Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності позовні вимоги просив задовольнити. В обґрунтування вимог зазначив, що [PERSON] належать земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю , площею 5.8614 га, призначена для ведення товарного сільського господарського виробництва, кадастровий номер: 6325785800:02:001:0047, яка розташована на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області. 02 квітня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 5 років. Після спливу терміну дії вказаного договору позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення належної їй земельної ділянки, однак отримала відповідь що строк договору спливає в 2017 році ,враховуючи ,що він був зареєстрований в 2012 році. Вважає,що це порушення прав позивача на вільне укладання договору , так як договір укладався строком на 5 років. Тому позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав шляхом повернення земельної ділянки,\~ яка їй належить на праві власності, так як строк дії договору оренди землі закінчився. Представник відповідача в судовому засіданні, проти позову заперечувала. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що дійсно між СТОВ та позивачем [PERSON] в 2009 році був укладений договір оренди належної їй земельної ділянки. Відповідно до умов Закону, що діяв на час підписання договору, договір набув\~чинності\~ з часу його державної реєстрації\~ - з 11 липня 2012 року, таким\~ чином підприємство на правових підставах використовує дану земельну ділянку і може її використовувати до 2017 року. Також зазначила , що в договорі відсутня дата його підписання , як і в акті передачі земельної ділянки тому що договором обумовлено ,що він набирає чинності з часу його державної реєстрації, вважає ,що позовні вимоги є необґрунтованими та такими ,що не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини, повязані з орендою землі. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно державного акту на право приватної власності на землю (серії Р2 № 748682,) виданого 12 березня 2003 року на підставі розпорядження голови Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 10 грудня 2002 року №254 [PERSON] є власником земельної ділянки №36, площею 5.8614 га, кадастровий номер 6325785800:02:001:0047, яка розташована на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторонами не заперечується той факт ,що між ними існують договірні правовідносини ,щодо вищевказаної земельної ділянки. Матеріали справи містять догорів оренди земельної ділянки ,що належить [PERSON] та СТОВ «Грознянське», дату укладення договір не містить, є відмітка про його реєстрацію у Шевченківському районному відділі \~Харківської області регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі 11 липня 2012 року за № 632570004001534. Відповідно до п. 7 цього Договору він укладався на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 41 Договору зазначено, що він набирає чинності після його підписання сторонами та їх державної реєстрації. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі, згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди відповідає вимогам ст. ст. 14 - 15 Закону України «Про оренду землі»: має письмову форму, зазначені всі істотні умови договору. Аналізуючи законодавчі акти, що діяли на час виникнення правовідносин,\~ суд дійшов наступного. За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Статтею 638 Цивільного кодексу\~ України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом її тим цивільні права та обовязки на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорі,набувається після його державної реєстрації. Як зазначалось вище досліджені в судовому засідання договір оренди та акт прийому передачі земельної ділянки дати його підписання та передач не містять. Будь яких доказів ,того що спірний договорі укладений саме 2 квітня 2009 року позивачем не надано. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила ,що договори оренди з позивачем укладались и раніше починаючи з 2007 років. Вищевказані дані підтверджуються довідкою від 24 липня 2016 року виданою Державним реєстром фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів на утримання податків. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд дійшов до висновку ,що в даному випадку строк дії договору слід відраховувати з часу його державної реєстрації ,а саме 11 липня 2009 року. Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, давши їм правову оцінку суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~ позивача є не доведеними та такими , що не підлягають задоволенню. Відповідно до положень\~ ст. 88 ЦПК України сплачені судові витрати не відшкодовуються. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищезазначене,

Outcome: dismissed