Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

22.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики оформленим у вигляді розписки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 вересня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 27 000,00 грн.. Відповідно до умов встановлених в розписці, відповідач повинен був повернути гроші до 22 вересня 2012 року, однак відповідачем гроші не були повернуті, ні в повному розмірі, ні частково. Позивач після спливу строку виконання зобов'язання встановленого у розписці, декілька разів телефонував відповідачу з вимогою повернути кошти, але відповідач в телефонному режимі відповідав, що не може повернути гроші. Оскільки в розписці не встановлено процент від суми позики, виходячи з норми ЦК України, позикодавець має право на стягнення процентів у розмірі облікової ставки НБУ. На підставі зазначеного просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором позики та судовий збір сплачений ним при подачі позову. За заявою позивача справа розглянута без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, \~\~дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 22.09.2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 27 000,00 грн. на строк до 22.09.2012 року, що підтверджується розпискою (а.с. 9). За\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що відповідач отримавши у борг 22.09.2011 року від позивача кошти в сумі 27 000,00 грн., свої зобовязання у встановлений домовленістю строк не виконав, суму боргу не повернув.\~\~Факт наявності у позивача оригіналу розписки, свідчить про існування між сторонами боргових зобовязань. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України\~передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що між сторонами укладено договір позики, який позивачем належним чином підтверджений, а оскільки відповідач у встановлений строк борг не повернув, то позивач має право вимагати його повернення з застосуванням положень\~ст.625 ЦК України. Враховуючи період від початку невиконання боргового зобов'язання з 22.09.2011 року по день предявлення позову витрати від інфляції складають 20 250,00 грн., 3% річних від простроченої суми вираховуються за формулою: Р = 3% х ц : 365 х в : 100%, де Р - сума процентних нарахувань за всі дні затримки повернення боргу; ц - кількість днів прострочки; 365 - кількість днів у році; в - сума заборгованості. Станом на 14.09.2015 року 3% річних від простроченої суми складають 2 411,63 грн.. Встановивши наявність оригіналу розписки у позивача та відсутність належних і допустимих доказів про повернення відповідачем зазначеної суми боргу, суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 27 000,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 20 250,00 грн., 3% річних за прострочення виконання зобов'язання\~2 411,63 грн., передбачених ст. 625 ЦК України. Відносно заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача пені за договором позики, суд вважає, що слід відмовити, оскільки відповідно до ст.. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, однак судом встановлено, що у розписці не визначалася пеня за прострочення виконання зобовязання.\~ Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,61 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial