Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

23.06.2021 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріально округу Гуревічов О.М., у якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 6745, вчинений 24.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», заборгованості в сумі 63721,89 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що на виконанні у Балаклійському районному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 59846660, відкрите 20.08.2019 на підставі вказаного вище виконавчого напису нотаріуса. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед ПАТ «Ідея Банк». Про вчинений виконавчий напис їй не було відомо. Постанову державного виконавця від 20.08.2019 про відкриття вказаного виконавчого провадження та жодних повідомлень вона не отримувала. Про те, що на виконанні у Балаклійському районному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зазначене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 6745 від 24.07.2019, їй стало відомо 17.06.2021 звернувшись до Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Вважає, що виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню. Зазначила, що ПАТ «Ідея Банк» не було надано приватному нотаріусу необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача. При вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не дотримано вимог постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку. Вказала, що заборгованість, яка зазначена у виконавчому написі, є спірною, а для одержання виконавчого напису не було додано оригіналу кредитного договору посвідченого нотаріально. Третя сторона не отримувала від Відповідача та Позивача первинні документи, які дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, яка пропонується до стягнення з Позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса від 24.07.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 6745, має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. Позивач вважає, що нотаріусом було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій та вимоги Закону України «Про нотаріат», тому оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді\~Балаклійського районного\~суду Харківської\~області Носова\~Г.С.\~від 29.06.2021\~прийнято позовну\~заяву до\~розгляду,\~відкрито провадження\~у справі\~за правилами\~загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 22.07.2021 від представника відповідача АТ «Ідея Банк» до суду надійшов відзив, у якому просив відмовити у повному обсязі у задоволенні позову, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що 07.03.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Позивачем було укладено Кредитний договір №Z06.00506.003728012, згідно пункту 1.1. якого Банк надав Позивачу кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 33800,00 грн., а Позивач зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору Банк надав кредит у день підписання даного Договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позивача, вказаний в п. 1.25. Договору (07.03.2018). Дата повернення кредиту 07.03.2021. За користування Кредитом, згідно пункту 1.3. Кредитного договору, Позивач сплачує проценти за річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12.49% (Маржу Банку). Графік щомісячних внесків за Кредитним договором передбачено п. 6.1. Кредитного договору. Оскільки Позивач згідно Кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала, станом на 10.06.2019 в неї утворилась заборгованість за таким Договором у розмірі 61 821,89 грн. На підставі чинного законодавства АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису та стягнення з Позивача 61821,89 грн. боргу за Кредитним договором та 1900 грн. витрат на його вчинення, разом 63721,89 грн. На виконання вимог Переліку, АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення приватним нотаріусом 24.07.2019 виконавчого напису № 6745, у тому числі: 1. заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису; 2. Кредитний договір № 206.00506.003728012 від 07.03.2018; 3. довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів; 4. вимогу АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов`язань; 5. довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №206.00506.003728012 від 07.03.2018, видану АТ «Ідея Банк» станом на 10.06.2019; 6. список згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк» (№ ф.103); список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк», опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу Позивач вимоги; фіскальний по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку; 7. виписку по рахунку [PERSON] . Сукупний аналіз усіх вище перелічених документів дає змогу стверджувати, що такі в повній мірі встановлюють суму заборгованості Позивача, як боржника, перед АТ «Ідея Банк», з врахуванням усіх сплат, визначених умовами Кредитного договору №206.00506.003728012 від 07.03.2018 та внесеними боржником; відповідають вимогам Переліку, а відтак підтверджують безспірність заборгованості Позивача. Також вказав, що АТ «Ідея Банк» надіслало Позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, за допомогою якої Позивач була повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість згідно Кредитного договору, вказано розмір боргу, а також з чого така складається. Попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір Відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги. Додатком до вищевказаної вимоги було долучено також довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором, що містила інформацію про загальний розмір боргу, а також кожну його складову. Разом з тим, після надсилання АТ «Ідея Банк» на адресу Позивача, яку остання вказала в Кредитному договорі, як адресу своєї реєстрації/проживання, Позивач жодним чином не висловила заперечень щодо її змісту. Викладене свідчить про те, що Позивач погодилась з вимогами АТ «Ідея Банк», проте на даний час намагається відтермінувати момент повернення боргу, що свідчить про свідоме ухилення Позивача від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань. АТ «Ідея Банк» зазначив, що приватний нотаріус КМНО Гуревічов О.М. припинив свою нотаріальну діяльність, підтвердженням чого є копія наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 20.01.2020 № 140/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М.», з якого вбачається, що приватний нотаріус КМНО Гуревічов О.М. припинив нотаріальну діяльність з 31 січня 2020 року та передав всі документи нотаріального діловодства, в тому числі і документи котрі надавалися АТ «Ідея Банк» для вчинення приватним нотаріусом КМНО Гуревічовим О.М. виконавчого напису нотаріуса № 6745 від 24.07.2019, до Київського державного нотаріального архіву, що відповідає вимогам п. 4.10 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5. Додатковим підтвердженням припинення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом КМНО Гуревічовим О.М. є відсутність відомостей про такого у Єдиному реєстрі нотаріусів, що узгоджується п. 3.1.2 Порядку ведення Єдиного реєстру нотаріусів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 13.10.2010 № 2501/5. Відтак, Відповідач не може самостійно надати суду копії усіх документів, які були враховані приватним нотаріусом під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису (а.с. 34-46). 16.08.2021 у зв`язку з вибуттям судді Носова Г.С., згідно протоколу повторного автоматичного визначення судді, було замінено суддею Тімоновою В.М. Ухвалою судді від 27.08.2021 прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, заяв або клопотань від нього не надходило. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріально округу Гуревічов О.М. у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, заяв або клопотань від нього не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 24.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 6745, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» грошові кошти: строковий основний борг 27472,28 грн.; прострочений основний борг 4919,16 грн., прострочені проценти 5037,42 грн., строкові проценти 57,25 грн., строкова плата за обслуговування кредиту 869,88 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 9349,92 грн., пеня 14115,98 грн., плата за вчиненням виконавчого напису 1900 грн., а всього 63721,89 грн. Як убачається зі змісту вказаного виконавчого напису, заборгованість стягнуто за кредитним договором №Z06.00506.003728012 від 07.03.2018, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» і [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.01.2019 по 10.06.2019 (а.с. 10). Старшим державним виконавцем Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кишинським О.О. постановою від 20.08.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 59846660 з примусового виконання виконавчого напису № 6745, виданого 24.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в сумі 63721,89 грн (а.с. 8). Встановлено, що на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 10.01.2019 по справі №610/3496/18 провадження №2/610/83/2019 після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта громадянина України [PERSON] (а.с. 6, 18). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками\~наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень\~письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в цивільній справі № 569/8884/17 (провадження № 61-48189св18). Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Аналізуючи вищезазначене, виконавчий напис може бути вчинений за наявності одночасно двох умов, а саме: з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років та підтверджено безспірність заборгованості. Надана у відзиві Відповідачем копія розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z06.00506.003728012 від 07.03.2018 не підтверджує доказу того, що оригінал цього розрахунку був наданий приватному нотаріусу, як і оригінал нотаріально засвідченого кредитного договору. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Таким чином, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу та відсотків за користування кредитом. Відповідачем не доведено безспірність заборгованості та не наведено обґрунтувань Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має саме товариство, як стягувач, при зверненні до нотаріуса. Крім того, 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на час розгляду справи редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Міністерство юстиції України в своєму листі № 5232/19.5.6/32-20 від 25.06.2020, адресованому начальникам міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції, прямо вказало на незаконність виконавчих написів нотаріусів у разі відсутності нотаріального засвідчення самого договору. З огляду на викладене, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, дійшов висновку про задоволення позову. Як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 908,00 грн (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати зі сплати судового збору. За змістом\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~у разі\~задоволення позову\~судові витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved