Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

22.09.2016 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з уточненим в ході судового розгляду позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року по 30.09.2014 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від покладених на нього сімейним кодексом обовязків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на утримання доньки. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/5 частини всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подання позову і до досягнення дитиною свого повноліття. Сторони до судового засідання не зявилися, надали до суду заяви з проханням слухати справу за їх відсутності. Представник відповідача, адвокат [PERSON] який діє на підставі договору про надання правової допомоги до судового засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року по 30.09.2014 року. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Позивачка не працює, оскільки доглядає за дитиною. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 480722 однак ухиляється від покладених на нього сімейним кодексом обовязків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на утримання сина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них. хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2. З ст. 181 СК України). Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. \~\~Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~Суд приймаючи до уваги наявність у відповідача на утриманні ще двох дітей, приходить до переконання, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON] в розмірі заявленому позивачкою. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Аналізуючи вищенаведене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини, а тому з відповідача відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved