Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В своїй заяві позивач вказав, що\~ Наказом від 13 липня 2015 року № 95 його було звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обовязків за ч. 3 ст.40 КЗпП. Позивач вважає вказане звільнення незаконним та не обгрунтованим, виданим із грубим порушенням чинного законодавства , зокрема ч. 3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та таким, що порушує його право на працю. Прохав поновити його на роботі в ДП «Жовтневе лісове господарство» на посаді виконуючого обовязки лісничого Коломацького лісництва, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Позивач та його представник у судовому засіданні\~ підтримали позовні вимоги, прохали їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що\~ звільнення позивача з займаної посади здійснено на законних підставах, процедура звільнення\~ дотримана, порушень трудового законодавства\~ не має. Також посилався на те, що позивачем не надано до підприємства документів, які б свідчили про обрання його депутатом місцевої ради.\~Прохав в позові відмовити в повному обсязі. Згідно положень норм Цивільного Процесуального Кодексу України , щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного Процесуального Кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог статті 232 КЗУпП безпосередньо в районних…судах\~ розглядаються трудові спори за заявами: 2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних в частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; Суд, з огляду на наведені вище норми права, заслухавши доводи учасників судового процесу, об`єктивно дослідивши, надані ними докази, всебічно перевіривши обставини справи, приходить до наступного висновку. 24.09.2013 року [PERSON] було прийнято на посаду виконуючого обовязки лісничого на державному підприємстві «Жовтневе лісове господарство». Наказом № 95 к від 13 липня 2015 року [PERSON] звільнено з посади виконуючого обовязки лісничого Коломацького лісництва 16.07.2015 року у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків покладеним на нього трудовим, п. 3 ст. 40 КЗпП Як вбачається з доданих до позовної заяви документів та пояснень позивача [PERSON], він є депутатом Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що підтверджується оригіналом посвідчення № 21 дослідженим в судовому засіданні. Згідно відповіді Козіївського сільського голови від 20 жовтня 2015 року № 2-20-445 [PERSON] на запит суду , Державне Підприємство «Жовтневе лісове господарство» до сільської ради з ініціативою про звільнення [PERSON] з роботи не зверталось. Відповідно до ч.3 ст. 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» Депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з навчального закладу за умови його попередження в порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну місцеву раду. Відповідно до вимог ч. 1 статті 233 Кодексу законів України про працю працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Окрему увагу суд приділяє і тій обставині, що позивач звернувшись з вимогою стягнення з ДП «Жовтневе лісове господарство» заробітної плати за час вимушеного прогулу, не надав суду жодного офіційного розрахунку коштів, які підлягатимуть стягненню, клопотань чи заяв щодо проведення його відповідними фахівцями не надходило. Крім того, позивач прохав стягнути на його користь моральну шкоду. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Однак позивачем не надано жодних доказів щодо обґрунтування розміру заподіяної йому моральної шкоди. При подачі заяви про поновлення на роботі, [PERSON] був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому

Outcome: partial