Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

22 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вище зазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 05 листопада 2010 року, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №351. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося, зазначила, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки. Вважала, що шлюб носить формальний характер. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, суду повідомила, що сім`я остаточно розпалася і на надання терміну на примирення вона не згодна, наполягала на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засіданні на виклик суду не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просив надати строк на примирення з дружиною до березня 2021 року, зазначив, що в судове засідання з`явитися не може, оскільки перебуває за межами території України (а.с.35). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2010 року, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №351. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримувала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу. Позиція позивача залишається постійною та однозначною, її дії свідчать про відсутність бажання миритися з відповідачем, зберегти сім`ю, відновити подружні стосунки. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про надання їм з позивачем терміну на примирення чотири місяці. Позивач [PERSON] проти терміну на примирення категорично заперечує. Оскільки позивач не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що сім`ю вже зберегти неможливо, будь-яких обставин, які б надавали можливість вважати, що примирення між сторонами є можливим, відповідач суду не повідомив, суд вважає, що примирення є неможливим. Надання подружжю терміну на примирення всупереч бажанню позивача суперечитиме закону та моральним засадам суспільства, оскільки примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім`ї, а матимуть виключно формальний характер. Тому не підлягає до задоволення клопотання відповідача про надання подружжю терміну на примирення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, виходячи з приписів ч.1 ст. 24 СК України, за відсутності вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам.Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved