Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка заповідала їй земельну ділянку. 29.08.2014 року вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було роз'яснено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки встановлений законом шестимісячний строк вона пропустила з поважних причин, так як після смерті матері вона отримала психологічну травму, крім того, вона юридично не обізнана, їй пояснили, що спадщину оформлюють після спливу 6 місяців, тому вона не поспішала вирішувати питання щодо спадщини. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позові. Представник Володимирівської сільської ради в судове засідання не з»явився, подавши заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне. [PERSON] померла [INFO] року у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 19 лютого 2014 року виконкомом Володимирівської сільської ради. Позивач є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], виданого 25.04.1975 року Володимирівською сільською радою Апостолівського району, та свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON], виданого 05.11.1994 року Заградівською сільською радою Високопільського району Херсонської області. Зі змісту заповіту від 23.04.2008 року вбачається, що [PERSON] заповіла належну йому земельну ділянку [PERSON] З листа державного нотаріуса від 29.08.2014 року встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] в зв'язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України). Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.24) суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ 03.03.2004 року № 20/5 (із змінами) передбачено можливість направлення спадкоємцем заяви про прийняття спадщини поштою (п.207). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач вперше звернулася із заявою про прийняття спадщини 29 серпня 2014 року, тобто через 6 місяців 13 днів з часу відкриття спадщини. Доказів, що свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, позивач не надала. Ч.1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем в порушення вимог ст. 10 ЦПК України не надано доказів на підтвердження позовних вимог. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки це суперечить закону.

Outcome: partial