overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом в якому просить розірвати шлюб укладений 10 лютого 1979 року, який вони зареєстрували у Палаці одруження м. Горлівки Донецької області, актовий запис №344, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з 2012 року з відповідачем разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть, неповнолітніх дітей не мають. Просить суд позовні вимоги задовольнити, спора про розподіл майна не мають. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак до суду надали заяву, в якій просили вимоги задовольнити, справу розглянути у їх відсутності, залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 10.02.1979 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Палаці одруження м. Горлівки Донецької області, актовий запис №344. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 30.12.2004 року, який був зареєстрований Слов'янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції , актовий запис №723, від цього шлюбу вони не мають дітей. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримує, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Просила залишити прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 30 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] Слов'янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції , актовий запис №723, зареєстровано шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки судом надавався сторонам строк для примирення, по закінченню якого сторони наполягають на розірванні шлюбу, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 15 листопада 1997 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісність характерів та відсутності взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин, проживають окремо, подальше сімейне життя та збереження сімї неможливе. Спору про розділ майна та місце проживання дітей немає. Позивач в судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-НО № 000845, виданого 15.11.1997 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадського стану Донецької області, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Остронос) 15.11.1997 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 998. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 204974 виданого 16.12.2000 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м. Маріуполя Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 183599 виданого 05.02.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 вересня 2007 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 2007 року, актовий запис № 1748 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісяця до її повноліття, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26 червня 2012 року, актовий запис № 39 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а/с 5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судовому засіданні 06.10.2015 позивач позов підтримала, відповідач заперечував проти його задоволення. Ухвалою суду від 06.10.2015 сторона надано строк для примирення 4 місяці. У судове засідання 05.02.2015 позивач, представник позивача, відповідач не з'явились, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином. У поданій через канцелярію суду до початку судового засідання письмовій заяві позивач просила позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу 05.02.2015 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 березня 1998 року (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки припинені, поновлювати які позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. На виконання вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд ухвалою від 06.10.2015 надавав сторонам строк для примирення, проте згоди щодо збереження сім'ї сторонами не досягнуто. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 06 грудня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як сторони не знайшли порозуміння у взаємовідносинах. Не проживають разом з 2012 року. Позивачка мешкає в будинку свого батька, а відповідач у власному. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони не ведуть спільний бюджет, спільне господарство, позивачка створила нову сімю, тому просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Остапенко». Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечує, прохає витрати, повязані зі сплатою судового збору, покласти порівну на обидві сторони. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 06 грудня 2003 року Успенівською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області, актовий запис № 08, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 097938 від 06 грудня 2003 року (а.с.5). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 007762 від 05 травня 2005 року (а.с.6). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо з 2012 року, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають, щоб судом їм був наданий строк для примирення. Спору майнового характеру на даний час між ними немає, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-21 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони мають 2-х спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Утримання та виховання дітей повністю лежить на позивачу та потребує коштів. Відповідач матеріальну допомогу на утримання своїх дітей взагалі не надає, тому позивач змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.17). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] з відповідачем [PERSON] почали зустрічатися з 2003 року, а згодом почали разом проживати. 29 березня 2004 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження сина серії І-ВЛ № 401376 від 20.03.2015 року, де в графі батько відповідач записаний батьком (а.с.6). 31 серпня 2013 року у сторін народився другий син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ВЛ № 401375 від 18.03.2015 року (а.с.7). 10 грудня 2013 року сторони по справі зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с.5). Діти проживають разом з матірю [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Петрівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 359 від 20.07.2015 року (а.с.8) і перебувають повністю на її утриманні. Відповідач по справі матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, таким чином ухиляючись від виконання своїх батьківських обовязків. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При поданні позову, позивач по справі зазначила, що бажає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку і до повноліття дітей. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання його рідних дітей в розмірі, зазначеному в позові, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

23 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 10 серпня 2002 року у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі (а.с.2), від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

23 липня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що з 14 серпня 1993 року перебуває у шлюбі з відповідачем по справі. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. \~У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав повністю та пояснив, що згодний надавати матеріальну допомогу на утримання сина у заявленому позивачкою \~розмірі. Дослідив \~докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.6) сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ФП №171087. Сторони по справі припинили сімейні стосунки і проживають на теперішній час окремо, а дитина проживає з позивачкою за адресою: вул.Набережна, 56, м.Снігурівка Миколаївської області. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але є працездатним і взмозі та згодний надавати сину матеріальну допомогу у заявленому позивачкою\~ розмірі. Суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved