overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

22 січня 2015 року прокурор Білопільського району в інтересах Сергіївської сільської ради звернувся до суду із заявою про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], відумерлою. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю останній належала земельна ділянка площею 4,4600 га. [INFO] [PERSON] померла, але ніхто зі спадкоємців спадщину не прийняв. У судовому засіданні прокурор Глущенко Г.О. заяву підтримала в повному обсязі. Представник Сергіївської сільської ради у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 10). Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №029777 на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Сергіївської сільської Ради народних депутатів від 28 квітня 1999 року було передано в приватну власність земельну ділянку площею 4,4600 га, розташовану на території Сергіївської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 5). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 4). Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17 січня 2015 року №39382308 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а. с. 2). У відповідності з довідкою Сергіївської сільської ради від 13 січня 2015 року №17 заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом не засвідчувався, спадкоємці останньої за документами для переоформлення спадщини не зверталися (а. с. 3). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що після смерті [PERSON] пройшло більше десяти років, спадщина після її смерті й до даного часу ніким не прийнята, тому суд вважає за необхідне визнати спадщину, яка відкрилася після смерті останньої відумерлою. На підставі викладеного, відповідно до ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

22 січня 2015 року прокурор Білопільського району звернувся до суду з заявою в інтересах Ворожбянської міської ради про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,20 га на території Ворожбянської міської ради Білопільського району. На момент звернення до суду з вказаною заявою спадщину ніхто не прийняв, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса також ніхто не звертався. В судовому засіданні прокурор Федоренко Ю.І. заяву підтримала, просила спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], визнати відумерлою. Представник Ворожбянської міської ради в судове засідання не з'явився, міський голова Дружченко А.В. направив до суду листа, яким просить справу розглянути без участі їх представника, заяву прокурора підтримують. Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть №115 від [INFO] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,20 га, яка розташована на території Ворожбянської міської ради, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 № 735474 від 30 вересня 2002 року. Вказаний державний акт на землю був виготовлений після смерті [PERSON] на підставі рішення ІІ сесії 24 скликання Ворожбянської міської ради від 26 червня 2002 року, а тому нею і не був отриманий. Крім того, в державному акті прізвище [PERSON] записане як [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки Ворожбянської міської ради №71 від 21 січня 2015 року [PERSON] постійно і до дня смерті проживала в м. Ворожба Білопільського району Сумської області. За життя [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай) на право на земельну частку (пай) розміром 4,1968 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на території Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені померлої виконкомом Ворожбянської міської ради не посвідчувався. Спадкоємці померлої [PERSON] з питань оформлення спадщини до виконавчого комітету сільської ради не звертались. Виконавчий комітет інформацією про спадкоємців не володіє (а.с. 3). Згідно витягу зі Спадкового реєстру, наданого Білопільською державною нотаріальною конторою, інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня (а.с.2). Згідно ст. 1277 ЦК України в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] пройшло майже 17 років, спадщина після її смерті до даного часу ніким не прийнята, а тому суд вважає за необхідне визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] на земельну ділянку розміром 4,1967 га, відумерлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

22 січня 2015 року прокурор Білопільського району звернувся до суду з заявою в інтересах Сергіївської сільської ради про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,4700 га на території Сергіївської сільської ради Білопільського району. На момент звернення до суду з вказаною заявою спадщину ніхто не прийняв, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса також ніхто не звертався. В судовому засіданні прокурор Федоренко Ю.І. заяву підтримала, просила спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], визнати відумерлою. Представник Сергіївської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова Прокопенко Т.І. направила до суду листа, яким просить справу розглянути без участі їх представника, заяву прокурора підтримують. Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть №10 від [INFO] (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,4700 га, яка розташована на території Сергіївської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-СМ № 029755 від 17 травня 1999 року. Вказаний державний акт на землю був виготовлений після смерті [PERSON] на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Сергіївської сільської ради від 28 квітня 1999 року, а тому нею і не був отриманий (а.с.5). Згідно довідки Сергіївської сільської ради №15 від 13 січня 2015 року [PERSON] постійно і до дня смерті проживала в с. Сергіївка Білопільського району Сумської області. За життя [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії ІІ СМ №029775 на право на земельну частку (пай) розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на території Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені померлої виконкомом Сергіївської сільської ради не посвідчувався. Спадкоємці померлої [PERSON] за довідками для оформлення спадщини до виконавчого комітету сільської ради не звертались. Виконавчий комітет інформацією про спадкоємців не володіє (а.с. 3). Згідно витягу зі Спадкового реєстру, наданого Білопільською державною нотаріальною конторою, інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня (а.с.2). Згідно ст. 1277 ЦК України в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] пройшло більше 17 років, спадщина після її смерті до даного часу ніким не прийнята, а тому суд вважає за необхідне визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 4,4700 га, відумерлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

22 січня 2015 року Стрийським міськрайонний суд Львівської області в складі судді Гулкевича О.В., було задоволено позов [PERSON] до Дулібської сільської ради, Управління Держземагенства у Стрийському районі Львівської області, Стрийського районного виробничого відділу Львівської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Позивач [PERSON], звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки при прийнятті рішення судом не було вирішено питання про стягнення на користь позивача з відповідачів судового збору в розмірі 243,60 грн., та вартості проведення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 1500 грн. з Стрийського районного відділу Державного земельного кадастру. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча були належним чином судом повідомлені про час та місце розгляду питання щодо винесення додаткового рішення, однак представник позивача [PERSON], подав до суду заяву згідно якої просить розгляд заяви проводити за його відсутності, заяву задоволити та виключити з числа відповідачів в частині стягнення судового збору - Управління держгеокадастру у Стрийському районі. Відповідно до ст.. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи №456/4498/14-ц, суд приходить до висновку ухвалити додаткове рішення. Згідно ст. 220 ч. 1 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Отже неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином судом повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи те, що в рішенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 січня 2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дулібської сільської ради, Управління Держземагенства у Стрийському районі Львівської області, Стрийського районного виробничого відділу Львівської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, не вирішено питання щодо стягнення судового збору та витрат пов?язаних з проведенням експертного будівельно-технічного дослідження, і дана позовна вимога обговорювалася сторонами по справі, надавалися пояснення однак, в резолютивній частині рішенні суду від 22.01.2015р. результат розгляду даної позовної вимоги не вирішено, а тому заяву слід задоволити та доповнити рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

22 січня 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 28 липня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (далі - ВДРАЦС РС Куйбишевського РУЮ), актовий запис № 33. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відповідач переїхав на постійне місце проживання до своїх батьків в с. Гоголівка Куйбишевського району Запорізької області. Сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримуються. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, залишити їй прізвище, яке вона набула при державній реєстрації шлюбу, а саме - «[PERSON]».. Позивачка до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч.2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 28 липня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у ВДРАЦС РС Куйбишевського РУЮ, актовий запис № 33, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 28 липня 2012 року ВДРАЦС РС Куйбишевського РУЮ (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 18 січня 2013 року ВДРАЦС РС Куйбишевського РУЮ (а.с. 4). Шлюбні відносини сторін припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю, між сторонами не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Питання щодо розподілу судових витрат у сторін не виникає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

22 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 07 лютого 2014 року він уклав шлюб з відповідачем, який було зареєстровано в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Через різність характерів, виховання, поглядів та бачення сімейного життя, між ними стали виникати конфлікти, непорозуміння. Через такі взаємовідносини, вони з відповідачем повністю втратили позитивні почуття один до одного, почуття поваги та любові, зникло бажання зберігати сім'ю, змінилися життєві цінності кожного з них. З грудня 2014 року вони почали проживати окремо. Вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім'ї між ними є неможливим. Їхній шлюб носить лише формальний характер, тому строк для примирення просить не надавати. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 07 лютого 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №2. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 лютого 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №2 ( а.с. 18 ). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, з грудня 2014 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України « Про судовий збір » позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач не просив судові витрати стягувати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

22 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, вказуючи, що 23 серпня 2004 року померла його баба, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, серії І-АМ № 247321, актовий запис № 74. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серії ВН № 57. На час відкриття спадщини [PERSON] з нею постійно проживала в одному житловому будинку її дочка, а його мати, [PERSON]. Після смерті спадкодавця вона прийняла спадщину, фактично використовувала спадкове майно для його цільового призначення. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини [PERSON] не заявила про свою відмову від спадщини, а отже, згідно з ч. 3 ст. 1286 ЦК України вона, як спадкоємниця вважається такою, що прийняла спадщину. Однак у визначений законом строк не зареєструвала своє право власності в органах державної реєстрації. 01 листопада 2012 року його мати, [PERSON] померла. Після її смерті за його зверненням до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину йому було роз'яснено, що відповідно до п. 211 «Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка відповідного органу місцевого самоврядування, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця, або в будинковій книзі, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Такі документи в нього на даний час відсутні. А тому зараз, з огляду на викладене він вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання його матері, [PERSON] зі [PERSON] з метою оформлення та видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Заявник в судове засідання не зявився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити (а.с. 14). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте голова Вендичанська селищна рада [PERSON] повідомив суд листом, що не має можливості зявитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення заяви (а.с. 13). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, іншого порядку встановлення даного факту законом не передбачено то його необхідно встановити на підставі ч.2 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

22 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 05 листопада 2011 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини припинено з січня 2015 року, з цього часу спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтресам та інтересам дитини. Зазначає, що син залишиться проживати з нею. Тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте у шлюбі. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати. До проведення судового засідання відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]

Outcome: approved