Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

23 грудня 2016 року [PERSON] (далі - Позивач) звернулась в суд з вказаним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), в якому вказала, що в кінці липня 2015 року між нею та Відповідачем було укладено усний договір надання послуг, за умовами якого Відповідач зобовязався за рахунок наданих Позивачем деталей здійснити ремонт належного їй транспортного засобу марки Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER]. Відповідачу було надано відповідну суму коштів, він здійснив вказаний ремонт, але як зазначає Позивач неякісно, через що транспортний засіб став несправним і Позивач мав необхідність у його ремонті вже у іншої особи. Суму відновлювального ремонту Позивач оцінила в 800 доларів США. Свої вимоги обґрунтовувала складеною Відповідачем розпискою, в якій останній визнав своє зобовязання по погашенню заборгованості внаслідок спричинення збитків. Просила суд стягнути з Відповідача на свою користь 800 доларів США в рахунок відшкодування збитків та 74,10 доларів США відсотків за прострочення виконання зобовязання. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позов не визнав, так як своєї вини в неякісному ремонті автомобіля не вбачав. Зазначав, що транспортний засіб міг отримати поломки не від проведеного ним ремонту, а внаслідок самостійних ремонтів зі сторони Позивача та членів її сімї, неналежної експлуатації. Також посилався на те, що надана стороною Позивача розписка, в якій він визнав факт наявності делікту з його сторони, була написана ним під тиском, про що він звертався до правоохоронних органів. За клопотанням Відповідача ухвалою суду від 06 березня 2017 року була призначена автотехнічна експертиза, на вирішення якої було поставлені питання щодо зясування причинного звязку між виниклими в 2015 році у транспортного засобу несправностями та фактом проведеного Відповідачем його ремонту. Ухвалою суду від 18 квітня 2017 року проведення цієї експертизи доручено іншій експертній установі. У встановленні строки Відповідач проведення експертизи не забезпечив, не оплатив витрати на її проведення, водночас Позивач брала на себе зобовязання надати експерту транспортний засіб та необхідні матеріали. Виклики в судове засідання для зясування пояснень Відповідача з цього приводу результатів не дали, суд визначився з необхідністю прийняття рішення на підставі наданих сторонами доказів на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та зібрані у справі докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення у звязку з наступним. Як випливає з пояснень сторін, ними не заперечується сам факт наявності усного договору про надання послуг відповідного змісту, про який йшлося в ході розгляду справи. Також, з пояснень сторін випливає, що після ремонту проведеного Відповідачем у транспортному засобі були виявлені несправності, що не заперечувалось сторонами. Водночас, Відповідач заперечував наявність причинного звязку між фактом проведеного ним ремонту належного Позивачу транспортного засобу та наявними у ньому технічними несправностями. Такі заперечення Відповідача суд вважає такими, що не підкріплені ним дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім цього, такі його пояснення знаходяться в повному протиріччі з доказами, наданими стороною Позивача, які Відповідачем не були спростовані. Так, будучи під присягою свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що несправності у автомобілі Позивача виникли після проведеного Відповідачем ремонту. Після чого Відповідач намагався повторно відремонтувати вказаний транспортний засіб. Стороною Позивача на підтвердження позовних вимог надана розписка від 14.11.2015 року, яку суд порівнював в судовому засіданні з оригіналом у Позивача. Зі змісту якої випливає, що після проведених ремонтних робіт Відповідач визнавав свою провину у спричинених збитках в сумі 800 доларів США, і під час судового розгляду сторони не заперечували, що вказана розписка складалась після виконання усного договору надання Відповідачем послуг по ремонту автомобіля Позивача. Посилання Відповідача на те, що вказана розписка була написана під тиском, суд не приймає як доказ, оскільки як випливає з досліджених в судовому засіданні матеріалів перевірки органу поліції, відповідне кримінальне провадження не розслідувалось, жодній особі в належному законодавством порядку звинувачення не предявлялось, та відсутнє відповідне судове рішення про засудження особи за такі дії, а тому наявних тільки елемент проведення перевірки за зверненням Відповідача, який жодного доказового значення для справи не має. Крім цього, такі пояснення не знаходять підтвердження з наданими показами свідків. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що не проведення оплати експертизи та ігнорування Відповідачем викликів до суду, які судом неодноразово проводились з метою спонукання вчинити з його сторони певні процесуальні дії по спонуканню виконання умов ухвали про призначення експертизи, не перешкоджає встановленню істини по справі. Так, згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Так, суд знаходить, що у звязку з ухиленням Відповідачем від проведення експертизи щодо встановлення причинного звязку між виниклими в 2015 році у транспортного засобу Позивача несправностями та фактом проведеного Відповідачем його ремонту, існують підстави для того, щоб встановити на підставі такої процесуальної поведінки Відповідача та також і інших досліджених доказів у вигляді розписки та показів свідків, факт наявності причинного звязку між проведеним Відповідачем ремонтом транспортного засобу Позивача та виниклими у ньому несправностями, що мали місце в 2015 році. Відповідно до ч. 1\~ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту ч.1 ст. 902 ЦК України випливає, що виконавець повинен надати послугу особисто. За ч.2 ст. 902 ЦК України збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне виконання договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. Як було встановлено під час слухання по справі договір про надання послуг між сторонами було укладено на безоплатній основі, тобто сторонами не заперечувався той факт, що за наданні послуги Відповідач плати від Позивача не отримував. Водночас, зі змісту розписки Відповідача випливає, що він брав на себе зобовязання за цим договором про надання послуг здійснити відшкодування спричинених збитків в розмірі 800 доларів США. Будь-які заперечення чи застереження з цього приводу Позивача були відсутні. Таким чином, суд вбачає, що між сторонами було досягнено домовленість про відшкодування шкоди за безоплатним договором послуг у конкретному розмірі 800 доларів США, тобто у спеціальному розмірі, як це передбачено ч.2 ст. 902 ЦК України. З огляду на встановлені під час судового розгляду справи та дослідженні докази, суд знаходить цілком обґрунтованими вимоги до стягнення з Відповідача на користь Позивача 800 доларів США в рахунок відшкодування спричинених збитків, які у відповідності до вимог п. 14 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суму до стягнення суд оцінює у національній валюті відповідно до встановленого Національний банком України офіційного курсу грувні до долару США на день ухвалення даного рішення суду, тобто еквівалентно 22\~597, 20 грн. (28,2465х800). Водночас, суд вважає, що підстави для задоволення вимог про стягнення відсотків в розмірі 74,10 доларів США відсутні, так як статтею 625 ЦК України регулюються зобовязальні відносини у грошових зобовязаннях, тоді як вказали сторони договір про надання послуг між сторонами щодо ремонту автомобіля був укладений на безоплатній основі, в ньому не було погоджено сторонами питання грошової оплати наданих послуг і докази про це суду не були надані, а тому таке зобовязання не можна вважати грошовим, і до нього положення щодо нарахування відсотків не може застосовуватись. У звязку з частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати понесені у звязку зі сплатою судового збору за подачу позову пропорційно до розміру задоволених витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial