Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

23.07.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 06.11.2004 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції в Запорізькій області, про що зроблено актовий запис № 1279. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя не склалося, відповідач з позивачем та донькою не спілкується, шлюбні стосунки припинені з листопада 2014 року, спільне господарство не ведеться, вважає, що сім'я розпалась остаточно, поновлення її неможливе та суперечить їх інтересам. У судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена судом належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (арк. справи 15), суду надала письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути без її участі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]» (арк. справи 13). Відповідач про час і місце судового засідання двічі повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причину неявки не повідомив. Як вбачається з довідки поштового відділення на конверті з поштовим відправленням судової повістки на 12.08.2015 р., конверт був повернутий на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про фактичну відмову відповідача від отримання судової повістки на поштовому відділенні. Про дату, час та місце слухання справи, призначене на 03.09.2015 р., відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення потового відправлення із судовою повісткою (арк. справи 17). Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.11.2004 р. Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1279, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 06.11.2004 р. (арк. справи 3). Сімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2014 р., сторони хоча і проживають в одній квартирі, проте спільне господарство не ведуть, між собою не спілкуються, сім'я розпалась остаточно, поновлення її не можливе та суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені майже один рік тому, спільне господарство не ведеться, сім'я розпалась остаточно, поновлення її не можливе та суперечить їх інтересам, тому вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved