Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду з дійсним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 вересня 2014 року вони зареєстрували шлюб та проживали разом до 03 серпня 2016 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося через те, що протягом двох років [PERSON] зловживає алкогольними напоями та не буває вдома протягом пяти і більше днів, підіймає на неї руку. Приходячи додому у нетверезому стані, намагається забирати їх дитину вночі в невідомому напрямку. Шлюбні відносини припинені між ними з 03 серпня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, спору про поділ майна нема. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснення надала аналогічні викладеним у заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, 27 вересня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 350, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-НО №451412 (а.с.3). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Ухвалою суду від 30 серпня 2016 року сторонам був наданий строк для примирення, зі спливом якого сторони примирення не досягли, шлюбні відносини не поновили. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини,\~\~суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Компенсації понесених по справі судових витрат позивач не вимагає. Згідно викладеного,

Outcome: approved