Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

22.01.2018р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу (а.с. №3-4). Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 29.04.2011р. в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом №183. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину-[PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з грудня 2017р., коли сторони стали проживати окремо. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена, строк на примирення сторонам не потрібен. В підготовче засідання 12.03.2018р. позивач не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є розписка (а.с.№20). В наданій до суду 16.02.2018р. заяві, позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив шлюб розірвати та винести рішення в підготовчому засіданні за його відсутності і без фіксування процесу технічними засобами (а.с.№16). Відповідачка в підготовче засідання 12.03.2018р. не з'явилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є розписка (а.с.№20). В наданій до суду 16.02.2018р. заяві зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, період і причину припинення шлюбних стосунків, вказані позивачем, визнала в повному обсязі. Просила шлюб розірвати та винести рішення суду в підготовчому засіданні за її відсутності і без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]» (а.с.№17). Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідачка визнала позовні вимоги, надавши відповідну заяву, то згідно положень ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Розгляд справи проводиться згідно ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін і без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 29.04.2011р. сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом №183 (а.с. №6). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. №7). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин, проживають окремо близько трьох місяців і поновлювати стосунки не бажають. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з грудня 2017р., і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала обставини, зазначені позивачем в позові. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, та приймаючи до уваги, що позивач не наполягав на стягненні з відповідачки судових витрат, то суд вважає за можливе віднести судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. на рахунок позивача (а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved