Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

23.01.2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач) про встановлення належності спадкового майна спадкодавцю та визнання права власності на майно за спадкоємцем. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] померла його матір [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступне майно: житловий будинок із господарчими спорудами під [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Хоршівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно вона заповіла позивачу [PERSON]. 13.01.2015 року позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області про одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належали померлій [PERSON], але нотаріус своєю постановою від 13.01.2015 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, тому що позивачем не було надано правовстановлюючих документів на будинок. 28.01.2016 року нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Посилаючись на норми ст.ст. 392, 1216-1219, 1223, 1261,1270 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається із наступних споруд, позначених в технічному паспорті житлового будинку спеціальними знаками: житловий будинок «А»; сіни - «а»; будинок «Б»; сіни - «Б»; сарай - «В»; сарай «Г»; сарай - «Д»; гараж «Е»; літня кухня, сарай «Є»; сарай «Ж»; сарай - «З»; погріб «І»; хвіртка - «№1», в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 01.07.2013 року. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позов визнав. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], про що вчинено актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 517138, виданим виконавчим комітетом Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 03 липня 2013 року (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, який посвідчений 06.11.2008 року секретарем виконкому Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та зареєстрований у реєстрі за № 146, згідно з яким усе належне їй майно вона заповіла [PERSON] (а.с. 8). Отже, спадкування її майна має відбуватися за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступне майно: садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається із наступних споруд, позначених в технічному паспорті житлового будинку спеціальними знаками: житловий будинок «А»; сіни - «а»; будинок «Б»; сіни - «Б»; сарай - «В»; сарай «Г»; сарай - «Д»; гараж «Е»; літня кухня, сарай «Є»; сарай «Ж»; сарай - «З»; погріб «І»; хвіртка - «№1» (а.с. 10-11); земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Хоршівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з сином [PERSON], що підтверджується довідкою № 189, виданою 11.03.2014 року Хорошівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 16). Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. 13.01.2015 року позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області про одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 18 та земельну ділянку площею 0,25 га, розташовані по [ADDRESS], що належали померлій [PERSON], але нотаріус своєю постановою від 13.01.2015 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, тому що позивачем не було надано правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 9). 28.01.2016 року нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом у вигляді земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва НВС № 171660 від 28.01.2016 року, зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 52 (а.с.17); Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за заповітом через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок і тому він звернувся з позовом до суду. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. ЦК України не містить визначення такого об'єкта права власності як домоволодіння. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Належність померлій [PERSON] на праві особистої власності житлового будинку підтверджується довідкою Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 1098 від 01.12.2017 року про те, що домоволодіння [ADDRESS] належить померлій [PERSON] згідно з погосподарською книгою № 8 (а.с. 14). Отже, садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності померлій [PERSON], яка набула його відповідно до діючого законодавства, позивач є спадкоємцем першої черги спадкового майна зазначеної особи у вигляді житлового будинку, і нотаріус безпідставно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нього, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню. Вартість спадкового домоволодіння складає 36963 грн., що підтверджується висновком про вартість об'єкта оцінки, виконаного ТОВ «Земля і Право» від 28 листопада 2017 року (а.с. 12). Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір, про що до позову додана квитанція банку від 23.01.2018 року (а.с.1). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved