Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

22 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій позивачка зазначила, що 25 липня 1997 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Макіївки Донецької області уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні стосунки та спільне проживання між сторонами припинені, відповідач проживає окремо. Неповнолітня дитинапроживає з позивачкою у справі та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає. У звязку з чим, позивачка просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2800 грн. щомісяця, з подальшою індексацією, до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 04.08.2017 року, посвідченої тимчасово виконуючою обовязки нотаріуса міста Москви [PERSON] [PERSON], за реєстром № 1-5563, уточнила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. В судове засідання представник позивача не зявилася, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності. Крім того, надав заперечення проти позовних вимог, в яких не погодився з позовними вимогами [PERSON], просив позов повернути позивачці, зазначивши, що позивачкою в позовному порядку заявлено вимоги щодо яких має бути виданий судовий наказ, при цьому до позовної заяви не додано копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу, тому дана позовна заява повинна бути повернута позивачеві, як така, що подана без дотримання порядку, визначеного ч. 3 ст. 118 ЦПК України. Крім того, посилався на те, що позивачкою не надано довідки про склад сімї, що підтверджувала б факт мешкання її та дитини за однією адресою. Також зазначив, що на теперішній час не працює, є переміщеною особою і єдиним джерелом його доходу є допомога як переміщеній особі, розмір якої є значно меншим ніж розмір оренди кімнати, яку він винаймає разом з цивільною дружиною, тому розмір аліментів, який просить стягнути позивачка є для нього значним і він не має можливості його сплачувати. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, підтримала заперечення, надані відповідачем [PERSON], вважаючи, що позов слід повернути позивачці відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 25 липня 1997 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Макіївки Донецької області, поновлений актовий запис Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 12 від 25.11.2016 року (а.с. 46). Від спільного життя сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-НО № 258244, виданим Макіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 555 від 24 липня 2001 року (а.с. 3), в якому батьками дитини записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. З матеріалів справи суд дійшов висновку про те, що неповнолітня дитина [PERSON] мешкає разом із матірю позивачкою у справі [PERSON] Даний факт не було спростовано під час розгляду справи відповідачем. Крім того, в матеріалах справи наявна копія позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 16-17), в якій позивачем [PERSON] зазначено, що після припинення сімейних відносин між ним та [PERSON] син залишився проживати разом з нею. Шлюбні стосунки та спільне проживання між сторонами припинені. Відповідач мешкає окремо, є повнолітньою працездатною особою, інших утриманців чи аліментних зобовязань не має, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~ \~Отже, закон покладає на батьків обовязок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому, обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК України, ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне в порядку ст.ст. 182, 183 СК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що заявлений розмір є мінімальним, і не приймає до уваги посилання відповідача на його скрутне матеріальне становище, оскільки ця обставина не впливає на його обовязок утримувати дитину. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із заперечення відповідача, останній є працездатною особою, яка не працевлаштована, при цьому на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Крім того, суд не вбачає підстав для повернення позовної заяви позивачеві на підставі п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Частиною першою ст. 96 ЦПК України передбачений перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, зокрема, згідно п. 4 судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. В силу пункту 6 частини 3 ст. 121 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву у випадках, коли подана заява без дотримання порядку, визначеного частиною третьою ст. 118 ЦПК України. Тобто позовна заява може бути повернута судом до відкриття провадження у справі. При цьому під час подання позовної заяви [PERSON] було заявлено вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2800 грн. щомісяця, з подальшою індексацією, до досягнення дитиною повноліття, що не є вимогою, якою може бути виданий судовий наказ. Саме на підставі позовної заяви з такими позовними вимогами було відкрито провадження у даній справі, і позовні вимоги були уточнені вже після відкриття провадження у справі. У звязку з цим дана позовна заява не може бути повернута позивачеві, оскільки діючим законодавством не передбачено повернення позовної заяви після відкриття провадження у справі. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved