Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

24.04.2014 позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на автомобіль та зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві знати арешт з вказаного автомобіля. Обґрунтовуючи позов наступними обставинами. 12.01.2012 придбав за довіреністю у відповідача автомобіль марки ВАЗ, моделі 2104, 2008 року випуску, номер кузова № [NUMBER] від імені якої діяв [PERSON] З метою розрахунку за вищевказаний автомобіль передав [PERSON] 4 500 доларів США. 09.10.2014 позивача було зупинено інспектором ДПС 1-го взводу роти СП полку ДПСДА УГУ МВС України в м.Києві Маринко Я.О. та повідомлено, що машина, яка була придбана у відповідача знаходиться під арештом та в розшуку, відповідно до постанови ВДВС Печорського РУЮ у м.Києві, оскільки відповідач має велику суму заборгованості, у зв'язку з чим вказаний автомобіль був відправлений на штраф майданчик. Ухвалою суду від 15.07.2014 за клопотанням позивача до розгляду справи залучено співвідповідача Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованою у встановленому порядку адресою її проживання, разом з тим, конверти повернулись до суду з відміткою поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин, відповідач в силу положень ч,5 ст.71 ЦПК України є повідомленою належним чином, однак в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відповідач в особі Відділу державної служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. За таких обставин, у зв'язку із повторною неявкою в судове засідання відповідачів, які повідомлені належним чином, суд, вважаючи причини їх неявки неповажними, на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розгляд справи у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. На підставі пояснень позивача та наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено наступні обставини. 12.01.2012 [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, склав довіреність, якою уповноважив [PERSON] та [PERSON] на представництво та вчинення від імені [PERSON] юридичних значимих дій щодо автомобіля марки ВАЗ, моделі 2104, 2008 року випуску, номер кузова № [NUMBER], строком дії до 23.082016. Довіреність було посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №102. Згідно даних довіреності, зазначений автомобіль на момент видачі довіреності належав відповідачу, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належні та достатні дані, які б вказували на фактичне придбання позивачем у власність спірного автомобіля у [PERSON], зокрема передачу грошових коштів у розмірі [PERSON] 4 500 доларів США як оплати його вартості, в матеріалах справи відсутні і позивачем не надані. При цьому, суд вважає неналежним доказом таких обставин вказану довіреності. Відповідно ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або-законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, виходячи з наведених положень чинного законодавства, оскільки суду не надано доказів на підтвердження набуття позивачем права власності на спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу з відповідачем, на що посилається позивач, відсутні підстави для захисту його прав шляхом визнання права власності, оскільки такі вимоги згідно ст.391 ЦК України має право заявляти власник майна. За цих обставин і відсутні підстави для скасування арешту спірного автомобіля. Таким чином, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed