Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

22.03.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогою визнати бездіяльність Жмеринської міської ради щодо не розгляду заяви [PERSON] від 07.02.2019 року на приватизацію кімнати [ADDRESS] , загальною площею 21,9 кв.м, житловою площею 12,83 кв.м необґрунтованою і протиправною та зобов`язати Жмеринську міську раду Вінницької області розглянути заяву [PERSON] на приватизацію кімнати [ADDRESS] , загальною площею 21,9 кв.м., житловою площею 12,83 кв.м та прийняти вмотивоване рішення. Позовна заява мотивована тим, що 19.09.2007 року на підставі рішення адміністрації адміністрації та профспілкового комітету Жмеринського ТОВ «Експрес» від 18.09.2007 року №26 видано ордер на право зайняття (заселенн) його родиною в складі двох чоловік кімнати житловою площею 12,83 за [ADDRESS] . загальна площа кімнати становила 21,9 із урахуванням нежитлової площі-коридору площею 9,07 кв.м. Починаю з листопада 2017 року позивач з дружиною [PERSON] зареєстровані вданій кімнаті та підтримують дане житлове приміщення в належному стану, регулярно проводять проточний ремонт кімнати. Зазначений гуртожиток [ADDRESS] був безоплатно переданий управлінню житлово-комунального господарства Жмеринської міської ради в комунальну власність міста від ТОВ «Жмеринське підприємство Експресс». Між позивачем та КП «Жмеринкакомунсервіс» був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З метою реалізації свого невикористаного права на приватизацію, 07.02.2019 року позивач звернувся з заявою до Жмеринської міської ради з заявою про передачу йому у власність (приватизацію) зазначену кімнату у гуртожитку та надав всі відповідні документи. Однак, листом виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 20.02.2019 позивачу було повідомлено про відсутність правових підстав у виконавчого комітету щодо передачі позивачу у приватну спільну сумісну власність кімнати у гуртожитку [ADDRESS] , оскільки допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають. При цьому його заява про приватизацію не була передана на розгляд Жмеринській міській раді для прийняття мотивованого рішення. Зважаючи на те, що з 2007 року на відповідній основі безперервно, він займає кімнату [ADDRESS] , вважає бездіяльність Жмеринської міської ради незаконною та такою, що порушує його право на приватизацію житлового приміщення,яке забезпечено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Ухвалою суду від 04.04.2019 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання за правилами позовного провадження. 18.04.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, а 26.04.2019 року відповідь позивача на відзив, 10.05.2019 року надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив позивача. Ухвалою суду від 17.05.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Смірнов С.М. не з`явився, надавши заяву якій заявлені позовні вимоги визнав частково, в частині зобов`язання прийняти вмотивоване рішення за заявою [PERSON] , просив розгляд справи провести у його відсутність. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 19.09.2007 року на підставі рішення адміністрації адміністрації та профспілкового комітету Жмеринського ТОВ «Експрес» від 18.09.2007 року №26 видано ордер на право зайняття (заселення) [PERSON] його родиною в складі двох чоловік кімнати житловою площею 12,83 за [ADDRESS] (а.с.6). Згідно копії технічного паспорту від 09.07.2015 року виданого Жмеринським РСП КП «ВООБТІ», кімната [ADDRESS] . Загальна площа 21,5 кв., яка складається з кімнати площею 12,3 кв.м та коридору площею 9,6 кв.м (а.с.7). Листом від 20.02.2019 року №177/ОЖ-04-06, виконавчий комітет Жмеринської міської ради повідомив позивача про невідповідність площі зазначеної кімнати в ордері на житло та зазначеної в технічному паспорті, та враховуючи те, що коридор відноситься до допоміжних приміщень гуртожитку, відсутні підстави для передачі [PERSON] у приватну спільну сумісну власність кімнати у гуртожитку (а.с.7). Згідно копії довідки №7 від 03.04.2019 року виданою [PERSON] борг по квартирній платі за кв. [ADDRESS] відсутній (а.с.18). За копією довідки №1080 від 03.04.2019 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживаю дві особи - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Позивачем [PERSON] 01.01.2015 року було укладено договір з ПП «Бравіс» про вивезення твердих побутових відходів з будинку [ADDRESS] (а.с.19) та 18.10.2018 року укладено договір з КП «Жмеринкакомунсервіс» про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зазначеного будинку (а.с.20-22). Відкрито розрахунковий рахунок про споживання електричної енергією за вказаною адресою (а.с.23-24). Згідно рішення 21 сесії 6 скликання Жмеринської міської ради Вінницької області №358 від 19.04.2012, відділ по обліку, розподілу житла та по роботі із зверненням громадян апарату виконавчого комітету Жмеринської міської ради уповноважено здійснювати приватизацію державного житлового фонду в м.Жмеринка та здійснювати підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.34). За копією технічного паспорту від 04.02.2010 року виданого КП «ВООБТІ» (власник-користувач ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес»), загальна площа гуртожитку [ADDRESS], яка знаходиться на 2 поверсі гуртожитку становить 12,3 кв.м., поруч коридор 9,6 кв.м.(а.с.54-60). За копіями повідомлень ТВБВ №10001/0112 філії Вінницьке облуправління АТ «Ощадбанк» підтвердити чи не підтвердити використання житлових чеків для приватизації житлового фонду [PERSON] та [PERSON] в період проживання за адресою [ADDRESS] з 2008 року по 2019 року немає можливості, так як списки громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів до установ АТ «Ощадбанк» не надходили (а.с.76-77). Дослідивши вищезазначені докази, суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке. Суд під час оцінки доводів позовної заяви застосував такі норми права. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ст.345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Відповідно до п.4 ч.1 ст.11 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» жила кімната у гуртожитку це окреме жиле приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому. Згідно п.7 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», відповідно забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають Відповідно до п.3 ч.1 ст.11 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» для цілей цього Закону встановлюються такі особливості стосовно використання жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, переданих у власність територіальних громад:передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Стаття 19 Конституції України вказує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до п.31 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення. Відповідно до п.10 ч.1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом, а саме передбачені ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і мають вичерпний перелік. Так, рішенням 21 сесії 6 скликання Жмеринської міської ради Вінницької області № 358 від 19.04.2012 року «Про делегування повноважень щодо здійснення приватизації державного житлового фонду в м.Жмеринка» уповноважено відділ по обліку, розподілу житла та по роботі із зверненнями громадян апарату виконавчого комітету Жмеринської міської ради здійснювати приватизацію житлового фонду в м.Жмеринка, даному відділу здійснювати підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у відповідності до вимог чинного законодавства. Відділ по обліку, розподілу житла та по роботі із зверненнями громадян виконавчого комітету Жмеринської міської ради є структурною одиницею Виконавчого комітету Жмеринської міської ради. Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами. Отже, вищезазначеним рішенням Жмеринської міської ради приймання рішення щодо приватизації житлового фонду в м.Жмеринка делеговано Виконавчому комітету Жмеринської міської ради. У зв`язку з чим виконавчий комітет Жмеринської міської ради надав 20.02.2019 року відповідь №177/ОЖ-04-06 гр. [PERSON] , однак з тексту якої вбачається, що позивачу надано роз`яснення, при цьому вказано на способи усунення виявлених неточності, а не відмову у здійсненні приватизації, таким чином вимоги позивача в частині визнання бездіяльності Жмеринської міської ради щодо не розгляду заяви [PERSON] від 07.02.2019 року на приватизацію кімнати [ADDRESS] , загальною площею 21,9 кв.м, житловою площею 12,83 кв.м необґрунтованою і протиправною задоволенню не підлягають. Однак, згідно п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 цієї Статті, перелік яких є необмежений. Відповідно до положень ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові докази, електронні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вважає, що позивачем обрано частково правильний спосіб захисту свого права, та враховуючи що, за позивачем залишається право належного розгляду відповідачем його заяви про приватизацію кімнати [ADDRESS] та прийняти вмотивоване рішення, тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід стягнути з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial