Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

23 травня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 10 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 27896/03-ДК про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки. На підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи [PERSON] , відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 10000,00 грн. зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 3.3. договору, відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із порушенням умов кредитного договору, станом на 01 квітня 2019 року відповідач має прострочену заборгованість в розмірі 18380,0 грн. яка складається із: - тіла кредиту - 9966,58 грн.; - заборгованості по процентам 1204,77 грн; - інфляційного збільшення заборгованості 5882,46 грн; - трьох процентів річних від суми заборгованості 1326,20 грн. За наведених обставин позивач вважає, що оскільки відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобов`язань по договору не виконує, то з нього на користь позивача слід стягнути зазначені кошти у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, додав до позову заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із\~Розпорядженням Кабінету\~Міністрів\~України\~від\~07\~листопада\~2014\~року\~№\~1085-р\~«Про\~затвердження\~переліку\~населених\~пунктів,\~на\~території\~яких\~органи\~державної\~влади\~тимчасово не\~здійснюють\~або\~здійснюють\~не\~в повному\~обсязі\~свої\~повноваження» та\~Указу Президента\~від 14\~листопада 2014\~року №\~875/2014\~про введення\~в дію\~рішення РНБО\~«Про невідкладні\~заходи щодо\~стабілізації соціально-економічної\~ситуації в\~Донецькій та\~Луганській областях»,\~пересилання пошти\~не здійснюється,\~зокрема,\~до м.\~Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованих у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У зв`язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. В судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 27896/03-ДК про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки. На підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи [PERSON] , відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 10000,00 грн. зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 3.3. договору, відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 22-23). Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Так, у зв`язку із порушенням\~ умов кредитного договору, станом на 01 квітня 2019 року відповідач має прострочену заборгованість в розмірі 18380,0 грн. яка складається із: - кредиту - 9966,58 грн.; - заборгованості по процентам 1204,77 грн; - інфляційного збільшення заборгованості 5882,46 грн; - трьох процентів річних від суми заборгованості 1326,20 грн (а.с. 6-11, 12,13-14,15-21). Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно\~до\~яких цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~1049\~ЦК\~України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, \~належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що боржник [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає\~розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплаченого ним при зверненні до суду із даним позовом, в розмірі 1921,00 грн. (а.с. 1). На підставі наведеного,

Outcome: approved