Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

23 травня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Красилівської міської ради, третя особа на стороні відповідача [PERSON], про скасування: рішення виконкому Красилівської міської ради Хмельницької області №669 від 28.02.1998 року (п.6), рішення №6 6 сесії Красилівської міської ради 24 скликання від 24.12.2012 року в частині надання у постійне користування та передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS], рішення виконкому Красилівської міської ради Хмельницької області №383 від 9.08.2011 року та №453 від 15.09.2011 року в частині надання права [PERSON] на узаконення самовільно проведеної добудови, переобладнання всередині будинку, та присвоєння частині будинку окремого номера з вказівкою КП «Красилівське БТІ» здійснення відповідних змін в облікових документа. До вирішення позову просила зупинити виконання рішення апеляційного суду Хмельницької області від 06.02.2013 року. 27 травня 2013 року ухвалою судді Чорної Л.М. було відкрито провадження у справі. 12 червня 2013 року ухвалою судді Чорної Л.М. провадження у справі було закрито з тих підстав, що заявлені вимоги не підлягали розгляду в порядку цивільного судочинства. 17 липня 2013 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справх апеляційного суду Хмельницької області ухвалу Красилівського районного суду від 12 червня 2013 року про закриття провадження скасовано і направлено справу на новий судовий розгляд у іншому складі суду. 07 серпня 2013 року справа надійшла до Красилівського районного суду. 22 серпня 2013 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, в якій, залишивши попередні позовні вимоги, крім відповідача Красилівської міської ради, зазначила відповідачем [PERSON]. 06 листопада 2013 року позивач подала до суду позовну заяву, в якій , посилаючись на те, що раніше помилково зазначала в позові, що просить скасувати рішення виконкому Красилівської міської ради Хмельницької області №669 від 28.02.1998 року (п.6), уточнила, що просить скасувати рішення виконкому Красилівської міської ради Хмельницької області №663 від 28.02.1998 року (п.6). Решту позовних вимог залишила без змін. 19 лютого 2014 року провадження у справі за вказаним позовом [PERSON] за заявою позивачки було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл будинковолодіння в натурі. 19 листопада 2014 року провадження у справі за вказаним позовом [PERSON] було відновлено. В обґрунтування уточнених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що житловий будинок по [ADDRESS] належить їй та відповідачці [PERSON] на праві спільної часткової власності. Відповідачка [PERSON] є власником 1/3 частини вказаного житлового будинку згідно рішення Красилівського районного суду від 24.12.1997 року, а вона згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.07.2012 року приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу, є власником 2/3 частин цього ж житлового будинку, 2/3 частин хліва «Б» та 2/3 частин літньої кухні «В». Після набуття у власність вказаної частини житлового будинку з господарськими прибудовами їй стало відомо, що рішенням виконкому Красилівської міської ради Красилівського району Хмельницької області №663 від 28.02.1998 року (п.6) [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,05га. для обслуговування 1/3 частини вказаного житлового будинку та надвірних будівель. Окрім того рішенням №6 шостої сесії Красилівської міської ради XXIV скликання від 24.12.2002 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,05 га. для обслуговування житлових будинків та господарських будівель та площею 0,03 га. для ведення особистого селянського господарства. Посилаючись на те, що вказаними рішеннями Красилівська міська рада порушила вимоги ст.67 ЗК УРСР в редакції 1991 року та її право, як іншого співвласника будинку,просить суд скасувати зазначені рішення в частині надання у постійне користування та передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS]. В червні 2012 року, отримавши позовну заяву [PERSON] про усунення перешкод в користуванні присадибною земельною ділянкою та будівлями, вона дізналася, що рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради №383 від 09.08.2011 року вирішено визнати право [PERSON] оформити документацію з послідуючим узаконенням веранди до частини житлового будинку розміром 2,5х1,6 м., перепланування всередині будинку та влаштування окремого виходу по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,05га., а рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради №453 від 15.09.2011 року присвоєно частині житлового будинку по [ADDRESS], яка належить на праві власності (рішення суду від 24.12.1997 року) [PERSON] адресний номер [ADDRESS] та зобов'язано комунальне підприємство «Красилівське районне бюро технічної інвентаризації» здійснити відповідні зміни в облікових документах. Посилаючись на те, що право спільної часткової власності згідно з ст.358 ЦК України здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а з її чоловіком [PERSON], який на час прийняття рішення №383 від 09.08.2011 року був співвласником будинку, зазначені добудова , перепланування та влаштування окремого виходу не погоджувалися, а також на те, що рішенням №453 від 15.09.2011 року виконком Красилівської міської ради порушив її права та законні інтереси, позивач просила скасувати вказані рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради в частині надання права [PERSON] на узаконення самовільно проведеної добудови, переобладнання всередині будинку та присвоєння частині будинку окремого номера з вказівкою КП «Красилівське БТІ» здійснити відповідні зміни в облікових документах. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та, посилаючись на зазначені в позові обставини, просили його задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволені позивачу відмовити повністю. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог [PERSON] представник Красилівської міської ради Романюк Т.М. зазначила, що 27.02.1998 року до Красилівської міської ради надійшла заява [PERSON] про закріплення за нею земельної ділянки площею 0,055 га по [ADDRESS] для обслуговування частини житлового будинку, яка перейшла їй згідно рішення Красилівського районного суду. За результатами розгляду зазначеної заяви, виконавчим комітетом Красилівської міської ради прийнято рішення від 28.02.1998 р. №663 «Про надання та вилучення земельних ділянок в місті», п.6 якого, на підставі рішення Красилівського районного суду від 24.12.1997 року про розподіл житлового будинку надано земельну ділянку в постійне користування по [ADDRESS] площею 0,05 га для обслуговування 1/3 частини житлового будинку та надвірних будівель [PERSON]. Рішенням Красилівської міської ради від 24.12.2002 року №6 «Про передачу присадибних земельних ділянок у приватну власність» передано [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,08 га, і з них: 0,05га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,03 га для ведення селянського господарства згідно її заяви від 05.12.2002 року. На підставі заяви [PERSON] від 11.07.2011 року, плану забудови земельної ділянки по [ADDRESS],копії паспорта та ідентифікаційного коду заявника, копії технічного паспорту та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно розташоване по [ADDRESS],копії рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2010 року, копії ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 04 травня 2011 року, виконавчим комітетом Красилівської міської ради 09.08.2011 року прийнято рішення №383 «Про надання дозволу на будівництво та виготовлення документації на добудови до житлових будинків,господарських будівель та перепланування в середині будинків в місті Красилів», п.1.16 якого визнано право оформити документацію з послідуючим узаконенням [PERSON] на добудову веранди до частини житлового будинку розміром 2,5 х 1,6м ., перепланування в середині будинку та влаштування окремого входу по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,05га. Дане рішення прийнято шляхом співпраці з Красилівським госпрозрахунково проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро, основними завданнями і функціями якого були відповідно до п.3.1. статуту «Красилівського госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро», затвердженого рішенням шістнадцятої сесії Красилівської районної ради Хмельницької області від 24 жовтня 2008 року №26, виконання робіт, пов'язаних із регулюванням забудови населених пунктів і територій. На підставі заяви [PERSON] від 15.08.2011року,копії паспорта та ідентифікаційного коду заявника, копії рішення Красилівського районного суду від 09 грудня 2010 року, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно розташоване по [ADDRESS], копії ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 4 травня 2011 року, виконавчим комітетом Красилівської міської ради 15.09.2011 року прийнятого рішення № 453 «Про присвоєння адресного номера» , п.1 якого, присвоєно частині житлового будинку, який належить на праві спільної часткової власності [PERSON] адресний номер [ADDRESS]. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, [PERSON] лише у 2013 році звернулась до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовною заявою про скасування рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради від 28.02.1998 року №663 «Про надання та вилучення земельних ділянок в місті» та рішення Красилівської міської ради від 24.12.2002 року №6 «Про передачу присадибних земельних ділянок у приватну власність». Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в обґрунтування заперечення проти позову пояснив, що оскаржуючи зазначені рішення позивачка не навела жодного обґрунтування, яким чином ці рішення стосується її прав та в чому полягає їх незаконність. Земельна ділянка площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства була надана [PERSON] у постійне користування, а потім у власність із вільних земель Красилівської міської ради з присвоєнням їй адресного номера, а не із закріплених на час її надання за будинковолодінням по [ADDRESS] земельної ділянки загальною площею 0,16 га.. Таким чином, [PERSON] та його спадкоємець, позивачка по справі не мають будь-якого відношення та прав на земельну ділянку [PERSON], площею 0,03 га., для ведення особистого селянського господарства, яка виділена їй із вільних земель Красилівської міської ради. Рішенням Красилівського районного суду від 04.04.2000 року виконком Красилівської міської ради зобов'язано виділити [PERSON] із земельної ділянки площею 0,16 га., по [ADDRESS] 0,05 га., земельну ділянку в натурі по довжині всієї земельної ділянки згідно рішення Красилівської міської ради № 669 від 27.02.1998 року. Фактично зазначене рішення суду стосується вищезгаданого рішення Красилівської міської ради від 28.02.1998 року № 663, так як в архівному витязі із останнього помилково був зазначений його номер 669. Інші данні, що мають значення для справи, а саме площа та адреса спірної земельної ділянки співпадають. Крім того, у зв'язку з вказаною помилкою щодо номеру рішення в архівному витягу із нього, звертаючись із позовом до суду по даній справі позивачка також оскаржувала рішення Красилівської міської ради від 28.02.1998 року № 669, за клопотанням позивача судом був витребуваний оригінал зазначеного рішення після огляду якого був встановлений його дійсний номер, а саме №663 та уточнено позовні вимоги. Враховуючи те, що рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради від 28.02.1998 року № 663 у постійне користування [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,05 га. для обслуговування житлового будинку, а рішенням Красилівського районного суду від 04.04.2000 року виконком Красилівської міської ради зобов'язано виділити [PERSON] 0,05 га. земельної ділянки, зазначене рішення суду є одним із беззаперечних доказів права [PERSON] на 0,05 га., земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Крім того, без скасування даного рішення суду перерозподіл спірної земельної ділянки із наданням [PERSON] для обслуговування житлового будинку менше ніж 0,05 га., земельної ділянки не можливо. Частиною 2 ст. 30 ЗК України в редакції 1990 року, яка діяла на час набуття [PERSON] та [PERSON] права власності на житловий будинок по [ADDRESS] було передбачено, що при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Таким чином, зазначеною та іншими нормами ЗК України не передбачалось розподілу земельної ділянки між співвласниками житлового будинку пропорційно їх часткам в останньому та автоматичного переходу права користування закріпленою за будинком земельною ділянкою до його співвласників, пропорційно часткам у ньому. Земельна ділянка переходила у спільне користування співвласників будинку та розподілялась ними самостійно в залежності від потреби. [PERSON] звернулась до Красилівської міської ради із заявою, на підставі якої їй було виділена відразу в постійне користування, а в подальшому у власності земельна ділянка площею 0,05 га., для обслуговування житлового будинку. В свою чергу, [PERSON] також 16.03.2001 року звернувся до Красилівської міської ради про надання йому у власності 0,05 га., спірної земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та 0,06 га., для ведення особистого селянського господарства і рішенням Красилівської міської ради від 29.03.2001 року № 668 вони йому були надані. Зазначене рішення позивачка не оскаржує, на даний час також звернулась до Красилівської міської ради із заявою про надання їй у власність земельної ділянки площею 0,05 га., для обслуговування житлового будинку. Крім того, сам [PERSON] також погоджувався та не оспорював такого розподілу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, не вказував на відсутність у [PERSON] права на земельну ділянку площею 0,05 га.. для обслуговування житлового будинку у апеляційних та касаційних скаргах на рішення Красилівського районного суду від 04.04.2000 року та від 09.12.2010 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування будинковолодінням та усунення перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення та визнання права власності, у якому суд встановив, що у приватну власність [PERSON] Красилівською міською радою передано земельну ділянку площею 0,05 га., для обслуговування житлового будинку та 0,03 га., для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Статтею 1216 та ч. 1 ст. 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У п. п. «г» п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що з 1.01.2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В судовому засіданні 17.12.2013 року [PERSON] пояснила, що дверний проріз між житловою кімнатою № 3 та коридором № 1 житлового будинку по [ADDRESS] був замурований її чоловіком [PERSON] Саме тому, у зв'язку з закладенням [PERSON] зазначеного дверного прорізу у [PERSON] виникла потреба у влаштуванні окремого входу у виділену в її користування рішенням Красилівського районного суду від 09.12.2010 року житловому кімнату. Тому, як слідує із ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 04.05.2011 року законність влаштування зазначеного окремого входу у житлову кімнату № 3 уже було предметом судового розгляду і виділяючи в користування [PERSON] житлову кімнату № 3 суд вказав, що прохід у неї здійснюється та відповідно в подальшому буде здійснюватись через зазначений вхід. Звертаючись 20.07.2012 року до Красилівського районного суду із зустрічним позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на 1/3 частку будинку та добудову, [PERSON] посилалась на те, що жодних перешкод [PERSON] у користуванні житловим будинком вона не чинила та не чинить, про що свідчить проведена добудова до частини будинку та переобладнання в середині будинку. Також [PERSON] у тому ж позові вказала на те, що вона не чинила та не чинить [PERSON] жодних перешкод у користуванні виділеною їй відповідно до рішення Красилівського районного суду від 04.04.2000 року земельною ділянкою площею 0,05 га. Посилаючись на викладені та інші обставини [PERSON] просила суд серед іншого припинити право власності [PERSON] на добудову до житлового будинку під літерою «а» та визнати право власності на неї за [PERSON] в замін на грошову компенсацію. Викладене свідчить, що перепланування будинку із закладанням дверного прорізу здійснено самим [PERSON], а окремий вхід та прибудова веранди не порушують прав та законних інтересів [PERSON], у зв'язку з чим оскаржуване нею рішення виконкому Красилівської міської ради про оформлення документації на них також не може вважатись таким, що порушує права [PERSON] Будь-якого обґрунтування та доказів порушення прав [PERSON] оскаржуваними рішеннями виконкому Красилівської міської ради вона не навела та до суду не надала. Крім того, ч. 4 ст. 357 ЦК України передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Будь-яких доказів порушення здійсненою [PERSON] добудовою «а» прав та законних інтересів [PERSON], як співвласника житлового будинку вона не надала та про їх існування не вказала. В свою чергу, ч.1 ст. 21 ЦК України визначено, що суд може визнати незаконним та скасувати правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що станом на 1998 рік за даними земельно-кадастрового обліку Красилівської міської ради за будинковолодінням по [ADDRESS] рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,16 га. Позивачка [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.07.2012 року приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу, є власником 2/3 частин житлового будинку, 2/3 частин хліва «Б» та 2/3 частин літньої кухні «В», що знаходиться в [ADDRESS]. Вказана частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель належала чоловікові [PERSON] спадкодавцю [PERSON], який помер [INFO], на підставі рішення Красилівського районного суду від 24.12.1997 року, договору дарування, посвідченого 19.01.1998 року та зареєстрованого в КП «Красилівське районне бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №15, номер запису 3051. 20.11.2013 року позивач [PERSON] звернулась до Красилівської міської ради з заявою про передачу їй у власність 0,05 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд та 0,06 га земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у власність попередньому власнику її чоловікові [PERSON] згідно рішення №668 від 29.03.2001 року. Рішенням №12 сорок третьої сесії Красилівської міської ради шостого скликання від 27.12.2013 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по [ADDRESS], площею 0,11 га, із них: 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господврських будівель і споруд, 0,06 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідачка [PERSON], рідна сестра спадкодавця [PERSON], є власником 1/3 частини вказаного житлового будинку згідно вказаного рішення Красилівського районного суду від 24.12.1997 року. Рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради №663 від 28.02.1998 року на підставі рішення Красилівського районного суду від 24.12.1997 року про розподіл житлового будинку [PERSON] надано земельну ділянку в постійне користування по [ADDRESS] площею 0,05 га для обслуговування 1/3 частини житлового будинку та надвірних будівель. Рішенням Красилівського районного суду від 04.04.2000 року виконком Красилівської міської ради зобов'язано виділити [PERSON] із земельної ділянки площею 0,16 га. по [ADDRESS] 0,05 га. земельної ділянки згідно рішення Красилівської міської ради №663 від 28.02.1998 року. Рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради від 28.11.2000 року № 584 за рахунок земель міської ради у постійне користування [PERSON] надана земельна ділянка площею 0,03 га., для ведення особистого підсобного господарства. Рішенням №6 шостої сесії Красилівської міської ради XXIV скликання від 24.12.2002 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,05 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та площею 0,03 га. для ведення особистого селянського господарства. Рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради №383 від 09.08.2011 року визнано право [PERSON] оформити документацію з послідуючим узаконенням веранди до частини житлового будинку розміром 2,5х1,6 м., перепланування всередині будинку та влаштування окремого виходу по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,05га.. Рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради №453 від 15.09.2011 року присвоєно частині житлового будинку по [ADDRESS], яка належить на праві власності (рішення суду від 24.12.1997 року) [PERSON] адресний номер [ADDRESS] та зобов'язано комунальне підприємство «Красилівське районне бюро технічної інвентаризації» здійснити відповідні зміни в облікових документах. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно приписів ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В судовому засіданні позивачка та її представник не довели, що оскаржувані рішення суперечить актам цивільного законодавства і порушують цивільні права або інтереси [PERSON]. Представники відповідачки [PERSON] та представник Красилівської міської ради в судовому засіданні довели, що оскаржувані позивачкою рішення не суперечить актам цивільного законодавства і не порушували цивільні права або інтереси спадкодавця [PERSON] та не порушують цивільні права або інтереси [PERSON], яка є спадкоємцем [PERSON]. Судом встановлено, що оскажувані позивачкою рішення Красилівської міської ради спадкодавець [PERSON] не оскаржував. За заявою [PERSON] від 16.03.2001 року рішенням Красилівської міської ради від 29.03.2001 року № 668 йому передано за вказаною адресою у власність земельну ділянку площею 0,11 га, із яких 0,05 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,06 га., для ведення особистого селянського господарства. Вказаного рішення позивачка не оскаржувала. Крім того, як вбачається з її заяви від 20.11.2013 року до Красилівської міської ради, вона також просила передати їй у власність земельну ділянку площею, яка була передана її покійному чоловіку, внаслідок чого рішенням №12 сорок третьої сесії Красилівської міської ради шостого скликання від 27.12.2013 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по [ADDRESS], площею 0,11 га, із них: 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,06 га для ведення особистого селянського господарства. Зазначена в рішенні виконкому Красилівської міської ради від 28.02.1998 року № 663 та рішенні №6 шостої сесії Красилівської міської ради XXIV скликання від 24.12.2002 року земельна ділянка площею 0,03 га. була надана [PERSON] спочатку у постійне користування, а потім у власність із вільних земель Красилівської міської ради з присвоєнням їй адресного номера, а не із закріплених на час її надання за будинковолодінням по [ADDRESS] земельної ділянки загальною площею 0,16 га. Земельну ділянку в постійне користування по [ADDRESS] площею 0,05 га для обслуговування 1/3 частини житлового будинку та надвірних будівель [PERSON] надано рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради №663 від 28.02.1998 року на підставі рішення Красилівського районного суду від 24.12.1997 року про розподіл житлового будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗК України в редакції 1990 року, яка діяла на час набуття [PERSON] та [PERSON] права власності на житловий будинок по [ADDRESS] було передбачено, що при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Таким чином, зазначеною та іншими нормами ЗК України не передбачалось розподілу земельної ділянки між співвласниками житлового будинку пропорційно їх часткам в останньому та автоматичного переходу права користування закріпленою за будинком земельною ділянкою до його співвласників, пропорційно часткам у ньому. Земельна ділянка переходила у спільне користування співвласників будинку та розподілялась ними самостійно в залежності від потреби. Спадкодавець [PERSON] також погоджувався та не оспорював такого розподілу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, не вказував на відсутність у [PERSON] права на земельну ділянку площею 0,05 га.. для обслуговування житлового будинку у апеляційних та касаційних скаргах на рішення Красилівського районного суду від 04.04.2000 року та від 09.12.2010 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування будинковолодінням та усунення перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення та визнання права власності, у якому суд встановив, що у приватну власність [PERSON] Красилівською міською радою передано земельну ділянку площею 0,05 га., для обслуговування житлового будинку та 0,03 га., для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Статтею 1216 та ч. 1 ст. 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У п. п. «г» п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що з 1.01.2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином, позивач [PERSON], як спадкоємець [PERSON], не може вимагати права на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в межах, які не були встановлені для спадкодавця [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 357 ЦК України передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Будь-яких доказів порушення здійсненою [PERSON] добудовою «а» прав та законних інтересів [PERSON], як співвласниці житлового будинку, позивачка не надала та про їх існування не вказала. Судом встановлено, що дверний проріз між житловою кімнатою № 3 та коридором № 1 житлового будинку по [ADDRESS] був замурований спадкодавцем [PERSON], що викликало у відповідачки потребу у влаштуванні окремого входу у виділену їй рішенням Красилівського районного суду від 09.12.2010 року в користування житлову кімнату. Як слідує із ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 04.05.2011 року, законність влаштування зазначеного окремого входу у житлову кімнату № 3 уже було предметом судового розгляду і виділяючи в користування [PERSON] житлову кімнату № 3 суд вказав, що прохід у неї здійснюється та відповідно в подальшому буде здійснюватись через зазначений вхід. Звертаючись 20.07.2012 року до Красилівського районного суду із зустрічним позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на 1/3 частку будинку та добудову, [PERSON] посилалась на те, що жодних перешкод [PERSON] у користуванні житловим будинком вона не чинила та не чинить, про що свідчить проведена добудова до частини будинку та переобладнання в середині будинку. Також [PERSON] у тому ж позові вказала на те, що вона не чинила та не чинить [PERSON] жодних перешкод у користуванні виділеною їй відповідно до рішення Красилівського районного суду від 04.04.2000 року земельною ділянкою площею 0,05 га. Посилаючись на викладені та інші обставини [PERSON] просила суд серед іншого припинити право власності [PERSON] на добудову до житлового будинку під літерою «а» та визнати право власності на неї за [PERSON] в замін на грошову компенсацію. Викладене свідчить, що перепланування будинку із закладанням дверного прорізу здійснено самим [PERSON], а окремий вхід та прибудова веранди не порушують прав та законних інтересів [PERSON], у зв'язку з чим оскаржуване нею рішення виконкому Красилівської міської ради про оформлення документації на них також не може вважатись таким, що порушує права [PERSON]. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 15.08.2011р., копії паспорта та ідентифікаційного коду заявниці, копії рішення Красилівського районного суду від 09 грудня 2010 року, копії витягу про реєстрацію права власності на розташоване по [ADDRESS] нерухоме майно, копії ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 4 травня 2011 року, виконавчим комітетом Красилівської міської ради 15.09.2011 року прийнято рішення № 453 «Про присвоєння адресного номера» , п.1 якого, присвоєно частині житлового будинку, який належить на праві спільної часткової власності [PERSON], адресний номер [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її представник не довели, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради №453 від 15.09.2011 року, яким належній на праві власності [PERSON] частині житлового будинку по [ADDRESS] присвоєно адресний номер [ADDRESS] та зобов'язано комунальне підприємство «Красилівське районне бюро технічної інвентаризації» здійснити відповідні зміни в облікових документах, суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed