Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

23 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 17.04.2004 перебувала у шлюбі з [PERSON] , який є батьком їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 01 березня 2021 року шлюб між ними розірвано, та відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дитини не надає, хоча має стабільний заробіток. У зв`язку з цим позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина до його повноліття. Ухвалою від 29.04.2021 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. 06.05.2021 відповідачем [PERSON] подано заяву, у якій він зазначив про те, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частки доходу, оскільки ним також сплачуються аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання. 14.05.2021 позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій вона просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення нею позову та до досягнення сином повноліття. 04.06.2021 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про визнання уточнених позовних вимог та згоду на сплату аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 17.04.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01.03.2021, розірвано (а.с.5-6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що встановлено на підставі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.12.2014, виданого повторно (а.с.2). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із батьків, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до акту від 19.04.2021, затвердженого КП «Благоустрій міста», неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, та з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини зазначає, що цей розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями статті 180 Сімейного Кодексу України зобов`язано батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частина перша статті 182 Сімейного кодексу України зобов`язує суд при визначенні розміру аліментів врахувати : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, відомості щодо незадовільного стану її здоров`я відсутні. Відповідач [PERSON] працює, сплачує аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022 у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу; відомості про незадовільний стан здоров`я відсутні, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина не має. Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54). Положеннями статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Суд зазначає, що наявність у відповідача повнолітньої дитини не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання неповнолітнього сина та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному Законом. Крім цього, звертає увагу на те, що надання неповнолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку, є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у справі № 712/4702/19, провадження № 61-929св20 від 27.05.2020. Таким чином, приймаючи до уваги обставини, визначені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, дійшов висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходу. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає положенням частини другої статті 182 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Частиною першою статті 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] звернулася до суду з позовом 23.04.2021, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на позовній заяві, отже аліменти підлягають стягненню з відповідача саме з цього дня. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved