Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

24.07.2015 року старший державний виконавець ВДВС Волноваського РУЮ звернувся в суд з даним поданням. Посилався на те, що на виконанні у ВДВС Волноваського районного управління юстиції Донецької перебуває виконавчий лист по справі 2/265/517/13 від 15.02.2013 року виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполь про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 800,00 щомісячно та виконавчий лист по справі №2/265/517 від 15.02.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1000,00 щомісячно . За яким відкриті виконавчи провадження № 3797547 та №37972685. Боржник від сплати боргу ухиляється, має заборгованість станом на 01.07.2015 року у розмірі 53516,00. З метою забезпечення виконання рішення суду просив суд тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволенні подання відмовити з наступних підстав. Згідно статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Стаття 33 Конституції України гарантує свободу пересування кожному, хто на законних підставах перебуває на території України (включаючи свободу вибору місця проживання і вільний виїзд за межі України). Стаття 313 ЦК України передбачає, що фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. [PERSON] України «Про порядок виїзду з України і в'їзду на Україну громадян України » визначають випадки тимчасового обмеження такої свободи. \~\~\~\~\~\~\~\~ Зокрема, [PERSON] України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» чітко вказує на те, що для можливості встановлення заборони повинен мати місце факт «ухилення» від виконання, а не неможливість виконати рішення з інших причин. До осіб, які мають невиконані зобов'язання, повинно бути обґрунтовано та проведено достатньо заходів примусового виконання рішень, передбачених [PERSON] України «Про виконавче провадження», у повній мірі з додаванням копій документів виконавчого провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ До\~\~ подання\~\~ВДВС\~про вирішення питання про тимчасове обмеження права виїзду за кордон громадянина України, не надано жодного документу, який би свідчив\~\~про проведення будь - яких\~\~заходів щодо примусового виконання рішення суду. Не надано доказів і того, що боржник немає майна, на яке можна звернути стягнення, чи доходів, або має намір виїхати за кордон, умисно ухиляється від виконання рішення суду, чи має закордонний паспорт, тобто ВДВС не надано суду доказів того, що у даному випадку існують обставини, що відповідно до [PERSON] України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України № 3857-ХП від 21.01.1994року зі змінами і доповненнями унеможливлюють виконання рішення, але при цьому вони обмежують право особи у виїзду за кордон. Тому у задоволенні вимог ВДВС про обмеження прав боржника у виїзді за кордон до виконання зобов'язання слід відмовити. На підставі [PERSON] України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України № 3857-ХП від 21.01.1994року, частини 4 статті 313 ЦК України,

Outcome: dismissed