overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

22.08.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 08 лютого 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій область, актовий запис № 59. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] . Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. Він з відповідачкою шлюбні стосунки з липня 2019 року не підтримує, тому просить суд розірвати шлюб. До судового засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про час та місце судового розгляду, до суду не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи не надав, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до правил ч. 2 ст. 247, ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~вирішити справу на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 08 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій область, актовий запис № 59 (а.с.11). Відповідно до повного витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00027447960, що 08 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій область, актовий запис № 59 (а.с.19-20). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сторони не підтримують шлюбні стосунки з липня 2019 року, збереження сім`ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не ставить питання про відшкодування судових витрат, у зв`язку із чим суд покладає їх позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

22.09.16 [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому було уточнено до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно та на утримання дружини у розмірі 500 грн. щомісячно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що дитина проживає разом з нею, та перебуває на повному утриманні матері, матеріально відповідач не допомагає. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, уточнені позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 19.07.2014 року був зареєстрований шлюб між сторонами (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). У зв'язку із тим, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], тому позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

22.09.1991 року Дальницькою сільською радою Овідіопольського району був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.09.1991 року, актовий запис № 13. Від шлюбу є повнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що шлюбні відносини фактично припинились, спільне господарство не ведеться, життя з відповідачем не склалось, що призвело до втрати між ними необхідних для подружжя почуттів любові, взаємоповаги та взаємопорозуміння. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає що нічого не суперечить спільному життю. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу, підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть довгий час, даний факт має істотне значення. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

22.09.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 1414. Мають сина - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 4000 грн., але менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 4000 грн. , але менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 cт. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 91 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти, визначається судом. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 22.09.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 1414. Мають сина - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча згідно закону повинен утримувати дітей. Суд приходить до висновку, що стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

22.09.2004 року між сторонами зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 1238 від 04.04.2018 року. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з січня 2017 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ст 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову характеру, тобто 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

22.09.2007 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 626. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В даний час шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про розподіл майна не має. Позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, без проведення фіксування судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, сумісне господарство не ведеться, спору про розподіл майна не має. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

22.09.2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути борг за договором позики в сумі 560455,00 грн., мотивуючи тим, що відповідач отримав у позивача під розписку грошові кошти у сумі 70000 доларів США, у вказані строки сума боргу не повернута, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань. В ході розгляду справи ухвалою суду від 03.12.2012 року було замінено позивача [PERSON] на його правонаступників - [PERSON] та [PERSON]. Позивачі в судове засідання не з'явились, від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, для захисту своїх інтересів направив представника за довіреністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 24.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики під розписку на суму 70000 доларів США, що еквівалентно 560455 грн. Згідно домовленістю між сторонами, відповідач зобов'язався повернути суму боргу в строк до 24.02.2007 року, що підтверджується розписку від 24.10.2006 року. Неодноразові звернення позивача стосовно повернення коштів відповідачем залишені без задоволення. Станом на 22.09.2009 року сума боргу позивачу не повернута та становить 560455,00 грн. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторонами (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання його позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

22.09.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 407, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки не склалися з причин відсутності взаєморозуміння, вони єдиною родиною не проживають, сумісного господарства не ведуть, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Позивачка до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні та просить суд у разі неявки відповідача розглянути справу в заочному порядку. Відповідач [PERSON], до суду не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, з заявою про перенесення слухання справи до суду не звертався, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2013 року, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 407. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Сторони однією сім'єю не проживають, сумісного господарства не ведуть. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засідання встановлено, що сторони однією сім'єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно вимогам ст. 88 ЦПК України всі витрати, пов'язані з розірванням шлюбу покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

22.09.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов [PERSON], яким він просив суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ним і відповідачем [PERSON], зареєстрований 28.09.2007 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції під актовим записом за №273. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося із причини несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуття кохання та взаємоповаги. Шлюб носить лише формальний характер. Фактичні сімейні стосунки припинені, примирення сторін не можливе. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав вимоги в повному обсязі, відповідач, в свою чергу, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що про реєстрацію шлюбу між сторонами Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року вересня місяця 28 числа зроблений відповідний актовий запис за №273. В шлюбі сторін [INFO] народилася дитина - син [PERSON]. З часом, сторони втратили взаємоповагу та розуміння один до одного, внаслідок чого, на протязі тривалого часу, шлюбні стосунки є припиненими. За таких обставин, суд, на виконання вимог частини 1 статті 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що сторони тривалий час не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, між сторонами в даний час відсутній спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а також відсутній спір щодо подальшого місця проживання, утримання та виховання дитини, встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

22.09.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту родинних відносин (а.с. 4-5), яку 21.10.2014 р. уточнив (а.с. 28-29) та просив встановити, що [PERSON] є його батьком, посилаючись на те, що він є сином [PERSON], померлого [INFO], що виникли розбіжності в його прізвищі в паспорті та прізвища батька в свідоцтві про смерть, що змусило його звернутися до суду, т.я. виникли перешкоди в оформленні спадщини після смерті батька. В судове засідання не з'явились заявник та заінтересовані особи. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити (а.с. 37). Заінтересовані особи подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, про відсутність заперечень (а.с. 40, 42). Судом винесено ухвалу про розгляд справі у відсутності заявника, заінтересованих осіб. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] помер батько заявника [PERSON], [INFO], після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 квартири [ADDRESS] (а.с. 6-8, 10-13, 30-34). Заявник своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав лист про необхідність встановлення факту родинних відносин з померлим із-за розбіжностей в написанні прізвища (а.с. 9, 35). Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин, якщо від встановлення цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved