Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

23.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та усунути перешкоди у здійснені відповідачем права користування та розпорядження нерухомим майном, яке належить позивачу на праві приватної власності шляхом зняття з реєстрації [PERSON] зареєстрованого за вищевказаною адресою. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй належить на праві приватної власності 1/1 частка квартири № 23, яка розташована по вул. Гагаріна 87, в смт. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області. Зазначену квартиру Позивач отримала в дар від [PERSON] на підставі договору дарування квартири, серія та номер: НМТ 103619, укладений між сторонами 10 жовтня 2017 року та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], про що свідчить штамп в паспорті про реєстрацію місця проживання. На теперішній час Відповідач не проживає в квартирі, яка належить Позивачу на праві приватної власності. Вказані обставини підтверджуються актами про проживання від 06 листопада 2017 року та 26 лютого 2018 року. Акти складені депутатом Ольшанської селищної ради в присутності сусідів. Реєстрація та проживання Відповідача у вказаному житлі створює для позивачки перешкоди в користуванні майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних платежів, які вираховуються залежно від зареєстрованих у будинку осіб та створює перешкоди для отримання житлових соціальних пільг. Крім того, у разі прийняття рішення про відчуження майна Позивач зобов'язана буде інформувати покупців про зазначений факт. Це може спровокувати відмову потенційних покупців від придбання майна. В судове засідання позивачка не з'явилася. При цьому подала заяву про підтримання позову, в якій клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився при тому надіславши заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовної заяви та клопотав про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка є власником квартири за адресою: [ADDRESS], даний факт підтверджується копією договору дарування, та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно копії Акту про проживання від 06.11.2017 року та 26.02.2018 року за адресою: [ADDRESS] [PERSON], [INFO] зареєстрований, але фактично не проживає за вказаною адресою. Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому ст. 13 ч. 1 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї\~власника житла\~втрачає право\~на користування\~цим житлом\~у разі\~відсутності члена\~сім'ї\~без поважних\~причин понад\~один рік,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ним і\~власником житла\~або законом. З досліджених судом доказів не встановлено, що позивач позбавляла відповідача під час отримання права на проживання в спірному житлі реалізувати таке право. З аналізу наведених доказів також слідує, що відповідач фактично не проживає в спірному жилому приміщенні з власної волі. В судовому засіданні також не виявлено визначених ст. 71 ч. 3 ЖК України підстав, згідно яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Таким чином, оскільки відповідач без поважних причин не проживає в жилому приміщенні більш ніж шість місяців, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України і ст. 405 ЦК України його слід визнати таким, що втратив право користування належним позивачці жилим приміщенням. Щодо вимог позивачки про усунення перешкод у здійснені відповідачем права користування та розпорядження нерухомим майном, яке належить позивачу на праві приватної власності шляхом зняття з реєстрації [PERSON] зареєстрованого за вищевказаною адресою, суд дійшов такого. Ст. 391 ЦК України, вказує, що власнику майна надане право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 76 ЦК України доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Однак позивачка не надає підтверджень тому що їй як власнику створюють перешкоди в користуванні своїм майном та відмовляються звільнити її квартиру і взагалі жодних фактичних тому даних як це вимагає ст. 76 ЦПК, не надає. Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вище викладеного суд вважає, [PERSON] зареєстрованого за адресою: [INFO], визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: partial