Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

23.03.2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі КБ, Банк, позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що відповідач, з метою отримання банківських послуг, звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 28.07.2011 року, і, при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в КБ, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. КБ свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до умов Договору. Відповідач належним чином умови Договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.02.2021 року має заборгованість перед КБ у сумі 18 926, 22 грн, з яких: 15\~193, 98 грн заборгованість за тілом (за простроченим тілом) кредиту; 3\~732, 24 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач посить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 2\~270, 00 грн судового збору. 29.03.2021 року на запит суду від 24.03.2021 року (ас 54) надійшла відповідь від уповноваженої особи про місце реєстрації відповідача (ас 55), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ (ч.1 ст.27 ЦПК України). Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 30.03.2021 року позовна заява КБ була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.04.2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 19.04.2021 року справа призначена до судового розгляду по суті на 06.05.2021 року. Судове засідання 06.05.2021 року не відбулося у зв`язку з хворобою головуючого судді, виклик учасників справи здійснено на 19.05.2021 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча позивач був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Крім того, представник позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги КБ підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку КБ відсутні (ас 51). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи (ас 72). Відповідач у підготовчому засіданні 19.04.2021 року позовні вимоги визнав повністю. Проте 19.04.2021 року суд ухвалив відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання позову суперечить закону і продовжив судовий розгляд. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності учасників справи, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши у підготовчому засіданні пояснення відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши у судовому засіданні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що згідно Анкети-заяви відповідача від 28.07.2011 року, що містить його паспортні дані, позивач оформив і видав, а відповідач отримав платіжну кредитну картку «Універсальна», бажаний кредитний ліміт 600 гривень. Дані обставини підтверджуються заявою від 28.07.2011 року (ас 13), копією паспорта відповідача (ас [NUMBER] ). У судовому засіданні встановлено, що 23.02.2015 року без підписання сторонами будь яких договірних документів, в т.ч. без підписання Анкети-заяви, позивач видав, а відповідач отримав кредитну карточку за № [NUMBER] , терміном дії до 06/18, кредитний ліміт 0, 00 грн, який 25.01.2019 року був збільшений до 18\~000, 00 грн, 24.06.2019 року був зменшений до 17\~460, 00 грн, а 02.01.2020 року зменшений до 0, 00 гривень, яка була пролонгацією картки згідно заяви від 28.07.2011 року (асас 10, 11). У судовому засіданні встановлено, що 10.01.2019 року без підписання сторонами будь яких договірних документів, в т.ч. без підписання Анкети-заяви, позивач видав, а відповідач отримав кредитну карточку за № [NUMBER] , терміном дії до 04/22, яка була пролонгацією карток згідно заяви від 28.07.2011 року і № [NUMBER] (ас 11). У судовому засіданні встановлено, що 22.01.2020 року без підписання сторонами будь яких договірних документів, в т.ч. без підписання Анкети-заяви, позивач видав, а відповідач отримав кредитну карточку за № [NUMBER] , терміном дії до 11/23, яка була пролонгацією карток згідно заяви від 28.07.2011 року, № [NUMBER] , № [NUMBER] (ас 11). У судовому засіданні встановлено, що за період з 23.02.2015 року по 01.02.2021 року відповідач здійснив витрати з вищезазначених кредитних карток на загальну суму 37\~270,\~16\~ гривень. Крім того, з вказаних кредитних карток за вказаний період КБ було автоматично списано за рахунок кредитного ліміту відсотки \~ 16\~071, 69 грн, пеню 50 гривень. У судовому засіданні встановлено, що за вказаний період відповідач здійснив поповнення на вищезазначені платіжні кредитні картки на загальну суму 18\~343,\~94 гривень. Дані обставини підтверджуються випискою по платіжнім кредитним карткам за період з 23.02.2015 року по 01.02.2021 року (ас 47-48). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з приписами\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В Анкеті-заяві від 28.07.2011 року розмір процентів за користування кредитом та штрафні санкції не зазначено, як власне і самі умови кредитування, а долучений позивачем до матеріалів справи Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (ас 13), не містить належних та допустимих доказів того, що дані умови безпосередньо стосуються кредитної картки, виданої на підставі Анкети-заяви від 28.07.2011 року, та пролонгованих кредитних карток. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (28.07.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (23.03.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві від 28.07.2011 року позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Крім того, суд враховує також ту обставину, що 23.02.2015 року при видачі Банком і отриманні відповідачем кредитної карточки № [NUMBER] , що 10.01.2019 року при видачі Банком і отриманні відповідачем кредитної карточки № [NUMBER] , що 22.01.2020 року при видачі Банком і отриманні відповідачем кредитної карточки № [NUMBER] , сторонами взагалі не було підписано будь яких документів (наприклад, анкети-заяви), що свідчили б про наявність конкретних умов договірних стосунків між сторонами. Враховуючи вищенаведене\~у сукупності,\~суд доходить\~висновку,\~що підстави\~для задоволення\~позову в\~частині стягнення\~з відповідача\~на користь\~банку заборгованості\~за нарахованими\~відсотками в\~розмірі 3\~732,\~24\~грн - відсутні, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 530 ЦК України,\~якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за\~тілом (простроченим\~тілом)\~кредита в\~розмірі 15\~193,\~98 гривень. Однак, як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, частину коштів, які відповідач сплачував на погашення тіла кредиту, позивачем було зараховано на погашення відсотків за кредитом, а також стягнута пеня у розмірі 50 гривень. А відтак, оскільки судом встановлено неправомірність нарахування відсотків, наданий позивачем розрахунок заборгованості є неправильним, тому судом до уваги не береться. Разом з тим, судом досліджені виписки по рахунках відповідача, з яких слідує, що за період користування кредитними картками відповідачем було використано (витрачено кредитних коштів): 37\~270,\~16 гривень. За вказаний період відповідачем погашено заборгованість в розмірі 18\~343,\~94 гривень. Таки чином, на момент звернення позивача до суду у відповідача був наявний непогашений борг за тілом (простроченим тілом) кредита у розмірі 2\~804,\~53 гривень: 37\~270, 16 грн (витрачено відповідачем) 16\~071, 69 (безпідставно нараховані і стягнуті за рахунок тіла кредиту відсотки) - 50 грн (безпідставно нарахована і стягнута за рахунок тіла кредит пеня) 18\~343, 94 грн (сплачені відповідачем на погашення заборгованості по тілу кредита) = 2\~804, 53 гривні. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача 2\~804, 53 грн заборгованості за кредитним договором від 28.07.2011 року, а у решті позовних вимог відмовити, оскільки позовні вимоги позивача у цій частині є необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.07.2011 року, відповідно до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України. Крім того, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову частково у сумі 2\~804, 53 грн, що становить 7,5% від заявленого розміру позовних вимог, то з відповідача слід стягнути на користь позивача 170, 25 грн судових витрат, понесених позивачем при сплаті судового збору, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial