Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

24.02.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь середній заробіток як адміністратора, за час вимушеного прогулу, з 03 серпня 2019 року по дату винесення рішення суду, але по дату поновлення його на посаді. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03.05.2018 року по справі №497/1687/17, його з 27.10.2017 року поновлено на посаді головного лікаря Комунальної установи «Болградська центральна районна лікарня». В подальшому рішенням від 14 грудня 2018 року по справі № 497/1775/18 на його користь стягнуто з Комунальної установи «Болградська районна центральна лікарня» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 жовтня 2017 року по 14 грудня 2018 року в розмірі 99 900,43 грн., яке у подальшому було виконано. Рішенням Болградської районної ради Одеської області за № 326-VІІ від 25.09.2018 року Комунальну установу «Болградська центральна районна лікарня» реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство «Болградська центральна районна лікарня». Надалі, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 02.08.2019 року по справі № 497/993/19 з Комунального некомерційного підприємства «Болградська районна центральна лікарня» стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 грудня 2018 року по 02 серпня 2019 року в розмірі 66 151,00 грн. Станом на 21.02.2020 року [PERSON] на посаді головного лікаря не поновлено, тому середня заробітна плата [PERSON] , як адміністратора, за час вимушеного прогулу в період з 03 серпня 2019 року по 05 лютого 2020 року, складає 55 889,76 грн. Для поновлення своїх порушених прав [PERSON] звернувся до суду з цім позовом та просить стягнути середній заробіток по дату винесення рішення суду. 11.03.2020 року від представника відповідача - Генерального директора КНП «Болградська центральна районна лікарня» Міхайленко О.В. надійшов відзив, в якому він не зазначає про конкретну позицію відповідача у спорі, а вказує на те, що вони не заперечують, що КНП «Болградська центральна районна лікарня» Болградської районної ради Одеської області є правонаступником майна, прав та обов`язків КУ «Болградська центральна районна лікарня», але посаду головного лікаря з 1 січня 2019 року ліквідовано. КНП «Болградська центральна районна лікарня» здійснює свою діяльність відповідно до Конституції та діючого законодавства України. Відповідно до п.5.8 Статуту підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. КНП «Болградська центральна районна лікарня» знаходиться у процесі реформування відповідно до Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення». З 1 квітня 2020 року їм необхідно укласти договір із Національною службою здоров`я України, який буде основним джерелом доходів для підприємства. Болградська районна рада зможе як власник у разі перевиконання та наповненості районного бюджету надати додаткові асигнування КНП, але після розгляду виконання бюджету за перше півріччя 2020 року. Також просить врахувати той факт, що через нестачу коштів не буде сплачений середній заробіток, що призведе до арешту рахунків підприємства. Це все негативно позначиться на роботі підприємства, а також в першу чергу на наданні медичних послуг населенню Болградського району. Ухвалою суду від 29.04.2020 року підготовче провадження було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, позивач надав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судом встановлено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03.05.2018 року по справі № 497/1687/17 позов [PERSON] до Болградської районної ради Одеської області, Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконними, скасування рішень про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати задоволено частково. Скасовано рішення Болградської районної ради Одеської області № 210-VІІ «Про звільнення із займаної посади головного лікаря комунальної установи «Болградська районна лікарня» від 26 жовтня 2017 року; розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області № 415/А-2017 «Про звільнення головного лікаря КУ «Болградська центральна районна лікарня» від 26 жовтня 2017 року, та поновлено [PERSON] на посаді головного лікаря Комунальної установи «Болградська центральна районна лікарня» з 27 жовтня 2017 року, в цій частині рішення набрало законної сили (а.с.10-17). В подальшому, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 14 грудня 2018 року по справі № 497/1775/18 позовні вимоги [PERSON] до Комунальної установи «Болградська центральна районна лікарня» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено, а саме стягнуто з Комунальної установи «Болградська районна центральна лікарня» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 жовтня 2017 року по 14 грудня 2018 року в розмірі 99 900,43 грн., цей факт встановлений рішенням Болградського районного суду Одеської області від 02.08.2019 року по справі №497/993/19, рішення набрало законної сили (а.с.18-26). Також цім рішенням вже з правонаступника - Комунального некомерційного підприємства «Болградська центральна районна лікарня» Болградської районної ради Одеської області на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 грудня 2018 року по 02 серпня 2019 року в розмірі 66 151,00 грн. без врахування податків і обов`язкових платежів. Також цім рішенням суду було встановлено, що рішенням Болградської районної ради Одеської області за № 326- VII від 25.09.2018 року Комунальну установу «Болградська центральна районна лікарня» Болградської районної ради Одеської області реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Болградська центральна районна лікарня» Болградської районної ради Одеської області, визнано, що Комунальне некомерційне підприємство «Болградська центральна районна лікарня» Болградської районної ради Одеської області є правонаступником майна, прав та обов`язків Комунальної установи «Болградська центральна районна лікарня» Болградської районної ради Одеської області. Положеннями ч.4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, у силу зазначених вимог ЦПК України такі обставини доведенню не підлягають. На запит представника позивача [PERSON] , Болградською районною радою Одеської області листом від 12.02.2020 року № 91/01-22 було повідомлено, що рішення Болградського районного суду Одеської області від 03.05.2018 року по справі № 497/1687/17 не виконано, оскільки їм не зрозумілий механізм його виконання (а.с.32-33). Доказів поновлення позивача на адміністративній посаді суду не надано, тому суд вважає, що рішення суду про поновлення [PERSON] до цього часу не виконане. Відповідно до довідки № 28 від 19.02.2020 року середньомісячна заробітна плата [PERSON] , як адміністратору, за останні два календарні місяці до звільнення з посади головного лікаря, а саме за серпень та вересень складала 14 300.68 гривен (а.с.36). Згідно довідки КНП «Болградська ЦРЛ» від 19.02.2020 року №27 середня заробітна плата [PERSON] , як адміністратора-головного лікаря за час вимушеного прогулу в період з 03 серпня 2019 року по 05 лютого 2020 року складає 55 889,76, в тому числі середньоденна заробітна плата в 2019 році становить 429.06 гривен, а в 2020 році - 469,48 грн. (а.с.37). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем жодних заперечень на доводи позивача не було подано, і жодних доказів на їх спростування також. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно абзацу 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, якою затверджено «Порядок обчислення середньої заробітної плати» (надалі Порядок) - середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто що передують дню звільнення працівника, яке згодом визнано незаконним. Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно п.8 обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Час вимушеного прогулу позивача становить з 03 серпня 2019 року (дата по яку стягнуто середній заробіток попереднім рішенням суду) по 04 червня 2020 року (дата ухвалення судового рішення) включно. В цілому суд погоджується з розрахунком середньої заробітної плати [PERSON] як адміністратору, здійсненим КНП «Болградська центральна районна лікарня» (а.с.37). Судом здійснено розрахунок середньої заробітної плати позивача як адміністратора за період з 03.08.2019 року по 04.06.2020 року з урахуванням довідки КНП «Болградська ЦРЛ» від 19.02.2020 року за №27 згідно п.2 абзацу 3 Постанови КМУ від 08.02.1995 року №100, яка складає 94 387,12 гривень, а саме: В 2019 році збільшуючий коефіцієнт становить - 1,090 (393,63 грн. х 1,090 = 429,06 грн.). - серпень 2019 року, 19 робочих днів (з 03.08.2019 року) = 429,06 грн. х 19 = 8 152,14 грн. - вересень 2019 року, 21 робочий день = 429,06 грн. х 21 = 9 010,26 грн.; - жовтень 2019 року, 22 робочих днів = 429,06 грн. х 22 = 9 439,32 грн.; - листопад 2019 року, 21 робочий день = 429,06 грн. х 21 = 9 010,26 грн.; - грудень 2019 року, 21 робочий день = 429,06 грн. х 21 = 9 010,26 грн; В 2020 році збільшуючий коефіцієнт становить - 1,0942 (429,06 грн. х 1,0942 = 469,48 грн.). - січень 2020 року, 21 робочий день = 469,48 грн х 21 = 9 859,08 грн.; - лютий 2020 року, 20 робочих днів = 469,48 грн х 20 = 9 389,60 грн.; - березень 2020 року, 21 робочий день = 469,48 грн х 21 = 9 859,08 грн.; - квітень 2020 року, 21 робочий день = 469,48 грн х 21 = 9 859,08 грн.; - травень 2020 року, 19 робочих днів = 469,48 грн х 19 = 8 920,12 грн.; - червень 2020 року, 4 робочих днів (до 04.06.2020 року) =469,48 грн х 4 = 1 877,92 грн. Відповідно до п.32 постанови ПВСУ №9 від 06 листопада 1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Разом з цим, судом встановлено, що позивач як до звільнення так і після звільнення з посади головного лікаря, тобто адміністратора Болградської центральної лікарні Одеської області, працював і продовжує працювати лікарем-хірургом Болградської ЦРЛ, та отримує заробітну плату саме за виконання роботи на посаді лікаря хірурга. Головним бухгалтером КНП «Болградська ЦРЛ» надано довідку про розрахунок заробітної плати позивача, як адміністратора за час вимушеного прогулу, та відповідний розрахунок здійснено і судом. Тому, отримана заробітна плата позивачем за роботу лікаря-хірурга протягом вимушеного прогулу, не підлягає зарахуванню при визначенні оплати за час вимушеного прогулу, оскільки цю посаду він займав як до звільнення з посади головного лікаря, тобто адміністратора Болградської ЦРЛ, так і після звільнення. На підставі наведеного, беручи до уваги те, що позивача поновлено на роботі рішенням суду, однак на момент звернення до суду з даними вимогами і закінчення розгляду справи по суті, це рішення невиконане, тому позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в зв`язку з чим суд прийшов до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та знайшли своє підтвердження дослідженими судом доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6). Враховуючи, що позивач є фізичною особою, звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 1% від суми задоволених позовних вимог: 94 387,12 грн. х 1 % = 943,87 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved