Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

23 листопада 2018 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить усунути перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Мотивуючи вимоги тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 лютого 2005 року. 19 квітня 2005 року у спірній квартирі було зареєстровано відповідача, який є онуком позивача. 26 жовтня 2013 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS] , що підтверджується відповідним нотаріально посвідченим договором дарування квартири. На даний час в квартирі зареєстровані позивач та відповідач. Відповідач [PERSON] з часу реєстраці, тобто з квітня 2005 року у квартирі не проживає, витрати по квартирній платі і комунальних послугах не сплачує, квартирою не цікавиться, але при цьому з реєстраційного обліку не знімається, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розгляд якої проводиться в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання (а.с. 26). Відповідачу та третій особі запропоновано подати відзив на позов і пояснення щодо позову відповідно та посилання на докази, яким вони обґрунтовуються, протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду. Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року підготовче судове засідання закінчено, справу призначено до судового розгляду (а.с. 32). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, виходячи із доводів, якими вони обґрунтовуються та просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи, заяв з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, відзиву на позов суду, пояснень щодо позову ними не надано. Відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 лютого 2005 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74419713 від 30 листопада 2016 року (а.с. 7, 8). За даними відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , який за твердженням позивача являється хй онуком. (а.с. 25). Факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації, складеним 04.11.2018 року. Із матеріалів справи убачається, що позивач [PERSON] подарувала, а відповідач [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 26 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф. (а.с. 9-12) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13-14). Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені (частина 1 статті 321 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачем не надано доказів поважності причин відсутності у вказаній квартирі понад один рік, інших домовленостей між власником житла і відповідачем на користування цим житлом у разі його відсутності понад один рік, судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved