Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~22 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] Ясіна про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 22 червня 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Ясіном. У цьому шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з 2014 року з відповідачем були припинені шлюбні стосунки і за рішенням Нововолинського міського суду від 18 травня 2018 року шлюб між ними розірвано. Дитина залишилася проживати разом із нею за адресою: 5 мікрорайон, буд.17, кв.20, м. Нововолинськ, Волинська область. Відповідач надає матеріальну допомогу, однак вона є нерегулярною. Зазначає, що з 20 грудня 2017 року вона перебуває на обліку в Нововолинській міській філії Волинського обласного центру зайнятості як безробітна, розмір соціальної виплати складає 544 грн. на місяць, з огляду на це вона не в змозі забезпечувати сина усім необхідним. Також, вказує, що відповідач офіційно не працює, однак є працездатним, здоровим, отримує дохід і оскільки нарівні з нею повинен нести витрати по утриманню сина, тому просить сплачувати аліменти в її користь на утримання [PERSON] в розмірі по 3000 грн. щомісячно, з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили його задоволити. Адвокат [PERSON] зазначила що доходу її довірителя недостатньо для повноцінного утримання дитини. На даний час вона є безробітною, дитина хворіє бронхіальною астмою, обструктивним бронхітом, атонічним дерматитом і оскільки відповідач не працює, не має офіційного доходу та з огляду на наданий розрахунок понесених фактичних витрат, вважає, що достатнім та необхідним буде стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], в розмірі саме 3000 грн. щомісячно, з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду відзив, в якому зазначив, що регулярно надає позивачу матеріальну допомогу на утримання їх спільного сина, будучи при цьому громадянином республіки Туреччини та не маючи відповідного дозволу на працевлаштування в Україні. Через отриману травму спини з 2011 року він офіційно не працює, на його утриманні перебувають двоє батьків, жодного рухомого чи нерухомого майна він не має. З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що дитина має хронічні хвороби, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в сумі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.45-46). \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення позивача її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підставний і підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У судовому засіданні встановлено, що сторони у справі з 22 червня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.2). У шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матірю позивачем [PERSON] (а.с.4). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку виконує обов'язки по утриманню свого сина [PERSON], однак сторони не досягли згоди щодо матеріального забезпечення їх спільної дитини і беручи до уваги те, що відповідач є здоровим, працездатним, не працює, має мінливий дохід і жодних доказів на підтвердження його хвороби та перебування на його утриманні батьків не надав, а також те, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків, при цьому позивач є безробітною, отримує дохід виключно у допомоги по безробіттю (а.с.5), а дитина [PERSON] хворіє бронхіальною астмою, розладами біліарного тракту, обструктивним бронхітом, атонічним дерматитом (а.с.6-9, 34, 40-41, 70, 72, 76, 77,79), потребує постійного медикаментозного лікування (а.с. 35-39, 43, 71, 73, 78, 80), тому суд визначає до стягнення з [PERSON] Ясіна в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитини такого віку з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] Ясіна в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved