Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

21 травня 2014 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати недійсним свідоцтво про право власності від 29.10.2010 року, видане Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на підставі наказу від 29.10.2010 №1014-В. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в жовтні 2013 року заступником прокурора м.Києва в інтересах Київської міської ради було пред'явлено позов до позивача про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: двоповерхового нежилого будинку, що знаходиться за [ADDRESS] загальною площею 141,40 кв.м. Ухвалою суду було відкрито провадження у справі. Прокурор на обґрунтування позовних вимог посилається на оспорюване свідоцтво як на підставу того, що будинок вибув з володіння власника поза його волею. Як зазначає позивач, він набув право власності на будинок на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2013 року. Право власності зареєстроване реєстраційною службою. Позивач зазначає, що відповідач перевищив свої повноваження та незаконно видав спірне свідоцтво, так як на момент видачі цього свідоцтва будинок перебував у приватній власності [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що на час видачі свідоцтва про право власності будинок рахувався на балансі КП «Керуюча дирекція» Шевченківської районної в м.Києві ради, що підтверджувалось відповідною довідкою та перебував в орендному користуванні ТОВ «Мегаполіс-Інвест» був не відчужений, не обтяжений, не перебував під арештом та відсутній відносно нього судовий спір, а тому Шевченківська районна в м.Києві рада мала повне право розпорядитись вказаним майном. Отже, свідоцтво про право власності було видано в межах компетенції Головного управління та відповідно до вимог чинного на той час законодавства. З позовної заяви не вбачається які саме права та охоронювані законом інтереси позивача порушені. Крім того, визнання свідоцтва недійним не є підставою для припинення права власності, оскільки свідоцтво це лише фіксація права власності на паперовому носії. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29 квітня 2013 року [PERSON] передав у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна двоповерховий нежилий будинок (літ.І) загальною площею 141,40 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В цей же день була внесена інформація в державний реєстр про право власності [PERSON] на зазначене нежиле приміщення. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на даний час власником двоповерхового нежилого будинку (літ.І), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] З довідки-характеристики, що 07.10.2009 року видана Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна вбачається, що станом на 07.10.2009 року нерухоме майно, яким є двоповерхове нежиле приміщення (літ.І), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим номером 9695-П за [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16.12.2008 року. 30 жовтня 2009 року [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна передала у власність [PERSON] двоповерховий нежилий будинок (літ.І) загальною площею 141,40 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 29.10.2010 року Головне управління комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м.Києва від 29.10.2010 року №1014-В видало Свідоцтво про те, що нежилий будинок площею 141,40 кв.м., який розташований в [ADDRESS] належить територіальній громаді Шевченківського району міста Києва в особі Шевченківської районної у м.Києві ради на праві комунальної власності. Стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачає, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. На момент видачі спірного Свідоцтва про право власності діяло рішення Київської міської ради від 10.07.2003 №584/744 «Про затвердження Положень про головні управління та інші структурні підрозділи виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за яким Головне управління комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (яке перейменовано в Департамент) здійснювало оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна (нежилі будинки, споруди, приміщення), з видачею свідоцтв про право власності (п.7 абз.28). Положенням про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна , що затверджене розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.10.10 №1227 визначався порядок оформлення права власності та видачі правовстановлюючого документу на об'єкт нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб та розташований на території м.Києва. Як вбачається з рішення Київської міської ради від 28.08.2008 року №84-1/84 «Про внесення змін до рішення Київради від 27.12.2001 №208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» - додаток №11, таблиця 7, позиція 95 - нежитловий будинок (літ.І) загальною площею 141,40 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить до Комунальної власності м.Києва. Крім того, з довідки №295 від 18.10.2010 року вбачається, що на той час зазначений нежитловий будинок рахувався на балансі КП «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у м.Києві ради та перебуває в орендному користуванні ТОВ «Мегаполіс Інвест», був не відчуджений, не обтяжений, в тому числі не перебував під арештом та щодо нього відсутній спір в тому числі судовий. Передача в оренду нежилого будинку також підтверджується копіями Договорів оренди нежилих приміщень, починаючи з 31.05.2007 року по 10.06.2011 року. Отже, як встановлено в судовому засіданні оскаржуване свідоцтво про право власності видавалося в межах компетенції Головного управління та відповідно до вимог чинного на той час законодавства. В той же час Позивач не оспорював наказ на підставі якого було видано свідоцтво про право власності. Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Представник позивача в судовому засіданні не пояснив в чому порушені права позивача; як пояснив, він звернувся до суду із зазначеним позов для обґрунтування заперечень по іншій справі, що перебуває в провадженні суду - щодо витребування майна. Так як в судовому засіданні не встановлено порушення прав позивача при видачі оспорюваного Свідоцтва про право власності, а тому оскільки заявлені вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд не вбачає підстав для їх задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed