Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

23 липня 2020 року адвокат Михайленко Н.М. звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. Уточнивши позовні вимоги, представник просила: зобов`язати ТОВ «Агро КОН» повернути позивачу земельну ділянку площею 0, 93 га з кадастровим номером 4825184000:01:000:0495 та земельну ділянку площею 5, 31 га з кадастровим номером 4825184000:01:000:0223 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач користувався належними позивачу земельними ділянками, сплачуючи кошти за їх користування, однак договір оренди укладено не було. При зверненні позивача до товариства щодо повернення йому земельних ділянок для самостійного обробітку, [PERSON] дізнався про існування договорів оренди, які він ніколи не підписував. Оскільки [PERSON] договори оренди не підписував, не мав відповідного волевиявлення, а відповідач на звернення орендодавця не реагує, земельні ділянки не повертає, позивач змушений звернутися до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали. Позивач пояснив, що у 2005 році він набув у власність спірні земельні ділянки, отримав відповідні державні акти. До 2016 року він на території Очаківського району не проживав, а, повернувшись, дізнався, що його земельними ділянками фактично користується підприємство-відповідач. Жодних договорів він не підписував, однак плату за користування належними йому земельними ділянками отримував. Звернувшись до ТОВ «Агро КОН» із заявою про повернення йому земельних ділянок, він дізнався про наявність договорів оренди. Отримавши копії вказаних договорів, переконався, що підпис, поставлений в договорі від його імені, йому не належить. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з огляду на те, що нею було заявлено клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, а також про витребування від відповідача оригіналів оспорюваних договорів. Оскільки відповідач оригінали договорів не надав, зазначивши про їх втрату, тобто не зміг довести належними та допустимим доказами факт користування земельними ділянками відповідача на законних підставах, представник просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, однак надав письмові пояснення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки товариством виконуються всі зобов`язання за договорами оренди та у позивача з 2017 року не виникало жодних питань з приводу користування його земельними ділянками (а.с. 112-113). Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 505 від 13 грудня 2004 року позивач [PERSON] одержав державні акти на право приватної власності на земельні ділянки площею 0,93 та 5,31 га за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Солончаківської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 8-9). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 118362677 від 26 березня 2018 року, слідує, що 21 березня 2018 року здійснено державну реєстрацію договору оренди спірних земельних ділянок (а.с. 10). Крім того, в матеріалах справи міститься копія договору оренди землі, за умовами якого [PERSON] надав ТОВ «Агро КОН» в строкове платне користування земельні ділянки, розташовані на території Солончаківської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,24 га строком на 7 років (а. с. 11-20). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Зокрема, суд враховує, що представником позивача заявлено клопотання про призначення у даній справі судово-почеркознавчої експертизи договору оренди земельної ділянки, для чого вона просила витребувати у відповідача оригінал договору оренди спірних земельних ділянок, оскільки у [PERSON] відсутня можливість надати його суду через те, що він його не підписував та не знав про його існування. Ухвалою суду від 19 січня 2021 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано у ТОВ «Агро КОН» оригінали договорів оренди землі, укладених між [PERSON] та ТОВ «Агро КОН» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4825184000:01:000:0223, зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №25412237 від 21 березня 2018 року та щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4825184000:01:000:0495, зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №25863790 від 20 квітня 2018 року. Зазначену ухвалу суду відповідач отримав та просив надати додатковий строк для її виконання, оскільки в особовій справі [PERSON] оригінали договорів відсутні і їх місцезнаходження невідомо, так як особа, відповідальна за їх збереження, звільнена (а.с. 122). Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області 16 лютого 2021 року відповідачу надано додатковий строк для виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 127, 131), на що 01 квітня 2021 року відповідачем повідомлено про неможливість надання оригіналів договорів оренди через їх відсутність (а.с. 140). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. З урахуванням викладеного, а також процесуальної поведінки відповідача, який не надав оригінали договорів оренди земельних ділянок, суд дійшов висновку, що вказані дії свідчать про ухилення останнього від подання оригіналів доказів, що унеможливлює проведення почеркознавчої експертизи судом, яка в даному випадку має істотне значення для встановлення обставин справи. Відтак, доводи позивача щодо не підписання зазначених договорів оренди, для з`ясування чого судом було витребувано докази з метою подальшого призначення експертизи, слід визнати обґрунтованими та такими, що підтверджують факт виконання підпису від імені позивача не ним, а іншою особою. Факт нарахування відповідачем орендної плати за користування земельними ділянками позивача не має істотного значення для вирішення спору щодо повернення земельних ділянок, а лише свідчить про фактичне оплатне користування вказаними земельними ділянками без укладення угод. Відповідно до ст.ст. 321, 387 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном за правилами ст. 391 ЦК України. Оскільки позивач є власником спірних земельних ділянок, що включає у себе не тільки право володіння та розпорядження нерухомим майном, але й користування ним, суд дійшов висновку, що використання відповідачем спірних земельних ділянок без правових підстав порушує право позивача, яке в даному випадку підлягає захисту. Відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Правочин, який не вчинено, не може бути визнаний недійсним і, відповідно, наслідки недійсності такого правочину не застосовуються. У такому випадку власник земельної ділянки захищає своє порушене право шляхом подання негаторного позову, виходячи з того, що між сторонами виникли правовідносин з приводу фактичного користування земельною ділянкою. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного суду у справі №145/2047/16-ц від 16 червня 2020 року, в якій ВП ВС відступила від правової позиції Верховного суду України і дійшла висновку про неможливість застосування до вказаних правовідносин доктрини «заборони суперечливої поведінки» з огляду на таке. Вчинення стороною правочину конклюдентних дій, як прийняття оплати за користування земельною ділянкою (надання згоди на вирощування певних видів культур тощо) не може свідчити про наявність волевиявлення, спрямованого на укладення правочину, який за законом може бути укладений виключно у письмовій формі. З урахуванням викладеного, а також того, що суду не надано оригіналів договорів оренди, на яких містився би підпис позивача, і до вказаних правовідносин не може бути застосована доктрина «заборони суперечливої поведінки», суд дійшов висновку, що сторони в належній формі не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, а тому такий договір не є укладеним, а відтак належним способом захисту порушеного права є звернення до суду з негаторним позовом. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на таку допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги. За матеріалами справи інтереси позивача в суді представляла адвокат Михайленко Н.М., що підтверджується ордером та договором про надання правової допомоги. На підтвердження оплати позивачем адвокату коштів за надання професійної правничої допомоги надано квитанцію та розрахунок вартості наданих послуг на загальну суму 5 000 грн 00 коп.. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 1 681 грн 60 коп., а всього - 6 681 грн 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved