Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

22.05.2017р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 23\~571грн.28коп. (а.с. № 3 - 4). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17.04.2013р. о 13 годині на перехресті вул. Шевченко та вул. Жуковського в м. Дніпропетровську сталася дорожньо транспортна пригода внаслідок порушень правил дорожнього руху громадянином [PERSON], який керував транспортним засобом БМВ, державний номер [NUMBER], який здійснив зіткнення з автомобілем КІА \~Серато, державний номер [NUMBER], спричинивши пошкодження даному автомобілю. На момент скоєння ДТП \~[PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. \~[PERSON] [PERSON] підтверджується постановою \~Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2013р. В результаті ДТП автомобіль [NUMBER] спричинено матеріальні збитки власнику автомобіля, розмір яких становить 24\~ 987 грн. 56 коп. з урахуванням втрати товарної вартості. \~10.09.2013р. позивач звернувся до МТСБУ з письмовою заявою про \~виплату страхового відшкодування та надав всі документи, однак йому було відмовлено у виплаті \~страхового відшкодування. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2014р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області та ухвалою ВССУ, стягнуто з [PERSON] \~на користь \~[PERSON]\~ 2\~045 грн. 44 коп. \~збитки у вигляді втрати \~товарної вартості пошкодженого автомобіля, \~500 грн. моральної шкоди та \~243 грн. 60 коп. сплачених судових витрат. Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] вартість спричинених матеріальних збитків у розмірі 22\~942грн.12коп. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 600 грн. Позивач в судове засідання 17.10.2017р. не зявився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав викладених в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Також просив розглянути справу без його участі та без фіксування судового процесу технічними засобами, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі (а.с. № 43). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 24.07.2017р. та 17.10.2017р. повторно не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлявся належним чином за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 14.04.2017р. та адресою, зазначеною позивачем, як адреса для листування відповідача (а.с. № 3, 31). До суду повертаються конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 35-41). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197, 224-226 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17.04.2013р. о 13 годині на перехресті вул. Шевченко та вул. Жуковського в м. Дніпропетровську сталася дорожньо транспортна пригода внаслідок порушень правил дорожнього руху громадянином [PERSON], який керував транспортним засобом БМВ, державний номер [NUMBER], який здійснив зіткнення з автомобілем КІА \~Серато, державний номер [NUMBER], спричинивши пошкодження даному автомобілю. На момент скоєння ДТП \~[PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2013р. у справі №203/2962/13, [PERSON] було визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на один рік. (а.с. № 6). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2014р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області та ухвалою ВССУ, стягнуто з [PERSON] \~на користь \~[PERSON]\~ 2\~045 грн. 44 коп. \~збитки у вигляді втрати \~товарної вартості пошкодженого автомобіля, \~500 грн. моральної шкоди та \~243 грн. 60 коп. сплачених судових витрат (а.с. № 8-13). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку № 1269 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу, складеного експертом автотоварознавцем [PERSON] від 07.05.2013р., розмір матеріального збитку пошкодженого автомобіля марки «КІА \~Серато», державний номерний знак [NUMBER], становить 22\~942,12 грн. без урахування втрати товарної вартості автомобіля. (а.с. № 16-26). Згідно квитанції № 1269 від 25.04.2013р. вартість проведення вказаного експертного дослідження складає 600 грн., яка була сплачена позивачем (а.с. № 14). Завдана шкода особисто винуватцем ДТП, потерпілому, відшкодована не була. 10.09.2013р. позивач звернувся до МТСБУ з письмовою заявою про \~виплату страхового відшкодування та надав всі документи, однак йому було відмовлено у виплаті \~страхового відшкодування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги висновок № 1269 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу, складеного експертом автотоварознавцем [PERSON] від 07.05.2013р., проведений у відповідності до чинного законодавства (а.с. № 16-26). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «КІА \~Серато», державний номерний знак [NUMBER] позивачу не була виплачена в повному обсязі. Оскільки внаслідок протиправної поведінки водія [PERSON] та скоєння ним ДТП позивач зазнав матеріальний збиток у розмірі 22\~942грн.12коп. та витрати понесені позивачем на проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 600 грн., тому суд вважає, що матеріальна шкода, завдана позивачеві, підлягає відшкодуванню та на його користь з відповідача підлягає стягненню 22\~942грн.12коп. та 600 грн. витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією від 28.04.2017р. (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved