Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

22 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк» або позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 05 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит в сумі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, посилається на те, що цим договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, а відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), з якими відповідач ознайомлена, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу про припинення дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же строк. Оскільки станом на 31.12.2016 у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 27 264 грн. 62 коп., з яких: заборгованість за кредитом 1059,06 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 20 576,05 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3855,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1274,51 грн., то позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та 1600 грн. витрат по оплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом вручення повістки про її виклик, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не подала. За таких обставин, враховуючи позицію представника позивача, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі представника позивача та відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Так, з кредитного договору без номера від 05 липня 2011 року вбачається, що в цей день між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, за яким остання отримує в кредит грошові кошти в сумі 600 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У подальшому розмір кредитного ліміту позивачем неодноразово збільшувався (а.с.6-7). Із заяви [PERSON], від 05.07.2011 вбачається, що вона згодна, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг (надалі Умови), а також Тарифами банку, становить укладений між нею та банком кредитний договір, і зобовязується своєчасно погашати кредит (а.с. 6). Надання кредиту у вигляді ліміту на платіжну карту це окремий вид користування коштами, наданими в кредит. При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого\~\~сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії\~\~договору, він автоматично пролонгується на такий же строк (а.с. 19). Відповідачем не надано доказів про те, що дія вищевказаного кредитного договору за його ініціативою та у спосіб передбачений пунктом 1.1.7.12 Умов була припинена, тому суд вважає, що кредитний договір від 05.07.2011, укладений між сторонами, діє з часу його укладення й по термін дії виданої кредитної картки, тобто до 31 грудня 2016 року. Вищевказаними Умовами передбачено, що за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Згідно частини другої\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 05 липня 2011 року, вбачається, що остання свої зобовязання за договором належним чином не виконує, останній платіж на виконання своїх зобовязань був здійснений нею 12.06.2014 в сумі 175,00 грн., а станом на 31.12.2016 загальна заборгованість за цим кредитним договором становить 27264,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1059,06 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 20576,05 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3855,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1274,51 грн. (а.с.4-5). Аналізуючи зміст наданого представником позивача розрахунку суд погоджується з розміром визначеної в ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 1059 грн. 06 коп., водночас розмір визначених процентів, комісії та пені, а також штрафу вважає необґрунтованим з огляду на наступне. Так, за період 05 липня 2011 року по 31 серпня 2014 року представником позивача нараховано проценти у розмірі 651 грн. 11 коп., що відповідає умовам договору. За період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року при ставці 34,8% річних як на поточну, так і на прострочену заборгованість, відповідачу нараховано проценти у розмірі 1429 грн. 27 коп. (2080 грн. 38 коп. 651 грн. 11 коп.) при цьому виходячи з розміру вказаної процентної ставки, суми заборгованості, періоду існування заборгованості, з урахуванням пункту 2.1.1.12.6 Умов про те, що проценти за користування кредитом визначаються з розрахунку 360 календарних днів на рік, сума нарахованих процентів має становити 216 грн. 01 коп. (1059 грн. 06 коп. х 34,8% х 211 днів)/360 днів). За період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року при ставці 43,2% річних як на поточну, так і на прострочену заборгованість, відповідачу нараховано проценти у розмірі 18\~495 грн. 69 коп. (20\~576 грн. 05 коп. 2080 грн. 38 коп.) при цьому виходячи з розміру вказаної процентної ставки, суми заборгованості, періоду існування заборгованості, з урахуванням пункту 2.1.1.12.6 Умов про те, що проценти за користування кредитом визначаються з розрахунку 360 календарних днів на рік, сума нарахованих процентів має становити 813 грн. 36 коп. (1059 грн. 06 коп. х 43,2% х 640 днів)/360 днів. Будь яких доказів того, що проценти за користування кредитними коштами мають нараховуватись в іншому, ніж зазначеному в розрахунку розмірі, суду представником позивача не надано, тому суд в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в статті 11 ЦПК України, вирішує справу на підставі доказів, поданих представником позивача. Отже, відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, станом на 31 грудня 2016 року загальна сума заборгованості за процентами становить 1680 грн. 48 коп. (651 грн. 11 коп. + 216 грн. 01 коп. + 813 грн. 36 коп.), відповідно саме у вказаному розмірі проценти за кредитним договором підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З приводу комісії та пені, яка згідно наданого розрахунку щомісячно нараховується позивачем відповідачу у розмірі від 30 грн. 00 коп. та 100 грн. 00 коп. і загальний розмір якої становить згідно наданого розрахунку 3\~855 грн. 00 коп., суд зазначає, що пунктом 2.1.1.5.5 Умов, на який посилається представник позивача, передбачено обовязок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Як зі змісту анкети-заяви відповідача, так і з довідки про умови кредитування вбачається, що зазначені документи, як складові укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, не визначають обовязок відповідача сплачувати позивачу щомісячно комісію у визначеному у розрахунку розмірі. Крім того, суд зазначає, що відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 8). Поряд з цим, вищевказаними Умовами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Зважаючи на те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Даний висновок висновується також з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 21 жовтня 2015 року №6-2003/цс15, яка за правилами ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції. Враховуючи зазначене вище суд приходить до висновку, що умовами договору обовязок відповідача сплачувати вказану комісію не передбачений, тому підстави для стягнення комісії та пені у розмірі 3\~870 грн. 00 коп. відсутні. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення з відповідача вказаних штрафних санкцій. Водночас визначений у розрахунку розмір штрафу 1774 грн. 51 коп., зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 2739 грн. 54 коп. (1059 грн. 06 коп. + 1680 грн. 48 коп.) суд вважає необґрунтованим і зважаючи на визначені у пункті 2.1.1.7.6 Умов правила нарахування штрафу вважає за необхідне стягнути його у розмірі 636 грн. 98 коп. (500 грн. 00 коп. + (2739 грн. 54 коп. х 5%). Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконала умов договору і кредит не повернула та не надала суду доказів, не ставила питання про визнання недійсними окремих положень договору і не оспорювала розрахунок заборгованості, то виходячи із вимог закону, суд вважає необхідним задовольнити позов частково стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором за вирахуванням пені та комісії, а саме, на загальну суму 3\~376 грн. 52 коп. (2739 грн. 54 коп. + 636 грн. 98 коп.) Також зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково ( 3\~376,52 х 100/27264,62 = 12,38), то відповідно до положень статті 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 198,08 грн. судових витрат по оплаті судового збору (1600 х 12,38 : 100 = 198,08). На підставі викладеного та статей 526, 527, 530, 549, 610, 611, 625, 634, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: partial