Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

22 червня 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначено, що заявниці у приватну власність була передана земельна ділянка в садовому товаристві «Мічурінець». В 1999 році заявниця отримала акт на право приватної власності на землю, в якому було виявлено ряд помилок, а саме невірно вказане ім'я по батькові заявниці, не вірно вказаний номер квартири заявниці, невірно вказана назва земельного товариства. В 2017 році заявниця звернулась до заінтересованої особи із заявою про виправлення вказаних описок у задоволенні якої було відмовлено, запропоновано звернутись до суду. За цих обставин заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме належності їй Державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянину України [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 19 квітня 1999 року № [NUMBER], площею 0,0606 га, яка розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська, в [ADDRESS], про що в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю складено відповідний актовий запис № [NUMBER] - заявнику [PERSON] (а.с.2-3). Заявниця в судовому засіданні обставини викладені в заяві підтримала, заяву просила задовольнити в повному обсязі, встановити факт, що має юридичне значення. Представник Дніпровської міської ради в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 червня 1999 року на ім'я заявниці був виданий державний акт на право приватної власності на землю, яка мешкає в [ADDRESS] про те, що на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 19.04.1999 р. № [NUMBER] їй була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0606 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Індустріального району [ADDRESS], який був зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.10). Через те, що в даному акті були допущені описки заявниця звернулась до Дніпровської міської ради із заявою про виправлення допущених описок, а саме виправленню бо батькові заявниці замість «[PERSON]» на «[PERSON]», уточненню місця проживання заявниці шляхом зазначення квартири в якій вона мешкає (а.с.8). Листом від 22 травня 2017 року Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їх виконання, тому вони не можуть бути скасовані або змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо належності вказаного акту заявниці суд виходить з того, що згідно наявної в матеріалах справи фотокопії паспорту, заявниця зареєстрована за адресою [ADDRESS], та має земельну ділянку для садівництва, площею 0,0606 га. (а.с.7-7а), також заявницею був наданий оригінал вказаного акту. В червні 2010 року відбулась заміна свідоцтва про державну реєстрацію садового товариства «Мічурінець» через зміну найменування юридичної особи. За цих обставин суд приходить до висновку, що даний акт виданий заявниціта належить їй. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на викладене, враховуючи, що викладені заявницею обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, та враховуючи, що заявниця встановити дану обставину самостійно змоги не має, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачки сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved