Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

24.06.2020 року представник Управління державного агентства рибного господарства у Харківській області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Мартівська сільська рада про відшкодування шкоди, заподіяної водним живим ресурсам з вимогами: стягнути матеріальну шкоду, заподіяну водним живим ресурсам у розмірі 4386,00 грн. та судовий збір у розмірі 2102, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході рибоохоронної роботи, проведеної державним інспектором Управління державного агентства рибного господарства у Харківській області встановлено, що 04.04.2019 року о 13-00 год. [PERSON] на Печенізькому водосховищі в Кулаківській затоці, Печенізького району, Харківської області, ловив рибу забороненим знаряддям лову риби, а саме з човна лісковими сітками виловив 23 екземпляри риби: щука 8 шт., лящ 6 шт., плітка 4 шт., краснопірка 4 шт., плоскирка 1 шт., загальною вагою - 15 кг. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 червня 2020 року було відкрито провадження у спрощеному порядку з викликом сторін. Від представника Управління державного агентства рибного господарства у Харківській області 19.08.2020 надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , який належним чином були повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, відзив на позовну заяву не надав, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду невідомі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. 04.04.2020 року відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення № 003253, згідно якого 04.04.2019 року о 13-00 год. [PERSON] на Печенізькому водосховищі в Кулаківській затоці, Печенізького району, Харківської області, ловив рибу забороненим знаряддям лову риби, а саме з човна лісковими сітками виловив 23 екземпляри риби: щука 8 шт., лящ 6 шт., плітка 4 шт., краснопірка 4 шт., плоскирка 1 шт., загальною вагою - 15 кг. Постановою Печенізького районного суду Харківської області від 14.05.2020 року, яка набрала законної сили, на [PERSON] накладено стягнення за ч. 4 ст. 85 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. з конфіскацією знарядь лову та незаконно добутих водних живих ресурсів. Згідно з розрахунком матеріальної шкоди до протоколу №003253 від 04.04.2020 року, шкода, заподіяна державі [PERSON] незаконним виловом риби складає 4386,00 грн. Розмір шкоди визначено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших обєктів водного промислу» . Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст.13 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» об`єкти тваринного світу, які перебуваються у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу, які є природним ресурсом загальнодержавного значення, органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Відповідно до статті 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального та спеціального використання. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах, встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюється на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. За пунктом 4 Тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1192 від 28 вересня 1996 року, та пунктом 9 «Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1126 від 18 липня 1998 року, рибальство повинно здійснюватися з додержанням норм та лімітів (квот), в місцях, в спосіб та із застосуванням знарядь, які встановлені правилами любительського і спортивного рибальства. Так, пунктом 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Згідно з п. 2 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 33 від 18.03.1999, сітки відносяться до промислових знарядь лову. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ст. ст. 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» заподіяна державі шкода внаслідок порушення природоохоронного законодавства підлягає відшкодуванню у повному обсязі і стягується до місцевого бюджету. Згідно з ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибного господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської діяльності та іншої діяльності, підлягає за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до п. 6.2 «Правил любительського і спортивного рибальства» шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209. Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачених ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особо, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розрахунок суми завданих збитків проведено у відповідності до Правил. Тлумачення вказаних норм свідчить, що для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. (постанова Верховного Суду в справі № 541/307/17 від 10.01.2019). Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача суми завданої шкоди водним живим ресурсам у розмірі 4386,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved