Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

23 січня 2014 року померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, земельна ділянка № 103 площею 3,2916 га, яка розташована на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняла спадщину, однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява а.с. 4). Представник відповідача сільський голова Лучинецької сільської ради у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у яких позов визнав, справу просив слухати у його відсутності (а.с. 34). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). [PERSON] померла 23 січня 2014 року у с. Прудове Сімферопольського району Автономної Республіки Крим (а.с. 7), що стверджується свідоцтвом про смерть виданим 24 січня 2014 року серії І-АП № 281972. Довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 372 від 30 листопада 2016 року (а.с. 11), звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки про вартість обєкта оцінки (а.с. 12-29), ксерокопією державного акта (а.с. 20-21) стверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2916 га, яка розташована на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із заповіту (а.с. 8), посвідченого 19 липня 2001 року секретарем виконавчого комітету Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] належне їй право на земельну частку (пай) що в с. Лучинець заповіла [PERSON]. Наявність і чинність заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46246033, виданою 21 грудня 2016 року (а.с. 35) та відміткою на зворотній стороні заповіту (а.с. 8). Той факт, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка має право і бажає прийняти спадщину стверджується наявними у матеріалах справи свідоцтвом про смерть (а.с. 7), заповітом (а.с. 8), свідоцтвами про народження та укладення шлюбу (а.с. 9-10), довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 372 від 30 листопада 2016 року (а.с. 11). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46246054 від 21 грудня 2016 року доводиться, що спадкові права після смерті [PERSON] ніким не оформлялися, спадкова справа не заводилась (а.с. 36). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «33 канал» від 14 грудня 2016 року (а.с. 38), слідує, що оригінал державного акта на право власності на землю на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved