overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

23 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Трансформаторна, 6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.12.2015 р. о 17 год. 03 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.12.2015 р. о 17 год. 03 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ „ДСШМД ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, імпульсивна, висловлює маячні ідеї переслідування, впливу. Агресивна. Мислення розірване. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

23 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський р-н, ж/м [PERSON], 8/147. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.12.2015р. о 10 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.12.2015р. о 10 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, напружена, плаче. Настрій знижений. Іспитує слухові обмани сприйняття коментуючого характеру. Мислення уповільнене, ригідне. Мова декілька змазана. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний галюцинаторний розлад Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що шлюб з відповідачем [PERSON], був зареєстрований 18 вересня 2010 року, виконкомом Шевченківської селищної ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 9. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з' явилася, надала заяву, де підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву де визнає заявлені позовні вимоги в повному обсязі і тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 18 вересня 2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб виконкомом Шевченківської селищної ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 9. Одруження з відповідачем виявилось не вдалим. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2014 року. Відповідач та позивач мешкають окремо, спільне господарство не між сторонами не ведеться. З вини відповідача сумісне життя та збереження сім'ї стало неможливим, так як [PERSON] появляв до позивача неповагу, вчиняв сварки. Спору між подружжям з ким буде мешкати дитина немає, так як син буде мешкати з позивачем. Примирення між сторонами неможливе, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2010 року. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позивач вказує, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та втрату взаєморозуміння між подружжям, внаслідок чого протягом тривалого часу вони не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача [PERSON] боргу по кредитному договору у розмірі 19011 грн. 11 коп. та судових витрат: 1218,00 грн. по сплаті судового збору. В позовній заяві позивач зазначає, що кредитний договір з відповідачем [PERSON] було укладено 01 лютого 2011 року, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 5100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач скористався послугами банку, отримавши кошти, але не виконав взяті на себе зобовязання по сплаті коштів за користування кредитом. Станом на 30.11.2015 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 19011 грн. 11 коп., яка включає в себе борг : 2274 грн. 02 коп. заборгованість по кредиту, 12405 грн. 61 коп. заборгованість по відсоткам, 2950 грн. 00 коп. заборгованість з комісії та пені; 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина); 881 грн. 48 коп. штраф (процентна складова). В добровільному порядку борг вона не погашає, а тому банк змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з»явився, від нього надійшла заява в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та справу розглянути без участі їхнього представника. Відповідач, якому судова повістка надсилалася за останнім відомим місцем реєстрації, в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлена. Тому суд прийняв рішення про розгляд\~справи \~у її \~відсутність з ухваленням \~заочного рішення. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Укладення між сторонами спірного кредитного договору підтверджується матеріалами справи /а.с.7-33/. Позивач свої зобовязання виконав, шляхом надання кредиту в сумі 5100 гривень, а відповідач на момент розгляду справи в суді повністю борг банку не повернув, що підтверджується розрахунком станом на 30.11.2015 року /а.с.5-6/. Відповідно до вимог ст. 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися сторонами належним чином у встановлені строки. Зазначену норму закону відповідач не виконав. Пунктом 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту обґрунтовані. Відповідач ніяким чином не оспорює розрахунок заборгованості та сам позов. Суд вважає необхідним також задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, виходячи з того, що спір вирішений на його користь, а їх оплата підтверджується платіжними дорученнями /а.с.1, /.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 14 листопада 2008 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що подружнє життя не склалося , так як мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, на грунті сімейно-побутових проблем виникали сварки, що призвело до негативного ставлення один до одного та втрати почуття любові та поваги. Вказані обставини призвели до припинення у листопаді 2015 року шлюбних відносин. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Надав суду пояснення по те, що на примирення він не згоден, так як до цього вони намагалися з відповідачкою помиритися, мають різні погляди на подружнє життя, виховання сина, з приводу чого в сімї виникали сварки, які призвели до припинення шлюбних стосунків. Наразі вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки, що відповідає вимогам ст..224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 листопада 2008 року ( а.с.5). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження дитини від 07 грудня 2010 року ( а.с.10). У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини через діаметрально-протилежні характери, різні погляди на життя та сім*ю, з приводу чого в сім*ї виникали сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, сімейні стосунки не підтримують з листопада 2015 року. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 25 березня 2006 року він уклав шлюб з відповідачкою, від якого мають сина [PERSON], [INFO], котрий проживає з ним. Шлюбні відносини фактично припинені в лютому 2014 року, через те, що у них несумісних характер та погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Позивач у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, зазначивши що строк для примирення йому не потрібен. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, та зазначила що строк для примирення їй не потрібен. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 березня 2006 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбні відносини фактично припинені в лютому 2014 року, через те, що у них несумісних характер та погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Приймаючи до уваги визнання позовних вимог з боку відповідача та відсутність бажання сторін на примирення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-БК № 322626 (а.с.7). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню сина [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 10 грудня 2011 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 299. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з березня 2015 року, тому через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Після розірвання шлюбу просить суд залишити прізвище - [PERSON]. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 10 грудня 2011 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №299, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін - «[PERSON]». На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 26 квітня 2006 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 71. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені близько двох років тому через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 23 січня 2015 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №710, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved