Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

22 вересня 2017 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності вона є власниками будинку по пров. Щедрому (Колгоспному), 21, м. Охтирка. За даною адресою зареєстрований також її колишній зять [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу із донькою у 2015 році відповідач за місцем реєстрації фактично не проживає, а у кінці 2016 р. він остаточно забрав свої речі з будинку. Добровільно знятись із реєстрації відповідач не бажає. На даний час вона позбавлена можливості оформити субсидію і через це прохає захистити її право власності на житло у визначений в позові спосіб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Підтвердила факт не проживання відповідача у належному їй будинку по пров. Щедрому (Колгоспному), 21, м. Охтирка, із часу його розлучення з донькою. Остаточно відповідач забрав останні належні йому речі з будинку в кінці 2016 р.. Добровільно знятись із реєстрації не бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно за згодою матері вона із відповідачем, як члени сімї вселились у будинок по пров. Щедрому (Колгоспному), 21, м. Охтирка, де і проживали. Із часу розірвання шлюбу між ними, що мало місце у березні 2015 р., відповідач із ними в будинку не проживає, лише декілька разів навідувався до дітей. На даний час їй не відоме його місце проживання. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідка, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.08.1997 р. вона є власниками будинку по пров. Щедрому (Колгоспному), 21, м. Охтирка. З довідки, виданої 19.09.2017 року виконавчим комітетом Охтирської міської ради вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований по пров. Щедрому (Колгоспному), 21, м. Охтирка, однак фактично не проживає за вищевказаною адресою (а.с. 6). Також, факт реєстрації [PERSON] у житловому будинку по пров. Щедрому (Колгоспному), 21, м. Охтирка Сумської області підтверджується будинковою книгою. Реєстрація відповідача у зазначеному житловому будинку не дозволяє позивачу в повній мірі розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує її законні права. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особою такою що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що [PERSON] відсутній у належному позивачу житловому будинку без поважних причин понад один рік, а його реєстрація, в належному позивачу житловому будинку, перешкоджає [PERSON] у здійсненні нею свого права володіння, користування та розпорядження своїм майном, порушує житлові права позивача, пов'язані з утриманням житла, без визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, позивач позбавлена можливості зняти його з реєстрації та сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості фактично проживаючих в приміщенні осіб, суд вважає, [PERSON] таким що втратив права користування даним будинком. На підставі викладеного, ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved