «Сопьяненко» замість вірного «Сопяненко». В своїй заяві [PERSON] просить встановити факт належності йому диплому, оскільки встановлення даного факту йому потрібно для того, щоб пенсійні органи провели перерахунок його пенсію та час навчання зарахували до вислуги років. На підтвердження заяви надав суду наступні документи: копію свідоцтва про народження, копію паспорту, копію диплому, копію трудової книжки та вкладиша до трудової книжки. В судове засідання [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в період часу з 1981 року по 1985 рік заявник навчався в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, отримав диплом про закінчення інститут, в якому його прізвище в українською мовою вказано Сопьяненко. Судом досліджено надані заявником письмові докази: копію паспорту заявника, копію вкладишу до трудової книжки, копію свідоцтва про народження, копію трудової книжки, копію диплому та встановлено, що український варіант написання прізвища заявника - Сопяненко. (а.с.6,8-10). Відповідно до ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В даному випадку досліджені в суді документи дають підстави стверджувати про те, що диплом МВ-І № 011011 від 29 червня 1985 року про закінчення Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського належить заявнику [PERSON], а помилка в написанні українською мовою прізвища заявника у документі могла бути викликана різними варіантами перекладу з російської мови на українську мову даного прізвища, оскільки всі інші анкетні дані особи: імя, по-батькові співпадають з тими даними, що є в паспорті та в свідоцтві про народження. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

22 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 18.07.1993 року, який зареєстрований Пашковецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області. Від даного шлюбу у подружжя повнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, вказавши, що спільно господарство не ведеться з жовтня 2016 року. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення, вказав, що спільно господарство не ведеться з жовтня 2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 18.07.1993 року Пашковецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія 11-БВ № 309104, актовий запис № 2. Від шлюбу у подружжя є повнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії III-БВ № 396674. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.09 2016 року було зупинено провадження по справі, та надано строк для примирення сторін терміном три місяці. Впродовж даного терміну сторони не примирились. Позивач та відповідач вважають, що збереження сімї є неможливим. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть з жовтня 2016 року, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

22 липня 2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання недійсним договору дарування, який вчинено під впливом тяжкої обставини. Ухвалою судді від 25 липня 2016 року по справі відкрито провадження. Позивачем до суду було подано клопотання про забезпечення позову. З метою забезпечення позову заявник просить накласти арешт та заборонити відчуження домоволодіння №5 (п'ять) по вулиці Анрі Барбюса у місті Дніпропетровську на земельній ділянці площею 656,00кв.м, яке належить [PERSON], на підставі договору дарування від 04 жовтня 2008 року (а.с.5-6). Заява мотивована тим, що предметом спору є домоволодіння №5 по вул. Анрі Барбюса в м. Дніпро, яке розташоване на земельній ділянці площею 656,00м.кв. Відповідачка, як власниця домоволодіння може в будь-який час його відчужити, тобто розпорядитися ним на свій власний розсуд, чим може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по цивільній справі в випадку задоволення її позовних вимог. Вважає, що у відповідачки існує реальна можливість розпорядитися власністю, навіть незважаючи на те, що її сімя там живе, питання лише в вартості, а тому вона вимушена просити суд задовольнити її заяву, оскільки іншого житла у неї та її сімї немає. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заяву про забезпечення позову та наполягали на її задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили відмовити. Зазначили, що клопотання безпідставне та необґрунтоване. Суд, заслухавши сторін, оглянувши матеріали справи, враховуючи доводи заяви про те, що у разі відчуження домоволодіння можуть виникнути перешкоди виконання рішення суду у разі задоволення позову чи утруднення його виконання, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Оскільки наслідком розгляду справи може бути як відмова у задоволенні позовних вимог, так і їх повне або часткове задоволення, а відчуження домоволодіння спричинить перешкоди виконання рішення суду у разі задоволення позову чи утруднення його виконання, також потягне процесуальні ускладнення розгляду справи, суд вважає за можливе забезпечити позов шляхом заборони відчуження нерухомого майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

22 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 21 січня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 15, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинили з травня 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.18). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала (а.с.19). Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 21 січня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.10). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.11). З травня 2016 року сторони мешкають окремо, спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

22 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 06 травня 1995 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], яка народилась 12 травня 2005 року, та повнолітнього сина [PERSON], який народився 18 лютого 1997 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з червня 2016 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втрати почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

22 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 08 жовтня 2011 року шлюбу, в якому вони мають малолітню дитину доньку [PERSON], яка народилась 04 квітня 2012 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з червня 2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втрати почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

22 липня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя і поділ майна. Разом із позовною заявою до суду було подано клопотання про забезпечення позову. Ухвалою судді від 25 липня 2016 року по справі було відкрито провадження. З метою забезпечення позову заявник просить накласти арешт на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Корольова академіка, буд.16, реєстраційний номер майна 15040569, яке складається з одного житлового будинку, господарчих будівель та споруд, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] та земельну ділянку площею 0,0584 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0178, розташовану на території Самарського району м. Дніпра, Академіка Корольова, буд.16. Заява мотивована тим, що домоволодіння та земельна ділянка придбані під час спільного проживання однією сімєю, на сьогодні спірне домоволодіння та земельна ділянка зареєстровані за відповідачем, вона користується домоволодінням та земельною ділянкою на свій розсуд, своїми діями відповідачка створює йому перешкоди у реалізації свого обов'язку з утримання та зберігання майна, унеможливлює його участь в управлінні домоволодінням та земельною ділянкою і може здійснити дії щодо їх відчуження.\~\~Невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи доводи заяви про те, що у разі відчуження домоволодіння та земельної ділянки можуть виникнути перешкоди виконання рішення суду чи утруднення його виконання, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1\~ст.151 ЦПК України\~суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1\~ст.152 ЦПК України\~позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадження якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки наслідком розгляду справи може бути як відмова у задоволенні позовних вимог, так і їх повне або часткове задоволення, а відчуження домоволодіння та земельної ділянки спричинить перешкоди виконання рішення суду у разі задоволення позову чи утруднення його виконання, також потягне процесуальні ускладнення розгляду справи, суд вважає за можливе забезпечити позов шляхом заборони відчуження нерухомого майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

22 липня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що він із відповідачем з 22 серпня 1992 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Виконкомом Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 19. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені понад рік через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Крім того, відповідач має особисті стосунки з іншим чоловіком. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 442681, виданого повторно 26 липня 2016 року Виконкомом Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Затишняк) [PERSON] зареєстрували 22 серпня 1992 року шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №19, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Спір майнового характеру між сторонами на час вирішення справи не виникав. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені понад рік потому. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін - «Наскальна». На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

22 липня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03 серпня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу в них народився син: [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім'я фактично розпалась. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

22 липня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 серпня 2001 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу в них народились двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім'я фактично розпалась. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved