Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

23.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 29 листопада 2010 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вулиця Велика, 126 в с. Лиса Гора, Первомайського району Миколаївської області. Спадкоємницею за законом після смерті чоловіка являється позивачка [PERSON], як дружина померлого, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АБ № 363348. У встановлений законом строк позивачка звернулася до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка. Нотаріус відмовив їй у видачі відповідного свідоцтва, оскільки провівши правову експертизу наданих документів зясовано, що документи, які підтверджують право власності на житловий будинок не надано. 13 березня 1989 року [PERSON] було видане свідоцтво про право приватної власності на вказаний житловий будинок, яке було видане на підставі рішення виконавчого комітету Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 24 лютого 1989 року. При подачі заяви до нотаріальної контори зясувалося, що оригінал свідоцтва втрачено. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлено на імя [PERSON]. З інвентаризаційної справи КП «ПМБТІ» позивачці було надано лише копію свідоцтва про право приватної власності на зазначений житловий будинок. Але ж отримати спадщину без оригінала правовстановлюючого документу не можливо, тому і виникла необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від відповідача на адресу суду надійшов лист з проханням слухати справу за відсутності його представника, задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 29 листопада 2010 року в с. Лиса Гора, Первомайського р-ну, Миколаївської області (свідоцтво про смерть від 02.12.2010 року серія 1-ФП № 131405). До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вулиця Велика, 126 в с. Лиса Гора, Первомайського району Миколаївської області. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, так як проживала разом з ним на момент його смерті в одному будинку. Належність спадкового майна спадкодавцю підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 13.03.1989 р., виданого на підставі рішення виконавчого комітету Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 24 лютого 1989 року, реєстровий № 1091, та технічним паспортом, який виданий на ім'я [PERSON] Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved