Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

22 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу та розміру стягуваних аліментів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2021 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року судовий розгляд було відкладено і визначено дату розгляду 29 червня 2021 року. Позивач у своєму позові посилалася на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року з відповідача на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] , на користь позивача було стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не мене ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Донька сторін проживає з позивачем. Позивач вважає, що розмір аліментів підлягає збільшенню, оскільки відповідач має постійне місце роботи та високий регулярний заробіток, інших утриманців не має, має додатковий неофіційний заробіток, з якого не утримуються аліменти, має додатковий час на інші різноманітні заробітки, він є учасником АТО і користується пільгами, що дає змогу заощадити додаткові кошти. Також має добрі умови проживання у будинку та змогу утримувати власний автомобіль, тому у нього змінився матеріальний стан. Протягом грудня 2020 року і січня 2021 року витрати на дитину склали 14 479 гривень 62 коп., з яких 7 550 гривень - споживчий кошик, 4 138 гривень - дитячі потреби (одяг, взуття, поліграфія), 791 гривня 62 коп. - ліки, близько 2 000 гривень на місяць - комунальні платежі. Відповідач сплачує аліменти у розмірі 1 059 гривень на місяць, але вказана сума не покриває вартість комунальних послуг. У добровільному порядку надавати кошти додатково відповідач відмовляється. [PERSON] у своєму позові просила суд збільшити розмір аліментів, які стягнуто з відповідача на її користь на утримання дитини, і стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки аліменти у розмірі 3 000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року з відповідача на утримання дитини на користь позивача було стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. [PERSON] зазначає у позові, що відповідач наразі працює та має стабільний високий заробіток, додатковий неофіційний дохід, власний автомобіль, а також є учасником бойових дій (АТО), тому має пільги. При цьому, на підтвердження обставин, зазначених у позові, позивачем до суду будь-яких доказів суду надано не було, клопотань про витребування доказів позивачем до суду не подавалося. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Жодних доказів, що підтверджували б розмір доходів [PERSON] позивачем суду надано не було, не надано суду також доказів, що матеріальне становище відповідача покращилося, і він має змогу сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі 3 000 гривень. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Прожитковий мінімум для дитини до 6 років становить 2 013 гривень (з 01 липня 2021 року). Абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить для дитини до 6 років 1 006 гривень 50 коп. Розмір сплачуваних відповідачем аліментів становить 1 059 гривень 49 коп. (а.с. 15-16). З відповідача стягуються аліменти на підставі рішення суду у розмірі 1 059 гривень 49 коп., що більше гарантованого законом мінімального розміру аліментів. Крім того, з виписки банківського рахунку позивача за період з 01 вересня 2020 року по 30 грудня 2020 року вбачається, що 01 вересня 2020 року та 14 вересня 2020 року [PERSON] на користь позивача було перераховано кошти у загальному розмірі 1 050 гривень (а.с. 16), що спростовує твердження позивача про те, що відповідач лише сплачує визначену рішенням суду суму аліментів. Позивач просить суд стягнути з відповідача 3 000 гривень щомісячно, проте, у суду відсутні документи, що дають встановити розмір отримуваного відповідачем доходу. Абзацом 3 частини 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Тобто, закон встановлює умову, за наявності якої аліменти можуть бути присуджені у вказаному розмірі. При цьому, у суду відсутні фактичні дані, які дають об`єктивні підстави вважати, що у відповідача наявна можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів того, що у позивача або у відповідача на даний момент змінився матеріальний та сімейний стан, не надано. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Суд не приймає до уваги твердження позивача, що нею витрачається на комунальні послуги близько 2 000 гривень на місяць, оскільки комунальні послуги мають сплачувати їх споживачі - власники майна та особи, які користуються ними, у разі недостатності коштів на оплату комунальних послуг через низький розмір доходу, позивач не позбавлена права звернутися до органів соціального захисту для реалізації права на призначення субсидії. Крім того, до матеріалів справи [PERSON] не долучено доказів, які б доводили несення нею тягаря утримання майна. Щодо тверджень про витрати на ліки і розвиток здібностей дитини, позивач не позбавлена права звернутися до суду із самостійним позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, у разі їх наявності. Таким чином, як на відповідача, так і на позивача покладено рівний обов`язок щодо утримання малолітньої дитини. Об`єктивних причин, з яких позивач не може виконувати обов`язок щодо утримання доньки, нею зазначено не було. Розмір стягуваних з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів є гарантований законом мінімальний розмір. Доказів, що вказаний розмір може бути збільшено, суду надано не було, підстави, зазначені позивачем в позові не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням зазначених обставин, у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити у зв`язку із недоведеністю обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У відповідності до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed