overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~21 червня 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом до Торецької міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору купівлі продажу від 14.03.1995 року квартира за адресою: Донецька область, м. Торецьк (Дзержинськ), вул.Дружби (50 років Жовтня)[ADDRESS] належить [PERSON]. Цей договір був нотаріально засвідчений нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі під № 1141 від 14.03.1995 року. Після чого працівники Дзержинського БТІ зареєстрували право власності на квартиру за адресою: Донецька область, м.Торецьк (Дзержинськ), вул.Дружби (50 років Жовтня)[ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу від 14.03.1995 року. Па початку травня 2016 року [PERSON] виявив, що втрачені наступні документи: технічний паспорт на квартиру, договір купівлі продажу від 14.03.1995 року та реєстрація у реєстрі договору купівлі продажу від 14.03.1995 року. Нотаріус Дзержинської державної нотаріальної контори у видачі дублікату договору купівлі продажу від 14.03.1995 року, відмовив у зв'язку з тим, що цей договір знаходиться у обласному нотаріальному архіві Донецької області у м.Донецьку, на теперішній час у зв'язку з проведенням АТО доступ к цьому архіву відсутній. Оскільки не має можливості відновити втрачений документ, який засвідчує право власності на квартиру [PERSON] змушений звернутися до суду. Представник позивача надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, просив ухвалити рішення згідно діючого законодавства України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі продажу від 14.03.1995 року позивач є власником квартири за адресою: Донецька область, м.Торецьк (Дзержинськ), вул.Дружби (50 років Жовтня)[ADDRESS] (а.с.6). Право власності позивача на зазначену квартиру підтверджується\~ також довідкою КП «БТІ» №89 від 27.04.2016 року (а.с.7). Оригінал договору купівлі - продажу квартири від 14.03.1995 року позивачем був втрачений, отримати дублікат він не має можливості. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Будь-яких підстав, які б перешкоджали визнанню права власності на квартиру за позивачем судом не встановлено. Таким чином, позов [PERSON] до Торецької міської ради про визнання права власності підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

21 червня 2016 року рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська у цивільній справі №\~203/2856/13-ц було відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. При ухваленні рішення суд не вирішив питання про розподіл судових витрат по справі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Учасники справи в судове засідання не зявились, представник позивача просив розглядати справу без його участі (Т.\~4 а.с. 40). За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану справу за відсутності представників сторін. Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно ст.\~88 ЦПК України у звязку з повною відмовою у позові судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають, судові витрати відповідачки. які складаються з судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в розмірі 114 грн. 70 коп. (Т.\~1 а.с. 106), судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду від 09 жовтня 2013 року в розмірі 1\~720 грн. 50 коп. (Т. 1 а.с. 138), судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року в розмірі 2 557 грн. 80 коп. (Т. 2 а.с. 19), а разом 4\~393 грн. підлягають стягненню з позивача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

21 червня 2016 року Тарутинським районним судом Одеської області було винесено рішення, яким вимоги позивача були задоволені в повному обсязі, а саме : встановлено факт родинних відносин, а саме той факт, що [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON], [INFO]; визнано за [PERSON], [INFO] право власності на спадкове майно за законом, а саме право на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» Одеської області Тарутинського району с. Аннівка розміром 6.95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 18113 гривень. 06 жовтня 2017 року до Тарутинського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення по даній справі, так як у резолютивній частині рішення суду не було зазначено правовстановлюючий документ на підставі якого спадкодавцю належало спадкове майно, а саме : номер сертифікату на право на земельну частку (пай), ким та коли він був виданий та зареєстрований. Вказане рішення набуло чинності. Позивач в судове засідання не зявився. Надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідачі у судове засідання не зявились. Були сповіщенні належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення з їх підписами які засвідчують отримання ними судової повістки (а.с.57,58). Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Дослідивши матеріали справи, рішення суду, суд вважає, що 21 червня 2016 року ухваливши судове рішення по суті позовних вимог [PERSON], судом не було вирішено питання стосовно частини позовних вимог, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, а тому є всі підстави для ухвалення додакового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що згідно рішення від 29 жовтня 2009 року Богуславського районного суду Київської області шлюб між ними був розірваний. Під час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею та перебуває на повному її утримання. Відповідач жодним чином не намагається допомагати у вихованні їхньої спільної дитини, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча працездатний, працює та отримує доходи. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але звернулаcя до суду із завою, в якій просила розглянути справу без її участі. Вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але звернувся до суду із завою, в якій просить розглянути справу без його участі. Вимоги позивача визнає і не заперечує проти стягнення аліментів (а.с. 29 ). Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] звернувся із вказаною заявою до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Під час підготовки документів для оформлення спадщини він виявив розбіжності в написанні його прізвища та прізвища матері, а саме: його прізвище зазначено [PERSON], а прізвище матері - [PERSON]. Наявні розбіжності позбавляють його можливості оформитися в спадкових правах. Посилаючись на викладені обставини, просив встановити факт того, що він є сином [PERSON], померлої [INFO]. Заявник в судовому засідання заяву підтримав та просив про її задоволення. Представник заінтересованої особи - Куцурубської сільської ради об'єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився. До судового засідання надійшов лист від 27 червня 2017 року № 589/04.03 за підписом сільського голови [PERSON], в якому вона просить розглянути справу без участі представника сільської ради, заяву визнає. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 28 серпня 2001 року, [PERSON] померла [INFO]. [PERSON] народився [INFO] в с. Октябрі Очаківського району Миколаївської області та його матір'ю вказано російською мовою - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. При цьому в паспорті громадянина України заявника [NUMBER] його прізвище вказано [PERSON], що не відповідає свідоцтву про народження. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником права на оформлення спадщини, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], померлої [INFO], а тому вимоги заявника про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 12 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає з нею. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 3 (а. с. 5), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6), який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], який народився 30 травня 2013 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], який народився 30 травня 2013 року та проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 187632 та довідкою Куцурубської сільської ради обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області № 1006 від 21 червня 2017 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], який народився 30 листопада 2003 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та в силу ч. 1 ст. 224 ЦПК України у суду є підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], який народився 30 листопада 2003 року, який проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 151134 та довідкою центру надання адміністративний послуг Очаківської міської ради № 271/2359-6.1 від 15 червня 2017 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира № 2 за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Дніпробузька, буд. 6, в якому зареєстрована відповідачка [PERSON]. Разом з тим остання з 2008 року не проживає за вказаною адресою. Наявність зареєстрованої особи позбавляє її права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідачку, такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявилася, про причини своєї неявки не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не зявився. Про місце та час розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомила. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Позивачка є власницею квартири № 2 за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Радянська (після зміни назви Дніпробузька), буд. 6, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло (а. с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрована відповідачка, але фактично не проживає там з 20088 року, що підтверджується довідкою Куцурубської сільської ради, актом обстеження квартири, складеним за участю сусідів [PERSON] та [PERSON](а. с. 8, 9), з яких вбачається, що відповідачка [PERSON] за вказаною адресою не проживає понад пять років. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що відповідачка за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає більше одного року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останньої таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved