Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

23.02.2018 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з останнього 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову покликається на ст. 76 СК України та стверджує, що присуджений у 2005 р. аліментів у сумі 100 грн. щомісячно наразі їй недостатньо, оскільки вона хворіє, потребує затратної операції по заміні суглобу, аби мати змогу ходити. Вважає, що відповідач отримує високі доходи, відтак має можливість сплачувати 1000 грн. аліментів. 11.04.2018 р. відповідач подав відзив, у якому позовні вимоги заперечив, аргументувавши тим, що розмір місячного доходу позивачки більший, ніж прожитковий мінімум, тому її не можна вважати такою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні ч. 4 ст. 75 СК України. 16.04.2018 р. позивач подала відповідь на відзив, аргументи й доводи якого аналогічні викладеним у позовній заяві. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснивши, що розмір її місячного доходу у 4200 грн. недостатній для проведення операції, вартість якої 7 тис.доларів США, тому вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач та його представник позов заперечили з підстав, викладених у відзиві. Вислухавши учасників справи, оцінивши докази, суд прийшов до такого висновку. 12.12.2001 р. розірвано шлюб між сторонами згідно свідоцтва серії І-СГ № 104671. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28.01.2005 р. вирішено стягувати з відповідача у користь позивачки аліменти у сумі 100 грн. щомісячно з 03.03.2004 р. до зміни їх матеріального становища. Як видно з рішень цього ж суду від 22.03.2013 р., 25.12.2013 р., 03.07.2017 р., позивач попередньо неодноразово зверталася з позовами до відповідача про збільшення розміру раніше присуджених аліментів. У задоволенні її позовів було відмовлено, вказані рішення набрали законної сили. Наявні у справі медичні документи свідчать, що сторони обоє мають інвалідність другої групи, хворіють низкою різних хвороб. Згідно з довідкою Червоноградського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) УОГ ГУПФУ у Львівській області від 20.02.2018 р. № 375, позивач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої у період часу з жовтня 2017 р. по січень 2018 р. становив 2878,94 грн. щомісячно, а загалом 11515,76 грн. Відповідно до довідки цього ж органу від 20.02.2018 р. № 376, відповідач за цей же період часу отримав пенсію за віком на суму 29581,86 грн. Згідно з довідкою Червоноградського відділення УВД ФССУ у Львівській області від 11.05.2018 р., відповідач отримує страхові виплати, загальна сума яких становить 19179,42 грн. за листопад 2017 р. квітень 2018 р. Із виписки по картковому рахунку позивачки від 05.05.2018 р., остання за період січень-травень 2018 р. отримала щомісячних страхових виплат на суму 6529,46 грн. За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1373 грн. з 01.01.2018 р., 1435 грн. з 01.07.2015 р. Фактичні обставини та наявні докази свідчать, що позивачка щомісячно отримує пенсію по інвалідності та страхові виплати у більшому розмірі, ніж законодавчо встановлений прожитковий мінімум, у звязку з чим не може вважатися непрацездатною особою, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Тому за таких обставин суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення її позову.

Outcome: dismissed