Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

23 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Тучне, вул. Першотравнева, 3. Відповідач проживав у вказаному будинку до травня 2013 року, з цього часу останній мешкає в іншому місці, де саме не відомо. Реєстрація [PERSON] позбавляє її права оформити субсидію на сплату комунальних послуг. У звязку з викладеними вище обставинами, [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком під №3 по вул. Першотравневій в с. Тучне Білопільського району Сумської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився. Згідно з поштовими повідомленнями, останній за місцем реєстрації не проживає. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що він належним чином сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 19, 24). Заслухавши позивачку, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею ст. 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317, ст. ст. 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). У відповідності до ст. 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори 12 жовтня 1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №1026 та в БТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим №289, стор. 290, позивачка є власником житлового будинку під №3 по вул. Першотравневій в с. Тучне Білопільського району Сумської області (а. с. 28-29). Вказана обставина підтверджується також і довідкою Філіалу «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» у складі Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 11 листопада 2015 року №271 (а. с. 30). У відповідності до довідки Тучненської сільської ради від 16 листопада 2015 року [PERSON], [INFO], зареєстрований з 15 травня 2012 року за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Тучне, вул. Першотравнева, 3 з метою отримання особистих документів і проживав на правах квартиранта (а. с. 31). З довідок Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області від 31 грудня 2013 року №986, від 30 грудня 2014 року №1016 та від 20 серпня 2015 року №621 вбачається, що [PERSON], [INFO], за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Тучне, вул. Першотравнева, 3 не проживає з 09 травня 2013 року (а. с. 8-9). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час не є членом сімї позивачки [PERSON], не є власником або наймачем будинку, розташованого по вул. Першотравневій, 3 в с. Тучне Білопільського району Сумської області, який належить останній на праві приватної власності, тривалий час не проживає у вказаному будинку, а лише зареєстрований у ньому, не приймає участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг, між сторонами не досягнуто будь-якої домовленості щодо укладення договору найму (оренди) житла. З огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним позивачці на праві приватної власності житловим будинком, розташованим за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Тучне, вул. Першотравнева, 3. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved