Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

23 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, набутого під час шлюбу. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 23 серпня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За цей період подружжям було придбано нерухоме майно, що складається з житлового будинку та земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що між ними виникали спори стосовно порядку користування і володіння вказаним майном, угоди щодо виділення часток у праві спільної власності між ними не досягнуто, просила поділити між ними майно, набуте під час шлюбу. Сторони в\~підготовче судове\~засідання не\~з`явилися.\~Представник позивачки\~та відповідачнадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; представник позивачки, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2012 року. Ця обставина не оспорюється сторонами, а крім того, підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 12). Відповідно до вимог ст.ст. 60, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; дружина та чоловік мають право на його поділ; у разі поділу частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки площею 0,0576 за га за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства та 0,2486 га за цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією ж адресою були набуті сторонами як подружжям за час шлюбу, і вони належать їм на праві спільної сумісної власності, частки яких відповідно до ст. 70 СК України є рівними по 1/2 за кожним із подружжя. Вартість спірного майна сторонами по справі не оспорювалася, тому суд вважає, що поділу між сторонами підлягає нерухоме майно загальною вартістю 140 000 грн, і вони мають право на 1/2 частку зазначеного спільного сумісного майна подружжя кожний, вартістю по 70\~000 грн. Позивачкою в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом сплачено 3152 грн 40 коп., що підтверджується відповідними квитанціями (а. с.1-2). Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 1576 грн 20 коп. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% судового збору мають бути стягнуті на користь позивачки з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved