Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

22 травня 2017 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду із заявою, у якій просить ухвалити рішення на підставі якого визнати громадянина України, [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], безвісно відсутнім. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 13.10.2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу 17.05.2012 року у них народилася донька [PERSON]. 17.09.2014 року рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області шлюб між подружжям було розірвано. З моменту розлучення заявник з [PERSON] не спілкується, з донькою він відносин не підтримує. З метою встановлення факту місця знаходження громадянина [PERSON] заявник зверталася до органів поліції, однак пошуки не дали жодного результату. Визнання громадянина [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявнику для вивезення доньки за кордон, саме тому вона і звернулась до суду. У судовому засіданнізаявник, заяву і обставини, викладені в ній, підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Новобаварського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, в судове засідання не зявилвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши усі матеріали справи на доказ заявлених вимог, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає у порядку особливого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно вимогам ст. 246 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцезнаходження якої невідомо, або за місцем знаходження її майна. В судовому засіданні було встановлено,що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 172136, виданого 21 серпня 2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. (а.с. 7) Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 13 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1638 розірвано. (а.с. 6) Рішення набрало законної сили 30 вересня 2014 року. 10.02.2017 року до Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області, звернулась [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], з заявою про те, що вона збирається виїхати зі своєю неповнолітньою донькою за кордон, але для цього не може отримати дозвіл від свого колишнього чоловіка [PERSON], [INFO]. При розгляді матеріалу було встановлено, що за вище вказаною адресою заявниця мешкає спільно з донькою [PERSON], [INFO], а 30.09.2014 року вона офіційно розірвала шлю зі своїм чоловіком [PERSON], і з тих пір відносини не підтримує і не бачиться. Вказані факти підтверджуються висновком про розгляд матеріалів ЄО № 1791 від 10.02.2017 року, складеним 07.03.2017 року, та затвердженим начальником Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області підполковником поліції [PERSON]. (а.с. 11) Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № [NUMBER] від 19.05.2017 року, записів щодо [PERSON] в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань записів не знайдень. (а.с. 12) У відповідності з положеннями ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме (ст. 248 ЦПК України). Відповідно до ст. 249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст. 235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Як пояснила заявник в судовому засіданні, [PERSON] вона не бачила з вересня 2014 року. Єдине, що їй відомо про його місцезнаходження, це те, що він можливо поїхав до Криму. Їх спільні друзі також нічого не знають, щодо того, де зараз знаходиться [PERSON] З копії паспорту [PERSON], серії НЕ № 386388, виданого Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 13 жовтня 2004 року, вбачається, що він зареєстрований за адресою: вул. [PERSON], б. 26, м. Миколаїв. (а.с. 9) Враховуючи викладене, у суду відсутня можливість встановити дійсне місце постійного проживання [PERSON], а отже не можливо встановити його відсутність, що є підставою для визнання особи безвісно відсутньою в розумінні ст. 43 ЦК України. Відсутність можливості встановлення дійсного постійного місця проживання [PERSON] також позбавляє можливості суд встановити осіб, які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитати відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього. Окрім того, всупереч вимогам ст. 249 ЦПК України, заявником в своїй заяві не було зазначено свідків, яких суд повинен допитати. У судовому засіданні встановлено, що будь - яких спроб щодо розшуку [PERSON], окрім звернення до поліції з заявою про те, що вона збирається виїхати зі своєю неповнолітньою донькою за кордон, але для цього не може отримати дозвіл від свого колишнього чоловіка [PERSON], заявник не робила. На останок, заявником не було вказано на будь-які обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Особливістю при розгляді питання про визнання особи безвісно відсутньою не є просто фактична відсутність відомостей про місце її перебування. Не може вирішуватись питання про визнання особи безвісно відсутньою, якщо особа хоча і відсутня, але є інформація про місце її перебування. Проте, з'ясувавши всі обставини у справі, судом не встановлено достатніх підстав, які б надали суду можливість визнати [PERSON], безвісно відсутнім, враховуючи протиріччя які виникли під час розгляду цієї справи. Крім того, не встановлено обставини, що загрожували смертю [PERSON] або обставини, що дають підстави припускати його загибель від нещасного випадку. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмови в задоволенні заяви [PERSON], адже визнання особи безвісно відсутньою є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках встановлених законом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed