Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

22.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Новоіванівської сільської ради Арцизького району Одеської області, третя особа - Арцизька районна державна нотаріальна контора Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини та просить суд визначити їй [PERSON], додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] посилаючись на те, що після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для сільськогосподарського призначення та будинку. Оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі позивач немає можливості, у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки через розбіжності в написанні прізвища позивача та батька в правовстановлюючих документах, необхідно було встановлювати факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, крім того, позивач рідко спілкувалась з батьком, так як вони жили на великій відстані. Після народження у позивача доньки [PERSON], позивач немала можливості оформити спадщину, оскільки дитина народилась з вродженою вадою дитячого церебрального паралічу і до теперішнього часу потребує постійного стороннього догляду та нагляду, проходження періодичних курсів соціальної реабілітації, лікувального масажу, так як самостійно не може рухатись та обслуговувати себе. На підтвердження доказу поважної причини пропуску строку подачі заяви на прийняття спадщини є хвороба старшої дитини позивача та народження молодшої дитини, постійний догляд за дітьми повністю поглинає весь час. З 2009 року по теперішній час позивач займається своєю дитиною, лікує, водить до реабілітаційних центрів, періодично один раз на рік дитині роблять операції на ніжках. Усі кошти фактично витрачаються на реабілітацію, на ліки, одяг, харчування дитини, оскільки позивач отримує лише пенсію на дитину. Усе перелічене свідчить про те, що позивачу бракувало часу займатися оформленням спадщини у зв'язку з постійним доглядом її малолітньої дитини, яка прикута до інвалідного візочку, яка потребує постійного догляду, уваги, великих витрат на постійні операції, реабілітації. У зв'язку з великою відстанню між місцем проживання позивача та місцезнаходженням спадщини, позивач не могла залишити хвору дитину з ДЦП та їхати оформлювати документи, що призвело до пропуску строків для подачі заяви на прийняття спадщини. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 26.12.2017 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.01.2018 року залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Також, просив суд про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Також, просив суд про розгляд справи у його відсутність. Від представника третьої особи - державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. до суду також надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання представником відповідача позову та вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов'язані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 1987 року, позивач народилася [INFO], її дошлюбне прізвище російською мовою значиться як «[PERSON]», його батьками російською мовою вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Як видано з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 грудня 2016 року, [PERSON] помер [INFO] року і його прізвище значиться як «[PERSON]» (а.с. 15). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2017 року встановлений факт того, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 10). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] - [PERSON], яка народилася [INFO] [PERSON] значиться її батьком, а [PERSON] - матір'ю (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, 14 жовтня 2010 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 188. Після розірвання шлюбу, позивачу присвоєне прізвище [PERSON]. 08 серпня 2014 року позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», у зв'язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області від 08 серпня 2014 року, актовий запис № 90 (а.с. 17) та копією паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Василівським РВ УДМС України в Запорізькій області (а.с. 7). Від шлюбу з [PERSON], позивач має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 грудня 2014 року (а.с. 13). Малолітня донька [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області від 24.05.2017 року № 5181 (а.с. 9). Після смерті спадкодавця [PERSON], позивач [PERSON] спадщину прийняла, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, як видно з копії постанови державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. від 10.05.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлого [PERSON], у зв'язку з пропуском строку подачі заяви на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с. 11). Як вбачається з копії медичної документації, [PERSON], [INFO], народилась з діагнозом: ДЦП, нижній спастичний тетрапарез, спастична диплегія, інтелектуальна недостатність помірного ступеню, затримка мовленнєвого розвитку (а.с. 18 - 34), у зв'язку з чим потребує постійного стороннього нагляду та догляду, періодичного проходження курсу соціальної реабілітації, курсів лікувального масажу, лікувальної фізкультури, постійного виконання комплексу загально розвиваючих вправ, нагляду педіатра, психіатра, невролога, психолога, логопеда за місцем проживання. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. від 09.01.2018 року № 25/01-16, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкоємцем за законом є донька померлого, [PERSON], яка подала заяву на прийняття спадщини - 07.03.2017 року за № 244, та додана до спадкової справи № 103/2017. Свідоцтва про право на спадщину станом на 09.01.2018 року не видавалось. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, спадкоємцем померлого [PERSON] є його донька - [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» під час розгляду справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що причини пропуску позивачем встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, можна визнати поважними, оскільки через розбіжності в написанні прізвища позивача та батька в правовстановлюючих документах, необхідно було встановлювати факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, крім того, позивач рідко спілкувалась з батьком, так як вони жили на великій відстані. Після народження у позивача доньки [PERSON], позивач немала можливості оформити спадщину, оскільки дитина народилась з вродженою вадою дитячого церебрального паралічу і до теперішнього часу потребує постійного стороннього догляду та нагляду, проходження періодичних курсів соціальної реабілітації, лікувального масажу, так як самостійно не може рухатись та обслуговувати себе. На підтвердження доказу поважної причини пропуску строку подачі заяви на прийняття спадщини є хвороба старшої дитини позивача та народження молодшої дитини, постійний догляд за дітьми повністю поглинає весь час. З 2009 року по теперішній час позивач займається своєю дитиною, лікує, водить до реабілітаційних центрів, періодично один раз на рік дитині роблять операції на ніжках. Усі кошти фактично витрачаються на реабілітацію, на ліки, одяг, харчування дитини, оскільки позивач отримує лише пенсію на дитину. Усе перелічене свідчить про те, що позивачу бракувало часу займатися оформленням спадщини у зв'язку з постійним доглядом її малолітньої дитини, яка прикута до інвалідного візочку, яка потребує постійного догляду, уваги, великих витрат на постійні операції, реабілітації. У зв'язку з великою відстанню між місцем проживання позивача та місцезнаходженням спадщини, позивач не могла залишити хвору дитину з ДЦП та їхати оформлювати документи, та не могла своєчасно звернутись до нотаріальної контори, у зв'язку з чим суд вважає що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин. Більш того, в судовому засіданні було встановлено, що позивач не відмовлялася від прийняття спадщини після смерті спадкодавця та звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене майно у зв'язку з пропуском строку для подання зазначеної заяви. Спадщина після смерті [PERSON] до наявного часу ніким не прийнята, спору стосовно спадщини немає. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк у три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця [PERSON], оскільки вона пропустила вказаний строк з поважної причини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved