Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

22.05.2014 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова звернулося КП «Харківські теплові мережі» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 25942,20 грн., що утворилася за період з жовтня 2008 року по жовтень 2011 року. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/5095/14-ц (провадження №2/641/2376/2014) від 26.09.2014 року позов КП «Харківські теплові мережі» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість у розмірі 25942,20 грн., судовий збір 259,42 грн., а всього - 26243,20 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/11242/14-ц (провадження №2-п/641/158/2014) від 03.11.2014 року заяву представника відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.09.2014 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. 04.02.2015 року представником позивача КП «Харківські теплові мережі» було подано до Комінтернівського районного суду м. Харкова уточнену позовну заяву про стягнення вартості теплової енергії спожитої абонентом без достатніх правових підстав. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість у сумі 25942,20 грн. за період з жовтня 2008 року по жовтень 2011 року; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача КП «Харківські теплові мережі» за довіреністю Підлужний М.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позов визнав частково, а саме: просив суд задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача грошових коштів за спожиту електричну енергію за період з 22.05.2011 року по 31.10.2011 року включно. В іншій частині позовних вимог представник відповідача просив суд відмовити, застосувавши при цьому строки позовної давності у відповідності до поданої ним 11.11.2014 року до суду заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази та додаткові письмові пояснення, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору Споживачем теплової енергії згідно із постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 року «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» є фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова по справі №2-4317/08/04 від 22.08.2008 року на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху 75-1-:-75-5 в літ. «А-5» загальною площею 95,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20146848 від 08.09.2008 року, наданим КП «Харківське міське БТІ». Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується наданими позивачем до позовної заяви довідками КЖЕП-18 про включення опалення в 2008-2010 роках, довідками КЖЕП-18 про відключення опалення в 2009-2011 роках та актом №174/2520-В від 13.04.2009 року, а також не заперечується представником відповідача. Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача виник обов'язок перед відповідачем на відшкодування спожитої теплової енергії. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч.ч. 3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 11.11.2014 року представником відповідача до Комінтернівського районного суду м. Харкова подано заяву про застосування строків позовної давності в порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України. Матеріалами справи також підтверджується наступне. КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду із даним позовом 22.05.2014 року. В позові позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла за період з жовтня 2008 року по жовтень 2011 року. Враховуючи положення ст. 257 ЦК України суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача заборгованості, що виникла за період з 22.05.2011 року по 31.10.2011 року. Позивачем додано до позовної заяви копію платіжної вимоги-доручення 17520-7545 від 13.12.2011 року, в якій серед іншого приведено у вигляді таблиці дані щодо нарахованої відповідачу суми за теплову енергію у помісячному розрізі. З цих даних вбачається, що за період з 22.05.2011 року по 31.10.2011 року позивачем було нараховано наступні суми: · жовтень 2011 року - 912,24 грн. (дев'ятсот дванадцять гривень 24 копійки). Нарахувань за травень-вересень місяці 2011 року не було. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за спожиту теплову енергію, нараховану за період з 22.05.2011 року по 31.10.2011 року в розмірі 912,24 грн. В іншій частині позову суд вважає за необхідне застосувати строки позовної давності та відмовити у стягненні заборгованості за спожиту теплову енергію, нараховану за період з 01.10.2008 року по 21.05.2011 року в розмірі 25029,96 грн. Посилання представника позивача на переривання строку позовної давності не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути взяті судом до уваги при прийнятті рішення. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представник позивача посилався, як на підставу переривання строку позовної давності на те, що відповідачем за період з 2012 року по 2014 рік було здійснено ряд платежів на користь КП «Харківські теплові мережі», які були зараховані в рахунок погашення виниклої з жовтня 2008 року заборгованості. При цьому, представником відповідача було надано суду письмові додаткові пояснення, до яких долучено платіжні повідомлення, платіжні квитанції та об'єднані акти звірок, затверджені КП «Харківські теплові мережі». Дослідивши оригінали поданих документів, судом було встановлено, що всі платежі, які були зроблені відповідачем в період 2012-2014 років, були зроблені в якості платежів за поточний місяць. Жодна із квитанцій не містить посилання в призначенні платежу про погашення саме заборгованості за період з жовтня 2008 року. Також представник позивача посилався як на підставу переривання строку позовної давності на положення ч. 5 ст. 261 ЦК України. Так, в уточненій позовній заяви зазначено, що КП «Харківські теплові мережі» на адресу відповідача було направлено лист №293 від 04.04.2014 року з вимогою щодо сплати вартості безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 25942,20 грн. за період з жовтня 2008 року по жовтень 2011 року. Позивач вважає, що після спливу 10-денного строку з моменту одержання вищевказаного листа, у разі невиконання відповідачем вимог щодо сплати заборгованості, у позивача почався перебіг строку позовної давності для стягнення заборгованості за період з жовтня 2008 року по жовтень 2011 року. При цьому, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України представником позивача не надано до суду доказів одержання відповідачем листа-вимоги від 04.04.2014 року. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача повідомив суду, що 04.04.2014 року позивач вперше звернувся до [PERSON] із вимогою про погашення заборгованості. Дане твердження представника позивача також не підтверджується доказами та спростовується наявними в матеріалах справи документами. Зокрема, разом із позовною заявою позивачем подано до суду платіжну вимогу-доручення 17420-7545 від 13.12.2011 року, адресовану [PERSON], про сплату заборгованості в сумі 26228,03 грн. за період з жовтня 2008 року по жовтень 2011 року. Вказану вимогу було одержано 15.12.2011 року чоловіком відповідачки [PERSON] для передачі [PERSON], про що зазначено в самій платіжній вимозі-дорученні. Листом №36/ТД-7964 від 27.12.2011 року КП «Харківські теплові мережі» також повідомляв [PERSON] про необхідність погашення заборгованості за спожиту теплову енергію, а в разі несплати заборгованості повідомляв про звернення до суду за для примусового стягнення. Листом №568 від 06.07.2012 року КП «Харківські теплові мережі» повідомляло відповідача про необхідність погашення заборгованості в розмірі 26228,03 грн. за період з 01.10.2008 року по 31.10.2011 року, а також знову зазначало про можливість звернення до суду за для врегулювання даного питання. Представником відповідача [PERSON] підтверджено факт одержання відповідачем всіх вищевказаних вимог позивача про погашення заборгованості, а також зазначено, що починаючи з жовтня 2008 року аналогічних за змістом вимог від КП «Харківські теплові мережі» надійшло декілька десятків. На підставі викладеного, судом встановлено, що переривання строків позовної давності в даному випадку не відбулося. Також суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Загальна сума позовних вимог складає 25942,20 грн. Судом позовні вимоги задоволено частково в сумі 912,24 грн. За подачу даної позовної заяви КП «Харківські теплові мережі» сплатило в якості судового збору суму 259,42 грн. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» частину понесених судових витрат по сплаті судового збору пропорційну частині задоволених судом позовних вимог в розмірі 9,10 грн. З урахування вищевикладеного,

Outcome: partial