Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

23.03.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила стягувати з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною 23 річного віку. Ухвалою судді від 26.03.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 05.04.2018 позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 10.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, з викликом сторін у судове засідання. В обґрунтування вимог зазначила, що з 18.07.2015 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. 01.07.2016 народилася дочка [PERSON]. Відповідач з початку 2016 року участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дитини не надає, тому звернулась до суду з даним позовом. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог частково, вказав, що не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час навчається, постійного місця роботи не має. Беручи до уваги викладене, на підставі ст. 211 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно довідки ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» від 03.04.2018 малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи надані сторонами докази, та те, що відповідач не має постійного місця роботи та фіксованого регулярного заробітку, протилежне позивачем не доведено, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою малолітню дитину, його стан здоров'я, матеріальне становище та враховуючи вік та стан здоров'я дитини, суд вважає задовольнити позов частково, стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на користь позивача для утримання дочки [PERSON], [INFO] з 23.03.2018 року - дня подачі позову до суду до її повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. В порядку визначеному ст.ст.133, 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704, 80 грн.

Outcome: partial