Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

22.10.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], який зареєстровано 17.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 297. Свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різного погляду на життя. Різне ставлення та організації побутових питань, відпочинку та інших питань призводить до непорозумінь. Почуття кохання та бажання проживати спільно втрачені. У звязку з чим вони припинили шлюбні відносини вони не підтримують з листопада 2017 року, перестали вести спільне господарство. Збереження шлюбу вважає неможливим та не доцільним. Примирення та відновлення шлюбно-сімейних стосунків не можливо. Спору про місця проживання дитини у подружжя немає. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище без змін «Пархоменко». У судовому\~засіданні позивач\~наполягала на\~розірванні шлюбу.\~Просила позовні\~вимоги задовольнити. Підтвердила, що з відповідачем вони не проживають разом більше року, шлюбно-сімейні відносини припинені, не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.08.2006 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 297. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо, на примирення не згодні. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам закону, не порушує права та свободи інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Згідно\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає. Спору про місце проживання дитини після розірвання шлюбу у сторін немає. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст.\~24,\~56,\~105,\~110,\~112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved