Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

22 вересня 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до Великодивлинської сільської ради Лугинського району про визнання права власності за заповітом, що складається з житлового будинку [ADDRESS], що належав померлій [PERSON], яка померла [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що після смерті її мати [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеного майна, яку позивач прийняла, оскільки проживала разом зі своєю матір'ю та вела з нею спільне господарство по день її смерті. Інших спадкоємців, які мають право на спадщину згідно ст.1224 ЦК України та прийняли її немає. Водночас у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Великодивлинської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день та час судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть від 08.01.2014р. серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, згідно із заповітом від 13 грудня 2010 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Великодивлинської сільської ради Лугинського району Житомирської області Мосійчук В.Г. (зареєстровано в реєстрі за № 30), померла [PERSON] заповіла усе належне їй майно своїй дочці [PERSON]. Позивач [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала разом зі своєю матір'ю та вела з нею спільне господарство по день її смерті та звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується довідкою Великодивлинської сільської ради Лугинського району № 648 від 03.07.2014 року та заявою № 23 від 29.07.2014. Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину немає (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії Лугинської державної нотаріальної контори № 65 від 29.07.2014 року). Постановою Лугинської державної нотаріальної контори № 65 від 29.07.2014 року державним нотаріусом Паламарчуком І.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, оскільки спадкоємець не надав правовстановлювальні документи, що підтверджують факт належності спадкодавцю зазначеного будинку. Згідно роз'яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки Великодивлинської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 27.07.2014р. № 824 житловий будинок [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER] згідно погосподарської книги № 8 на 2011-2015 роки, належав на праві власності нині померлій [PERSON] Згідно із технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] інвентаризаційна вартість будинку станом на 24.04.2014р. складає 40234 грн. Враховуючи наведене та з огляду на дані погосподарської книги Великодивлинської сільської ради, рішення Великодивлинської сільської ради, технічного паспорту на житловий будинок, суд приходить до висновку, що даний будинок належав на праві власності померлій [PERSON]. Статтею 346 ЦК України встановлено, що однією із підстав припинення права власності є смерть власника, а цивільна правоздатність фізичної особи за ст. 25 ЦК України виникає при її народженні і припиняється у момент її смерті. Право власності на нерухоме майно, відповідно до ст. 331 ЦК України, виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 238 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та з огляду на неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на нерухоме майно та враховуючи, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом і на протязі шести місяців прийняла спадщину після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved