Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернулася з позовом до суду в якому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму щомісячно на утримання спільної дитини [PERSON], що продовжує навчання, починаючи з 21 червня 2017 року і до закінчення її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, а також додаткові витрати на оплату навчання спільної доньки та її проживання в гуртожитку. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що 09.08.1997 року вона з відповідачем уклала шлюб. Від цього шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. З 2012 року фактичні шлюбні відносини між нею та її чоловіком припинилися. Він не проживає і не спілкується ні з нею, ні з їхньою спільною донькою, не надає матеріальної допомоги та не сплачує рахунки. Донька навчається у Київському університеті права Національної академії наук України на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу щоб самостійно оплачувати навчання, також вона проживає в гуртожитку, вартість якого 850 грн. в місяць. Добровільно надавати матеріальну допомогу донці, яка продовжує навчання, відповідач відмовляється. Тому позивач вимушена звернутися до суду із заявою про примусове стягнення з відповідача аліментів. В судове засідання позивач не з'явилася; звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а клопотань чи заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, 23.08.2017 року Іванківським районним судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на оплату навчання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 09.08.1997 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (після укладення шлюбу прізвище змінено на «[PERSON]»). [INFO] в них народилася спільна донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої [NUMBER] виданого Іванківським відділом реєстрації актів громадянського стану Київської області. Згідно довідки Київського університету права Національної академії наук України, [PERSON] є студенткою ІІ-го курсу денної форми навчання факультету правознавства та міжнародних відносин за спеціальністю «Міжнародне право» та закінчує навчання в червні 2019 року. Відповідно до Договору про надання освітньої послуги № 128-МПд/15 від 15.08.2015 року, вартість її навчання становить 69 200 грн. за весь період навчання, тобто 17 300 грн. за один рік. Також, відповідно до наданих квитанцій [PERSON] проживає в гуртожитку за який сплачує 850 грн. щомісячно. Відповідно до статей 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд, з врахуванням встановлених обставин, а також те, що [PERSON] є повнолітньою та потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням в університеті, а відповідач має можливість надавати утримання повнолітній дитині, однак, у добровільному порядку такої допомоги не надає, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів, в розмірі 1/2 від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до закінчення її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що розмір аліментів не може бути нижчим за встановлений законодавством мінімум, суд вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] на час навчання або до досягнення нею 23-річного віку у розмірі 842 грн. (50% прожиткового мінімуму для працездатної особи). Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнень за один місяць. Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат, пов'язаних з оплатою навчання та проживання в гуртожитку їхньої повнолітньої доньки, то суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, що визначено у Постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині додаткових витрат на період навчання є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial