Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

22.02.2017 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 28.04.2007 зареєструвала шлюб з відповідачем, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. 23.01.2008 за спільні кошти сторін ними була придбана квартира [ADDRESS], однак договір купівлі-продажу був оформлений тільки на відповідача. Рішенням суду від 24.09.2012 шлюб між сторонами був розірваний. Оскільки відповідач не визнає право власності позивачки на вказану квартиру, просить визнати зазначену квартиру спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] з підстав набуття права спільної сумісної власності на зазначене майно подружжям за час спільного проживання за період шлюбу, з визнанням за нею права власності на ? частину квартири, судові витрати просить вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з зазначених у позовній заяві підстав та просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Спір порушений з майнових прав подружжя. 28.04.2007 між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області зареєстрований шлюб, актовий запис № 77, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. З договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 23.01.2008 приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 237, вбачається, що [PERSON] під час перебування у шлюбі придбана квартира за адресою: м. Охтирка, вул. Петровського, 1/57 Сумської області. Положеннями ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності , незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачкою надані договір про надання правової допомоги [PERSON], акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги та квитанція про оплату 2500 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи час, витрачений на складання процесуального документу, яким є позовна заява (1 год. 50 хв.) та участь представника в судовому засіданні (30 хв.), виходячи з ступеню складності справи, необхідного і фактично наданого обсягу правової допомоги, суд дійшов висновку про визначення розміру компенсації у 20% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2017 року, та стягнення з відповідача на користь позивачки 748 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. Також підлягають відшкодуванню судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 640 грн, а всього з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки в рахунок відшкодування судових витрат 1388 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved