Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

22.03.2018 представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідачів на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», солідарно, заборгованість за використану електричну енергію за період з 23.09.2015 по 28.02.2018. В обґрунтування позову вказувала, що ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО», яке перейменовано на АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», здійснює постачання електричної енергії споживачам, в тому числі побутовим споживачам за адресою вул. Народна, 40, м. Кривий Ріг. За вказаною адресою укладено договір про користування електричною енергією для побутових споживачів з [PERSON], на імя якої відкрито особовий рахунок № 7049037. У звязку з несвоєчасною оплатою за спожиту електричну енергію, у [PERSON] виникла заборгованість за період з 23.09.2015 по 19.03.2018 в сумі 15782,19 грн. 07.09.2017 відповідач [PERSON] уклав договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію по обєкту нерухомості за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Народна буд. 40, яка станом на дату укладення договору складала 15512,19 грн. Однак, жоден із відповідачів взяті не себе зобовязання не виконує, заборгованості не сплачує, у звязку з чим представник позивача просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 15782,19 грн. за період з 23.09.2015 по 28.02.2018. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 33). Відповідачі будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, за зареєстрованими в установленому порядку адресами (а.с. 19-20), в судове засідання повторно не з`явилися (а.с. 22, 23, 34-36), причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзиву до суду не надходило. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, відповідачі вважаються повідомленими належним чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідачів в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням\~ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам, дослідженим у судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2013 між ПАТ «Енергопостачальна компанія» Дніпрообленерго», яке перейменовано на АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» (а.с. 26-29), та [PERSON] укладено договір № 7049037 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області (а.с. 8-10), згідно умов якого постачальник зобовязався постачати електричну енергію за адресою буд. 40 по вул. Народна м. Кривий Ріг, а споживач зобовязався сплачувати вартість спожитої електричної енергії відповідно до показань приладу обліку (а.с. 8-10). Відповідно до п. 2.12-2.14 Договору споживач зобовязується користуватися електричною енергією виключно на підставі договору, дотримуватися умов договору, ПКЕЕн та чинного законодавства, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до ПКЕЕн, вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом, а постачальник відповідно до п. 3.2 Договору має право на отримання від Споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів (а.с. 8-10). Однак, [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконала, у звязку з чим за особовим рахунком за адресою: вул. Народна, буд. 40, м. Кривий Ріг, за період з 23.09.2015 по 19.03.2018 сформувалася заборгованість в розмірі 15782,19 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, карткою особового рахунку (а.с. 12-14). Твердження позивача, вказані в позовній заяві, що розмір заборгованості 15782,19 грн. сформувався за період з 23.09.2015 по 28.02.2018, суд вважає помилковими, оскільки згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості такий розмір заборгованості сформувався саме за період з 23.09.2015 по 19.03.2018 (а.с. 12). 07.09.2017 між ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» та [PERSON] укладено договір № 7049037 про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію від 07.09.2017, згідно умов якого [PERSON] зобовязався сплатити заборгованість за електричну енергію, що сформувалася за особовим рахунком № 7049037 (вул. Народна, буд. 40, м. Кривий Ріг), щомісячними платежами до 20.11.2017, а постачальник зобовязався не припиняти постачання електричної енергії протягом вказаного періоду (а.с. 11). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов'язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобовязання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу, в тому числі з договорів та правочинів. Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Положеннями ст. 528 ЦК України, визначено, що виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Статтею 618 ЦК України, боржник відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528\~цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця. Оскільки в судовому засіданні доведено факт наявності заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком 7049037, за адресою: вул. Народна, 40, м. Кривий Ріг, відповідно до умов договорів про постачання електричної енергії та реструктуризацію заборгованості, [PERSON] та [PERSON] зобовязалися сплатити таку заборгованість, беручи до уваги взаємоповязаність зобовязань, а саме їх виникнення щодо одного обєкту електричної енергії, яка постачалася за вказаною адресою, неподільність предмета зобовязання, а також беручи до уваги відсутність законодавчої вимоги щодо виключно особистого виконання обовязку споживача електричної енергії по її оплаті, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити, стягнувши з відповідачів солідарно 15782,19 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 23.09.2015 по 19.03.2018. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 2400 грн. Однак, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 1762 грн., тому суд, виходячи з обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову,

Outcome: approved