Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

23.05.2016 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції про скасування арешту та виключення запису про заборону відчуження належного йому нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що був накладений і зареєстрований відповідно до постанови Відділу державної виконавчої служби Уманського міського управління юстиції АА 929079 від 08.03.2004. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що підтримує заявлені ним позовні вимоги, просить їх задовольнити, справу розглядати за його відсутності. Відповідач Уманський МВ ДВС в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника чи заперечень проти позову суду не подав. У зв'язку з вказаними обставинами суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до положень статей\~224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Листом начальника відділу Уманського МВ ДВС Уманського МРУЮ [PERSON] від 29.04.2016 №\~8186-2 позивачу [PERSON] повідомлено, що постановою АА 929079 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] згідно з виконавчим провадженням по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-667-01, виданого 18.05.2001 Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення аліментів на користь [PERSON] На цей час вказане виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Згідно із журналом передачі документів державному виконавцю за 2008 рік виконавче провадження було повернуто без виконання на письмову заяву стягувача. Як вбачається з позовної заяви, на виконанні Уманського МВ ДВС перебував виконавчий лист, виданий Уманським міськрайонним судом Черкаської області 18.05.2001 №\~2-667-01 про стягнення аліментів з позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. Постановою Уманського МВ ДВС АА 929079 від 29.03.2004 було накладено арешт на все майно позивача та оголошено заборону відчуження. Відомості про це обтяження були зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Уманською міською державною нотаріальною конторою 08.05.2007 за реєстраційним номером обтяження 4921154. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання про стягнення зі [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO], закінчився з досягненням останнім повноліття, тобто у 2012 році. У зв'язку з цією обставиною підстави для арешту майна боржника у виконавчому провадженні перестали існувати. На день розгляду справи в суді арешт на все майно [PERSON] не знятий і відомості про нього наявні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у спеціальному розділі: номер запису про обтяження 14364971, що підтверджено відповідною Інформаційною довідкою з цього Реєстру від 13.07.2016. На сьогоднішній день виконавче провадження знищено і Уманський міський відділ ДВС не задовольнив заяву [PERSON] про зняття арешту з його майна. Оскільки зазначене вище виконавче провадження було закінчене у зв'язку з поверненням виконавчого листа стягувачу у 2008 році, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню той закон, який діяв на час їх виникнення. Так, відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла у 2008 році) в разі повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону (пункт 1 ч. 1 за письмовою заявою стягувача) припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. І відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець не виконав передбаченого Законом обов'язку з прийняття рішення про скасування арешту, накладеного на майно [PERSON], і не на цей час наявність вказаного арешту порушує права позивача на розпорядження належним йому майном. Враховуючи встановлені в суді обставини, суд дійшов висновку, що на цей час відсутні фактичні та правові підстави для застосування обтяження арешту всього майна, яке належить позивачу, і тому таке обтяження підлягає скасуванню. На підставі наведеного вище, статей 15, 16, 316, 317, 319 ЦК України,

Outcome: approved