Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

23.07.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] , такою що втратила право користування житлом в житловій квартирі [ADDRESS] шляхом покладення обов`язку зняття з реєстраційного обліку проживання у зазначеній квартирі, при невиконанні обов`язку здійснити зняття з реєстраційного обліку у її відсутність через Гайсинську міську раду; посилаючись на те, що вона є власником житлової квартири [ADDRESS] , [PERSON] , зареєстрована у належній їй квартирі і цим самим порушує її право власності на житло, в тому числі на оформлення субсидії та відчуження, хоча в даній квартирі не проживає. В судове засідання позивач [PERSON] звернулась письмово із заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи у її відсутність (а.с.21). Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, подала заяву в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала (а.с.28). Представник відповідача Гайсинської міської ради до суду не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував (а.с.23). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS] , однак розпорядитися своїм майном, в тому числі на оформлення субсидії та відчуженняне має можливості, оскільки відповідач [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, однак з 2017 року не проживає в квартирі. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 150 ЖК України визначає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; - ст. 391 ЦК України за змістом якої власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; - ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік; - ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки встановлені обставини свідчать, що позивач є власником житлової квартири [ADDRESS] , проте вона не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у зазначеному будинку, остання за зазначеною адресою не проживає, вибула на інше місце проживання більше як один рік, і реєстрація проживання перешкоджає позивачу реалізувати в повному об`ємі право власності на квартиру, то задля захисту прав позивача необхідно визнати відповідача таким, що втратила право користування житлом в житловій квартирі, зобов`язати відповідача не чинити [PERSON] перешкод у користуванні належної їй на праві власності житлової квартири [ADDRESS] та здійснити зняття з реєстраційного обліку проживання за цією адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved