Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

23.12.2014 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] про стягнення коштів у сумі 217723,18 грн та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № 77707С98 від 26.12.2007 року, укладеного між АТ «Укрексімбанк», та [PERSON], остання отримала кредит у сумі 229000,00 гривень шляхом видачі готівкових коштів через касу банку з кінцевою датою погашення 15.12.2022 року. Кредитні кошти [PERSON] отримала, а свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, в наслідок чого, з урахуванням рішення Волноваського районного суду від 07.10.2011 року, станом на 30.11.2014 року утворилась заборгованість у сумі 212461,14 грн, яка складається з 137668,90 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками за період з 01.09.2011 по 30.11.2014 року, 41317,79 гривень пені за прострочену заборгованість за кредитом за період з 01.12.2013 року по 30.11.2014 року, 38736,49 гривень пені за прострочені відсотки за період з 01.12.2013 року по 30.11.2014 року , яку просить стягнути з відповідача в повному обсязі та судові витрати. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника, не заперечуючи проти винесення заочного рішення по справі. (а.с. 34). Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином (а.с.32,37), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відстеплення права вимоги). Як вбачається з договору № 77707С98 від 26.12.2007 року, укладеного між АТ «Укрексімбанк», та [PERSON], відповідач отримала кредитні кошти у сумі 229000,00 гривень, що підтверджено відповідним платіжним дорученням (а.с.29) на строк до 15.12.2022 року зі сплатою відсотків - ставка НБУ = 8,5 %, але не менше 16,5 % річних за користування кредитними коштами для (а.с.6-9). Кредит отримала для придбання нерухомого майна, а саме трикімнатної житлової квартири площею 57,4 кв.м., що знаходиться в місті Маріуполь, вулиця Котляревського, 8/33. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач у відповідності до пункту 2.5.1 Кредиту, який є наявним в матеріалах справи, зобов'язалася щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі річної процентної ставки, яка визначається відповідно до умов пункту 2.2.1 Кдедитної угоди у валюті кредиту, а відповідно до пункту 2.4.1 Кредитної угоди відповідач зобов'язана здійснювати погашення кредиту щомісяця рівними частками, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту в сумах, визначених Графіком (а.с.) надання та погашення кредиту у валюті кредиту. Судом встановлено, що відповідач своїх обов'язків по сплаті кредиту та процентів за користування коштами не виконала, що вбачається з довідки про рух коштів, розрахунків нарахування пені, графіку надання та погашення кредиту (а.с.10-11, 15-20). Рішенням Волноваського районного суду від 07.10.2011 року з відповідача на користь позивача вже було стягнуто заборгованість за даним кредитним договором, яка утворилась внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань станом на 01.09.2011 року в сумі 340437,77 гривень (а.с.27-28). Виконавче провадження, як вказує позивач триває до цього часу. На теперішній час, станом на 30.11.2014 року утворилась нова заборгованість у сумі 212461,14 грн, яка складається з 137668,90 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками за період з 01.09.2011 по 30.11.2014 року, 41317,79 гривень пені за прострочену заборгованість за кредитом за період з 01.12.2013 року по 30.11.2014 року, 38736,49 гривень пені за прострочені відсотки за період з 01.12.2013 року по 30.11.2014 року. Судом враховано, що статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2177,24 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню

Outcome: approved