Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

22.07.2015 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовними вимогами до ПАТ Банк «Меркурій» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 07.03.21013 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 9/6 з щомісячною виплатою процентів, за яким позивач, передав банку грошові кошти у депозит 11\~800\~000,00 грн. на строк до 11.03.2014 року. 22.03.2013 року між [PERSON] та ПАТ Банк «Меркурій», у якості забезпечення належного виконання банком своїх обовязків за договором банківського вкладу було укладено договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого були: житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 645,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтнева, № 137-139, земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтнева, № 137-139 та земельна ділянка для садівництва, площею 0,1065 га, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтнева, № 137-139. 13.03.2014 року постановою Правління НБУ № 133 ПАТ Банк «Меркурій» було віднесено до категорії неплатоспроможних та призначено тимчасову адміністрацію. 12.06.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 47 про ліквідацію ПАТ Банк «Меркурій» і призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію. Позивачу його вклад грошові кошти у розмірі 11\~800\~000,00 грн., у строки передбачені договором, не були повернуті, тому він просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з тих підстав, що вартість майна, яке є предметом іпотеки підлягає стягненню за ціною, яка визначена субєктом оціночної діяльності, тобто вартість житлового будинку становить 4\~560\~100,00 грн., вартість земельної ділянки для обслуговування житлового будинку становить 189\~110,00 грн., вартість земельної ділянки для ведення садівництва становить 189\~110,00 грн. Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 07.03.21013 року між [PERSON] та ПАТ Банк «Меркурій» було укладено договір банківського вкладу № 9/6 з виплатою процентів у розмірі 23%, за яким позивач, передав банку грошові кошти у депозит 11\~800\~000,00 грн. на строк до 11.03.2014 року (а.с. 4). 22.03.2013 року між [PERSON] та ПАТ Банк «Меркурій», з метою забезпечення належного виконання банком своїх зобовязань за договором банківського вкладу № 9/6 від 07.03.2013 року, було укладено договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого є: житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 645,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтнева, № 137-139, земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтнева, № 137-139 та земельна ділянка для садівництва, площею 0,1065 га, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтнева, № 137-139 (а.с. 5-7). Згідно із довідкою за № 684/02/3 від 15.07.2014 року, виданою уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію [PERSON], залишок коштів по вкладному рахунку станом на 11.06.2014 року складає 11\~800\~000,00 грн, залишок по процентному рахунку склав 579\~978,09 грн. (а.с. 8). Згідно із ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. 13.03.2014 року правлінням НБУ було прийнято Постанову за № 133, за якою АТ Банк «Меркурій» було віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 41), а 10.06.2014 року прийнято постанову Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного Акціонерного товариства Банку «Меркурій». Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Частиною 2 статті 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня початку процедури ліквідації банку: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у звязку з ліквідацією банку. Частиною 1 статті 48 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку. За статтею 1, частинами 1, 2, 3 статті 3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, забезпечує виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у звязку із прийняттям рішенням НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку «Меркурій», належним відповідачем по справі за позовом [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нерухоме майно є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а не ПАТ Банк «Меркурій», у звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають через те, що предявлені не до належного відповідача. Окремо суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 50 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл. Інвентаризація майна банку та формування ліквідаційної маси мають бути завершені у строк до шести місяців з дня прийняття рішення про ліквідацію банку та відкликання банківської ліцензії. Результати інвентаризації та формування ліквідаційної маси відображаються в акті, який підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Частиною 3 статті 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності, який визначений Фондом. У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобовязанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку. Разом з тим, суду не було подано належних доказів того, що нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки нерухомого майна від 22.03.2013 року віднесене до ліквідаційної маси, відображене у акті, який затверджений виконавчою дирекцією Фонду, згідно із вимогами ст. 50 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, за ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Про те, позивачем не доведена та обставина, що він предявив до Фонду вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у строки, визначені ст. 49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і його вимоги про стягнення звернення на предмет іпотеки не є погашеними, оскільки законом передбачено, що будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України, На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed