Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

23.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати майнові права на об'єкт незавершеного будівництва - однокімнатну квартиру [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що 04 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем 1- Товариством з обмеженою відповідальність «Комерційний банк «Західінкомбанк» було укладено Договір №158 про участь у Фонді фінансування будівництва. Відповідно п. 1.1. Договору № 158 від 04.08.2006 р., довіритель дає згоду на участь у фінансування будівництва, бере на себе зобов'язання виконувати Правила Фонду фінансування будівництва, передає кошти управителю у довірче управління з метою отримання у власність об`єкту інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя цими коштами, а управитель приймає кошти на рахунок Фонду фінансування будівництва у довірче управління з подальшим використанням коштів Фондом фінансування будівництва у порядку, визначеному правилами Фонду фінансування будівництва. Згідно з п.1.5. вказаного Договору, за довірителем закріплено об'єкт інвестування, а саме: однокімнатна квартира, загальною площею 62,9 кв.м. на 14 поверсі, будівельна адреса: [ADDRESS], номер об`єкта інвестування №158, повна ціна вартості квартири - 361 675, 00 грн. з розрахунку поточної ціни однієї вимірної одиниці - 5750, 00 грн., строк введення об'єкта в експлуатацію - IV квартал 2007 р. - 1 квартал 2008 р. Позивач зазначає, що він повністю сплатив вартість об'єкта інвестування. До того ж, згідно заявки на бронювання приміщення № 364 від 02.08.2006 р. позивач забронював квартиру [ADDRESS] 16.03.2007 року між позивачем та відповідачем -1 укладено договір про уступку майнових прав на об'єкт інвестування, які відповідач -1 набув відповідно до умов угоди № 24/06-05-УМП від 24.06.2005 року, укладеної між ТОВ «КБ «Західінкомбанк» та ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція». Зазначає, що станом на день звернення до суду з цим позовом об'єкт будівництва - [ADDRESS] не введений в експлуатацію та його не добудовано, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Враховуючи вищенаведені обставини просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представником позивача до суду подано заяву, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує. Відповідачі 1,2 в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставили. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04 серпня 2006 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальність «Комерційний банк «Західінкомбанк» було укладено Договір №158 про участь у Фонді фінансування будівництва. (а.с.7-13). Відповідно п. 1.1. Договору № 158 від 04.08.2006 р., Довіритель дає згоду на участь у фінансування будівництва, бере на себе зобов'язання виконувати Правила Фонду фінансування будівництва, передає кошти Управителю у довірче управління з метою отримання у власність об`єкту інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій Управителя цими коштами, а Управитель приймає кошти на рахунок Фонду фінансування будівництва у довірче управління з подальшим використанням коштів Фондом фінансування будівництва у порядку, визначеному правилами Фонду фінансування будівництва. Згідно з п.1.5. вказаного Договору, за Довірителем закріплено об'єкт інвестування, а саме: однокімнатна квартира, загальною площею 62,9 кв.м. на 14 поверсі, будівельна адреса: [ADDRESS] номер об`єкта інвестування №158, повна ціна вартості квартири - 361 675, 00 грн. з розрахунку поточної ціни однієї вимірної одиниці - 5750, 00 грн., строк введення об'єкта в експлуатацію - IV квартал 2007 р. -1 квартал 2008 р. Позивач забронював квартиру [ADDRESS], що підтверджується заявкою на бронювання приміщення № 364 від 02.08.2006 р.(а.с.14). З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором, що підтверджується копіями квитанцій та свідоцтвами про участь у ФФБ (вид А) за програмою ВАТ «АК «Київреконструкція» (а.с. 15-25). 16.03.2007 року між позивачем та відповідачем 1 укладено договір про уступку майнових прав на об'єкт інвестування, які відповідач 1 набув відповідно до умов угоди № 24/06-05-УМП від 24.06.2005 року, укладеної між ТОВ «КБ «Західінкомбанк» та ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція». (а.с.26). Відповідачі взяті на себе зобов'язання щодо строків будівництва та передачі у власність позивачу об'єкта інвестування - однокімнатної квартири, загальною площею 62,9 кв.м. на 14 поверсі, будівельна адреса: [ADDRESS] до цього часу не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Згідно зі статтями 7, 18, 19 цього Закону держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав та законних інтересів її суб'єктів. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України. Пунктом 6 ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що об'єкт інвестування - квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об'єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вбачається, що майновими правами, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Статтею 190 ЦК України визначено, що, майном, як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визначаються речовими правами. У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зазначено, що управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов'язується збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов'язується здійснювати фінансування будівництва цих об'єктів будівництва на умовах договору. Відповідно до ч. 2 ст. 10 цього Закону в договорі має бути передбачене зобов'язання забудовника уступити управителю майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, у разі виникнення обумовленого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов'язань перед управителем. Статтєю 13 цього Закону визначено, що система функціонування Фонду фінансування будівництва передбачає передачу управителем довірителям, які повністю проінвестували закріплені за ними об'єкти інвестування, майнових прав на ці об'єкти інвестування за договором про уступку майнових прав. За таких обставин, вимога позивача про визнання за ними майнових прав на об'єкт інвестування ґрунтується на законі. З огляд на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 3643,99 гривні. Таким чином в силу ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у рівних частинах у розмірі 1821,99 грн.

Outcome: approved