overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

22 липня 2019 року позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 13.02.2010 року, який зареєстрували у Калінінському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 53. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , 13 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Калінінському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 53. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище « [PERSON] », суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

22 липня 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 09.11.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження, та неповнолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження, відносно яких обидва з подружжя позбавлені батьківських прав. На даний час шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозумінні та різні погляді на сімейне життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно та не бажаючи примирення, просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибув з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 09 листопада 2007 року, актовий запис № 256. Про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, не зазначив свого прагнення до збереження шлюбу, а отже не оспорює наявності підстав для його розірвання. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 768,40 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

22 липня 2019 року ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом в мотивувальній частині рішення вирішувалось питання щодо судових витрат по справі, однак в резолютивній частині рішення це не знайшло свого відображення. Учасники справи в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, оскільки їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи, відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається із матеріалів справи заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.07.2019 року позовні вимоги [PERSON] задоволено: визнано [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] (а.с.36-39). При винесенні вказаного рішення в резолютивній частині рішення не було зазначено про стягнення з відповідача судових витрат, хоча судом вирішувалося вказане питання. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн (а.с.1), які підлягають стягненню з [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

22 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Липоводолинського районного суду Сумської області із заявою про встановлення розміру судових витрат та просить суд стягнути на його користь понесені при поданні позову та поданні заяви про забезпечення позову витрати у вигляді судового збору у розмірі 1261,20 грн. На розгляд заяви учасники судового розгляду до суду не викликались в силу положень ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України. Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 5 травня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», третя особі: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, сплативши при цьому судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. 5 травня 2020 року позивач [PERSON] одночасно з пред`явленим позовом подав до суду заяву про забезпечення позову та при її подачі ним був сплачений судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп., що стверджується долученою до матеріалів справи квитанцією № 32033 від 13 травня 2020 року. Ухвалою суду від 14 травня 2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 липня 2020 року позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено, стягнуто з ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» на користь [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. З даного рішення вбачається, що при вирішенні вказаного спору судом не повністю вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За таких обставин заяву [PERSON] слід задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути на його користь з ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» 420 грн. 40 коп. відшкодування судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

22 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до Биківської селищної ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначив, що [INFO] помер її мати- [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що позивач являється спадкоємцем [PERSON] , однак, у встановлений законом строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, представник позивача просить визначити [PERSON] додатковий строк для подачі такої заяви. Пропуск встановленого законодавцем шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, представник позивача мотивує необізнаністю позивача щодо підстав та порядку прийняття спадщини після смерті матері. В підготовче засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити, а представник Биківської селищної ради Романівського району Житомирської області позов визнав. Відповідно до положень частин 3, 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. З матеріалів спадкової справи 42/2020, що заведена після смерті [PERSON] вбачається, що остання на день своєї смерті проживала одна по [ADDRESS] . Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

22 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до Прутівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначив, що [INFO] помер її рідний брат- [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що позивач являється спадкоємцем [PERSON] , однак, у встановлений законом строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, представник позивача просить визначити [PERSON] додатковий строк для подачі такої заяви. Пропуск встановленого законодавцем шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, представник позивача мотивує необізнаністю позивача щодо підстав та порядку прийняття спадщини після смерті брата. В підготовче засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити, а представник Прутівської сільської ради Романівського району Житомирської області позов визнав. Відповідно до положень частин 3, 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина. З матеріалів спадкової справи 107/2020, що заведена після смерті [PERSON] вбачається, що останній на день своєї смерті проживав один по [ADDRESS] . Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

22 липня 2020 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що позивач є власником вищезазначеного будинку, відповідачі, які зареєстровані у будинку, в ньому не проживають, в родинних відносинах з власником будинку не перебувають, їх фактичне місце проживання позивачеві не відоме. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надали. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Відповідно до копії Договору купівлі-продажу від 16.06.2020 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.11-13). Згідно довідки Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 841 від 20.07.2020, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою : [ADDRESS] . але фактично не проживають. (а.с.17) Положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як слідує зі ст.391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі не є членами сім`ї позивача, за місцем реєстрації не проживають, чим чинять перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні його власністю. Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази та доводи сторін, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що відповідачі без поважних причин не проживають в будинку, належному на праві власності позивачу, не приймають участі в утриманні будинку, а отже з метою усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

22 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] (дата смерті [INFO] ), оскільки строк пропущено з поважних причин. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про смерть батька. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, та пропустив передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю документів, тому просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з довідкою приватного нотаріуса Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Негра Л.А., після смерті [INFO] [PERSON] , у приватного нотаріуса заведено спадкову справу №74/2019. До приватного нотаріуса подано заяву про прийняття спадщини за законом відповідно до ст. 1268 ЦК України від дочки померлого - [PERSON] , 1976 р.н. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи той факт, що позивач набув право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом, з поважних причин пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, суд вважає, що позивачу слід надати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

22 липня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позивач згідно уточнень просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2600 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить проводити розгляд без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить проводити розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідні обставини підтверджуються, копією свідоцтва про народження дитини. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved