Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

22.07.2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визначити порядок користування квартирою № 129 по вул. Добролюбова, 18 м. Харкова, виділивши йому у користування ізольовану кімнату площею 16,8 кв.м., а відповідачу з дочкою [PERSON] та неповнолітнім онуком [PERSON] [INFO] в користування 2 ізольовані кімнати площею 11,9 та 9,3 кв.м., а нежилі приміщення квартири залишити у спільному паритетному користуванні. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що йому на праві власності належить 1/ 2 частина приватної квартири № 129 у м. Харкові по вул. Добролюбова, 18.Інша 1/ 2 частина квартири належить відповідачу, яка зареєстрована у спірній квартирі і проживає у ній разом із їхньою донькою та неповнолітній онуком. Квартира ізольована, складається із трьох жилих кімнат площею 16,8; 11,9 та 9,3 кв.м., а також нежилих приміщень: коридору площею 10,7 кв.м., кухні площею 8,5 кв.м., вбиральні площею 1,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,8 кв.м. та балкону площею 6,0 кв.м. Зазначає, що шлюб з відповідачем розірвано 26.10.2010 р., після чого на протязі тривалого часу відповідач всіляко перешкоджала йому користуватися квартирою шляхом влаштування конфліктів, зміною замка на вхідних дверях квартири. Він був змушений усувати зазначені перешкоди в судовому порядку, і фактично отримав можливість користуватися квартирою тільки 08.04.2015 р. в порядку виконавчого провадження, тому змушений звернутися до суду для визначення порядку користування житлом. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав в повному обсязі. Позивач та відповідач у судове засідання не зявилися, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялися про час і місце розгляду справи, ухвалу про відновлення провадження у справі та судову повістку про призначення справи до розгляду на 10.05.2016 р. отримали, відповідач також отримала повістку про виклик до суду на 16.06.2016 року, уся інша кореспонденція, яка направлялася на їхню адресу повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача , виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Не явка протягом тривалого часу учасників процесу до суду без поважних причин дає суду підстави для вирішення спору за їх відсутності з урахуванням наявності висновку експертної установи зі спірного питання. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що позивачу та відповідачу на праві власності належить по 1/ 2 частині квартири [ADDRESS] (а.с. 6-9). Відповідно до технічного паспорту квартира № 129 в житловому будинку № 18 по вул. Добролюбова у м. Харкові складається з трьох кімнат житловою площею 38,0 кв.м., (11,9 кв.м., 9,3 кв.м., та 16,8 кв.м. )м.; коридору 10,7 кв.м.; квартира обладнана балконом 6,0 кв.м. Загальна площа квартири 63,2 кв.м (а.с. 4-5). Відповідно до вимогст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положенням ст. ст. 355, 356, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Пунктом 14 Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі, якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. Виходячи з цих положень, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 17.02.2016, 6-1500цс15, яка є обов'язковою до застосування судами України, щодо спорів, які виникають з приводу встановлення порядку користування жилим приміщенням роз'яснено, що потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх права як власників. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За клопотанням представника позивача судом у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, відповідно до висновку якої № 124 від 31.03.2016 року визначити порядок користування квартирою № 129 у будинку № 18 по вул. Добролюбова у м. Харкова між співвласниками з урахуванням часток кожного із них можливо та запропоновано 2 варіанти порядку користування вказаною квартирою. Розглянувши надані варіанти, суд вважає можливим визначити порядок користування квартирою згідно 2-го варіанту висновку зазначеної судової будівельно-технічної експертизи та виділити в користування [PERSON] житлову кімнату «7» площею 16,8 кв.м.; балкон площею 0,9 кв.м. (приміщення, що виділяються показані в додатку № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи зеленим кольором). Виділити в користування [PERSON] на належну їй 1/2 частини кватири житлові кімнати «3» площею 11,9 кв. м. та «6» площею 9,3 кв.м.; балкон площею 0,9 кв. м (приміщення, що виділяються показані в додатку № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи коричневим кольором) Виділити у спільне користування сторонам коридор «1» площею 10,7 кв. м., кухню «2» площею 8,5 кв. м, ванну кімнату «5» площею 2,8 кв. м., вбиральню «4» площею 1,4 кв.м. (приміщення, що виділяються показані в додатку № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи жовтим кольором). Суд вважає за неможливе визначити порядок користування квартирою згідно 1варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, оскільки разом із відповідачем проживають й інші особи, які не є учасниками правовідносин, які виникли у сторін, а також враховує, що позивач просить виділити йому в користування саме житлову кімнату площею 16,8 кв.м., як зазначено у 2 варіанті висновку судової будівельно-технічної експертизи, хоча вона на 3,6 кв.м менше ніж йому покладено. Зазначене не суперечить закону та не порушує права відповідача. В частині виділення житла відповідачці з урахуванням того, що з нею мешкають дочка сторін [PERSON] з неповнолітнім онуком [PERSON], то суд не вбачає можливим зазначити в рішенні наявність у цих осіб права на користування спірною квартирою, оскільки дані особи не є власниками житла. На підставі наведеного та

Outcome: partial