Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між ним [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №1492 від 11.03.09р. на суму 210000 грн. зі строком повернення позики до 11.09.09р.. Борг за позикою до теперішнього часу не повернуто. В заставу була передана квартира в [ADDRESS]. Загальний розмір невиконаних відповідачем зобовязань за Договором позики станом на 11.11.2016 року складається із суми позики, процентів, суми інфляційних, 3% річних і неустойки, а саме: Боржник відповідно до ст. 1049 ЦК України зобовязаний повернути позику в сумі 210000 гривень у звязку з настанням строку повернення позики. Відповідно до ст. 1048 ЦК України на суму позики нараховуються відсотки. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати відсотки. Сплата відсотків передбачена договором у розмірі 8% за кожен місяць користування позикою по день повернення при несвоєчасній сплаті відсотків. Станом на 11.11.16р. за період користування позикою з 11.03.09р. по 11.11.16р. за 92 місяці сума відсотків становить 2898000 гривень відповідно наступного розрахунку: 210000 грн. х 8% : 92 міс. = 1545600 грн. Розрахунок суми інфляційних здійснюється відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України. У відповідності з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Строк повернення позики 11.09.09р. інфляційні вираховуються за прострочений період з жовтня 2009р. по жовтень 2016р.. Офіційний рівень інфляції за прострочений період становить: Жовтень-грудень 2009 року 102.9%; січень-грудень 2010 року 109.1%; січень-грудень 2011 року 104.6%; січень-грудень 2012 року 99.8%; січень-грудень 2013 року 100.5%; січень-грудень 2014 року 124.9%; січень-грудень 2015 року 143.3%; січень-грудень 2016 року 109.4%. Розмір рівня інфляції за жовтень 2009р. жовтень 2016р. рівний 230.6% відповідно наступного розрахунку: (1.029 х 1.091 х 1.046 х 0.998 х 1.005 х 1.249 х 1.433 х 1.094 = 2.306). Сума інфляційних становить 274260 гривень відповідно наступного розрахунку: 210000 х (230.6 100) : 100 274260 гривень. Також зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Строк повернення позики 11.09.09р.. Три відсотки річних розраховуються за прострочений період повернення позики з 11.09.09р. по 11.11.16р. за сім років. Сума трьох відсотків річних становить 44100 гривень відповідно розрахунку: 210000 грн. х 3% : 100 : 7 років = 44100 грн.. Окрім того, вказує, що відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, яка вираховується у відсотках від суми невиконаного зобовязання. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка, то вона підлягає стягненню в повному обсязі. У відповідності з п. 1.4 Договору за несвоєчасне повернення позики позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми позики за кожен день проточки, а п. 3.4 Договору встановлено строк позовної давності для визначення пені тривалістю пять років. Строк повернення позики 11.09.09р.. Пеня розраховується за період з 11.09.09р. по 1.11.16р. за пять років 1826 днів прострочення платежу. Сума неустойки становить 1917300 грн., виходячи з розрахунку: 210000 грн. х 0,5 % : 100 х 186 дн. = 1917300 грн. Зазначає, що всього підлягає стягненню за Договором позики станом на 11.11.16р. борг в розмірі 3991260 гривень, який складається з: суми позики 210000 грн.; відсотків 1545600 грн.; інфляційних 274260 грн.; 3% річних 44100 грн.; пені 1917300 грн.. Позивач зазначає, що відповідач частково повертала борг, тому вважає необхідним зменшити суму, яка підлягає до стягнення до 3000000 грн. у відповідності до ст. 534 ЦК України. Також позивачем 30.08.2018 року до Волноваського районного суду Донецької області було подано заяву про збільшення позовних вимог, щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу за договором позики. Згідно вказаної заяви, позивач зазначає, що відповідач по теперішній час взяті на себе зобовязання за договором позики №1492 від 11.03.20099 року не виконала, у звязку з чим, станом на 11.09.2018 року утворилась заборгованість, яка була ним вирахувана відповідно до вищевказаних перерахунків за 9-ть років. Зазначає, що загальна сума боргу за Договором позики становить: 5240760 гривень, яка складається з: суми позики 210000 грн.; відсотків 1915200 грн.; інфляційних 376110 грн.; 3% річних 56700 грн.; пені 2682750 грн.. Вважає, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання відповідно до Договору позики №1492 від 11 березня 2009 року, тому звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики з урахуванням відсотків, суми інфляційних, 3% річних та пені. У судове засідання позивач не зявився, в заяві про збільшення позовних вимог просив проводити розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, у разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, тому підставі ч. 3 ст.131 ЦПК України суд вважає, що вона не з'явилася у судове засідання без поважних причин. Суд,\~ дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню\~ з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Судом встановлено, що 11 березня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий Договір позики, за яким позивач передав відповідачу у власність 210000 гривень 00 копійок. Цей факт підтверджується наданою розпискою, власноруч написаною відповідачем, в якій вона зобовязалася повернути грошові кошти до 11 вересня 2009 року (а.с.13). З вказаного договору також вбачається, що позика надавалася відповідачу під заставу майна квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Також встановлено, що позика надавалася під 6 % за кожен місяць її користування до дня її повернення. У разі несплати щомісячних відсотків у встановлений строк, їх сума додається до суми позики і відсотки нараховуються на загальну суму боргу в розмірі 8% за кожен місяць наявності боргу по день його повернення. На пеню відсотки не нараховуються (а.с. 3). Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~ним зобов'язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно положення ст. 625 ЦК України, визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також враховуючи те, що позивач є інвалідом другої групи, у звязку з чим, звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 549, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved