Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

21 червня 2017 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили винести рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком № 10-А по вулиці Залізничній в місті Павлоград Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що на підставі договору купівлі-продажу будинку від 15 липня 1982 року, вони перебуваючи у шлюбі купили 2/5 частини житлового будинку А, розташованого на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Залізнична, буд.10. У зазначеному житловому будинку зареєстрована [PERSON], однак з моменту реєстрації, тобто з 08 серпня 2005 року та по теперішній час за адресою реєстрації не проживає, її особистих речей у будинку немає, комунальні послуги вона не сплачує. Відповідачка ухиляється від зняття з реєстрації добровільно, тому вони вимушені звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він з дружиною є власниками будинку, відповідачка попросила їх прописати її у їхньому будинку ненадовго, і вони допомогли їй. Однак з дати її прописки у їхньому будинку минуло 12 років, добровільно відповідачка не виписується та кудись зникла, а вони в свою чергу не можуть оформити субсидію, тому він просить позов задовольнити у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача та вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є власниками 2/5 частини житлового будинку А, розташованого на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Залізнична, буд.10, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 15 липня 1982 року (арк.с.4,5). Однак, як вбачається з довідки виданої квартальним комітетом № 3 м. Павлоград (арк.с.8) за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Залізнична, буд.10-А, зареєстровані [PERSON] і його дружина [PERSON], а також [PERSON], [INFO], яка не є родичкою позивачам. Але у акті складеного головою квартального комітету 16 червня 2017 року (арк.с.7) зазначено, що [PERSON], [INFO] за адресою вул. Залізнична, буд.10-А не проживала і не проживає з 08 серпня 2005 року. Реєстрація відповідачки за вищезазначеною адресою є перешкодою для позивачів у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, а саме позивачі позбавлені можливості в оформлені державної субсидії. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідачка не є співвласником житла, не є членом сімї позивачів, не проживає за адресою реєстрації більше одного року та не веде спільно з позивачами господарство, тому суд вважає за можливе визнати її такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.ст. 6, 8 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обовязковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Крім того стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.1 ст.88 ЦПК). Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача [PERSON] повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 640 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються платіжним дорученням (арк.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved