Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

22 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 29.12.2011року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON], [INFO] був укладений кредитний договір № 002-03100-291211, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 4112,66 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав надавши кредит боржнику, а відповідач в свою чергу не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 2537,33 грн., яка складається з: заборгованісті за сумою кредиту - 2084,78 грн., заборгованісті за відсотками - 452,55 грн. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 2537,33 грн., також відшкодувати сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява з проханням розгляду справи в його відсутність та щодо підтримання позовних вимог. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-03100-291211, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 4112,66 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором (а.с. 5-6). Згідно розрахунку від 11 квітня 2014 року заборгованість [PERSON] складає 2537,33 грн., яка складається з: заборгованісті за сумою кредиту - 2084,78 грн., заборгованісті за відсотками - 452,55 грн. (а.с. 4) Згідно п.п. 6.1. договору передбачено, при порушенні позичальником строків сплати платежів кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобовязання в примусовому порядку згідно чинного законодавства. Суд вважає, що відповідачем належним чином не виконувалися умови вказаного договору: несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювались зарахування коштів на погашення заборгованості по відсоткам, що дає позивачу право вимагати дострокового повернення в повному обсязі коштів, та виконання всіх інших зобов'язань за цим договором. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв'язку з чим у Банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтованим, та таким що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved