overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

23 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказувала, що їй належить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , відповідачі являються для неї сином та внуком, а тому були зареєстровані за її місцем проживання у належному її домогосподарстві. Однак, відповідачі фактично з 2015 року не проживають у даному житлі, не сплачують комунальні платежі, не беруть участі в утриманні житла та їх особистих речей у будинку немає, що створює проблеми зі сплатою надмірно нарахованих комунальних платежів та оформленні субсидії, а відтак [PERSON] , [PERSON] втратили право користування згаданим житлом. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, 23 грудня 2021 року до суду представником позивача подано письмову заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи без їхньої участі, а також, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи, чи інших заяв до суду не надходило. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 1991 року для [PERSON] належить Ѕ частина житловий будинок [ADDRESS] , інша Ѕ частина на підставі зазначеного свідоцтва належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказана обставина підтверджується даними зазначеного вище свідоцтва, виданого державним нотаріусом Полонського державної нотаріальної контори Ватрасом Ю.Б. [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в належному позивачці жилому будинку, однак з 2015 року по теперішній день вони у вказаному житлі не проживають, про що в письмовій заяві поданій суду підтвердила позивача, та це стверджується даними довідки, виданої депутатом Полонської міської ради ОТГ Бобровим О.А. від 12 листопада 2021 року. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідачів в житлі [PERSON] створює для позивачки перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, її права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

23 лютого 1991 року Таврійською сільською радою Веселівського району Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 03. У цьому шлюбі народилася дитина: донька [PERSON], [INFO]. У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя між ними не склалося, постійно виникали суперечки, сім`я розпалася на початку 2014 року, шлюбні відносини між ними фактично припинено, вони не ведуть спільне господарство, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вважає, що їхня сімя розпалася, спільне життя і збереження сімї стали неможливими. Посилаючись на ці обставини просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з'яви\-вся, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що з початку 2014 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам дитини подружжя, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 18, 55, 104, 105, 110, 112 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

23 лютого 1994 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. 7 грудня 2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1 ЕЛ 041102 від 7 грудня 2000 року . Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO]. На даний час син є повнолітнім , продовжує навчання . Являється студентом курсу магістр фізико- математичного факультету, спеціальність «Інформатика» Ніжинського державного університету імені [PERSON]. В звязку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, так як навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач ухиляється від утримання сина , матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає , хоча має таку можливість , так як має дохід від ведення особистого селянського господарства . Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина , який продовжує навчання , в розмірі 700 гривень щомісячно , починаючи з дати подачі заяви на період навчання, до досягнення ним 23 років. У судове засідання позивач не зявилася але в заяві до суду зазначає , що підтримує позовні вимоги і просить справу розглянути без її участі. Відповідач подав до суду заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає, згоден сплачувати аліменти в сумі 700 грн., розгяд справи просить поводити без його участі. Враховуючи думки сторін, викладені у заявах до суду , дослідивши матеріали справи , оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд вважає , що заявлені позивачем вимоги є обгрунтованими , оскільки по справі встановлено , що син [PERSON] продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Також суд враховує можливість та бажання відповідача надавати матеріальну допомогу синові. Отже, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчатися, у розмірі 700 гривень щомісячно, з дати подачі заяви і до досягнення ним 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

23 лютого 1997 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в КСП «Залевки» с. Залевки Смілянського району, розміром 5.20 в умовних кадастрових гектарах, яку прийняли її діти [PERSON] та [PERSON], отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом. 6 квітня 2001 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину земельної частки (пай) в КСП «Залевки» с. Залевки Смілянського району, розміром 5.20 в умовних кадастрових гектарах. Спадкоємцем по закону на спадкове майно померлого є його сестра [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті брата, так як постійно проживала з ним до дня його смерті, але нотаріус не може видати їй свідоцтво про право власності в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 23 лютого 1997 року, відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в КСП «Залевки» с. Залевки Смілянського району, розміром 5.20 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується свідоцтвом про смерть та сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0094625 від 15 листопада 1996 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Право власності на свою частину земельної частки (паю) [PERSON] у встановленому законом порядку не оформив, оскільки 6 квітня 2001 року помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину земельної частки (паю) в КСП «Залевки» с. Залевки Смілянського району, розміром 5.20 в умовних кадастрових гектарах. Після смерті спадкодавця спадщину прийняла [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним на час її відкриття, що підтверджується довідкою виконкому Залевківської сільської ради Смілянського району від 10 серпня 2016 року № 172. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної частки (паю), що залишилася після смерті брата. На підставі викладеного, ст. 1258, 1262, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

23 лютого 2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Піщанській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 852195 від 23.02.2002 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем по справі. Спору про місце проживання дітей та спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на позовних вимогах, просив суд шлюб розірвати, так як не бажає проживати однією сім`єю з відповідачкою, жодних почуттів до неї він не має, вважає, що часті сварки та суперечки, в результаті яких він тричі покидав дім, не створюють нормальної сімейної атмосфери. Позивач вважає, що збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, так як він на даний час проживає з іншою жінкою і до [PERSON] не бажає повертатись. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила суд надати їм термін для примирення у три місяці, бо бажає зберегти сім`ю. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Враховуючи зазначені норми міжнародного та національного сімейного законодавства, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, так як проти цього заперечує позивач, вказуючи, що даний шлюб суперечить його інтересам, і крім того, він проживає з іншою жінкою. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають, крім заяви відповідача в суді, і позивач на примирення категорично не згідний, тобто його вільної згоди на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача та їх дітей, оскільки часті сварки негативно впливають на моральний клімат в сім`ї та психологічний розвиток дітей. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

23 лютого 2002 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Божко»), [INFO], зареєстрований 23 лютого 2002 року Новоіванківською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 029078 від 23.02.2002. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають предявленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову в частині вимог про розірвання шлюбу. Позивач, який змінив своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, не зазначив про своє бажання відновити дошлюбне прізвище, відтак має право і надалі іменуватися теперішнім прізвищем, що передбачено статтею 113 СК України. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 09.12.2016 № 5, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

23 лютого 2002 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народились діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору про виховання дитини між сторонами не має. Позивачка в ході судового розгляду справи направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, копію позову отримав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з січня 2020 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову, який надійшов до суду, спору про розподіл майна та виховання дітей не має. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. З матеріалів справи вбачається, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою [PERSON] , а тому суд вважає необхідним залишити малолітню дитину на виховання позивачки. Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивачка не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

23 лютого 2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 56. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], дитина мешкає разом з позивачкою. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, шлюбні відносини не підтримують протягом чотирьох років, проживання разом та збереження шлюбу не можливі, спору про поділ майна немає. Позивачка у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Прізвище просила залишити [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд вважає, можливим розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків протягом чотирьох років, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету, сторони втратили усяку повагу друг до друга. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, спору про поділ майна не мають. Дитина мешкає разом з позивачкою. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

23 лютого 2008 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 23 лютого 2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 10. Даний факт підтверджений оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 23 лютого 2008 року Відділом ДРАЦС Краснокутського РУЮ Харківської області . Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з чоловіком не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибула, однак через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

23 лютого 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» уклало з [PERSON] кредитний договір № R53100202566В, яким надало кредит в сумі 50000 грн. зі сплатою 34% річних за користування кредитом строком до 23 лютого 2015 року. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 48263 грн. 28 коп., за відсотками в сумі 25484 грн. 35 коп., в звязку з чим йому було нараховано 66473 грн. 49 коп. пені, інфляційні нарахування за простроченими кредитом та відсотками, відповідно, 261 грн. 73 коп. і 306 грн. 29 коп., а також 3% річних по кредиту і відсоткам, відповідно, 498 грн. 36 коп. і 593 грн. 97 коп., ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] цих коштів. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Позов підлягає до задоволення з таких підстав. У відповідності з п. 3 кредитного договору № R53100202566В від 23 лютого 2012 року та випискою по особовим рахункам від цієї ж дати ПАТ «ВТБ Банк» надало [PERSON] кредит в сумі 50000 грн. зі сплатою 34% річних строком до 23 лютого 2015 року, який відповідач повинен був гасити щомісячними платежами до 28 числа кожного місяця. Згідно з п. 1.4 договору процентна ставка за кредитним договором є фіксованою. Як вбачається з п. 7.1 договору, у разі прострочення зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору [PERSON] зобовязався сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочки. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] заборгував банку за кредитом в сумі 48263 грн. 28 коп., за відсотками в сумі 25484 грн. 35 коп., в звязку з чим йому було нараховано 66473 грн. 49 коп. пені, інфляційні нарахування за простроченими кредитом та відсотками, відповідно, 261 грн. 73 коп. і 306 грн. 29 коп., а також 3% річних по кредиту і відсоткам, відповідно, 498 грн. 36 коп. і 593 грн. 97 коп. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved