Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

22 листопада 2017 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення Згурівського районного суду Київської області від 03.06.2010 із відповідача проводиться стягнення аліментів на дочку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 490,00 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття. Цей розмір є меншим 50% прожиткового мінімуму на дитину, встановленого законом. Вона працює лише перший місяць, її заробітна плата є мінімальною. На своєму утриманні вона має також іншу дитину [PERSON] У неї не вистачає коштів на належне забезпечення дочки. Окрім аліментів у розмірі 490,00 грн, відповідач іншої допомоги на дитину не надає. Їй відомо, що відповідач має задовільний стан здоров»я, працює на посаді водія у фізичної особи - підприємця та його місячний дохід становить приблизно 6000-7000 грн. Відтак матеріальний стан відповідача покращився, тому просить змінити розмір стягуваних аліментів, збільшивши їх до 1500,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 28 грудня 2017 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено розгляд справи за нормами ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017, без призначення справи до підготовчого судового засідання, за згодою учасників справи. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав частково. Клопотання учасників справи про подання доказів були задоволені. В судовому засіданні позивач надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Також доповнила, що вона натепер не працює. Утримує свою сім'ю, в складі якої має двох малолітніх дітей. На утримання дочки щомісячно витрачає кошти на харчування вдома, в школі - приблизно по 150-180 грн, на придбання ліків, коли дитина хворіє, що становить приблизно 500 грн у місяць, на придбання одягу, взуття, канцелярського приладдя та книг для навчання. Крім того, сплачує кошти за найм житла. Вона згодна, щоб суд стягнув аліменти у меншому розмірі, ніж заявлено, проте не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що визначено законом. В судовому засіданні відповідач визнав, що він не допомагав позивачу та неналежним чином здійснював свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дитини. На теперішній час він бажає спілкуватися з дитиною та згоден на збільшення розміру аліментів приблизно до 850 грн. Він має незадовільний стан здоров'я та потребує санаторно-курортного лікування, є учасником бойових дій, не працює та має тимчасові заробітки. Має намір стати на облік у центрі зайнятості. Дійсно у 2015 році на його ім'я був придбаний причіп до автомобіля. Перебуває у цивільному шлюбі із жінкою, яка має своїх дітей. Інших дітей, крім дочки [PERSON], не має. Оцінюючи кожен аргумент, наведений учасниками справи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Згурівського районного суду Київської області від 3 червня 2010 року, яке набрало законної сили 14 червня 2010 року із [PERSON] на користь [PERSON] проводиться стягнення аліментів на дочку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 490 грн щомісячно, починаючи з 6 травня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8 - копія рішення суду). Відповідач є учасником бойових дій, має незадовільний стан здоров'я, є працездатним, після звільнення з роботи 29 грудня 2017 року тимчасово не працює, тобто не має постійного регулярного доходу (а.с.41, 42, 43 - копії довідки, трудової книжки, посвідчення). До звільнення із ПП «[PERSON].» отримував заробітну плату впродовж 2017 року у розмірі 3200 грн щомісячно. У 2015 році відповідач придбав причіп до автомобіля (а.с.39 - копія реєстраційної картки ТЗ). Позивач є працездатною особою, має на утриманні двох малолітніх дітей, які проживають з нею (а.с.12 - копія довідки). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може згодом бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я одного із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.989, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини нам рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що наявні законні підстави для збільшення розміру аліментів, тобто змінилися обставини, що впливають на визначений судом розмір аліментів, а саме, змінився матеріальний стан відповідача як платника аліментів, враховуючи те, що на момент пред'явлення позову відповідач працював та мав регулярний дохід, аргументи позивача про придбання відповідачем причепа. Крім того, відповідач є учасником бойових дій, відтак чинне законодавство передбачає ряд пільг для зазначеної категорії осіб, з чого також вбачається покращення матеріального становища відповідача. Суд також враховує, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років років установлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році: з 1 січня - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, виходячи із загальних засад верховенства права та захисту інтересів малолітньої дитини, з'ясувавши дійсні обставини справи, вбачається за можливе збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, з 490,00 грн до 900 грн щомісячно. У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, оскільки позивач не навела аргументів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1500,00 грн та задоволення позовних вимог в повному обсязі може спричинити порушення прав відповідача в частині погіршення його матеріального становища. На підставі викладеного,

Outcome: partial