Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

22 січня 2020 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні будинком, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу належить на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Під час оформлення правочину попереднім власником [PERSON] було надано довідку про те, що в будинку зареєстрованих осіб немає, однак в 2016 році виявлено, що в будинку зареєстрована [PERSON] , яку було знято з реєстрації на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2018. У 2019 року позивач вирішила продати будинок, та при зверненні до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради дізналася, що в будинку зареєстровані [PERSON] , та [PERSON] , якого вже було знято з реєстрації в зв`язку зі смертю. Відповідач не проживає в будинку з 2010 року, та не сплачує комунальні послуги. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просить суд задовольнити позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, законний представник [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 24.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Т.О., позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-8). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2018, яке набрало законної сили 27.03.2018, усунено перешкоди в користуванні будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування вказаним будинком (а.с.17-19). Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 27.12.2019 №9796, відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, однак не проживає там з 2010 року, що підтверджується актом квартального комітету №46 від 09.01.2020 (а.с.23, 24). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України визнано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки відповідач не проживає у будинку, будь-якої домовленості між сторонами щодо користування житлом немає, відповідно може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved