Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

24.06.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що в грудні 2006 року вона розірвала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON], від шлюбу з яким має двоє дітей. З 03.11.2010р. вона почала проживати разом з відповідачем по справі [PERSON] однією сім'єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Спочатку вони проживали за адресою: [ADDRESS], згодом орендували будинок за адресою: [ADDRESS], а з жовтня 2011р. почали проживати в будинку за адресою: [ADDRESS]. Разом вони проводили час, мали спільний бюджет, разом робили покупки, мали спільних друзів, обладнували житло тощо. Факт їх спільного з Відповідачем проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу можуть підтвердити свідки, зокрема: [PERSON](троюрідна сестра Відповідача), [PERSON](її мати), [PERSON] (сусід Відповідача), [PERSON] (її подруга), [PERSON](голова квартального комітету), [PERSON] та [PERSON](сусіди Відповідача), [PERSON] та [PERSON] (сусіди, їх з Відповідачем друзі). Вони мають безліч спільних фотографій. З травня 2014 р. вони з Відповідачем розірвали стосунки та почали проживати окремо. Під час їх спільного проживання однією сім'єю, вони з Відповідачем за спільні кошти: 15.04.2011р. придбали холодильник LG модель(GА В 379РVСА серійний номер 011RАLL45568 вартістю 4500 грн. 00коп., що підтверджується гарантійним талоном від 15.04.2011р. 14.10.2011р. вони з Відповідачем за спільні кошти придбали пральну машину Іndesit модель IWSB 5085(СІS) серійний номер 109060026, що підтверджується гарантійним документом та фіскальним чеком від 14.10.2011 р. Бажаючи мати власне житло, 20.12.2011 р. вони з Відповідачем за спільні кошти придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій він розташований площею 0,0988 га, кадастровий номер 1413200000:14:017:0393, що підтверджується договорами купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 20.12.2014 р. Посилаючись на норми ст., ст.74, 70 Сімейного кодексу України та на ч.3 п.25 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. № 11 позивач просить суд(після уточнення а.с.152-153) встановити факт проживання однією сім'єю її ([PERSON]) та [PERSON] без реєстрації шлюбу з 03.11.2010 р. по 01.05.2014 р.; визнати право спільної сумісної власності її та [PERSON] на наступне майно: холодильник LG модель (GА В 379РVСА серійний номер 011RАLL45568; пральну машину Іndesit модель IWSB 5085(СІS) серійний номер 109060026; житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] площею 0,0988га, кадастровий номер 1413200000:14:017:0393. Поділити зазначене майно між нею( [PERSON]) та [PERSON] таким чином: визнати за нею право власності на пральну машину Іndesit модель IWSB 5085(СІS) серійний номер 109060026, вартістю 1202 грн. 28коп; 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], площею 0,0988 га, кадастровий номер 1413200000:14:017:0393.Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на холодильник LG модель(GА В 379РVСА серійний номер 011RАLL45568,вартістю 2194грн. 92коп.; 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], площею 0,0988га, кадастровий номер 1413200000:14:017:0393. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості її долі в розмірі 502 грн.32 коп. та судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 1158,03 грн. та витрат на проведення оцінки майна в розмірі 560грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні уточнених позовних вимог. Крім того, позивачка суду пояснила, що в спірному будинку вона зареєстрована не була, а зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Ця квартира належить їй та її матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності. На придбання спірного майна - холодильника, пральної машинки, будинку відповідач брав у банку споживчі кредити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з таких підстав. Як пояснив в судовому засіданні відповідач [PERSON], зі своєю першою дружиною [PERSON] шлюб він розірвав 11березня 2010 року і на утримання сина від першого шлюбу він виплачує аліменти в розмірі ? частини свого заробітку. З позивачкою [PERSON] вони познайомились в кінці 2010 року, познайомила їх [PERSON], деякий час вони зустрічались і приблизно 3-4 місяці( тобто з грудня 2010 року по березень 2011 року) підтримували інтимні відносини, жили разом на квартирі, що винаймали, хоча бюджети у них були різні і кожен розпоряджався своїми коштами на власний розсуд. Але відносини у них не склались, оскільки позивачка не хотіла займатись домашнім господарством , не готувала їсти, він сам все готував та купляв. Оскільки свого житла у нього не було, в жовтні 2011 року в банку він взяв кредит в сумі 88500 гривень та за кредитні кошти і свої заощадження в грудні 2011 року придбав житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] та земельні ділянку за вказаною адресою площею 988кв.м. для обслуговування будинку. На той час ніяких відносин з позивачкою він не підтримував і участі в придбанні будинку вона не приймала. Як не приймала і не приймає участі у виплату кредитних коштів. Пральну машинку та холодильник він також придбав за власні кошти в той час коли вже не підтримував відносин з позивачкою. Після придбання будинку, він власноруч зробив в ньому ремонт, провів воду. Восени 2012 року йому задзвонила позивачка і попросила тимчасово впустити її з дітьми в його будинок, так як свого житла в м. Красноармійську у неї немає, хоча має квартиру в [ADDRESS]. Він погодився і надав їй та дітям притулок, хоча між ними вже не було ніяких відносин. Йому відомо, що влітку минулого року, коли він знаходився на лікуванні, позивачка з дітьми їздила на море відпочивати, ніякого догляду чи допомоги йому не надавала. З лютого 2014 року він живе з іншою жінкою, просив позивачку залишити його житловий будинок, але позивачка відмовляється це робити. На цей час заборгованість за кредитним договором, який він брав для придбання будинку, складає майже 80000грн. і ніякої участі у виплаті кредитних коштів позивачка йому не надавала і не надає. З врахуванням викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні вимог позивачки, оскільки вважає, що спірне майно належить йому на праві особистої власності і придбане ним в той час, коли вони з позивачкою вже не підтримували сімейних відносин. Коли він брав кредит для придбання будинку, дозволу у позивачки ніхто не брав, що свідчить про відсутність сімейних відносин з позивачкою на той час. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 256 ч.1 п.5 ЦПК України передбачено, що суд може встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Іншими словами встановлення юридичного факту доцільне тільки в тому випадку, коли від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб . Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Прожи вання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України (надалі - СК) якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь- якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] знаходилась в юридичному шлюбі з [PERSON]. Шлюб було розірвано 19 грудня 2006 року.(а.с.156) Від цього шлюбу вона має двох дітей. Відповідач [PERSON] також знаходився в шлюбі з гр.[PERSON], шлюб розірвано 11 березня 2010 року. Свідоцтво про розірвання шлюбу видане 27 липня 2011 року (а.с.151). Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 грудня 2011 року та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель розміром 0,0988га за адресою: [ADDRESS] власником зазначеного майна є [PERSON] (а.с.11-19). Гарантійний талон на холодильник LG модель(серійний номер 011RАLL45568) від 15.04.2011 року та пральну машину Іndesit від 14.10.2011 року і чек на придбання зазначеної побутової техніки оформлені також на відповідача по справі [PERSON] (а.с.21,22). Із кредитного договору від 13.10.2011 року вбачається , що відповідач [PERSON] отримав в ПАТ «Альфа-банк», для власних потреб, кредитні кошти в сумі 88500 грн.(а.с.129), що підтвердив в судовому засіданні і сам відповідач. На цей час відповідач [PERSON] має заборгованість перед ПАТ «Альфа- Банк» за даним кредитним договором в розмірі 72910 грн. 49 коп. та витрати по сплаті третейського збору 400 грн., що підтверджується ухвалою Новоазовського районного суду міста Чернігова від 19 березня 2014 року (а.с.159). Жодного належного( письмового) доказу того, що позивачка [PERSON] разом з [PERSON] приймала участь у придбанні спірного майна суду не надано, письмової згоди на отримання кредитних коштів для придбання житлового будинку позивачка не давала, що, на думку суду, свідчить про відсутність на той час сімейних відносин між позивачкою та відповідачем. Судом приймається до уваги також та обставина, що в спірному будинку позивачка та її діти не зареєстровані, а зареєстровані за адресою: [ADDRESS](а.с.8). Надану суду позивачкою довідку від 17.07.2014 року за підписом квартальної кварталу №30 [PERSON] (а.с.132)., в якій зазначено, що позивачка [PERSON] спів мешкала з [PERSON] з жовтня 2011 року по квітень 2014 року, суд не може прийняти як доказ того, що сторони весь цей час знаходились в фактичних сімейних відносинах, оскільки, допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суд пояснила, що зазначену довідку вона писала зі слів самої позивачки, а які насправді були між сторонами відносини вона не знає. Їй відомо, що будинок по [ADDRESS] купив [PERSON] і спочатку він проживав там один, а позивачка поселилась там приблизно через півроку. Із пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що фактично сімейно-шлюбні відносини сторони підтримували з грудня 2010 року по березень 2011 року, після цього кожен став жити своїм життям, спільне господарство вони не вели, бюджети у них були різні і розпоряджались вони своїми коштами на власний розсуд. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю позивачки. В жовтні 2010 року донька та відповідач приїхала до неї в м.Першотравенськ і сказали, що будуть жити разом. Спочатку вони винаймали житло, а згодом переїхали в будинок по [ADDRESS], який, на її думку, вони купили для спільного проживання. За який кошт було придбано будинок їй не відомо, в бюджет дітей вона не вмішувалась. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона познайомила позивачку [PERSON], яка є її подругою, зі своїм троюрідним братом-відповідачем по справі [PERSON] в 2009 році. Спочатку вони спілкувались по телефону, а восени 2010 року вирішили жити разом як чоловік та жінка. Вона неодноразово приїздила до них в гості в м. Красноармійськ, разом зустрічали новий рік і, на її думку, все у них було добре. В лютому 2014 року відносини між сторонами погіршали, чому вона пояснити не може. Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає без реєстрації в [ADDRESS], зареєстрований в м. Слав»янську, Донецької області. Сторін знає близько 3-х років, спілкувався з ними, восени 2013 року разом відпочивали. На його думку, відносини між сторонами були нормальні. За майно пояснити нічого не може, хто купляв і за які кошти не знає, чи був у сторін спільний бюджет пояснити не може. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає відповідача [PERSON] близько 10 років, знає, що він жив по [ADDRESS]. Разів 2-3 заходив до нього в гості, але позивачку там не бачив, в сімейні відносини відповідача не вмішувався. Зі слів відповідача йому відомо, що той брав кредит для придбання будинку. Будинок [PERSON] придбав , коли працював на ШУ «Покровське». Свідок [PERSON] суду пояснила, що влітку минулого року познайомилась з відповідачем [PERSON], з лютого цього року стали проживати разом в м. Димитрів Донецької області. Про позивачку їх стало відомо 2 місяці тому, відповідач познайомив їх і сказав, що вона(позивачка) проживає в його будинку, який він купив за кредитні кошти. Також відповідач їй пояснив, що впустив позивачку в будинок проживати поки вона не знайде собі житло. Із наданих суду позивачкою додаткових доказів, зокрема фотографій та відеозапису вбачається, що деякий час сторони разом проводили час, але точна дата на фотографіях не зазначена і дані докази не можуть достовірно підтвердити факт сумісного проживання як чоловіка та жінки позивачки з відповідачем в період з листопада 2010 року по 01 травня 2014 року, наявність їх спільних прав та обов'язків як подружжя. Таким чином, аналізуючи всі докази по справі, надані позивачкою, суд прийшов до висновку, що позивачка [PERSON] не надала суду доказів того, що з 03.11.2010 року по 01.05.2014 року вона проживала однією сім'єю з [PERSON] як жінка та чоловік і що саме в цей час та за спільні кошти було придбане спірне майно, а тому її вимоги суд вважає необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити. Та обставина, що деякий час, а саме з листопада 2010 року по березень 2011 року( до придбання відповідачем спірного майна) сторони проживали разом і підтримували фактичні шлюбні відносини не є підставою для визнання майна спільною сумісною власністю, оскільки встановлення юридичного факту доцільне тільки в випадку, коли від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Outcome: dismissed