Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

22 лютого 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вона зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі. В шлюбі у них 30 березня 2009 року народився син [PERSON]. 27 жовтня 2014 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з відповідача на її користь було стягнуто аліменти в розмірі 400 грн., на утримання неповнолітнього сина, з 17 вересня 2014 року до повноліття дитини. На час винесення рішення суду, про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідач не працював, а знаходився в реабілітаційному центрі Благодійна організація «Благодійний фонд «Милосердя-Дніпро», в якому проходив курс реабілітації до 23 січня 2015 року. На теперішній час відповідач працездатна особа, яка закінчила курс реабілітації. Тверда грошова сума в розмірі 400 грн., менша за мінімальний розмір аліментів, встановлений ст. 182 СК України (50 % від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку). Тому, вона просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 400 грн. щомісячно на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, та просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, та зазначив, що офіційно не працює, та на його утриманні ще знаходиться неповнолітня дитини від другого шлюбу [PERSON], [INFO]. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від зазначеного шлюбу у них 30 березня 2009 року народилась дитина [PERSON], який є рідним сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.6). 27 жовтня 2014 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (арк.с.7) з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання дитини - [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно починаючи з 17 вересня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. З довідки виданої 02 лютого 2018 року Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області (арк.с.8) вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Морозівське, вул. Залізнична, буд.16. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Як слідує з положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. 08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» за № 102 від 08 червня 2017 року, яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вищезазначеного мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, ст.192 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 143цс-13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, на теперішній час, у зв'язку зі змінами, внесеним до СК України Законом України № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, отримувач аліментів на свій розсуд має право визначати спосіб стягнення аліментів, а також просити про їх збільшення, що буде здійснено за рішенням суду. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що за існуючих положень закону та заяви позивачки про бажання змінити спосіб стягнення аліментів, а також, беручи до уваги, що призначений судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно значно менший ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім того, позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved