Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

21 травня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 19 грудня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 794. Крім цього, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Шлюбно-сімейні стосунки припинили з березня 2010 року. Примирення та збереження сім`ї неможливе. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений судомпро\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання належним чином. Судова повістка про виклик в судове засідання направлялася, як за місцем реєстрації та і місцем несення військової служби. Роз`яснено право на звернення до суду із заявою про надання строку на примирення. Відзив відповідачем не подано. Заяви про надання строку на примирення чи будь-яких заяв чи клопотань від відповідача [PERSON] на час розгляду справи до суду не надходило. На підставі ухвали суду від 13 серпня 2020 року справа розглядається в\~порядку заочного\~провадженняза правилами загального позовного провадження. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб від 19 грудня 2015 року, серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 19 грудня 2015 року, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 794. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 04 січня 2016 року, серії [NUMBER] , в якому сторони вказані як батьки дитини (а.с. 7). З огляду на довідку, видану Галицинівською сільською радою Вітовського району Миколаївської області від 18 травня 2020 року № 321, дитина проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають спільно, водночас спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. До військової частини [NUMBER] де проходить службу [PERSON] судом направлялося повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, останньому роз`яснено право на звернення із заявою про надання строку на примирення. Повідомлення отримано довіреною особою військової частини. Водночас, на час розгляду справи будь-яких заяв або клопотань від відповідача не надходило. В своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, позивачкою також заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Частиною 6 статті 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати і батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 181 та частинами 1 та 2 статті 183СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач [PERSON] \~єбатьком дитини, повнолітньою та працездатною особою, утриманців не має, будь-яких аліментних платежів не сплачує. Доказів зворотного суду не надано. Дані щодо інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача відсутні. Таким чином, з урахуванням матеріального становища дитини, яка проживає з матір`ю позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утримані, а також матеріального становища відповідача, який є батьком дитини і зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття, суд на підставі статті 180, частини 3 статті 181 та статті 184 СК України, визнає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, крім цього відповідач не висловив заперечення проти позову та розміру, який підлягає стягненню. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved