Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

24.03.2020 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловою квартирою [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що вказана квартира перебуває у комунальній власності, у даній квартирі крім позивача була зареєстрована колишня дружина [PERSON] . Відповідач, будучи зареєстрованою в спірній квартирі, фактично не проживає в ній з січня 2019 року. Вона добровільно залишила житло, ніякої участі в утриманні спірної квартири не бере, не сплачує за комунальні послуги, квартирної плати, не бере участі в поточних ремонтах. Наголошує, що тривала відсутність відповідача в квартирі не пов`язана з її тимчасовим виїздом за характером та умовами роботи, перешкоди у користуванні житловим приміщенням квартири їй ніхто не чинив. Позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб, а також не має можливості оформити субсидію. Оскільки відповідач не проживає в вищезазначеній квартирі понад шість місяців, вважає, що є всі підстави визнати її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, просили їх задовольнити. Не заперечили щодо постановлення заочного рішення суду. Судові витрати просять залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через розміщення судового виклику на веб-сайті суду та поштовим зв`язком, відзив на позов не подано. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, беручи до уваги показання свідків [PERSON] , [PERSON] , які ствердили, що відповідач понад шість місяців не проживає в спірній квартирі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в зв`язку з таким. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить до комунальної форми власності, що підтверджується інформацією з особового рахунку квартиронаймача (а.с.6). З довідки про склад сім?ї від 18.02.2020 (а.с.5) встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована колишня дружина [PERSON] - [PERSON] . Як вбачається з актів від 23.09.2019 та 27.02.2020 (а.с.3,4) складеного комісією в складі працівників КП «УЖК №1» ЖКО Нововолинської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою з січня 2019 року не проживає. Таким чином, в суді встановлено, що відповідач [PERSON] понад шість місяців без поважних причин відсутня по місцю постійного проживання, не проявляє ніякого інтересу до спірного житла як до свого постійного місця проживання і не належить до переліку осіб, за якими, у відповідності до ст. 71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст. 72 ЖК України.

Outcome: approved