Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

23.11.2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому свої вимоги обґрунтовує тим, що її син - [PERSON] , 1981 року народження уклав військовий контракт із Збройними силами України строком на три роки та відповідно до наказу №- 194 від 30.06.2016 року був зарахований на посаду кулеметника військової частини польова пошта [NUMBER] (в/ч [NUMBER] ). 25 липня 2016 року приймаючи безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності; суверенітету та територіальної цілісності України, за розпорядженням старшого командування (наказ командира ОТУ «Донецьк» від 08.07.2016 №192), а саме в межах спостережного пункту «Депо», розміщеного за адресою: [ADDRESS] , внаслідок неправомірних дій: нанесення тілесних ушкоджень, тортур та фізичного насильства з боку солдата [PERSON] та старшого сержанта [PERSON] , солдат [PERSON] помер. Позивач є мамою загиблого військовослужбовця, на момент загибелі сина проживали разом однією сім`єю за однією адресою. Загибель рідної людини спричинила позивачу, крім іншого, емоційні страждання, загиблий був молодий і здоровий чоловік, відчуття його безповоротної втрати викликає у позивача душевні страждання і відчуття безмежного горя, адже було вбито єдиного сина-годувальника, який міг бути помічником та опорою матері у старості. Моральні страждання збільшилися ще й внаслідок того, що тривалий час (більше трьох років) органи військової адміністрації МО України, ухилялися від виконання обов`язку щодо виплати позивачу передбачених законом соціальних виплат у зв`язку з загибеллю сина, а також від видачі свідоцтв про пільги родині загиблого у зв`язку з чим позивач вимушена були звертатися з численними скаргами, відстоювати свої права і законні інтереси у судах. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок компенсації моральної шкоди 500000 грн. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.12.2020 року. 11.01.2021 року суд закрив підготовче судове засідання і призначив справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги із зазначених підстав у позові підтримав та просив їх задовольнити. 02.02.2021 року надано відзив на позовні вимоги, де командир військової частини [NUMBER] [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем значно завищено розмір моральної шкоди у сумі 500000 грн. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 10.11.1981 року є матір`ю [PERSON] (а.с.6) Відповідно до Наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 30.06.2016 року №194, солдат [PERSON] зарахований до списків військової частини та призначений на посаду кулеметника 1 відділення 3 взводу 2 мотопіхотної роти військової частини - польова пошта [NUMBER] (а.с.9) 25 липня 2016 року приймаючи безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності; суверенітету та територіальної цілісності України, за розпорядженням старшого командування (наказ командира ОТУ «Донецьк» від 08.07.2016 №192), а саме в межах спостережного пункту «Депо», розміщеного за адресою: [ADDRESS] , внаслідок неправомірних дій: нанесення тілесних ушкоджень, тортур та фізичного насильства з боку солдата [PERSON] та старшого сержанта [PERSON] , солдат [PERSON] помер (а.с.5, 8, 10) У подальшому [PERSON] та [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 121 ч.2, ст. 426-1 ч.4, ст. 406 ч.3 КК України. Під час розгляду справи [PERSON] помер, справа відносно нього закрита 25 вересня 2018 року ухвалою Дружківського міського суду у зв`язку із смертю обвинуваченого (а.с.25) 12 червня 2020 року Дружківський міський суд Донецької області своїм вироком визнав [PERSON] винним та засудив за ст. 121 ч.2, ст. 406 ч.3, ст. 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі (а.с.12-24) У рамках кримінального провадження цивільний позов про відшкодування шкоди потерпілим не заявлявся Як убачається з Витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 06.08.2020 року №139-ОД, визнано смерть [PERSON] такою, що настала під час виконання обов`язку військової служби (а.с.30) Оскільки [PERSON] та [PERSON] вчинили злочин під час виконання службового обов`язку і знаходилися у службових відносинах з відповідачем, тому і відповідальність за заподіяну ними шкоду має бути покладена на військову частину № [NUMBER] . Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Під час розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є мамою загиблого військовослужбовця, на момент загибелі сина проживали разом однією сім`єю за однією адресою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.6-8), а тому має право на відшкодування моральної шкоди. Так, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 року у справі №372/3192/18, сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Мотивуючи свої висновки щодо розміру відшкодування завданої моральної шкоди, суд бере до уваги, що відшкодування шкоди в цивільному законодавстві - це інститут, який забезпечує реакцію суспільства на порушення норм права та виконує відновлювальну функцію, спрямовану на приведення морально-психологічного стану потерпілої до стану, що існував до правопорушення. Так, вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач обґрунтовує тим, що така шкода завдана їй внаслідок смерті сина та полягає у перенесенні сильного стресу, втраті емоційної рівноваги, відчутті постійного нестерпного болю та душевного занепокоєння. Тому суд враховує суб`єктивне ставлення позивача до передчасної втрати нею єдиного сина, до свого життя після його смерті та адекватне уявлення про її психічні страждання. Безповоротно втративши дитину, потерпіла усвідомлює, що втратила перспективи щодо звичних життєвих проблем, мати підтримку в похилому віці, а тому несе моральні страждання, викликані необхідністю докладати зусиль для аргументації подальшого власного життя, що позбавляє її можливості вести звичний спосіб життя. Враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою, перебуванні у постійному стані стресу, що має триваючий характер. При цьому, визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що протиправні дії військовослужбовців, які знаходилися у службових відносинах з відповідачем, призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті сина позивача, тоді як відповідно до ст.3\~Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей. Відтак, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача 500000 грн., такий розмір моральної шкоди не може вважатися завищеним або надмірним, оскільки негативні наслідки вчиненого злочину мають незворотній характер.

Outcome: approved