Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

23 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволені частково та стягнуто на користь позивача моральну шкоду в розмірі 70 000 грн. До закінчення судових дебатів представником позивача [PERSON] - адвокатом Амельчишиним О.В. заявлено про надання доказів про судові витрати, здійснені позивачем, протягом п`яти днів після ухвалення рішення. 29 листопада 2021 року до суду надійшла заява представника позивача про долучення доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу (а.с. 168). Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Плешакової О.Г. надійшли письмові пояснення, у яких вона просила суд у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат з надання правничої допомоги відмовити, при цьому просила суд врахувати, що відшкодування витра на правову допомогу має виходити з надання правової допомоги саме [PERSON] , тобто з часу розгляду цивільної справи, а витрати з 2018 року є необґрунтованими, оскільки такі витрати були понесені потерпілою [PERSON] . Також, вважала пред`явлений розмір витрат необґрунтованим і не спів мірним з позовними вимогами та недоведеним. Суд, дослідивши матеріали справи в межах, необхідних для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, дійшов такого висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що заява позивача про долучення доказів на підтвердження понесених витрат подана 29.11.2021, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Між позивачем [PERSON] (замовник) та адвокатом Амельчишиним О.В. (виконавець) 08.06.2018 укладено договір про надання правової допомоги, згідно з яким [PERSON] надана правова допомога із представництва та захисту законних прав останньої (а.с. 38-39). У пункті 1 Договору визначено, що замовник надає повноваження виконавцю повноваження захисника, представника в інтересах цивільного позивача (відповідача), третьої особи, боржника, свідка, потерпілої [PERSON] , з усіма правами, у тому числі з правом пред`явлення позову. 03 грудня 2018 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України [PERSON] було подано цивільний позов і вона набула статус цивільного позивача у кримінальному провадженні. Вказаний Договір був укладений сторонами під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, у якому у подальшому судом було ухвалено вирок, і з матеріалів якого на підставі вироку Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року було виділено матеріали цивільних позовів, у тому числі [PERSON] , у зв`язку із скасуванням в цій частині вироку першої інстанції. Згідно з наданим суду Актом від 29.11.2021 виконання - приймання наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 08.06.2018, адвокатом Амельчишиним О.В. надана правова допомога у якості представника цивільного позивача [PERSON] та її матері [PERSON] у загальній сумі 34 800 грн., а саме на досудовому слідстві 1000 грн. за участь при ознайомленні з матеріалами справи (зняття фотокопій); 2000 грн. за вивчення матеріалів кримінальної справи, її аналіз та підготовка до судового розгляду, на що витрачено 12 годин; в судовому розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції в 22 судових засіданнях 22 000 грн. з розрахунку 1000 грн. за одне судове засідання; за складання процесуальних документів: 2500 грн. позовна заява, 1000 грн. адвокатські запити; 1500 грн. клопотання про надання тимчасового доступу; 1500 грн. клопотання про додаткову судово-медичну експертизу; 300 грн. про докази у цивільній справі; 2000 грн. отримання медичних документів за ухвалою суду про тимчасовий доступ (а.с. 169). Крім того, у Акті зазначено про те, що замовником надані послуги сплачено в готівковій формі у повному обсязі на день складання цього Акту, і за домовленістю сторін квитанція про отримання сплаченої 29.11.2021 частини не видається, а акт є підтвердженням отримання виконавцем від замовника гонорару у повному обсязі на зазначену у ньому суму. Оцінюючи заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 34 800 грн., суд виходить з наступного. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Згідно з пунктом 4 частини першої ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У додатковій постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц звернуто увагу на те, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Надаючи оцінку заявленому позивачем розміру витрат, суд зазначає наступне. У наданому Акті від 29.11.2021 при зазначенні розміру наданих послуг загальна сума вирахувана невірно - 34 800,00 грн., тоді як вбачається з приведеного опису наданих послуг із зазначенням їх у грошовому виразі загальна сума витрат складає 33 800 грн. Також, суд враховує лише ті витрати, які були понесені саме позивачем, починаючи з моменту подачі позову 03.12.2018 у кримінальному провадженні і до вирішення судом цивільної справи шляхом ухвалення рішення від 23.11.2021. При цьому, суд не враховує витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., надану під час досудового слідства, оскільки [PERSON] набула статус цивільного позивачу лише з моменту пред`явлення позову у кримінальному провадженні, тоді як на досудовому слідстві адвокат Амельчишин О.В. здійснював лише представництво потерпілої [PERSON] . З тих же підстав, суд не враховує у розмір послуг з правової допомоги, наданих адвокатом Амельчишиним О.В. в частині складання клопотань про надання тимчасового доступу (1500 грн.), додаткову судово-медичну експертизу (1500 грн.), отримання медичних документів за ухвалою суду про тимчасовий доступ (2000 грн.), оскільки усі ці дії адвокат здійснив, представляючи інтереси потерпілої [PERSON] і саме від її імені і в її інтересах були подані зазначені клопотання. Крім того, заявлені витрати на адвокатські запити у розмірі 1000 грн., клопотання про докази у цивільній справі у розмірі 300 грн., не знайшли свого підтвердження, оскільки у матеріалах як кримінального провадження, так і цивільної справи, досліджених судом, відсутні будь-які адвокатські запити та клопотання про докази, заявлені в інтерсах цивільного позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд приймає як доведені витрати на правничу допомогу, здійснені позивачем [PERSON] у розмірі 24 500 грн., а саме: на складання позовної заяви - 2500 грн., на участь її представника у судових засіданнях як у кримінальному провадженні (у судах першої та апеляційної інстанцій), так і у цивільній справі, загалом 22 судових засідання за участі представника позивача [PERSON] - адвоката Амельчишина О.В.), і вважає за необхідне стягнути саме у такому розмірі витрати на правничу допомогу з відповідача на користь позивача. При цьому, суд частково приймає заперечення представника відповідача [PERSON] - адвоката Плешакової О.В., викладені у її письмових поясненнях, а саме в частині необхідності врахування розміру наданих послуг на правову допомогу лише позивачу [PERSON] , натомість доводи представника відповідача щодо необхідності стягнення витрат на правничу допомогу лише, починаючи з моменту судового провадження у цивільній справі, суд вважає необґрунтованими, оскільки цивільний позов [PERSON] був виділений з матеріалів кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції вироку першої інстанції в цій частині. Також, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо ненадання розрахунку представником позивача щодо вартості одного «судового дня» у розмірі 1000 грн., а саме чи судове засідання проводилося 5 хвилин, чи години, оскільки такий розмір гонорару визначений у договорі про надання правової допомоги - 1000 грн. за одне судове засідання, за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Outcome: approved