Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

22 липня 2020 року до Обухівського районного суду звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування заявленого позову зазначив, що 20 грудня 1983 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований Обухівським відділом РАЦС, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , від якого вони мають двох повнолітніх дітей. Протягом останніх семи років відносини з відповідачем погіршувались, відповідач поводить себе зверхньо, здійснює на нього психологічний тиск, сімейний спільний бюджет відсутній, шлюб має формальний характер, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. 29.09.2020 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. 23.12.2020 року винесено ухвалу про зупинення провадження у справі до закінчення строку на примирення визначеного судом. Розгляд справи у відкритому судовому засіданні призначено на 25.01.2021 року на 16 год. 30 хв. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Судові витрати просив залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про поважність причин неявки суду не повідомила, хоч про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 грудня 1983 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований Обухівським відділом РАЦС, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). За час наданий судом сторонам на примирення, сторони не примирилися. Із позову та заяви позивача, поданих на адресу суду, встановлено, що подальше спільне проживання між ними є неможливим. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи заяву позивача судові витрати слід залишити за позивачем. Враховуючи відсутність заяви відповідача її прізвище слід залишити без змін.

Outcome: approved