Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], треті особи - територіальна громада Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, в якій просить визнати за нею у порядку спадкування за законом, після смерті брата [PERSON], померлого [INFO], право на земельну частку (пай) під [NUMBER] в ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» с. Першотравневе Зміївського району Харківської області, що розташована в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, загальною площею - 4,3180 га., в т.ч. ріллі - 4,1427 га., сіножаті - 0,1753 га., яка належала спадкодавцю на підставі Протоколу №4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 15 січня 2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а також Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06 грудня 2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування, та Розпорядження № 165 від 02 квітня 2004 року Зміївської районної державної адміністрації «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю». В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її брат [PERSON], який за життя працював у ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» та набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», розміром - 4,3180 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Однак, за життя не встиг оформити право власності та помер. Просила позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розгляд справи проводити без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи територіальної громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Племінний завод «Червоний Велетень» у судове засідання не з'явився, у листі, який надійшов до канцелярії суду, просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надано письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, які просив врахувати при ухваленні рішення. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що 15 січня 2002 року відбулися загальні збори членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», на яких ухвалено список членів трудового колективу і пенсіонерів, які раніше працювали в ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», та які мають право на земельну частку (пай). Згідно з Протоколом № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», від 15 січня 2002 року, рішенням зборів був затверджений список громадян - членів трудового колективу і пенсіонерів, що раніше працювали у ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», які мають право на земельну частку (пай), до якого під № 204 внесено було [PERSON] (а.с. 28-30) 06 грудня 2003 року на загальних зборах власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» внаслідок розподілу земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування [PERSON] виділено земельну ділянку (пай) під [NUMBER], загальною площею - 4,3180 га., в т.ч. ріллі - 4,1427 га., сіножаті - 0,1753 га. З Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06 грудня 2003 року та Додатку до цього протоколу вбачається, що було проведено розподіл земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування, згідно з яким за [PERSON], що мав право на земельну частку (пай), до якого його внесено під № 202, закріплено земельну частку під [NUMBER], загальною площею - 4,3180 га., в т.ч. ріллі - 4,1427 га., сіножаті - 0,1753 га. (а.с. 47-49) Розпорядженням № 165 від 02 квітня 2004 року Зміївської районної державної адміністрації «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю» було виділено в натурі на місцевості земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та наданий дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на землю [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», розміром 4,3180 га. (рілля - 4,1427 га., сіножаті - 0,1753 га.) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). (а.с. 67-69) Таким чином, за життя [PERSON] брав участь у розпаюванні земель колективної власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» на загальних зборах трудового колективу і пенсіонерів, що раніше перебували з ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» у трудових відносинах, які відбулися 15 січня 2002 року та був внесений до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) під № 204. У результаті розпаювання земель та передачі їх у приватну власність він одержав пай у вигляді земельної частки під [NUMBER], площею - 4,3180 га., із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Однак, за життя [PERSON] не оформив своє право та помер. Згідно ч. 2 ст. 25 ЗК України, рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до п. «б» ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Згідно із ч. 3 ст. 118 ЗК України, громадяни працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користування цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської або районної ради, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996 р. № 290/96 - ВР приватизація майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених). Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у нього за його життя і є його майновим правом, яке не припинилось внаслідок його смерті, та входить до складу спадщини. На випадок смерті [PERSON] заповіту не залишав, а тому має місце спадкування за законом. З копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO], про що в Книзі реєстрації актів про смерть Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис за № 45. (а.с. 16) З копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO], про що в Книзі реєстрації актів про смерть Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис за №11. (а.с. 17) Тобто, спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не залишилося, так як батьки померли раніше. [PERSON] не був одружений та дітей не мав. Спадкоємцями другої черги на майно після смерті [PERSON] є [PERSON], позивач у справі, та рідна сестра позивачки [PERSON], яка не претендує на спадщину. З довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 23 червня 2016 року № 1651 вбачається, що [PERSON], [INFO], був зареєстрований та проживав постійно за адресою: [ADDRESS] з 1970 року по день смерті - [INFO]. На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою були зареєстровані і проживають: [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. Окрім них, за вищевказаною адресою більше ніхто не був зареєстрований і не проживає, в тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а.с. 19) З довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 23 червня 2016 року № 1653 вбачається, що [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала постійно за адресою: [ADDRESS] з 1970 року по день смерті - [INFO]. На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою був зареєстрований і проживав - [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. Окрім нього, за вищевказаною адресою більше ніхто не був зареєстрований і не проживає, в тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а.с. 20) З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 15 травня 1958 року, про що в Книзі записів актів громадянського стану Тарановським с/ЗАГС було зроблено актовий запис за № 40. Після одруження [PERSON] було присвоєно прізвище «[PERSON]». (а.с. 18) Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується наступним відомостями: З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Рокитне Новоодолазського району Харківської області, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження Рокитянським с/ЗаГС було зроблено відповідний запис за № 33, та батьками записано: у графі батько - [PERSON], а у графі мати - [PERSON]. (а.с. 21) Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016760272 від 14.06.2016 року, [PERSON], перебувала у шлюбі з [PERSON], зареєстрованим 16.09.1980 року виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис за № 31, змінивши своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». (а.с. 22) З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Готвальдовським ЗАГС Харківської області в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 03 лютого 1987 року зроблено відповідний актовий запис за № 19. Після розірвання шлюбу позивач залишила прізвище «[PERSON]». (а.с. 23) Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016760195 від 14.06.2016 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], зареєстрованим 20.10.1987 року виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис за № 46, змінивши своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». (а.с. 24) З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Зміївським відділом РАЦС в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 26 липня 1995 року зроблено відповідний актовий запис за № 213. Після розірвання шлюбу позивач залишила прізвище «[PERSON]». (а.с. 23) З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Рокитне Нововодолазського району Харківської області, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження виконавчим комітетом Рокитянської сільської ради було зроблено відповідний запис за № 33, та її батьками зазначено: у графі батько - [PERSON], а у графі мати - [PERSON]. (а.с. 25) 25 лютого 1984 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Бірківською сільською радою Готвальдовського району Харківської області, актовий запис за №3, змінивши після одруження прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. (а.с. 26) Таким чином, право на земельну частку (пай) в розумінні ст. 181, 1218, 1219 ЦК України є майновим правом яке не припинилось внаслідок смерті спадкодавця і у будь - якому випадку повинно бути успадковане. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами між - народного права. Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю (п. 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у нього за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок смерті та входить до складу спадщини. За таких обставин, визнання позову не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява [PERSON] про визнання за нею права на земельну частку (пай) є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved