Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

23.05.2019 [PERSON] звернулася до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом, в якому просить суд визнати батьківство [PERSON] , [INFO] , щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ј частини із всіх видів його заробітку (доходу) з моменту звернення з позовом та до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. В обґрунтування позову вказує, що з 2012 року мала відносини з відповідачем [PERSON] та в липні 2013 року вона завагітніла. Відповідач визнавав дитину своєю, але після її народження не захотів подавати заяву, яка б засвідчила його батьківство, відтак відомості про батька під час реєстрації народження дитини були зазначені в порядку, визначеному ч.1 ст.135 СК України. Деякий час після народження дитини вони з позивачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в цей час [PERSON] визнавав [PERSON] 07.02.2014 своїм сином, піклувався про нього. Проте згодом став сумніватися що він є батьком новонародженої дитини. Через сім місяців спільного проживання вони з відповідачем розійшлися та відповідач створив нову сім`ю. Дитина на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина, потребує матеріальної допомоги, піклування батька, а оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, позивач звернулася до суду з позовом про встановлення його батьківства і стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач у попередніх судових засіданнях проти пред`явленого позову заперечував, оскільки має сумнів що [PERSON] його дитина. Після проведення судової молекулярно - генетичної експертизи позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заперечував проти стягнення з нього судових витрат, пов`язаних з залученням експерта, вважаючи, що позивач також має взяти на себе половину даних витрат. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, та не заперечується сторонами що з 2012 року мали стосунки та деякий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від їх фактичних відносин народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис №12, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївські області 19.02.2014 (а.с.7) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України №00023167695 від 19.06.2019 (а.с.23). У зазначених документах батьком дитини записаний громадянин України [PERSON] , запис про батька вчинено у відповідності до ст.135 СК України. За положеннями до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. За клопотанням позивача по справі була проведена судова молекулярно-генетична експертиза. За висновком експерта №670 від 06.09.2019 Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України встановлено, що [PERSON] , [INFO] маже бути батьком [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9999978500084% . Статтею 128 СК України, передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. За правилами до ст.134\~Сімейного кодексу , на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи викладене, досліджені по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання батьківства [PERSON] , [INFO] щодо дитини [PERSON] , [INFO] підлягають задоволенню. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. На час розгляду судом справи дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 16.05.2019 №1511, виданої Арбузинською селищною радою Арбузинського району Миколаївської області (а.с.6) При визначені розміру аліментів суд виходить з того, що відповідно до наданої відповідачем довідки №34 від 12.11.2019, [PERSON] служить у військовій частині № [NUMBER] та отримав дохід за період з травня по жовтень 2019 року з урахуванням утримань в розмірі 89601,61 грн., відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоров`я платника аліментів, тощо суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає можливим призначити аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до досягнення сином повноліття, з дня подачі позову. Відтак оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку суд зробив висновок, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню . Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє в повному обсязі, на її користь з відповідача належить стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та половини вартості витрат на залучення експерта, оскільки дані витрати були здійснені сторонами в рівних частинах.

Outcome: approved