overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

21 червня 2010 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинковолодіння № 19 на вул. Шевченка в с. Шевченка Смілянського району, та на земельну ділянку площею 1.06 га, розташовану в адмінмежах Плескачівської сільської ради Смілянського району. Спадкоємицею по заповіту на спадкове майно померлої є її дочка [PERSON], а по закону дочка [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті матері, так як постійно проживала з нею до дня її смерті, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів не може отримати свідоцтво про право власності, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на будинковолодіння та земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач їх визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 21 червня 2010 року, відкрилася спадщина на будинковолодіння № 19 на вул. Шевченка в с. Шевченка Смілянського району, та на земельну ділянку площею 1.06 га, розташовану в адмінмежах Плескачівської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть, технічним паспортом від 20 лютого 1990 року, довідкою виконкому Плескачівської сільської ради Смілянського району від 21 березня 2017 року № 227, та державним актом на право власності на земельну ділянку від 20 грудня 2005 року. За свого життя [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла усе своє майно [PERSON]І, яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з нею на час її відкриття, що підтверджується довідкою Плескачівської сільської ради Смілянського району від 21 березня 2017 року № 223. Відповідно до повідомлення нотаріуса від 31 березня 2017 року з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на будинковолодіння та земельну ділянку, що залишилися після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

21 червня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15 листопада 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 27101,66 грн., заборгованність за кредитом 1024,04 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 20813,68 грн, заборгованість за пенею та комісією 3497,19 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1266,75 грн., всього загальна сума забогованості склала 27101,66 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 червня 2012 року в розмірі 27101,66 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 21 червня 2012 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15 листопада 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 27101,66 грн., заборгованність за кредитом 1024,04 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 20813,68 грн, заборгованість за пенею та комісією 3497,19 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1266,75 грн., всього загальна сума забогованості склала 27101,66 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

21 червня 2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 1100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 липня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 23430,10 грн., заборгованість за кредитом 451,49 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 17618,58 грн, заборгованість за пенею та комісією 3768,12 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1091,91 грн., всього загальна сума заборгованості склала 23430,10 гривень. Тому представник позивача просить розглянути справу заочно та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 червня 2012 року в розмірі 23430,10 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 21 червня 2012 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 1100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 липня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 23430,10 грн., заборгованість за кредитом 451,49 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 17618,58 грн, заборгованість за пенею та комісією 3768,12 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1091,91 грн., всього загальна сума заборгованості склала 23430,10 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

21 червня 2012 р. позивач та [PERSON]. уклали додаткову угоду № 1 до договору про надання банківських послуг від 09-01-2008 р SAMDN20000019134594 , згідно якої позивач зменшував розмір заборгованості по кредиту, встановивши на дату підписання Додаткової угоди заборгованість у розмірі 6403.56 грн. та визначив остаточну дату погашення заборгованості за договором - 30.06.2014 р. Відповідачка підтвердила підписом свою згоду на умови, визначені у Додатковій угоді від 21 червня 2012 р . У відповідності до умов Додаткової угоди від 21.06.2012 р , відповідачка зобов»язувалась здійснювати погашення заборгованості, шляхом надання позивачу грошових коштів , починаючи з першого по 25 число кожного місяця. Але [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов»язання відповідно до умов додаткової угоди та борг не погашала. Тому позивач просить в судовому порядку стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати, справу розглядати у їх відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з»явилась , про день розгляду справи повідомлялась належним чином, з заявами чи клопотаннями до суду не зверталась .Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наданих доказів та відповідно до ст..197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного заходу не здійснювати. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти - кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти, які відповідно до ст. 1048 ЦК України виплачуються щомісячно до дня повернення позики. 21.06.2012 р. між банком та [PERSON].. була укладена Додаткова угода № 1, відповідно до якої банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 6403.56 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті зобов»язання відповідачкою не виконувались, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим банком а.с.5 Згідно до ст.ст. 629, 526 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами, а самі зобов»язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Оскільки вимоги позивача обгруновані, суд вважає задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати згідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

21 червня 2013 року Дзержинський районний суд міста Харкова видав судовий наказ по цій справі, а саме стягнути з [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] на користь Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна /м.Харків, майдан Свободи, б. 4 /р/р 31255273210019 МФО 851011 В ГУДКУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, код ОКПО 02071205/ суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.11 р. по 30.11.11 р. у сумі 3 096 гривень 16 копійок та суму судового збору у розмірі 114 гривень 70 копійок. 25 березня 2014 року до суду надійшла заява від заявника про виправлення описки у судовому наказі, а саме ідентифікаційного коду боржника. Сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що дійсно в рішенні суду була допущена вказана описка, а тому описка підлягає виправленню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

21 червня 2016 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03.11.2011 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 500 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 31.03.2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 12\~068,03 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин двічі, 04.07.2016 р. і 14.07.2016 р. не зявилася. Про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 03 листопада 2011 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 500 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору не виконує. Станом на 31 березня 2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 12\~068,03 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 480 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 7 537,17 грн; -заборгованість за пенею та комісією 3 000 грн; -штраф (процентна складова) 550,86 грн; -штраф (фіксована сума) 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не зявилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, а відтак, то наявні правові підстави для його стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

21 червня 2016 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12.11.2012 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 15 380 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 31.05.2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 41\~013,05 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин двічі, 04.07.2016 р. і 14.07.2016 р. не зявилася. Про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 12 листопада 2012 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 15 380 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору не виконує. Станом на 31 травня 2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 41\~013,05 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 15\~369,39 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 21 792,13 грн; -заборгованість за пенею та комісією 1\~422,37 грн; -штраф (процентна складова) 1 929,19 грн; -штраф (фіксована сума) 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не зявилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, а відтак, то наявні правові підстави для його стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

21 червня 2016 року [PERSON] (далі заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме встановлення факту належності заявнику трудової книжки, виданої 11 квітня 1979 року, вказуючи на те, що в трудовій книжці помилково вказано його дату народження «[INFO]», що не збігається із записами дати народження у свідоцтві про народження та паспорті, де зазначено «[INFO]», а встановлення даного факту необхідно для реалізації свого права на пенсійне забезпечення. У судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] народився [INFO], що підтверджується паспортом серії [NUMBER] (а.с.5), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та військовим квитком серії [NUMBER] (а.с.7). 11 квітня 1979 року заявнику було оформлено трудову книжку серії [NUMBER] (а.с.9-10), в якій зазначено дату його народження «[INFO]», що не збігається з часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження та в паспорті. Заявник не має можливості оформити пенсію у зв'язку з помилкою, допущеною в трудовій книжці, що підтверджується листом Бахмацького об'єднаного Управління пенсійного фонду України від 08 червня 2016 року за №40/02/3-1 (а.с.4). З встановленого випливають наступні висновки. Виходячи із змісту пункту 5 частини другої статті 234 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В свою чергу згідно із пунктом 6 частини першої статті 256 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд робить висновок, що надані заявником докази, є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт наявності помилки при написанні в трудовій книжці дати народження заявника, що не збігається з часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження та в паспорті. В даній конкретній ситуації встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки і необхідне заявнику для реалізації свого права на пенсію. У зв'язку із чим, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

21 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач пославсь на те, що 26 серпня 2000 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 835. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2015 року у зв'язку із різними поглядами на сімейне життя. Таким чином подальше збереження їх сім'ї не має сенсу. З урахуванням вищевикладених обставин позивач вважає неможливим подальше перебування у шлюбі з відповідачкою і просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 серпня 2000 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 835. Від шлюбу мають дочку [PERSON], 20 січня 2001 народження. Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2015 року. Причиною припинення шлюбних відносин між подружжям стали різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, мають різні бюджети. Примирення між сторонами неможливе та недоречне. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути проявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України у звязку з ухваленням рішення на користь позивача, підлягають присудженню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,21 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved