Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

23 березня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача (а.с.5) із вищевказаним цивільним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 вересня 2012 року, о 17:00 годині в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, по вулиці Широківській, на перехресті вул. Леніна, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказував на те, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2013 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, котра як було встановлено рішенням суду трапилася із вини відповідача [PERSON], був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що на праві власності належить громадянину [PERSON], яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керував громадянин [PERSON], цивільно-правова відповідальність котрого була застрахована в ПАТ «СК «Провідна» на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7191561, терміном дії від 26 червня 2012 року по 25 червня 2013 року. Зазначав, що згідно звіту №22 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного аварійним комісаром ПП «Експерт-Сервіс-Універсал», - [PERSON] 23 травня 2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, складає, - 6998,12 гривень. Посилався на ті обставини, що завдана шкода особисто винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, тобто відповідачем [PERSON], відшкодована не була. У зв'язку із чим, власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ із відповідною заявою. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку із настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по дорожньо-транспортній пригоді, МТСБУ було прийнято рішення (наказ №3112 від 06 вересня 2013 року), про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, та виплачено потерпілому [PERSON] грошові кошти у розмірі, - 5831,77 гривню, що підтверджується платіжним дорученням №3129 від 20 вересня 2013 року. Крім того, МТСБУ було сплачено за послуги аварійного комісару за огляд автомобіля та збір документів по дорожньо-транспортній пригоді у розмірі, - 720,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №3156 від 23 вересня 2013 року. Вважає, що таким чином, у зв'язку із вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги саме до [PERSON], як до винної особи у розмірі понесених витрат, що складає, - 6551,77 гривня, оскільки дана особа на момент дорожньо-транспортної пригоди не мала договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі викладеного представник позивача просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та винести рішення, котрим стягнути із відповідача [PERSON] на користь МТСБУ, суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі, - 5831,77 гривню, витрати на послуги аварійного комісара за огляд автомобіля та збір документів по дорожньо-транспортній пригоді у розмірі, - 720,00 гривень, та судові витрати у розмірі, - 1378,00 гривень. Представник позивача до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності, або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З матеріалів справи вбачається наступне. Згідно наявної в матеріалах справи копії постанови Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2013 року, яка набрала законної сили встановлено, що 12 вересня 2012 року, о 17:00 годині в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, по вулиці Широківській, на перехресті вул. Леніна, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП (а.с.25). В силу ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з вини відповідача [PERSON], був пошкоджений автомобіль [NUMBER] (а.с.9), що на праві власності належить громадянину [PERSON], яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керував громадянин [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «Провідна» на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7191561, терміном дії від 26 червня 2012 року по 25 червня 2013 року (а.с.10, 11). З наявної в матеріалах справи копії повідомлення громадянина [PERSON] від 23 квітня 2013 року вбачається, що останній звернувся до МТСБУ (а.с.6, 7) з приводу дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12 вересня 2012 року (а.с.8). Завдана шкода особисто винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, тобто відповідачем [PERSON] відшкодована не була. У зв'язку із чим, власник пошкодженого автомобіля, - [PERSON], з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а.с.26). З матеріалів справи вбачається, що відповідачеві [PERSON], як особі, чия цивільно-правова відповідальність не застрахована, надсилалося повідомлення про необхідність надання до МТСБУ, якщо такий є у наявності, діючого на момент дорожньо-транспортної пригоди полісу страхування цивільно-правової відповідальності, та інформації про вже здійснені взаєморозрахунки з учасниками дорожньо-транспортної пригоди (а.с.13). Згідно звіту №22 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного аварійним комісаром ПП «Експерт-Сервіс-Універсал», - [PERSON] 23 травня 2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, складає, - 6998,12 гривень (а.с.14-24). З наявної у МТСБУ інформації було встановлено достовірно, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку із настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по дорожньо-транспортній пригоді, МТСБУ було прийнято рішення (наказ №3112 від 06 вересня 2013 року) (а.с.27), про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, та виплачено потерпілому [PERSON] грошові кошти у розмірі, - 5831,77 гривню, що підтверджується платіжним дорученням №3129 від 20 вересня 2013 року (а.с.28). Крім того, МТСБУ було сплачено за послуги аварійного комісару за огляд автомобіля та збір документів по дорожньо-транспортній пригоді у розмірі, - 720,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №3156 від 23 вересня 2013 року (а.с.29). Відповідно до п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до положень ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов'язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону з моменту прийняття участі в дорожньому русі. На транспортному засобі його власник зобов'язаний розмістити спеціальний знак, що надається страховиком при укладенні такого договору страхування. Порядок розміщення зазначеного знака встановлюється Уповноваженим органом за поданням МТ СБУ. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.1191 ЦК України, та пп.«а» п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин судом достовірно встановлено, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12 вересня 2012 року, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] як власника наземного транспортного засобу, не була застрахованою у порядку, передбаченому законодавством, а тому позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності з положеннями ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень (а.с.4). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved