Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

23 квтня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам, стягнення неустойки (пені) за прострочення виплат сум аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що з 21 листопада 2003 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2006 року, з відповідача [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 16 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. . 31 жовтня 2012 року вона повторно зареєструвала шлюб, їй було присвоєне прізвище чоловіка - [PERSON]. На протязі тривалого часу, відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, має заборгованість по аліментам станом на 17 квітня 2013 року складає 10 639,63 грн. У відповідності до ст. 196 Сімейного кодексу України, передбачена відповідальність платника аліментів на сплату неустойки (пені) в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. Сума пені станом на 01 квітня 2013року складає 66 067,51 грн., що підтверджується відповідними розрахунками. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання дитини за період з 01 січня 2010 року по 01 квітня 2013 року в сумі 10 639,63 грн.; -стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за період прострочення виплат по аліментам на утримання дитини з 01 січня 2010 року по 01 квітня 2013 року в розмірі 66 067,51 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві, просила суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнав, не заперечував того, що в нього є заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, не згодний з сумою пені, зазначив. що таку суму не може виплатити, крім того, заборгованість виникла в зв'язка уз тим, що він не мав роботи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO]. У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2006 року, з відповідача [PERSON] на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 16 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. . 31 жовтня 2012 року позивач повторно зареєструвала шлюб, їй було присвоєне прізвище чоловіка - [PERSON]. Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, відповідач має заборгованість по аліментам за період з 01 січня 2010 року по 01 квітня 2013 року розмірі 10 639,63 грн. Суд приходить до переконання, що в задоволенні позову в частині вимог про стягнення заборгованості по аліментам належить відмовити, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, перебуває на виконанні Відділу Державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, виконавче провадження не закрите, стягнення за виконавчим листом проводиться, за відповідачем рахується заборгованість, яка підлягає стягненню, тому, підстав для стягнення зазначеної суми повторно не має. Стосовно вимог [PERSON] про стягнення неустойки за затримку сплати аліментів, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як зазначалося вище, за період з 01 січня 2010 року по 01 квітня 2013 року заборгованість по аліментам складає 10 639,63 грн., при цьому, в 2010 році, 2011 році відповідач взагалі і не сплачував аліменти, в 2012 році сплатив лише 400 грн.; в 2013 році - 726 грн. Відповідач, в заперечення позову посилався на те, що він не працював, в той же час, судом встановлено, що з 2008 року по 16.09.2011 року відповідач працював водієм ПП [PERSON], а з 07.06.2012 року по 10.01.2013 року - водієм ПАТ «Новомосковське АТП», що підтверджується копією трудової книжки В зв'язку з наведеним. суд приходить до переконання. що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача. Згідно до наданого розрахунку, перевіреного судом, розмір неустойки (пені) за період з 01 січня 2010 року по 01 квітня 2013 року складає 66 067,51 грн. У відповідності до ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] з 23.10.2013 року не працює, отримує допомоги по безробіттю, з урахуванням його матеріального стану, суд приходить до переконання в необхідності зменшити розмір неустойки, тому, вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню, на суму 3 000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial