Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

23.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку. Допустити негайне виконання рішення. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач за рішенням суду до повноліття дитини сплачував аліменти, проте, на даний час [PERSON] продовжує навчання у вищому навчальному закладі, є студентом вечірнього факультету. [PERSON] разом з донькою потребують матеріальної допомоги, яку [PERSON] має змогу надавати, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні від позову не відмовилась, надала пояснення стосовно обставин справи. Просила позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, надав пояснення стосовно обставин справи та вказав, що він не офіційно не працює, від іншого шлюбу має дитину, яка знаходиться на його утриманні. Так само зазначив що утримує своїх похилих батьків. Вказав, що спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано - копія Свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER], актовий запис № 72. (а.с. 7) Від шлюбу сторони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO] - копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 8. (а.с. 6) На даний час дочка [PERSON] є студентом 1-го курсу 1-ї групи вечірнього факультету, Національного юридичного університету імені [PERSON]. (а.с. 10) При цьому, [PERSON] зареєстрована та проживає разом із матір'ю [PERSON] (а.с. 8) Як убачається із довідки № 66 від 06.04.2018 року позивач [PERSON] працює в ДНЗ № 2 Зміївської міської ради на посаді інструктора з фізкультури. За період 01.01.2018 року - 31.03.2018 року нараховано заробітної плати - 11545,20 грн., податок - 2078,13 грн. (а.с. 9) Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Положеннями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Коментарями до ст. 199 СК України роз'яснено, що обов'язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов'язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов'язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. З вищенаведеного вбачається, що при вирішенні питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення зокрема встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з'ясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Слід зазначити, що відповідач [PERSON], окрім своїх пояснень під час судового розгляду справи, не надав суду доказів того, що має на своєму матеріальному забезпеченні інших утриманців, не може надавати матеріальної допомоги. Таким чином, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання, її мати, [PERSON] несе витрати на її утримання, в той час, коли батько [PERSON] також має змогу надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, починаючи з 23.04.2018 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial