overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

23 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення сином повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2008 року, проте спільне життя у них не склалося і на даний момент вони проживають окремо. Під час шлюбу, [INFO] року у них народився син [PERSON], який на даний час перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою дитину, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про те, що позов підтримує і просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю і просить розглянути справу без його участі. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участи та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

23 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 23 червня 2011 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що є актовий запис № 168 та визначення місця проживання дитини з матір'ю. В обгрунтування своїх вимог зазначила про те, що від шлюбу з відповідачем у них є донька - [PERSON], [INFO], яку вона просить залишити проживати з нею. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сім'ю та сімейне життя. Більше року вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного домашнього господарства, шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати. В зв'язку з цим вона звернулась до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Крім того уточнила, що на даний час спору щодо визначення місця проживання між подружжям немає, відтак просить задовольнити її вимоги в частині розірвання шлюбу. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, щодо задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони проживають окремо, тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного домашнього господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам малолітньої дитини .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

23 вересня 2014 року позивач [PERSON]. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення сином навчання, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. 13.10.2014 року позивачка надала суду клопотання про зменшення позовних вимог, та просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/12 частини всіх доходів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти позову не заперечив. Пояснив, що перебуває на пенсії, має непрацездатну матір та сплачує, за рішенням суду, аліменти на утримання меншої доньки в розмірі 1/4 частини доходів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про народження (а.с. 3) вбачається, що [PERSON], являється батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про склад сім'ї (а. с. 4) дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю. Відповідно до довідки (а. с. 7) [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення Світловодського політехнічного коледжу КНТУ. Дата закінчення навчання 30 червня 2015 року. Відповідно до вимог ч.4, ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене у відповідності до вимог ст.182 СК України суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст.ст. 180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

23 вересня 2014 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] померла її тітка [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту не склала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,81 умовних кадастрових гектарів, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0161384. Позивач просить суд визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON], яка померла [INFO]. Позивача подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON], підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). За життя [PERSON] заповіту не склала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,81 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0161384 (а.с.5). Позивач [PERSON], [INFO] є племінницею померлої [PERSON], тобто є спадкоємцем п'ятої черги відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст. 1265 ч. 1 ЦК України вказує, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, строк для прийняття спадщини закінчився. Позивач в шестимісячний строк для прийняття спадщини, який встановлено ст. 1270 ЦК України не звернулась до нотаріуса у зв'язку з тим, що йому не було відомо про наявність спадкового майна, що перешкоджало оформленню спадщини у нотаріуса. Суд вважає це поважною причиною пропуску встановленого законом строку, тому позивачу слід визначити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

23 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред’явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач, її представник подала заяву про підтримання позовних вимог, справу просила розглянути у її відсутності та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, будь-яких заяв на відкладення з поважним причин до суду не подавав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони із 09.06.1990 року проживають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу 05.01.2006 року народився син— [PERSON] ( а.с.5), який після припинення шлюбних стосунків проживає із матір’ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає , вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання дитини між батьками відсутня. При визначенні розміру аліментів на утримання сина, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач інших дітей, яким-би сплачував аліменти судом не встановлено, здоровий , працездатний чоловік, а відтак стягує аліменти у визначеному позивачем розмірі, що відповідає чинному законодавству. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд також стягує з відповідача — 243,60 грн. судового збору на користь держави, рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

23 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2014 року, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її малолітня дочка - [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач вихованням дитини не займається, її життям не цікавиться, матеріально не допомагає. Останній має регулярний дохід, його середньомісячний заробіток складає 2000 грн., в зв'язку з чим позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб між сторонами зареєстрований 19 грудня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №23. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.5). Сторони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Відповідно до довідки Прибузької сільської ради №577 від 11 вересня 2014 року позивач проживає разом з дочкою [PERSON], яка знаходиться на її утриманні (а.с.6). Виходячи з положення ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути аліменти, починаючи з 23 вересня 2014 року, оскільки за правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога в частині дати початку стягнення аліментів з 01 вересня 2014 року є безпідставною, в зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривен 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

23 вересня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 липня 2002 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому позивачка вимушена звернутись з позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримує повністю. Від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання теж не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, на розірвання шлюбу згоден. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 20 липня 2002 року зареєстрували шлюб у виконкомі Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.7). Від подружнього життя подружжя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Як вбачається з позовної заяви, то причинами розпаду сім'ї позивачкою зазначено те, що між сторонами у справі відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сім'ї. Відповідач свою думку з приводу причин розпаду сім'ї суду не висловив. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Від стягнення судових витрат з відповідача позивачка відмовилась. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

23 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 19 грудня 2009 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 19 грудня 2009 року Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 23. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

23 вересня 2014 року позивач, ПАТ «Дельта Банк», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитній угоді відповідно до умов заяви № 003-16592-160713 від 16.07.2013 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем укладена угода, відповідно до якої позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER], встановлений ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000 грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, відкривши [PERSON] картковий рахунок [NUMBER]. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 21138 грн. 96 коп., яка складається із: тіло кредиту - 12500 грн. 22 коп.; прострочене тіло кредиту - 2485 грн. 00 коп.; заборгованість за комісіями - 6153 грн. 74 коп. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача розглядати справу у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 16.07.2013 року була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 003-16592-160713, згідно до якої позивач надав відповідачу кредит у сумі 15 000 грн. 00 коп. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, відкривши [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] на суму 15 000 грн. Відповідач [PERSON] отримав кошти , але умови кредитного договору не виконує , має заборгованість за кредитом у сумі 21138 грн. 96 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved