Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

23 січня 2017 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов вище зазначений позов про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №11290993000 від 30.01.2008 року, яка складає 236258 доларів США 50 центів, що еквівалентно 6168430 гривень 65 копійок (шість мільйонів сто шістдесят вісім тисяч чотириста тридцять гривень шістдесят п'ять копійок) за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку на 14.12.2016), а саме:заборгованість по основній сумі кредиту - 169963 доларів США 18 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.12.2016 року складає - 4437538 гривень 07 копійок;заборгованість за процентами - 66295 доларів США 32 центи, що за офіційним курсом НБУ на 14.12.2016 року складає 1730892 гривні 58 копійок, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №5795 від 30 січня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 247, а саме на земельну ділянку площею 0,1000га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за початковою ціною 260814 гривень (двісті шістдесят тисяч вісімсот чотирнадцять гривень), визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 30.01.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 11290993000. Відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 172 860,00 доларів США, що еквівалентно становить 872 943,00 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір від 30.01.2008, відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно : земельну ділянку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER], загальною площею - 0,1000 га. 12.12.2011 року банк відступив ТОВ «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору № 11290993000 від 30.01.2008 року та за іпотечним договором від 30.01.2008 року. Крім того позивач зазначає, що в порушення умов Кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 14.12.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 236 258.50 доларів США, що еквівалентно становить 6 168 430,65 гривень, а саме : заборгованість по основній сумі кредиту - 169 963,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.12.2016 становить - 4 437 538,07 гривень; заборгованість за процентами - 66 295, 32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.12.2016 становить - 1730 892,58 гривень. Відповідно до звіту про оцінку заставленого майна - земельної ділянки, ринкова вартість об'єкта оцінки становить - 260 814,00 гривень. Враховуючи те, що позивач набув право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, які укладені з відповідачем, він просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на вищезазначений предмет іпотеки. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без його присутності та заперечень щодо позову не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі заявки-анкети позичальника на отримання кредиту від 24.01.2008, 30.01.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11290993000 (а. с. 12-20). Відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 172 860,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 872943,00 гривень за курсом НБУ на день укладання Договору, терміном погашення не пізніше 30.01.2023 року зі сплатою 12,40 % річних (п. п. 1.1., 1.2.1., 1.3.1. договору). Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк» (а. с. 12-20). Згідно п.1.4, 1.5 договору, кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на придбання земельної ділянки, банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 2620505799830, код Банку (МФО)351005. Відповідно до п.п.1.2.2 п.1.2, п.п.1.3.1 п.1.3 договору, позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений Іпотечний договір № 5795 від 30.01.2008, відповідно до якого останній передав в іпотеку банку земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована: [ADDRESS],ринкова вартість предмета іпотеки, згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності становить 1 163 924 гривень, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за реєстровим № 248 (а. с. 23-25). 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кей Колект» уклали Договір факторингу № 1 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до яких ПАТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «Кей Колект» права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору № 11290993000 від 30.01.2008 року за іпотечним договором від 30.01.2008 року (а. с. 31-35, 36-40, 41,42). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК Українипервісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг належать операції з факторингу. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 14.12.2016 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 236 258,50 доларів США, за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 6 168 430,65 гривень, з яких :заборгованість по основній сумі кредиту - 169 963,18 доларів США що за офіційним курсом НБУ станом на 14.12.2016 року складає - 4437538 гривень 07 копійок;заборгованість за процентами - 66295 доларів США 32 центи, що за офіційним курсом НБУ на 14.12.2016 року складає 1730892 гривні 58 копійок ( а.с. 45-49). Правильність розрахунку не викладає у суду сумнівів. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, чи підтверджують фактичне погашення цієї заборгованості, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч.1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, відповідно до ст. 36 Закону України « Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з іпотечного договору, на підставі застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання( п.5.1). Позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.(п.5.3).( а.с. 24). При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд також враховує, що відповідно до змісту ч. 6 ст. 38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Так, відповідно до звіту про експертну оцінку вартості предмета іпотеки- земельної ділянки 0,1000га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], складеного 23 грудня 2016 року ТОВ «Науковий центр незалежних експертиз», вартість становить 260 800 гривень (а. с. 50-62). Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та повністю доведеними і дослідженими в судовому засіданні доказами, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 3912,21 гривень, понесені позивачем по оплаті судового збору (а. с. 7), підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved