Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

23.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гаражного кооперативу «Зв»язківець», в якому просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату за листопад 2010 року у розмірі 1681 грн. 48 коп., компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2010 рік у сумі 2.372 грн. 79 коп., а також вихідну допомогу у розмірі 8.106 грн. 45 коп. Також, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10.000 грн. При цьому, [PERSON] вказує на те, що 22.12.2008 року, відповідно до рішення зборів уповноважених і членів гаражного кооперативу «Зв»язківець», записаному у протоколі № 1 зборів від 20.12.2008 року, він був обраний на посаду Голови Гаражного кооперативу «Зв»язківець» та на підставі наказу № 33-к був прийнятий на зазначену посаду. 22.11.2010 року відповідно до наказу Гаражного кооперативу «Зв»язківець» його було звільнено із займаної посади. Як зазначає [PERSON], при звільненні відповідачем не було виплачено йому заробітну плату за листопад 2010 року, а саме за період з 01 по 22.11.2010 року. Відповідно до його заробітної плати за штатним розкладом від 27.03.2010 року, яка становить 2.441 грн., та кількості відпрацьованих днів у листопаді 2010 року, відповідач має сплатити йому 1681 грн. 48 коп. Крім того, він не використав своє право на відпустку у 2010 році, тому відповідно до ч.1 ст. 83 КЗпП України, має право на отримання компенсації у розмірі 2.372 грн. 79 коп., яку відповідач при звільненні йому не виплатив. Також, [PERSON] вважає, що при звільненні відповідачем було порушено законодавство про працю, зокрема, ст.116 КЗпП України, тому у відповідності до ст.44 КЗпП України відповідач зобов»язаний сплатити йому вихідну допомогу у розмірі 8.106 грн. 45 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10.000 грн., посилаючись на те, що у зв»язку з невиплатою йому заробітної плати та повного розрахунку при звільненні, він змушений був здійснювати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, а також звертатися у правоохоронні органи, до суду для захисту своїх порушених прав. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить задовольнити його позовні вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Голова правління гаражного кооперативу «Зв»язківець» Баємський В.Д. позовні вимоги визнав частково. При цьому пояснив, що згідно рішення загальних зборів гаражного кооперативу «Зв»язківець» від 21.11.2010 року, протокол № 1, більшістю голосів було звільнено від виконання обов»язків голови правління кооперативу [PERSON] за груби порушення Статуту кооперативу, неналежне виконання функціональних обов»язків та грубе відношення до членів кооперативу, а також нанесені моральні та матеріальні збитки. Як зазначає представник відповідача, на час звільнення [PERSON] використав відпустку за 2010 рік в період з 19.07.2010 року по 15.08.2010 року та отримав відпускні. Що стосується виплати заробітної плати за листопад 2010 року, то згідно Акту ревізійної комісії позивач в листопаді 2010 року на роботу не виходив. Крім того, [PERSON] забрав уставні документи, звільнив бухгалтера кооперативу та заблокував розрахунковий рахунок в банку, чим паралізував роботу кооперативу та створив ситуацію, за якої працівники кооперативу не отримували заробітну плату 2,5 місяці. Як вказує Баємський В.Д., [PERSON] отримав два листа з проханням прибути в кооператив для здійснення передачі повноважень новому Голові правління та документів кооперативу, на що позивач відповів, що це його зможе заставити зробити лише суд. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що затримка виплати заробітної плати виникла внаслідок умисних дій самого позивача, представник відповідача вважає безпідставними вимоги [PERSON] про відшкодування йому моральної шкоди. Крім того, представник відповідача зазначає, що згідно вимог чинного законодавства моральна шкода працівникові відшкодовується, якщо встановлено факт порушення роботодавцем законних прав працівника. У даному випадку, порушень трудового законодавства з боку відповідача немає. В подальшому, представник гаражного кооперативу Баємський В.Д. погодився з вимогами позивача про стягнення заробітної плати за листопад 2010 року в сумі 1681 грн. 48 коп. та виплату компенсації за невикористану відпустку за 2010 рік у розмірі 2.372 грн. 79 коп. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], представника відповідача Баємського В.Д., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення зборів уповноважених і членів гаражного кооперативу «Зв»язківець», протокол № 1 від 20.12.2008 року, [PERSON] був обраний головою даного кооперативу та на підставі наказу № 33-к від 22.12.2008 року позивач прийнятий на посаду Голови кооперативу (а.с.5). Згідно наказу № 2 від 22.11.2010 року, відповідно до рішення зборів уповноважених і членів гаражного кооперативу «Зв»язківець», протокол № 1 від 21.11.2010 року, [PERSON] звільнений із займаної посади на підставі ст.40 п.2 КЗпП України з 22.11.2010 року (а.с.6, 48-62,72). Позивач стверджує, що на час його звільнення залишилась невиплаченою заробітна плата за листопад 2010 року у сумі 1681 грн. 48 коп. Крім того, він має право на компенсацію за невикористану відпустку за 2010 рік у розмірі 2.372 грн. 79 коп., яку відповідач при звільненні йому не виплатив. [PERSON] вважає, що відповідач також зобов»язаний виплатити йому вихідну допомогу у розмірі 8.106 грн. 45 коп., оскільки Гаражним кооперативом при його звільненні було порушено законодавство про працю та не проведено з ним повний розрахунок. Вказані доводи [PERSON] суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, згідно вимог ст.ст. 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства... провадиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено судом та підтверджується Індивідуальними відомостями Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва про застраховану особу [PERSON] , позивачу була нарахована заробітна плата за листопад 2010 року в сумі 1681 грн. 48 коп. за роботу в Гаражному кооперативі «Зв»язківець» (а.с.7). Однак, як вбачається з Протоколу № 1 від 21.11.2010 року, загальними зборами членів гаражного кооперативу «Зв»язківець» було прийняте рішення, викладене в пункті 4, а саме: «Колишньому голові Правління ГК «Зв»язківець» [PERSON] і колишньому бухгалтеру кооперативу [PERSON] за листопад 2010 року заробітну плату не виплачувати» (а.с. 48-62). В судовому засіданні представник відповідача Баємський В.Д. не заперечував факт нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за листопад 2010 року в сумі 1681 грн. 48 коп. Зазначені обставини підтверджуються також рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 31.03.2011 року по справі за позовом [PERSON] до Гаражного кооперативу «Зв»язківець», Баємського В.Д. про поновлення на роботі та зобов»язання вчинити дії (а.с.96-98). Як вбачається з описової частини вказаного рішення, під час розгляду даної справи [PERSON] надав доповнення до позову, в яких однією з додаткових вимог просив стягнути з відповідача суму невиплаченої заробітної плати за період з 01.11.2010 року по 21.11.2010 року. Доповнення до позову не були прийняти судом та не розглянути. При таких обставинах, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення заробітної плати за листопад 2010 року в сумі 1681 грн. 48 коп. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення компенсації за невикористану відпустку за 2010 рік в сумі 2372 грн. 79 коп., то суд враховує наступне. Так, згідно ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткова) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, копії наказу № 9 від 16.07.2010 року та службової записки бухгалтеру кооперативу, [PERSON] було надано щорічну відпустку на 28 календарних днів, з 19 липня по 15 серпня 2010 року, за період роботи з 22.12.2008 року по 21.12.2009 року (а.с.7, 41). Доказів того, що позивач на час свого звільнення використав відпустку за 2010 рік, суду не надано. При таких обставинах суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] про стягнення компенсації за невикористану відпустку за 2010 рік в сумі 2.372 грн. 79 коп. При цьому суд враховує, що з даним розміром компенсації погодився і представник відповідача Баємський В.Д. В той же час вимоги позивача про стягнення вихідної допомоги у розмірі 8.106 грн. 45 коп., суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку;… внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чим трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Як встановлено судом, позивач був звільнений з роботи за ст.40 п. 2 КЗпП України і, таким чином, мав право на отримання вихідної допомоги в разі припинення ним трудового договору внаслідок порушення Гаражним кооперативом «Зв»язківець» законодавства про працю. Однак, суд критично ставиться до доводів позивача, що саме з вини Гаражного кооперативу йому не було виплачено заробітну плату за листопад 2010 року та компенсацію за невикористану відпустку за 2010 рік. При цьому суд враховує, що згідно пояснень представника гаражного кооперативу Баємського В.Д., [PERSON] при звільненні заблокував рахунки відповідача у банку, у зв»язку з чим на протязі 2,5 місяців відповідач не мав можливості здійснити виплату заробітної плати працівникам кооперативу та проводити розрахунки з іншими установами. Зазначені обставини не заперечує і сам позивач. Крім того суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як вбачається з відповіді Територіальної Державної інспекції з питань праці у м.Києві від 07.08.2012 року № К-923 на заяву [PERSON] до Прокуратури Деснянського району м.Києва стосовно можливого порушення законодавства про працю ГК «Зв»язківець», перевіркою було встановлено, що позивач не звертався для отримання розрахунку при звільненні, включаючи вихідну допомогу. При цьому порушень законодавства про працю з боку кооперативу не виявлено. (а.с.18). Враховуючи викладені обставини, підстав для задоволення вимог позивача в частині виплати вихідної допомоги у розмірі 8.106 грн. 45 коп. суд не вбачає. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що при звільненні [PERSON], з незалежних від Гаражного кооперативу «Зв»язківець» причин, позивачу не було виплачено належну до виплати заробітну плату за листопад 2010 року та компенсацію за невикористану відпустку за 2010 рік, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] заробітну плату за листопад 2010 року в сумі 1681 грн. 48 коп. та компенсацію за невикористану відпустку за 2010 рік у сумі 2.372 грн. 79 коп. Що стосується моральної шкоди, на відшкодування якої [PERSON] просить стягнути з відповідача 10.000 грн., то суд враховує обставини справи, а також те, що відповідач, з незалежних від нього причин, був позбавлений можливості здійснити відповідний розрахунок та виплатити належні позивачу суми в день його звільнення 22.11.2010 року. Суд також враховує, що виплата всіх сум, що належали [PERSON] на день звільнення, на теперішній час не проведена. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що в зв»язку з невиплатою позивачу заробітної плати за листопад 2010 року та компенсації за невикористану відпустку за 2010 рік - на протязі тривалого часу, позивач змушений був здійснювати додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином, позивачу була заподіяна моральна шкода, розмір якої суд оцінює в 500 грн. Оскільки суд частково задовольняє вимоги [PERSON], то відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір за майнові вимоги в сумі 243 грн. 60 коп. та за вимоги по відшкодуванню моральної шкоди - 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial