Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

21 травня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що за час спільного проживання її батьки [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться у [ADDRESS]. [INFO] батько помер, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належні йому 1/2 частини житлового будинку та надвірних будівель. Спадщину після його смерті шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном прийняла її мати і стала власницею цілого будинку. [INFO] остання померла. Згідно заповіту, який залишила мати, вона є спадкоємцем належного їй майна. Інших спадкоємців немає. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та надвірні будівлі у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться по [ADDRESS], у порядку спадкування. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про уточнення позовних вимог, із змісту якої вбачається, що вона просить визнати за нею право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться по [ADDRESS], справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Камінь-Каширський міський голова Бондар В.І. у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову (а.с. 52). З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, як це передбачено ст. 529 ЦК УРСР, визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до положень ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 22 КЗпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Останнім на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], який вони побудували у 1985 році, що підтверджується архівним витягом з рішення Камінь-Каширської міської ради № 4/6 від 27.12.1995 р. про передачу земельних ділянок у приватну власність, довідкою № 363/22-3 від 21.05.2014 р. Камінь-Каширської міської ради та технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 10, 12, 30-32, 56). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 5). З дня смерті останнього відкрилася спадщина, у тому числі на 1/2 частину спірного будинковолодіння. Його дружина [PERSON] фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, а, отже, прийняла спадщину і стала власником житлового будинку з надвірними будівлями в цілому. [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON] (а.с. 6). Ще за життя остання склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Камінь-Каширського нотаріального округу Волинської області [PERSON] 13 грудня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 1640, яким все своє майно заповіла позивачці [PERSON] Цей заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 48). Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно зі ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом, як визначено у ч. 1 ст. 1258 цього Кодексу, одержують право на спадкування почергово. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, і той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Матеріали справи свідчать, що з дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі на належний останній на праві власності житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться у [ADDRESS]. Спадщину після її смерті прийняла дочка [PERSON] як спадкоємець за заповітом, подавши 26 грудня 2013 року, тобто у межах визначеного законодавством строку для прийняття спадщини, заяву про прийняття спадщини (а.с. 47). Інших спадкоємці першої черги за законом немає. Як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 403 від 05 травня 2014 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки остання не подала правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 13). Таких правовстановлюючих документів спадкодавець за життя не мала, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 27.05.2014 р. № 22222876 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 27.05.2014 р. № 22222846 (а.с. 41-43), а тому позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на спірне нерухоме майно. За згодою позивачки суд не стягує з відповідача на її користь понесені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved