overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2109. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як у них виявились різні погляди на сімейне життя. Після одруження вони проживали разом, проте з початку 2013 року не підтримують сімейних відносин та з жовтня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-яких взаємних прав та обовязків між ними немає. Будь-які відносини між ними припинено, їхній шлюб носить лише формальний характер. Сімя розпалась остаточно примирення між ними неможливе. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився подавши на адресу суду заяву від 02.06.2015 року, завірену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] в якій він зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу у його відсутності, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.09.2009 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2109 (а.с.7). Від спільного шлюбу з відповідачкою у них є син [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства і з жовтня 2014 року проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись при цьому, що від шлюбу вони мають доньку [PERSON], 12 жвтня [INFO], батьком якої являється відповідач. Так як відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, вона просить стягнути з нього аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, проти виплати аліментів у розмірі 1/4 частини не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як видно з представленого суду свідоцтва про народження дитини відповідач являється батьком [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 16 травня 2001 року у Яловенському відділі реєстрації актів цивільного стану Республіки Молдова, актовий запис № 30. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 травня 2001 року, від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, з 2004 року проживають окремо, припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. За таких обставин примирення і подальше збереження сім'ї неможливе. Просить позов задоволити та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, продала до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи про, що свідчить підтвердження про вручення документу. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши наявні письмові докази, а саме: свідоцтво про шлюб та його копію з перекладом (а.с.3-5), копії свідоцтв про народження дітей з перекладом (а.с. 6-9), копію паспорта [PERSON] (а.с. 10), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час (з 2004 року) не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінити з [PERSON] на Соколовська. Стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; дитину залишити на вихованні позивача до її повноліття; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 14.09.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Починаючи з квітня 2014 року з відповідачем припинили шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, тому в сім'ї виникали постійні конфлікти, примирення неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.09.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.09.2013 року (а.с. 5). Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився, не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для позивачки малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 19 липня 2013 року між нею та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №287. У даному шлюбі [INFO] народився син [PERSON]. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе через відсутність взаєморозуміння між ними та розбіжність поглядів на сімейні відносини. Просить шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON], розірвати. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у поданій письмовій заяві просила справу розглядати у її відсутності, наполягала на підтриманні позовних вимог та заперечувала проти надання строку для примирення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження, що між [PERSON] та [PERSON] 19 липня 2013 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №287. У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його народження. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 10 лютого 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем дітей немає. Через відсутність взаємоповаги та моральної підтримки сумісне життя є неможливим, подружні стосунки фактично припинилися. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та залишити їй прізвище, що було взяте нею під час реєстрації шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 лютого 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 12. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб [NUMBER] Від шлюбу сторони дітей не мають. Причинами розпаду сім'ї стали відсутність взаємоповаги та моральної підтримки зі сторони чоловіка. Подружні стосунки сторони не підтримують. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 червня 2014 року між [PERSON] та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого він продав останній квартиру №2, що розташована в будинку № 64 по вул. Шевченка в с. Камянка Очаківського району Миколаївської області. Відповідно до умов договору, продаж квартири здійснено за 127000 грн., з яких 98600 грн. покупець передала продавцеві до підписання договору, а 29000 грн. зобовязалася передати не пізніше 01 жовтня 2014 року. Однак свої зобовязання [PERSON] не виконала та не сплатила залишок коштів в розмірі 29000грн. Посилаючись на викладені обставини, просила стягнути з відповідачки на користь [PERSON] заборгованість за договором купівлі-продажу у розмірі 29000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що дійсно має заборгованість у розмірі 29000 грн. за договором купіві-продажу квартири, однак сплатити вказану суму [PERSON] на теперішній час не має можливості у звязку з тяжким матеріальним станом. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачку, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Згідно договору купівлі - продажу квартири, укладеного 27 червня 2014 року та посвідченого приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №224, [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] продала [PERSON] належну [PERSON] квартиру №2, що розташована в будинку № 64 по вул. Шевченка в с. Камянка Очаківського району Миколаївської області. Відповідно до п.2.1 договору, продаж майна за домовленістю сторін вчинено за 127600 грн., з яких 98600 грн. покупець передала продавцеві до підписання договору, а 29000 грн. зобовязалася передати продавцеві не пізніше 01 жовтня 2014 року. Положеннями ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору. Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ч.1 ст. 691, ч.ч. 2 , 3 ст. 692 КК України, покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що в порушення вказаних вимог закону відповідачка не сплатила суму заборгованості за договором купівлі-проджу в строк, передбачений договором, тобто в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов'язань, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Білецької сільської ради (далі Рада), в якому вказує, що 11 травня 2004 року померла її мама [PERSON]. Позивачка прийняла в своє управління майно матері. Брат [PERSON] повинен був успадкувати після смерті матері земельну частку пай, але не прийняв спадщину, про що позивачці стало відомо в квітні 2014 року. Тому із заявою про оформлення права власності на земельний пай до нотаріуса в шестимісячний строк після смерті матері не звернулася, внаслідок чого пропустила строк звернення до нотаріуса. Просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини два місяці. Представник позивача [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, доводи позову підтримує. Позивач в суд не прибув. Представник відповідача сільський голова [PERSON] в суд не прибув, подав письмову заяву про те, що сільська рада не заперечує проти позову, просить розглядати справу без їх участі. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла 11 травня 2004 року. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері, але в строк до шести місяців до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки паю, що потребує нотаріального посвідчення. Позивачка пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджені письмовими доказами свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження та про шлюб позивачки, заявою [PERSON] про відмову в прийнятті спадщини, довідкою Ради про проживання матері позивачки сертифікатом права [PERSON] на земельну частку пай. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними, оскільки до шести місяців з дня смерті спадкодавця вона здійснила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини - прийняла спадкове майно, що не потребувало нотаріального посвідчення. Про відмову третьої особи від прийняття спадщини дізналася тільки в квітні 2014 року, тому вона не зверталася до нотаріуса. Дану обставину суд вважає поважною причиною пропуску строку на звернення про прийняття спадщини.

Outcome: approved