Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

22. 01. 2015 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, про скасування арешту нерухомого майна. Позовні вимоги мотивовано тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на сьогоднішній день має перешкоди у здійсненні права продажу предмета іпотеки з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем, оскільки [PERSON] ВДВС ММУЮ на предмет іпотеки накладено арешт. До судового засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом подання оголошення в газету «Рідне Прибужжя», редакції № 38 від 17 вересня 2015 року. Відповідач [PERSON] ВДВС ММУЮ до судового засідання не зявився, суду надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKIPG104040041. Відповідно до умов договору, банк зобовязувався надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 52965.00 (Долар США)строком до 20.08.2037 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором, ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки від 21.08.2007 року. Згідно цього договору, [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 46,3 кв. м., житловою площею 27,3 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS]. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 11.05.2012 було звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 46,3 кв. м., житловою площею 27,3 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS]., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки позивачем. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» набуло право самостійно реалізувати предмет застави шляхом його продажу шляхом укладання договору купівлі-продажу з третьою особою покупцем та відповідно приймає заходи по реалізації даного предмета іпотеки. Проте, на сьогоднішній день ПАТ КБ «ПриватБанк» має перешкоди у здійсненні права продажу предмета іпотеки з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем, оскільки [PERSON] ВДВС ММУЮ 22.10.2010р. було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно [PERSON], та оголошено заборону на його відчуження, зокрема, на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 46,3 кв. м., житловою площею 27,3 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Отже, накласти арешт на предмет іпотеки державний виконавець мав би право лише для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору №NKIPG104040041 від 21.08.2007 року, забезпечених іпотекою. Таким чином, [PERSON] ВДВС ММУЮ арешт було накладено для задоволення вимог, не забезпечених іпотекою. Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернене у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. В даному випадку, право на заставу у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 21.08.2007 року, в той час як арешти накладалися ВДВС у 2009р. та у 2012р., тобто пізніше, ніж спірне майно було передано в іпотеку банку. Заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за вимогою, забезпеченою заставою, складає 54\~931,13 дол. США, що значно перевищує вартість предмета іпотеки, яка на дату укладання договору складала 249\~975 грн. Отже відділ державної виконавчої служби не мав правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved