Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

23 жовтня 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про виділ частки земельної ділянки в натурі. 03 грудня 2020 року представник позивачів адвокат Порошина Н.Г. подала позовну заяву в новій редакції. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці після смерті батька - [PERSON] та матері - [PERSON] , є співвласниками кожен по 1/3 частки земельних ділянок: загальною площею 0,3156 га пасовища з кадастровим номером 4821755500:04:000:0492, загальною площею 0,3254 га пасовища з кадастровим номером 4821755500:04:000:0488, загальною площею 8,5798 га ріллі з кадастровим номером 4821755500:04:000:0493, загальною площею 8,5758 га ріллі з кадастровим номером 4821755500:04:000:0487, які розташовані на території Токарівської (Кудрявцівської) селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. Також власником 1/3 частки вищевказаних земельних ділянок є відповідач [PERSON] . Водночас сторони не досягли згоди щодо користування та розпорядження земельними ділянками, які перебувають в їх спільній частковій власності (відповідач відмовився підписувати схему поділу), що створює позивачам складнощі щодо користування та розпорядження належною їм власністю. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просять позовні вимоги задовольнити та виділити їм в натурі і визнати за ними право власності на 1/3 частки вищевказаних земельних ділянок. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] , представник позивачів - адвокат Порошина Н.Г. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, зокрема зазначили, що з відповідачем неодноразово намагались знайти спільну мову та вирішити даний спір в позасудовому порядку, однак відповідач на їх пропозиції відмовляв. Відповідач [PERSON] у судові засідання 03.06.2021 року та 23.06.2021 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом отримання повістки дружиною 06.06.2021 року. 09 березня 2021 року відповідач до суду надавав письмові пояснення, в яких позовні вимоги не визнав через те, що позивачі намагалися порушити його права, а саме: не погодили з ним схему поділу та відмовилися щодо укладення нотаріального договору на поділ земельних ділянок між співвласниками. Заслухавши вступне слово позиачів [PERSON] та [PERSON] , представника позивачів - адвоката Порошиної Н.Г., дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що після смерті батьків сторін - [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки: загальною площею 0,3156 га пасовища з кадастровим номером 4821755500:04:000:0492, загальною площею 0,3254 га пасовища з кадастровим номером 4821755500:04:000:0488, загальною площею 8,5798 га ріллі з кадастровим номером 4821755500:04:000:0493, загальною площею 8,5758 га ріллі з кадастровим номером 4821755500:04:000:0487, які розташовані на території Токарівської (Кудрявцівської) селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. Спадщину після смерті батьків сторони як їх діти отримали, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 15-16) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17-21). Так, згідно з положеннями Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (ч. 2 ст. 1278 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.ч. 1-2 ст. 367 ЦК України). Аналогічно, згідно з ч.1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.ч. 1,3,4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п.п. «е» п. 18) у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. В матеріалах справи наявні схеми поділу земельних ділянок, які склав ФОП [PERSON] , відповідно до яких реальний виділ належних часток земельних ділянок є можливим шляхом реального поділу кожної з них на три окремі земельні ділянки розміром, який відповідає часткам сторін. Зокрема, можливий виділ в натурі належних 1/3 частин вказаних земельних ділянок, належних позивачам та відповідачеві згідно з наступними схемами поділу: Так, - на схемі №1 щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 4821755500:04:000:0492, площею 0,3156 га, позначені земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 0,1052 га; земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 0,1052 га; земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 0,1052 га; - на схемі № [NUMBER] щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 4821755500:04:000:0488, площею 0,3254 га, позначені земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 0,1085 га; земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 0,1085 га; земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 0,1084 га; - на схемі № [NUMBER] щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 4821755500:04:000:0493, площею 8,5798 га, позначені земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 2,8599 га; земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 2,8599 га; земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 2,8600 га; - на схемі №4 щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 4821755500:04:000:0487, площею 8,5758 га, позначені земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 2,8586 га; земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 2,8586 га; земельна ділянка № [NUMBER] [PERSON] площею 2,8586 га. Відповідно до листів фізичної особи - підприємця [PERSON] при складанні схем поділу дотримано вимоги чинного законодавства із землеустрою та не порушено права жодного із співвласників земельних ділянок. Зміст цих схем свідчить про наявність технічної можливості поділу земельних ділянок, власниками яких у рівних частках є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та внаслідок такого поділу існує спроможність формування нових земельних ділянок із оформленням правовстановлюючих документів на них за кожним власником. Інших варіантів поділу земельних ділянок не вбачається. Таким чином, за встановлених обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивачі просили в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь сплачений ними судовий збір, то суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачів по 2812,80 гривень судового збору кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved