Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

22 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до повноліття дитини та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи з дня звернення до суду до 25 вересня 2022 року, оскільки відповідач [PERSON] , який є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, тому що має задовільний стан здоров`я, є працездатним, на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.03.2021 справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз?яснено право та порядок такого подання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Суду повідомила, що відповідач здоровий ,інших утриманців не має, офіційно не працює. Вказувала, що її не влаштовує надання відповідачем допомоги у вигляді одягу та харчових продуктів. Представник позивача, адвокат Долженко О.М. позовні вимоги підтримала, вказувала, що в разі відсутності постійного доходу, стягнення аліментів проводиться із середньостатистичного розміру заробітної плати по регіону. Зазначала, що відповідач не бажає утримувати сина, хоча позивач не заперечує у випадку проживання дитини з батьком виплачувати аліменти на користь батька. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, однак не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 грн., оскільки не має змоги сплачувати в більшому розмірі, так як постійного доходу не має, взимку взагалі не має доходу. Точно розмір доходу не може повідомити, оскільки робота не постійна. Суду пояснив, що періодично надає матеріальну допомогу дитині в розмірі 500 грн, щотижня, та продукти харчування і одяг. Не має можливості сплачувати аліменти на утримання відповідача до досягнення дитиною 3-х років. Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 червня 2019 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Миргородському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 130 (а.с. 8). Від цього шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.10.2019 (а.с.9). Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем по справі матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою з Відділу реєстрації місця проживання осіб Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 09.10.2019 (а.с.6). Відповідно до пояснень сторін, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями ч. 2 ст. 91 СК України встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, доказів стану здоров`я та матеріального становища відповідача по справі [PERSON] , як платника аліментів, та позивача по справі [PERSON] , як стягувача, а також доказів перебування на утриманні у відповідача непрацездатних осіб та інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів - сторони суду не надали та не повідомили. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», розмір прожиткового мінімуму на 2021 рік з 01.01.2021 для працездатних осіб становить 2270 грн., для дітей віком до 6 років - 1921 грн. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», мінімальна заробітна плата: у місячному розмірі: з 1 січня 2021 року становить 6000 гривень. Зважаючи, що сторонами не надано доказів про розмір доходів відповідача, батьки зобов`язані обоє утримувати дитину, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина задовольнити повністю, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати дохід відповідача з вирахуванням суми на утримання неповнолітнього сина становитиме 4500,00 грн. = 6000,00 грн - 1500,00 (1/4 частина доходу, що становить більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років задовольнити частково, в розмірі 1/8 частини всіх видів доходу відповідача. Розмір аліментів на дружину становитиме 750 грн. (6000*1/8). Розмір доходу відповідача, після сплати коштів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання жінки, з якою проживає його син, становитиме 3750,00 грн. = 6000,00 грн - 1500,00 (1/4 частина від доходу) - 750,00 (1/8 частина від доходу), що на думку суду є достатнім для забезпечення життєдіяльності відповідача, оскільки становить більше суми прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини та матері дитини, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання грунтуються на законі і тому підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 березня 2021 року, до повноліття дитини та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи з 22 березня 2021 року до [INFO] . Суд не може взяти до уваги твердження представника позивача про нарахування аліментів виходячи з середньостатистичного розміру заробітної плати по регіону, так як сторони всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надали доказів про матеріальний стан сторін. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - що зумовлює стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави 1816 гривня 00 копійок судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial