Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

23.09.2019 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стало відсутність взаєморозуміння та поваги, різниця характерів та поглядів на життя, постійні непорозуміння. З відповідачем вона протягом двох місяців спільно не проживає та не підтримує подружніх відносин, за цей час вона зрозуміла, що їх шлюб існує формально. На примирення не згідна тому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 11.09.2012 року зареєстрували шлюб у Щирецькій селищній раді Пустомитівького району Львівської області, актовий запис № 30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 11.09.2012 року. За час спільного життя у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 05.06.2013 року, серії [NUMBER] від 29.04.2014 року. На час звернення до суду з даним позовом, діти проживають разом з позивачем у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Щирецького селищного комунального підприємства «Ранкове» № 60 від 07. 09. 2019 року. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони протягом двох місяців спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 768,40 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved