overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

22 вересня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 вересня 2015 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки припинено у грудні 2015 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачем мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просила шлюб розірвати. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивачки надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності, просила постановити по справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони від шлюбу малолітніх, неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у грудні 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

22 вересня 2016 року позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, посилаючись на те, що після досягнення повноліття син продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач його батько має можливість надавати. Позивач у судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до свідоцтва про народження (арк.с.8) [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Довідкою № 924 від 19 вересня 2016 року (арк.с.3) підтверджується, що [PERSON] є студентом третього курсу денного відділення юридичного факультету Харківського національного педагогічного університету імені [PERSON], термін закінчення навчання 30 червня 2018 року. Таким чином повнолітній син потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки є студентом навчального закладу денної форми навчання. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи рівний обов'язок обох батьків щодо утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку. Позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивачки до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

22 вересня 2016 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 17.05.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 16\~000,00 грн. терміном дії, що відповідає строку дії картки зі сплатою відсотків в розмірі 30,00 % за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 26\~448,58 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.05.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 16\~000,00 грн. терміном дії, що відповідає строку дії картки зі сплатою відсотків в розмірі 30,00 % за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.08.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 26\~448,58 грн., яка складається з: -6\~879,35 грн. заборгованість за кредитом; -15\~883,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -1\~950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); -1\~235,65 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

22 вересня 2016 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 29.10.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 700,00 грн. терміном дії, що відповідає строку дії картки зі сплатою відсотків в розмірі 30,00 % за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 13\~602,40 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 700,00 грн. терміном дії, що відповідає строку дії картки зі сплатою відсотків в розмірі 30,00 % за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.08.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 13\~602,40 грн., яка складається з: -6\~103,04 грн. заборгованість за кредитом; -5\~675,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); -623,92 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

22 вересня 2016 року,при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги [PERSON]до розгляду,суддею апеляційного суду Житомирської області була винесена Ухвала про повернення цивільної справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення. В судовому засіданні представник [PERSON]позовні вимоги [PERSON] підтримав,не заперечує проти винесення судом додаткового рішення. В судове засідання представник органу опіки та піклування,та представник банку не з»явились,про день та час слухання справи були належним чином повідомлені,надіслали до суду заяви в яких просять слухати справи без їх участі. Суд ,вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Позивач за первісним позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом, в якому просив виселити [PERSON]та її неповнолітніх дітей з квартири [ADDRESS],яка є предметом іпотеки. Під час розгляду справи [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК»,в якій просила визнати недійсним договір іпотеки від 27.02.2008 року. Рішенням Радомишльського районного суду від 25.08.2016 року,позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк « Приватбанк» до [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON]-[INFO] року народження, [PERSON]-[INFO] року народження ,та [PERSON]-[INFO] року народження,при третіх особах що не заявляють самостійних вимог-[PERSON],служба у справах дітей Радомишльської РДА,про виселення були задоволені.Було виселено [PERSON] та її дітей -[PERSON]-[INFO] року народження, [PERSON]-[INFO] року народження ,та [PERSON]-[INFO] року народження,з квартири [ADDRESS] (яка є предметом іпотеки),а також стягнуто з[PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 689 гривень. Не погоджуючись з таким рішенням суду,представник позивачки по зустрічному позову -[PERSON]подав до апеляційного суду Житомирської області апеляційну скаргу,в якій просив суд скасувати рішення Радомишльського районного суду від 25.08.2016 року. 22 вересня 2016 року,при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду,суддею апеляційного суду Житомирської області була винесена Ухвала про повернення цивільної справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення. В мотивувальній частині рішення Радомишльського районного суду від 25.08.2016 року,були викладені і обґрунтовані мотиви відмови [PERSON].в задоволенні її зустрічного позову,тому суд вважає за необхідне доповнити резолютивну часту рішення суду від 25.08.2016 року додатковим абзацом. На підставі викладеного,та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

22 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 31 грудня 1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №901. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з червня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 31 грудня 1999 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №901 (а.с.5). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з червня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

22 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 27 грудня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 517. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з серпня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 27 грудня 2013 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 517 (а.с.2). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з серпня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

22 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень від 01 грудня 2017 року, просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання непрацездатної дружини у розмірі1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини та непрацездатної дружини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

22 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 20 січня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 15. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Також позивач просить покласти судові витрати на відповідача. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 20 січня 2015 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I КИ №297543. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії I КИ 535385. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved