Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

24.05.2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2002 року, який розірвано 09 червня 2011 року на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який 09 вересня 2020 року зарахований до Дніпропетровського Державного університету внутрішніх справ, на денну форму навчання, терміном до 30 червня 2023 року, що унеможливлює його працевлаштування, тому він знаходиться на повному утриманні позивача, тобто матері [PERSON] , яка забезпечує йому оплату за навчання, проїзд до місця навчання, плату за гуртожиток, придбання необхідної літератури та інше, але отримуваних нею грошових коштів в належній мірі не вистачає. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 травня 2021 року і до досягнення сином 23 років. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено довідкою про доставку SMS повідомлення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2002 року, який розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2011 року, що набрало законної сили 21 червня 2011 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 21 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області року, який є зареєстрованим та фактично проживає за адресою проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що встановлено із копії паспорта громадянина України [PERSON] Серії [NUMBER] , виданого 24 жовтня 2002 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, копії Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 17.11.2017 року, копії акту обстеження від 17.05.2021 року Синельниківського міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1». Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З довідки юридичного факультету Дніпропетровського Державного університету внутрішніх справ від 09.04.2021 року №560 встановлено, що [PERSON] , 2003 року народження, у 2020 році вступив до даного навчального закладу і є зарахованим з 09 вересня 2020 року на перший курс на підставі Наказу від 09.09.2020 року №719. На теперішній час [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання юридичного факультету, на контрактній основі, і стипендією не забезпечується. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд, встановивши, що повнолітній син відповідача [PERSON] , [PERSON] , 2003 року народження, на день пред`явлення позову продовжує навчання на денній, контрактній формі, відповідач, знаючи про розгляд справи до суду не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] , але частково, шляхом стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі ј частини його заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме у період з дати пред`явлення позову 24 травня 2021 року до закінчення навчання [PERSON] або до досягнення ним 23 років за умови продовження навчання. Суд зазначає, що не підлягає задоволенню вимога [PERSON] щодо стягнення аліментів не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на те, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ст. 6 СК України). Суд звертає увагу позивача на те, що під час розгляду справ щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, розмір аліментів на їх утримання визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням виключно обставин, визначених ч.1 ст. 182 СК України. Розмір мінімального гарантованого розміру аліментів визначений матеріальним законом стосується розміру аліментів на дитину, але правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що передбачено ч. 1 ст. 6 СК України. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 199, 200, 201 СК України п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15. 05. 2006 року,

Outcome: partial