Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

22.05.2020 року [PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на своє утримання щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років, а також судові витрати по справі у розмірі 5000 грн на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 28.10.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] . Наразі вирішується питання про розірвання шлюбу, сторони проживають окремо, а дитина зареєстрована та проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає, фактично самоусунувся від забезпечення необхідних умов життя та виховання дитини. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 27.05.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 24.06.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено перше судове засідання на 13.07.2020 року. 06.07.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У вказаному відзиві [PERSON] зазначив, що він частково погоджується із позовом. Зокрема, він не заперечує проти задоволення вимог про стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі ј частини його доходів, однак погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частини доходів. Відзив обґрунтовує тим, що наразі він є безробітним та перебуває на обліку у Криворізькому міськрайонному центрі зайнятості, будь-якого нерухомого майна або банківських вкладів він не має, при цьому він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно бути враховано при розгляді справи. В судовому засіданні позивач та її адвокат підтримали позовні вимоги з наведених у позові підстав. Вважали, що розмір аліментів є обґрунтованим та просили задовольнити позов. Окрім того, просили стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Відповідач підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, та заперечував проти стягнення з нього на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (копія на а.с. 7), а також свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 8) підтверджено, що сторони з 28.10.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно копії паспорта [PERSON] , витягу з демографічного реєстру, довідки про реєстрацію місця проживання (а.с. 4,5,10) підтверджено, що позивачка разом із дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На даний час сторони проживають окремо, жодних стосунків не підтримують, син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно положень ч. 8-9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням засад змагальності та диспозитивності, суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів та відповідно до приписів ст. 264 ЦПК України, даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем та відповідачем, як учасниками судового процесу. Як встановлено судом, відповідач є батьком дитини, яка проживає з позивачем - матір`ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що згідно зі ст.ст. 84, 180 СК України є підставою для стягнення аліментів, розмір яких суд визначає відповідно до ст. ст. 80, 182, 183 СК України. При визначенні розміру аліментів судом враховується матеріальний стан відповідача, зокрема, його тимчасове безробіття, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, а також аліментів на утримання дружини у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Щодо вимог позивача про відшкодування судових витрат в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд критично ставиться до суми витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн згідно наданого позивачем акту про прийняття-передачу наданих послуг від 18.05.2020 року, оскільки позивачем не долучено документ, що свідчить про оплату гонорару, а наданий акт не є належно оформленим фінансовим розрахунковим документом, яким можуть бути підтверджені фактично понесені позивачем витрати на правову допомогу (їх оплати) як то платіжне доручення або квитанція до прибуткового касового ордеру тощо, а тому суд вважає, що слід відмовити позивачу в стягненні з відповідача на її користь 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial