Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

24.04.2018 відкрито провадження у справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17.02.2017 близько 21 год. 40 хв. на вул. Армійській на перехресті вул. Лабаторіна та пр. Юріївський в м. Охтирка сталася ДТП, в якій зіткнулися два автомобіля: ВАЗ 21102 ЗНГ, державний номерний знак [NUMBER], яким керував позивач та автомобіль Hyunday IX35, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП водії обох автомобілів та їх пасажири отримали тілесні ушкодження. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2017 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні протягом місяця, після стаціонарного лікування перебував вдома на реабілітації. Протягом тривалого часу з моменту ДТП позивачу довелося лікуватися та самостійно відшкодовувати для цього значні грошові кошти. На лікування позивач витратив грошові кошти в сумі 3791 грн та 400 грн за евакуацію автомобіля, тобто загальна сума матеріальної шкоди завданої позивачу в результаті ДТП становить 4191 грн. Відповідно до епікризу № 2495, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Охтирського ЦРЛ з 12.03.2018 по 15.03.2018 та було зазначено, що патологічних змін не виявлено, стан після уламкового перелому лицьового черепу справа. 13.03.2018 позивач пройшов повторне обстеження за направленням військкомату та було виявлено ознаки дисфункції неспецифічних серединних структур мозку. За результатами медичного обстеження позивач визнаний непридатним для військової служби в мирний час, обмежено придатним в воєнний час та переданий на облік військовозобовязаних. Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди стан здоровя позивача погіршився та він є не придатним для військової служби, що значно обмежує вибір професії та місця роботи. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди були порушені нормальні життєві звязки, позивач і тепер має життєві незручності, переніс великі душевні страждання, негативні емоції і моральні переживання, були порушені актуальні життєві плани та реалізація життєвих перспектив, позивач втратив можливість стати військовослужбовцем за контрактом в результаті отриманих пошкоджень. Тому порушує питання про стягнення з відповідача на свою користь матеріальної шкоди в розмірі 4191 гривень, моральної шкоди, яку він оцінює у 150 000 гривень та судових витрат. 18.05.2018 від [PERSON] «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ» надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив про безпідставність позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 150 000 гривень, виходячи з того, що відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП, повинна здійснювати страхова компанія, а в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої особою шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Крім того, позивачем не надано належних доказів завдання моральної шкоди, не зазначено в чому саме полягають його моральні страждання, не надано обґрунтування розміру моральної шкоди. 16.08.2018 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області по даній справі призначено судову психологічну експертизу за клопотанням позивача, яка залишилася без виконання, в звязку з не проведенням оплати та не наданням додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, які узгоджуються з вимогами, викладеними у позові, підтримав їх в повному обсязі та наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ» в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 150 000 гривень. Представник відповідача СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та [PERSON], будучи належно повідомленим про розгляд справи, до судового засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд, проаналізувавши наявні матеріали, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Судом встановлено, що 17.02.2017 близько 21 год. 40 хв. на перехресті нерівнозначних доріг вул. Армійської та вул. Єлизавети Пелихової м. Охтирки Сумської області [PERSON], керуючи належним [PERSON] «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ» автомобілем Hyunday IX35, державний номерний знак [NUMBER] порушив вимог п.16.11 ПДР України, а саме: виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 21102 ЗНГ, державний номерний знак [NUMBER], що наближався до перехрестя по головній дорозі, під керуванням [PERSON], внаслідок чого допустив зіткнення з зазначеним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водії обох автомобілів та їх пасажири отримали тілесні ушкодження Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами. Разом з тим. з [PERSON] стягнуто 4947,84 гривень на користь управління фінансів Охтирської міської ради в рахунок відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] (а.с.3-5). Автомобіль Hyunday IX35, державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ», з яким [PERSON], на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 17.02.2017 перебував у трудових відносинах та виконував свої трудові обовязки. Висновком експерта № 255 від 29.05.2017 за наслідками проведення судово-медичної експертизи [PERSON] встановлено отримання останнім тілесних ушкоджень у виді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, перелому кісток лицьового черепу зліва, посттравматичного гемосинусу верхньощелепних пазух справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого (більше 21 дня) розладу здоровя. Згідно ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду. В обґрунтування своїх вимог, позивач надав копію епікризу № 2495, відповідно до якого [PERSON] з 12.03.2018 по 15.03.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» з діагнозом: наслідки після перенесеної тяжкої ЧМТ, забою речовини головного мозку 17.02.2017 (а.с.10). Крім того, в підтвердження своїх вимог надав копію рентгенівської компютерної томографії, відповідно до якої 13.03.2018 [PERSON] проходив рентгенівську компютерну томографію голови (а.с.11). Відповідно до полісу № АК/2436346 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальник [PERSON] «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ» застрахував цивільно-правову відповідальність забезпеченого транспортного засобу марки Hyunday IX35, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.13). Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За наявності вини всіх осіб, діяльності яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються, зокрема, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілими відповідно до цього Закону є юридичні та фізичні особи, життю, здоровю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю та майну постраждалої особи. Згідно ст.ст. 28, 29 зазначеного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоровя, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно положень ст. 34 цього Закону страховик зобовязаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Разом з тим, позивачем не надано доказів звернення до СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за полісом №АК/2436346, діючий на момент ДТП та наслідків його розгляду. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач свої\~вимоги про\~відшкодування витрат\~на лікування\~мотивував перебуванням на стаціонарному лікуванні після дорожньо-транспортної пригоди та в подальшому перебуванням на лікуванні в Охтирській ЦРЛ в період часу з 12.03.2018 по 15.03.2018, відповідно до епікризу №2495. В підтвердження понесених витрат, ним надано чеки на придбання лікарських засобів в аптеках, які датовані 2017 роком, а також квитанцію № 9 за евакуацію автомобіля, в якій зазначено число «18» (а.с.6-9). Однак, зазначені квитанції та чек не відповідають критерію належності, оскільки не підтверджують факту понесених витрат саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, позивачем не надано належних доказів про призначення йому придбаних відповідно до квитанцій препаратів для лікування ушкодження здоровя, спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а з квитанції за послуги евакуатора неможливо встановити дату та час евакуації автомобіля, що ставить під сумнів надання послуг евакуатора саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди. Щодо заявлених вимог стягнення моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. [PERSON] під час скоєння ДТП працював водієм у [PERSON] «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ» на автомобілі Hyunday IX35, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ». Таким чином, виходячи з того, що в результаті винних дій працівника [PERSON] «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ», під час виконання останнім службових обовязків, було порушено Правила дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого позивачу була завдана моральна шкода, яка повинна бути відшкодована [PERSON] «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ», як власника джерела підвищеної небезпеки, суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту спричинення йому моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болю та погіршенні стану здоровя. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоровя, у звязку із чим він перебував на стаціонарному лікуванні з 21.02.2017 по 10.03.2017, що вбачається із вироку суду. Отже, моральна шкода виявилась у душевних та психологічних стражданнях та переживаннях позивача у звязку із ушкодженням здоровя. Через перебування на стаціонарному лікуванні був порушений нормальний життєвий уклад позивача. При визначенні\~розміру грошового\~відшкодування моральної\~шкоди,\~суд враховує\~глибину і\~тривалість моральних\~страждань позивача,\~які він\~зазнав \~внаслідок отриманих\~тілесних ушкоджень,\~які за\~своїм ступенем\~тяжкості характеризувались\~як середньої\~тяжкості тілесні\~ушкодження за\~ознакою довготривалого\~розладу здоровя.\~Також,\~судом враховано\~факт вимушених\~змін у\~житті позивача,\~тяжкість зусиль,\~які необхідні\~для відновлення\~морального стану. На підставі наведеного, беручи до уваги характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.02.2017, та інших обставин, зокрема, - характеру і тривалості страждань позивача, вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідача [PERSON] «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ» на користь позивача 15000 грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості і є співмірним грошовим еквівалентом понесених моральних страждань. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в разі часткового задоволення позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial