Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

22 березня 2017 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 01.11.2005 року виконкомом Руднянської сільської ради Овруцького району Житомирської області за актовим записом № 5, спільну з відповідачем дитину - [PERSON], [INFO], залишити на вихованні позивача до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 01.11.2005 року вона перебуває з відповідачем в офіційному шлюбі. Від цього шлюбу вони мають спільного сина [PERSON] Проте, протягом останнього часу спільне життя не склалося через несумісність характерів. Шлюбні відносини між ними припинені. Позивач вважає, що спільну сім'ю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати та прийняти рішення про проживання їх спільної дитини з позивачем. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 01.11.2005 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Руднянської сільської ради Овруцького району Київської області за актовим записом № 5. З відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (серія [NUMBER], актовий запис № 1). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства та виховання дитини, неодноразові спроби зберегти сім'ю не дали свого результату, а тому зберегти сім'ю не надається можливим. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд, дослідивши письмові докази, враховуючи думку сторін, вважає за необхідне [PERSON], [INFO], до його повноліття залишити проживати разом з позивачем. Крім того, стаття 113 СК України встановлює, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище «[PERSON]». Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Позивач в позовній заяві зазначила, що судові витрати згодна нести сам. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved