Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

22.10.2018 року [PERSON] звернулась із позовом, в якому просила : - стягнути на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі ј доходу відповідача - стягнути із відповідача аліменти на утримання доньки за минулий час з 21.05.2017 року по 22.10.2018 року в розмірі по ј доходу відповідача за місяць В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], сімейні стосунки між сторонами не склалися, разом вони не проживають з 21.05.2017 року, вирішують питання розірвання шлюбу в судовому порядку. Позивач стверджувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка утримується за рахунок матеріальної допомоги батьків позивача. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи за вказаною позивачем адресою його проживання та за місцем роботи, що підтверджується квитанціями ОД ПАТ Укрпошта. При вирішенні спору суд враховує, що в провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває справа між сторонами про розірвання шлюбу № 521/14563/18 (суддя Коблова О.Д.), ухвала суду про прийняття до розгляду в межах даної справи збільшених позовний вимог [PERSON] від 8.10.2018 року сторонами не надана, що виключає залишення частини позовних вимог [PERSON] без розгляду в порядку ст. 257 ЦПК України та тягне вирішення спору по суті. Так, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 13.12.2016 року, актовий запис №11524. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. Сімейні стосунки сторін не склалися, вони проживають окремо, в судовому порядку вирішують питання про розірвання шлюбу. За довідкою ЖКС «Черьомушки» від 12.04.2018 року дитина проживає із матір'ю в [ADDRESS]. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дитини у зв'язку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби дитина не має. Зазначені обставини надають позивачу право на стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час вирішення спору позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. За довідкою прокуратури Одеської області від 8.10.2018 року № 11-1367-18 вх. відповідач працює в органах прокуратури, має постійний дохід в середньому за період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року від 15.000 до 62.000 грн. на місяць. В порядку ст. 183 СК України аліменти підлягають стягненню з [PERSON] в частці від його доходу. При вирішенні спору суд враховує положення Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, їх дохід, розмір середньої заробітної плати в м.Одесі на час ухвалення рішення. Визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі ј доходу [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття. Суд не погоджується із позовними вимогами [PERSON] про стягнення на її користь аліментів за минулий час починаючи з 21.05.2017 року по 22.10.2018 року в розмірі по ј доходу відповідача за місяць, оскільки: За ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Такі обставини не доведені позивачем шляхом надання доказів із дотриманням Глави 5 ЦПК України. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial