Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

22 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,53 га, розташовану на території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що на випадок своєї смерті бабуся [PERSON] заповідала їй вищевказану земельну ділянку, однак можливість нотаріального оформлення її спадкових прав вичерпано через пошкодження правовстановлюючого документу. Також просила про встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю, у якому прізвище не співпадає з даними її особистих документів. Позивач [PERSON] та її представник звернулися до суду із заявою, в якій позивач свої вимоги підтримала. Просили справу розглядати за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили справу розглянути за їх відсутності. Дослідивши надані письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії заповіту, посвідченого 29 листопада 2012 року, [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт на користь [PERSON] та позивачки [PERSON], якій заповідала земельну ділянку площею 4,53 га, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту [NUMBER] виданого 17 грудня 2003 року (ас.13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що Партизанською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 20 від 24.12.2012 року (а.с. 15). За даними копії спадкової справи № 82/2013, спадкоємцями [PERSON] за заповітом є позивач [PERSON] щодо вищевказаної земельної ділянки, відповідач - [PERSON] щодо земельної ділянки, належної спадкодавцю на підставі державного акту [NUMBER], та [PERSON] - як спадкоємець за законом, при цьому останній не належить до спадкоємців (ст. 1241 ЦК), що мають право на обов'язкову частку (а.с. 26, 63-84). Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом, підтверджуються постановою нотаріуса від 02 грудня 2016 року, зі змісту якої слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного спірного майна, через невідповідність даних про особу власника особовим даним спадкоємця, а саме: Державний акт на вказану земельну ділянку видано на ім'я «[PERSON]», тоді як за особовими документами спадкодавця остання є «[PERSON]» (а.с. 23). Відповідно до п.4.12 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п. 4.15 вказаного Порядку - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна Зазначені нотаріусом підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії підтверджуються зі змісту дослідженої копії Державного акту [NUMBER], виданої 17 грудня 2003 року щодо земельної ділянки площею 4,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області на ім'я [PERSON] (а.с. 16). Втім, за даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності щодо вказаного майна зареєстровано за [PERSON] та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 17). За даними відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області (а.с. 85) від 20.01.2017 року № 0-62/0-100/6-17, фонд документації Відділу містить примірник Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 4, 53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON]. Зазначені розбіжності перешкоджають позивачці в оформленні її спадкових прав, однак належність вказаного правовстановлюючого документу спадкодавцю [PERSON] слідує зі співпадання інших особистих даних власника, зазначених у вказаному Державному акті із особистими даними спадкодавця. Враховуючи вищенаведене, на підставі п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо встановлення факту належності [PERSON] Державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 17.12.2003 р. Щодо пошкодження правовстановлюючого документу, то відповідно до п.3 Глави 8 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Мінюстом України 22.02.2012 року № 296/5, - нотаріусами не приймаються для вчинення нотаріальних дій порвані та документи, викладені на двох і більше аркушах, якщо аркуші не з'єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи, яка видала документ. Такі недоліки правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно також встановлені судом при огляді їх оригіналу. Проте, відповідно до вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1269 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведеного, встановивши, що відповідно до положень Глави 85 ЦК України, [PERSON] є єдиним спадкоємцем спірного майна за заповітом після смерті бабки [PERSON], та спадщину прийняла, встановивши належність вищевказаного спадкового майна спадкодавцю [PERSON], а також, враховуючи, що можливість нотаріального оформлення спадкоємцем спадкових прав щодо спірного майна вичерпано, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Outcome: approved