overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

24.05.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. Вимоги мотивує тим, що 02.07.1999 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони 02.07.1999 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 2), дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає (а.с. 1). В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю (а.с. 15). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дітей та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

24.05.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 15.09.2007 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, сторони мають несумісні характери, між ними виникають непорозуміння, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача, протягом двох місяців сторони проживають окремо, сімейно-шлюбні відносини між ними припинено і сім`я фактично розпалась. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

24.05.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19.07.2008 року по 31.07.2015 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг від 28.05.2012 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. 28.08.2015 року позивач одружився, а [INFO] року народився ще один син - [PERSON]. Дружина позивача [PERSON] не працює у зв'язку з народженням другої дитини. Позивач вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з нього на утримання сина [PERSON], [INFO], має бути зменшено до 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що з позивача на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг від 28.05.2012 року на користь відповідачки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу на утримання сина [PERSON], [INFO]. З рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2015 року встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.2015 року встановлено, що позивач 28.08.2015 року зареєстрував шлюб з [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]». [INFO] року у позивача народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.10.2015 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що після стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки сімейний стан відповідача змінився, на його утриманні, крім сина [PERSON], також перебувають син: [PERSON], дружина [PERSON], перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має постійне місце роботи. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], необхідно зменшити. Визначаючи розмір аліментів, які будуть стягуватися з позивача, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини доходу позивача, оскільки в судовому засіданні найшов підтвердження факт зміни сімейного стану позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

24.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 9244 грн. 15 коп. та судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. Позов мотивовано систематичним невиконання відповідачем умов договору. Представник позивача просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, а також просив зменшити пеню, у звязку із тим, що відповідач є особою пенсійного віку. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 04.04.2014 року сторони уклали договір № 4133051 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до якого відповідачу було встановлено ліміт кредитування в сумі 4289,72 грн (а.с. 5-6). Відповідачу було перераховано кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 22973686 від 08.06.2015 року. Також цей факт підтверджується рухом коштів по рахунку з 04.04.2014 року по 07.09.2016 року та зведеним меморіальни ордером про зарахування зарплати. Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 27.04.2016 року складає 9244 грн. 15 коп., та складається з: заборгованості за тілом кредиту 4289 грн. 72 коп., 1816,18 грн. прострочених відсотків, 85,80 грн. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту та 3052,45 грн. пені. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки розмір неустойки не перевищує розмір збитків, крім того суду не надані підтверджуючі дані про майновий стан відповідача, а пенсійний вік не є тією істотною обставиною на підставі якої можна зменшити неустойку, суд вважає, що підстави для зменшення неустойки відсутні. Зазначене є підставою для задоволення позову і стягнення суми боргу в повному обсязі. З відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

24.05.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 26.09.1986 року в Московському районному відділі запису актів громадянського стану м. Харкова, про що є актовий запис № 1649, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з літа 2015 року. Від спільного життя з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.09.1986 року, про що є актовий запис № 1649, зареєстрований в Московському районному відділі запису актів громадянського стану м. Харкова, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з літа 2015 року. Від спільного життя з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

24.05.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.11.2010 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що в період спільного життя вони виявили, що у них різні характери та погляди на сімейне життя, через що в сімї виникали сварки. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягає і просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Приймаючи до уваги заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 132359 (а.с.4), сторони уклали шлюб 06.11.2010 року, який зареєстрований Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 59. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 269133 (а.с.5). Частиною 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

24.05.2016 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 21 січня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 26. 9 березня 2012 року від шлюбу народилась донька - [PERSON]. За час спільного проживання втратили почуття та розійшлись у поглядах на життя. Просила розірвали шлюб. До судового засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, зазначивши, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з лютого 2016 року. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені з лютого 2016 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

24.05.2016 р. позивач звернулася до суду із позовною заявою та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. 00 коп., щомісячно з дня звернення до суду, до її повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08.07.2006 року, який був розірваний 18.03.2013 року та від цього шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Малолітня донька залишилася мешкати з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, справу слухати за її відсутністю та проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.07.2006 року, який був розірваний 18.03.2013 року та від цього шлюбу є дочка [PERSON], [INFO], яка залишилася мешкати з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р., встановлений такий розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. Таким чином, виходячи з мінімального розміру аліментів, встановленого СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину - віком від 6 до 18 років на цей час не може бути меншим, ніж 459 грн. 30 коп.. На підставі викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. 00 коп., щомісяця до її повноліття, починаючи з 24 травня 2016 року. Згідно з вимогами ст. 88 ч.3 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

24.05.2016 р. представник позивача [PERSON] звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів, в якій просить суд витребувати у ПАТ «Універсал банк» належно завірену копію кредитної справи за кредитним договором від 27.05.2008 р., докази на підтвердження позивачем у відповідача інформаційного листа про умови кредитування у відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про захист споживачів», документів,які містять інформацію у відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне врегулювання ринків фінансових послуг» про умови кредитного договору № 065-2008-1668 від 27.05.2008 р. та висновок підрозділу з управління ризиками про розрахунки ризиків при наданні позивачу кредиту 27.05.2008 р. у сум 55000 швейцарських франків. Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, яка підтримала дане клопотання, думку представника відповідача, яка запропонувала суду відмовити у задоволенні даної заяви, дослідивши матеріали справи вважає, що у задоволенні заяви представника позивача слід відмовити, оскільки дане клопотання суперечить матеріалам цивільної справи винесеному рішенню Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської обл. від 30.09.2015 р.. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

24.05.2017 [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту її проживання з [PERSON], померлим 18.09.1997, однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що 18.09.1997 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Заповіту немає. Заявник [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом. На теперішній час, вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки був відсутній факт її проживання з [PERSON] померлим 18.09.1997 року однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для встановлення цього факту в судовому порядку. На підставі викладеного, заявник [PERSON] просить встановити факт її проживання з [PERSON] померлим 18.09.1997 року, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, на заявлених вимогах наполягає. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Оскільки суду надано всі належні докази, то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт проживання [PERSON] з [PERSON] померлим 18.09.1997 року, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщинипідтверджується: листом Виконкому Покровської районної в місті ради №15/26-1214 від 17.03.2017, (а.с.9), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.11) та актом від 04.04.2017 завіреним Головою квартального комітету №22 (а.с.14). Таким чином,

Outcome: approved