Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

24.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебували у шлюбі, рішенням суду від 16.05.2011 року шлюб був розірваний. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, по 1000 грн. на кожну дитину. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила стягнути аліменти з відповідача на дітей в розмірі 1/3 частини від доходу щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.05.2011 року, яке набуло законної сили 27.05.2011 року (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються (а.с.3-4). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем за адресою: м. Чернігів, вул. Курська, буд. № 42, відповідно до довідки, виданої вуличним комітетом Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 33 від 03.08.2015 року (а.с.26). На підставі вищевикладеного, виходячи з того, що діти подружжя проживають разом із позивачем, враховуючи матеріальний стан платника аліментів (а.с. 19-22, 47, 48), матеріальний стан позивача (а.с. 27-29), відсутність в матеріалах справи переконливих доказів одержання відповідачем регулярного доходу,

Outcome: partial