Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

23 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 листопада 1995 року. У зазначеній квартирі зареєстровані за місцем проживання син позивача - [PERSON], [INFO], невістка позивача - [PERSON], [INFO], та онук позивача - [PERSON], [INFO], які з червня 2015 року у вищезазначеній квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують, їх особистих речей у квартирі немає і взагалі квартирою вони не цікавляться, добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідачі не знімаються. Факт реєстрації відповідачів у квартирі перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном,тому позивач звернулася до суду з цим позовом за захистом своїх прав (а.с. 5-7). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.09.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 35). В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви в яких позовні вимоги визнають та просять слухати справу без їх участі (а.с. 46, 51, 56). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі (а.с. 43). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (копія договору купівлі-продажу квартири - а.с. 10). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 16984 від 09.08.2018 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - як власник, [PERSON] - як син власника, [PERSON] - як невістка власника та [PERSON] - як онук власника (а.с. 11). З копії акту про встановлення фактичного місця проживання від 07.08.2018 вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які за вказаною адресою фактично не проживають з червня 2015 року, у зв'язку з виїздом за межі України на постійне місце проживання (а.с. 12). Згідно висновку Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області від 27.09.2018 № 735 вбачається, при розгляді спільної заяви батьків неповнолітнього про надання відповідного висновку встановлено, що з наданого свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування від 26.12.2017 [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. В наявності нотаріальна згода батька дитини, [PERSON], на виписку його неповнолітнього сина. Згідно з довідкою від 13.06.2018 № 233, виданою «Центром освіти № 42» муніципального бюджетного загальноосвітнього закладу міста Тула, Тульської області, РФ, неповнолітній [PERSON], [INFO], дійсно навчається у 8-Б класі даного навчального закладу. У спільній заяві батьки неповнолітнього [PERSON] не заперечують проти визнання свого сина таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради не заперечує щодо визнання неповнолітнього [PERSON], [INFO], таким, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. (а.с. 45). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частина 4 ст. 206 ЦПК України встановлює, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачі подали до суду заяви про визнання позову в повному обсязі (а.с. 46, 51, 56). На підставі викладеного, з урахуванням того, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та вважає можливим задовольнити позов повністю. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved