Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

23 лютого 2016 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом. У позові представник позивача вказав, що між позивачем та відповідачем 03.03.2007 року було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1353,59 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач не виконує своїх обовязків щодо своєчасного погашення кредиту, у звязку з чим у останнього виникла заборгованість, яка станом на 29.01.2016 року складає 21115,23 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, але його представником було надано суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити. Відповідно до ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грощі тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання, у тому числі за кредитним договором, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.ст. 526,530,610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). 03.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір. Відповідно до положень кредитного договору Відповідач зобовязався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені договором строки. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору Відповідач був ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис на договорі. Строк виконання кредитного договору настав 03.03.2008р. (згідно заяви позичальника). Плив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається спливом строку виконання. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України щодо строку (терміну) виконання зобовязання містить загальне правило, згідно якому, якщо в зобовязанні встановлений строк (в понятті - термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Таке зобовязання є обовязковим з визначеним строком (терміном) його виконання. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто з 03 березня 2008 року. Оскільки в межах загального строку позовної давності про стягнення основного боргу тіла кредиту і процентів, за його користування, за спливом якого спливла і спеціальна позовна давність до додаткової вимоги про стягнення неустойки, а саме до 03 березня 2008 року позивач до суду з позовом не звернувся, предявивши його лиши 23 лютого 2016 року з пропущенням строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed