Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

22 липня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною позовною заявою до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 17 жовтня 2003 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу садового будинку [ADDRESS]. Ця угода була зареєстрована Південною Товарною Біржею за № 01273. Обидві сторони виконали всі умови договору - відповідач передав їй у власність зазначене вище нерухоме майно, а вона його прийняла та сплатила ціну, обумовлену договором. У теперішній час вона не може розпорядитися зазначеним нерухомим майном, оскільки нотаріуси вимагають від неї нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу, а зазначений вище договір вважають недійсним. Та обставина, що вона зареєструвала за собою право власності на придбане майно, у теперішній час унеможливлює нотаріальне посвідчення спірного договору. Посилаючись на викладене, просила визнати дійсним зазначений договір купівлі-продажу. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, представник позивачки та відповідач надали заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності. Представник позивачки, крім цього, вказав, що повністю підтримує заявлені вимоги; відповідач зазначив, що повністю визнає позов. Третя особа - Південна Товарна Біржа про причини неявки свого представника суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. 17 жовтня 2003 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу садового будинку [ADDRESS], який зареєстровано Південною Товарною Біржею за № 01273, що підтверджується копією цього письмового договору. Під час укладення угоди сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов цього договору та виконали всі взаємні зобов'язання, а саме відповідач передав у власність позивачці продане нерухоме майно, а остання його прийняла та сплатила вартість цього майна, обумовлену договором, що також підтверджується зазначеною вище копією договору. 29 жовтня 2003 року за [PERSON] на підставі вказаного договору Миколаївськім міжміським бюро технічної інвентаризації в особі його Очаківської міської філії зареєстроване право власності на садовий будинок будинку [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1853069 від 29 жовтня 2003 року. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року №1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту від 14 червня 1994 року № 18/5, яка діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом на будівлю міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст. 227 ЦК України (1963 р.), згідно якій договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 серпня 2014 року № 25861297 щодо об'єкта нерухомого майна, на час укладення угоди садовий будинок під забороною або арештом не перебував. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що на час укладання угоди мала місце суперечність законодавства, та приймаючи до уваги той факт, що підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, сторони після набуття прав на нерухоме майно, в повному обсязі не можуть користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, це є підставою для визнання угоди дійсною. Таким чином, позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved