Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

22.06.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, [PERSON], управління держгеокадастру у Кагарлицькому районі Київської області про визнання недійсними наказів та договорів оренди землі, ( а.с., 2 - 15), в якій прокурор просить суд винести рішення, на підставі якого: - прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; - визнати недійсним та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 17.10.2013 №№ КИ/3222210100:03:306/00007497, КИ/3222283600:02:307/00007490, КИ/3222283600:02:307/00007498, КИ/3222289000:02:309/00007500 про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Кагарлицької міської ради Київської області орієнтовним розміром 23,0000 га., з цільовим призначенням, - для ведення фермерського господарства, на території Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області орієнтовним розміром 3,2000 га та 31,8000 га, з цільовим призначенням, - для ведення фермерського господарства, на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області орієнтовним розміром 30,0000 га, з цільовим призначенням, - для ведення фермерського господарства, від 31.10.13 № КИ/3222210100:03:341/00008146 на території Кагарлицької міської ради Київської області орієнтовним розміром 29,3630 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.01.2014 №№КИ/3222210100:03:306/00012483, КИ/3222210100:03:305/00012482, КИ/3222283600:24:307/00012481, КИ/3222289000:02:309/00012484 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] та надання в оренду земельних ділянок площею 19,5581 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 3,4419 га (кадастровий номер [NUMBER]) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташовану на території Кагарлицької міської ради Київської області, ділянки площею 32,8395 га (кадастровий номер [NUMBER]) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташованої на території Жовтневої сільської ради Кагарлицького району, земельної ділянки площею 30,000 га (кадастровий номер [NUMBER]) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташованої на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району; від 11.11.2014 № КИ/3222210100:03:341/00008687 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] та надання в оренду земельної ділянки площею 29,3630 га (кадастровий номер [NUMBER]) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 14 років, розташовану на території Кагарлицької міської ради Кагарлицького району. - Визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі начальника управління Держземагентства у Кагарлицькому районі та [PERSON] від 03.04.14, які зареєстровані 10.02.14 державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. за номером 10793121, 16.04.14 за номерами 12495772, 12495991, 12496015 та 17.04.2014 за номером 12496058 та визнати недійсним договори суборенди землі, укладений між [PERSON] та ФГ «ТЕАМ» від 21.06.2014, який зареєстровано 16.07.14 державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. за номером 14487218; від 03.07.2014, які зареєстровано 16.07.14 державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. за номерами 14481965, 14483759, 14486280, 14485253; - про час та дату розгляду справи просить повідомити Кагарлицьку місцеву прокуратуру; - стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, р/р 35216008015641 в ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, Код ЄДРПОУ 02909996) судовий збір. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в мотивувальній частині позову наступним, ( а.с., 3 - 13): Кагарлицькою місцевою прокуратурою встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення [PERSON] земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Кагарлицького району Київської області. Так, наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 17.10.2013 № КИ/3222210100:03:306/00007497 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Кагарлицької міської ради Київської області орієнтовним розміром 23,0000 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності. У подальшому наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.01.2014 № КИ/3222210100:03:306/00012483 та № КИ/3222210100:03:305/00012482 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] та надано в оренду земельні ділянки площею 19,5581 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 3,4419 га (кадастровий номер [NUMBER]) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташовану на території Кагарлицької міської ради Київської області. На підставі вказаних наказів між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі начальника управління Держземагентства у Кагарлицькому районі 03.04.2014 укладено з фізичною особою [PERSON] договори оренди на землю з кадастровими номерами: [NUMBER] та [NUMBER]. Вищезазначені договори оренди землі 17.04.2014 та 16.04.2014 зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. Так само, наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 31.10.2013 № КИ/3222210100:03:341/00008146 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташовану на території Кагарлицької міської ради Київської області орієнтовним розміром 29,3630 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту), із земель сільськогосподарського призначення державної власності. У подальшому наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 11.11.2014 № КИ/3222210100:03:341/00008687 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства 29, 3630 та надано в оренду земельну ділянку площею 29, 3630 га (кадастровий номер [NUMBER]) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 14 років, розташовану на території Кагарлицької міської ради Кагарлицького району. На підставі вказаного наказу між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі начальника управління Держземагентства у Кагарлицькому районі 21.01.2014 укладено з фізичною особою [PERSON] договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Вищезазначений договір оренди землі 10.02.2014 зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. Аналогічно, наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 17.10.2013 №№ КИ/3222283600:02:307/00007490, КИ/3222283600:02:307/00007498 надано дозволи [PERSON] на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, розташованих на території Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області орієнтовним розміром 3,2000 га та 31,8000 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту), із земель сільськогосподарського призначення державної власності. У подальшому наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.01.2014 №КИ/3222283600:24:307/00012481 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] та надано в оренду земельну ділянку площею 32,8395 га (кадастровий номер [NUMBER]) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташовані на території Жовтневої сільської ради Кагарлицького району. На підставі вказаного наказу між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі начальника управління Держземагентства у Кагарлицькому районі 03.04.2014 укладено з фізичною особою [PERSON] договір оренди на земельні ділянки з кадастровим номером [NUMBER]. Вищезазначені договори оренди землі 16.04.2014 зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. Аналогічно, наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 17.10.2013 № КИ/3222289000:02:309/00007500 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташовану на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області орієнтовним розміром 30,0000 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту), із земель сільськогосподарського призначення державної власності. У подальшому наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.01.2014 № КИ/3222289000:02:309/00012484 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] та надано в оренду земельну ділянку площею 30,000 га (кадастровий номер [NUMBER]) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташовану на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району. На підставі вказаного наказу між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі начальника управління Держземагентства у Кагарлицькому районі 03.04.2014 укладено з фізичною особою [PERSON] договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Вищезазначений договір оренди землі 16.04.2014 зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство». Зокрема, ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. За ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України). Частинами 1, 2 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону. Окрім цього, частиною 1 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Частиною 7 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро - і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Однак, Головним управління Держземагентства у Київській області прийнято накази від 17.10.2013 № КИ/3222210100:03:306/00007497, 31.10.2013 № КИУ3222210100:03:341/00008146, від 17.10.2013 №№ КИ/3222283600:02:307/00007490, КИ/3222283600:02:307/00007498, від 17.10.2013 № КИ/3222289000:02:309/00007500 всупереч зазначеним вимогам законодавства. Зокрема, в поданих [PERSON] клопотаннях про надання дозволів на розробку документації із землеустрою не обґрунтовано розміри вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства, не зазначено у заяві кількість членів фермерського господарства, наявність у нього чи у них прав на безоплатне отримання земельних ділянок у власність. Крім зазначеного, наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.01.2014 № КИ/3222210100:03:306/00012483 та № КИ/3222210100:03:305/00012482, від 11.11.2014 № КИ/3222210100:03:341/00008687, від 22.01.2014 № КИ/3222283600:24:307/00012481, від 22.01.2014 № КИ/3222289000:02:309/00012484 надано в оренду земельні ділянки, які розташовані не єдиним масивом, та на значній відстані одна від одної, що у свою чергу унеможливлює їх раціональне використання. Вказані обставини підтверджуються картографічними матеріалами місць розташування земель та є грубими порушенням вимог ч. 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство». Враховуючи викладене, зазначені накази Головного управління Держземагентства у Київській області прийнято з порушенням вимог земельного законодавства. Договори оренди землі, які зареєстровано Реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, укладені всупереч законодавчо встановленої процедури набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Вищого адміністративного суду України від 22.01.2014 у справі № К/800/40388/13 та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.09.2015 у справі № 6-23890св-15 та постанові Верховного Суду України від 03.02.16 у справі №6-2902 цс 15. Крім того, з'ясовано, що відповідно до інформації Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 22.02.16 за [PERSON] будь-якої сільськогосподарської техніки, щоб дало змогу обробляти землі та здійснювати задекларовану діяльність, не зареєстровано. Також встановлено, що [PERSON] 21.06.2014 та 03.07.2014 уклав договори суборенди з фермерським господарством «ТЕАМ», що підтверджується договорами суборенди та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Водночас, як вбачається із статуту фермерського господарства «ТЕАМ», зареєстрованого Кагарлицькою районною адміністрацією 21.04.2005 за № 13381020000000098, засновником та керівником вказаного господарства є [PERSON] та його родичі, а саме [PERSON] (дружина [PERSON].). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з 21.10.2013 керівником вказаного господарства є [PERSON] (дружина [PERSON].). Водночас, [PERSON] на момент відведення вищевказаних земельних ділянок був та є членом ФГ «ТЕАМ», керівником якого є його дружина [PERSON], та продовжує здійснювати діяльність в інтересах вказаного господарства, що підтверджується укладеним 01.04.14 між Кагарлицькою міською радою Кагарлицького район та ФГ «ТЕАМ» в особі [PERSON] договору оренди земельної ділянки площею 0,9535 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS]. Стаття 1 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян саме із створенням юридичної особи. Відповідно до приписів статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Згідно частини другої зазначеної статті 134 наведеного Кодексу, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної та комунальної власності або права на них у разі, зокрема, передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. За вимогами статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної і комунальної власності (ч. 3). Статтею 8 цього Закону визначено, що після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. З наведених норм права вбачається, що без конкурентних засад (земельних торгів) земельні ділянки передаються в оренду для ведення фермерського господарства лише громадянам. При цьому Цивільний кодекс України розмежовує людину як учасник цивільних відносин (статті 24-26 Цивільного кодексу України), і юридичну особу, також як учасника таких відносин. Таким чином, на час отримання [PERSON].наказів17.10.2013№№КИ/3222210100:03:306/00007497, КИ/3222283600:02:307/00007490, КИ/3222283600:02:307/00007498, № КИ/3222289000:02:309/00007500 на отримання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок в оренду як фізичній особі, останній був керівником фермерського господарства та мав на меті отримати земельні ділянки в оренду без проведення земельних торгів, всупереч вимогам ст. 124 Земельного кодексу України. В подальшому, [PERSON], отримавши спірні накази від 22.01.2014 № КИ/3222210100:03:306/00012483 та № КИ/3222210100:03:305/00012482, від 11.11.2014 № КИ/3222210100:03:341/00008687, від 22.01.2014 №КИ/3222283600:24:307/00012481, від 22.01.2014, № КИ/3222289000:02:309/00012484 про відведення йому земельних ділянок в оренду як фізичній особі, будучи членом фермерського господарства «ТЕАМ», передав вищевказані ділянки в суборенду вказаному товариству. Таким чином, отримання [PERSON] значних площ земель для ведення фермерського господарства фактично спрямоване на збільшення земельного банку фермерського господарства «ТЕАМ», учасником якого є він, а керівником його дружина - [PERSON] Вказане свідчить, що [PERSON] отримував в оренду земельні ділянки без мети здійснення фермерського господарства, а саме з метою передачі їх у користування (суборенду) іншим особам, зокрема ФГ «ТЕАМ» та те, що [PERSON] на момент отримання в оренду земельних ділянок вже було створене відповідне фермерське господарство, а тому всі земельні ділянки для фермерського господарства останній повинен був отримувати у користування відповідно до вимог ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 7 Закону України «Про фермерське господарство», як юридична особа (ФГ «ТЕАМ») лише на конкурентних засадах - за результатами земельних торгів. Аналогічна позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 23.07.2014 справа № 922/5238/13. Отже, передача земельних ділянок [PERSON] для ведення фермерського господарства позбавила державу можливості отримувати орендну плату у розмірі, визначеному на умовах прозорої конкуренції та з дотриманням вимог ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України; інших мешканців Кагарлицького району - можливості реалізувати своє право на отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Тобто, наявність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання її в оренду чинним законодавством визначається в якості обов'язкової передумови подальшого укладення договору оренди земельної ділянки. Отже, правовою підставою для укладення спірних договорів оренди є накази Головного управління Держземагентства у Київській області. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Однак, при укладанні спірного договору стороною (сторонами) порушено вимоги ст. 203 ЦК України якою визначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода вчинена з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод. Згідно із ст. ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Крім того, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі відсутності у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Таким чином, порушення порядку відведення земельних ділянок, передбачений Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство», є підставою відповідно до вказаних норм законодавства для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не може створювати юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. З урахуванням вищевикладеного вказані вище накази Головного управління Держземагентства у Київській області підлягають визнанню недійсними, а укладені на їх підставі договори оренди та суборенди землі - визнанню недійсними. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом визнання недійсними договорів оренди та суборенди землі. Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Оскільки позовна вимога про визнання договорів недійсним є похідною та пов'язаною з позовною вимогою про визнання недійсними та скасування наказів, на підставі яких їх укладено, більш того обидві позовні вимоги підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Аналогічна позиція висвітлена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7. Пунктом 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі № 3-рп/99 від 08.04.1999 поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Пункт 4 рішення Конституційного Суду України у справі № 3-рп/99 від 08.04.1999 передбачає, що інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в її діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. В даному випадку порушуються інтереси держави, оскільки незаконне прийняття оскаржуваних наказів суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України. Крім того, відповідно до статті 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України за № 459/2011 від 13.04.2011 «Про Державну інспекцію сільського господарства України» є Держсільгоспінспекція України, але не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду про визнання незаконними (недійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передачі у користування земельних ділянок державної та комунальної власності, а також їх повернення з чужого незаконного володіння. Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженим Указом Президента України за № 459/2011 від 13.04.2011 року. Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з цивільним позовом, прокурор пред'являє цей позов у інтересах держави як позивач. Відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК України, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Оскільки, в позові оскаржуються договори оренди земельних ділянок, розташованих на території Кагарлицького району, отже місцем виконання договору укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі начальника Управління Держземагентства у Кагарлицькому районі та [PERSON], а також договорів суборенди між [PERSON] та ФГ «ТЕАМ» є територія Кагарлицького району, тому позов підлягає розгляду у Кагарлицькому районному суді Київської області. 22.06.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( а.с., 82). 30.06.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду, ( а.с., 83). 21.07.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення відповідача по справі, - Головного управління Держгеокадастру у Київській області, (а.с., 102 - 105), наступного змісту: В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться справа за позовом заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області до Головного управління Держземагентства у Київській області, гр. [PERSON], ФГ «Теам» про визнання недійсними наказів, договорів оренди та суборенди землі. Позивач звернувся з вказаним позовом до Головного управління, вважаючи накази про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, накази про затвердження документації із землеустрою та передачу у власність земельних ділянок гр. [PERSON] а також договори оренди та суборенди землі незаконними та підлягають скасуванню. Головне управління заперечує проти вказаного позову, вважає твердження, викладені в ньому такими, що не відповідають дійсності та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. В своєму позові прокуратура стверджує про те, що під час подання гр. [PERSON] до Головного управління клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, останнім, в порушення вимог Закону України «Про фермерське господарство», не було обґрунтовано розмірів земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких великих площ.

Outcome: dismissed