Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

22.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [INFO], аліментів на користь сина [PERSON], [INFO], на його утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 03.05.2015 року і до закінчення дитиною навчання. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що їх спільна з відповідачем дитина [PERSON] навчається на денному відділенні Запорізької державної інженерної академії ФАСУВ за спеціальністю «Програмна інженерія» на державній бюджетній основі, не має джерел доходів, знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки отримує пенсію та заробітну плату. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився. Надав суду заяву, в якій зазначає, що визнає позов частково, погоджується сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/10 частини пенсії, оскільки у 2008 році у спільному шлюбі з [PERSON] придбано квартиру, яку він після розлучення залишив своїй колишній дружині та сину. На купівлю квартири та її ремонт він брав кредит в Ощадбанку, який виплачує до теперішнього часу, та позику у фізичної особи, яку сплачував самостійно. Крім того, на даний час власного житла він не має, ніде не прописаний. Просив позов розглянути без його участі. Третя особа в судове засідання не зявилась. Про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. За вказаних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки вони повідомлені про час та місце розгляду справи, позивач та відповідач подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. У звязку з чим, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22 березня 2011 року. Мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який навчається з 01.09.2014 року на денному відділенні Запорізької державної інженерної академії ФАСУВ за спеціальністю «Програмна інженерія» на державній бюджетній основі, про що свідчить довідка № 54/15 від 27.04.2015 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України\~\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згiдно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, відповідач [PERSON] повинен довести, що в нього немає можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, в тому розмірі, який заявлений позивачкою. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Позивачка вважає, що оскільки відповідач не є інвалідом, працює, отримує пенсію, то має можливість надавати матеріальну допомогу синові [PERSON] в період навчання в розмірі ? частини від усіх видів його доходів, а відповідач не довів суду того, що неспроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Крім цього з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved