overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

23.01.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15 березня 2003 року, від якого вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] року. На даний час діти мешкають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку щомісяця, до досягнення повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO] року, потім по ? частки до досягнення повноліття доньки [PERSON], але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з дня подачі заяви. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути у попередньому судовому засіданні за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у попередньому судовому засіданні в його відсутність, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку кожного місяця. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] року (а.с.5,8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

23.01.2015 року позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду з цивільним позовом до відповідачівпро відшкодування шкоди. Вимоги мотивовані тим, що 29.01.2014 року на вул.Івашкевича в м.Києвіз вини [PERSON]відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - застрахованого в ПАТ «ПРОСТО-страхування» автомобіля «Kia» /д.н.з. [NUMBER]/ і автомобіля «RenaultClio» /д.н.з. [NUMBER]/.Розмір страхового відшкодування матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Kia» /д.н.з. [NUMBER]/ склав 4886грн 62к, а вартість відновлювального ремонту - 3956грн 40к. ПАТ «ПРОСТО-страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у сумі 3046грн 40к.Оскільки у добровільному порядку відповідачами не відшкодовані витрати позивача, останній змушений звернутись до суду з вказаним позовом /а.с.2-4/. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та день розгляду справи, що підтверджується розпискою про дату і час судового розгляду, не забезпечив явку свого представника в судовому засіданні, попередньо надавши заяву про розгляд справи за його відсутності /а.с.76-77/. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та день розгляду справи, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, не забезпечив явку свого представника в судовому засіданні/а.с.75/, жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно не надходило до суду. Співвідповідач [PERSON].в судове засідання не з'явився, хоча в силу ч.5 ст.74 ЦПК України, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням/а.с.70/. Про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутності відповідача або ж про відкладення розгляду справи не надав. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

23.01.2015 року прокурор звернувся до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах на те, що 20.11.2014 року вироком Марківського районного суду визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок цього кримінального правопорушення неповнолітній потерпілій [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, з приводу яких вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Луганської обласної дитячої клінічної лікарні з 28.03.2014 року по 10.04.2014 року і на її лікування було затрачено 4228 грн. 90 коп. Позивач просить стягнути з відповідача до обласного бюджету в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої особи 4228 грн. 90 коп., а також судові витрати на користь держави. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно з ч.1,3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судом встановлено, що 20.11.2014 року вироком Марківського районного суду [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок цього кримінального правопорушення потерпілій [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, з приводу яких вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Луганської обласної дитячої клінічної лікарні з 28.03.2014 року по 10.04.2014 року в і на її лікування було затрачено 4228 грн. 90 коп. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав повністю і це не суперичить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подані позову позивачем не були сплачені судові витрати, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

23.01.2015 р позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив визнати за ним право власності на ? частину квартири № 36 по вул.. Матюшенко б. 9 м. Харкова. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він проживав і був прописаний у квартирі за адресою м. Харків, вул. Старицького, 5.16, кв. 28, разом зі своєю матір»ю [PERSON], з бабусею [PERSON] і рідним братом його матері [PERSON] [PERSON] розділила особові рахунки в даній квартирі, після чого виписала його до дідуся в сел..Високий, с Ржавець. буд.19. Харківської обл., але прописати його у будинок дідуся [PERSON] не було можливим, тому що дідусь ще не оформив на той момент спадщину від своєї матері, а сестру позивача [PERSON] виписали до її рідного батька, другого чоловіка матері позивача - відповідача по справі [PERSON], у двокімнатну кв.№45, по вул. Матюшенко, буд. №5, де по бажанню дідуся [PERSON] вона приватизувала 1/4 цієї квартири, а квартиру по вул.Старицього приватизувала. Позивач вважає, що на момент приватизації за ним зберігалось право на майно, згідно ст.71 Житлового кодексу Української РСР щодо збереження жилого приміщення понад 6 місяців за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї у випадках влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

23.01.2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 15.03.2003 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей доньку Катерину, [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які за згодою сторін мешкають із матірю. З червня 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що чоловік зловживає спиртними напоями, вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 15.03.2003р., від якого згідно свідоцтв про народження мають двох малолітніх дітей доньку Катерину, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З червня 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

23.01.2017 (згідно з датою на штамі поштового відділення) позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позивач просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30\~відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується записом у свідоцтві про народження дитини. Після фактичного розпаду сімї та розірвання шлюбу, син проживає з позивачем і перебуває на її утриманні, а відповідач, який проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тобто ухиляється від належного виконання обовязку утримувати сина. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подавши письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій зазначив, що позов [PERSON] до нього визнає в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши позовну заяву, заяви позивача і відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч.\~3 ст.\~88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00\~грн. Відповідно до ч.\~1 ст.\~88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України за клопотанням позивача суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

23.01.2017 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17.10.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого дітей не мають. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем останні роки не складалось, так як в них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивач стверджує, що припинила з відповідачем шлюбні стосунки, живе окремо, вважає відновлення стосунків неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. У судовому засіданні позивач повністю підтримала позов та викладені в позовній заяві обставини, вважає, що примирення неможливе, додатково пояснила, що розірвати шлюб в органах РАЦС вона не має можливості, оскільки відповідачем для цього не були надані необхідні документи - закордонний паспорт громадянина Російської Федерації. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений. Згідно з письмовою заявою, адресованою суду, просив розглядати справи без його присутності, заперечень по суті позову не подав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 17 жовтня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблений актовий запис № 481, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу дітей не мають. Згідно з позовною заявою та поясненнями позивача, сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Заперечень по суті викладених в позовній заяві обставин відповідачем не надано. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом позовної заяви позивач судові витрати залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

23.01.2017 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Вони вже три роки проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають спільного сина, [PERSON], 2009 р.н. Суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Про причини своєї не явки суд до відома не поставив. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, а також те, що позивачка згідно поданої заяви не заперечує проти вирішення справи у порядку передбаченому даною статтею, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.12.2006 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського району в м.Києві, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки їх шлюб носить формальний характер. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

23.01.2017р. [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач є її батьком. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у 1/4 частки від всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно до часу закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є донькою та батьком відповідно, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], виданого 04.02.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 101 від 04.02.1999, батько [PERSON]. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини в досудовому порядку сторони не дійшли. Відповідно до довідки № 6165 від 18.01.2017 Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені [PERSON]» [PERSON] є студентом 1 курсу, групи ХА-61 хіміко-технологічного факультету КПІ ім.. [PERSON] денної форми навчання та навчається за держзамовленням і закінчує університет 30.06.2020. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

23.01.2017р. до Словянського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним:\~вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2010р., одруження було зареєстровано у ВРАЦС по м. Словянську Словянського МУЮ Донецької області, актовий запис № 325.\~ Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя між ними не склалося, вони втратили повагу один до одного, взаєморозуміння, зникла любов. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені. Однією сімєю вони не мешкають з лютого 2015 року, відновлювати шлюбні стосунки не бажають.\~Спору про поділ майна та місце мешкання дитини не має. Просить суд\~ розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю,\~просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю,\~просив позов задовольнити на підставі наданих доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю,\~позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Біленець) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 31.07.2010 року, одруження було зареєстровано у ВДРАЦС по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 325\~(а.с.6), є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно ч.1 ст.24 СК України, ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне залишити дитину [PERSON], [INFO] на вихованні її матері [PERSON]. Після розірвання шлюбу\~ [PERSON] залишити прізвище «Сидоренко». На підставі викладеного,

Outcome: approved