Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

22 липня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що він 27.06.2011г. уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» письмову угоду № 362543 щодо надання послуг системи «АВТО ТАК» з придбання автомобіля «ЗАЗ» Сенс за ціною 59840,00 грн. У відповідності до умов статі 1 укладеного мною договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов'язалося надати йому послуги системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля. Для цього відповідач зобов'язався сформувати групи покупців та за достатності коштів регулярно розподіляти серед них автомобілі на конкурсних засадах. Правила функціонування системи придбання в групах «АвтоТак» містяться у додатку №2 до вищезазначеної угоди. Він укладав договір в центральному офісі ТОВ «АВТО ПРОСТО» в м. Дніпропетровську (м. Дніпропетровськ, пр. Труда, 16). При укладенні договору продавець-консультант [PERSON] запевняв його, що він зможе отримати автомобіль після внесення двох-трьох платежів у систему «АВТО ТАК». Починаючи з серпня 2011 року він щомісяця вносив всі встановлені договором платежі. Після внесення трьох платежів він звернувся до продавця-консультанта з питанням про можливість отримання автомобіля. У відповідь той для прискоренням покупки порекомендував йому оплачувати авансом платежі понад належних за договором. За наданою йому в офісі ТОВ «АВТО ПРОСТО» інформації до серпня 2012 року він був першим у групі за загальною кількістю набраних балів (внесених в систему засобів) серед усіх учасників групи. Згідно п.5.1 Додатку № 2 до Договору № 362543 - право на отримання автомобіля через механізм накопичення внесків (систему балів) отримує Учасник, який має найбільшу загальну кількість балів за станом на 20-е число місяця, в якому проводився асигнаційний акт (тобто розподіл автомобілів у групі). Починаючи з серпня 2012 проводилися асигнаційні акти (розподіл автомобілів), але він право на отримання автомобіля так і не отримав. Продовжуючи вносити кошти в Систему, після численних скандалів йому в квітні 2013 року по телефону повідомили, що у нього є право на отримання автомобіля. Він отримав довідку про проведення асигнаційного акту за квітень 2013 року в якому інформація про члена групи, який отримав автомобіль відсутній. За вимогою менеджерів ТОВ «АВТО ПРОСТО» він здійснив доплату в сумі 24300,00 грн. Потім для покупки автомобіля зібрав необхідні документи і передав їх менеджеру офісу ТОВ «АВТО ПРОСТО» в м. Дніпропетровську, але автомобіля так і не отримав. За роз'ясненнями він письмово звернувся до центрального офісу ТОВ «АВТО ПРОСТО». Листом від 23.07.2013г. йому повідомили, що він нібито сам не скористався правом на отримання автомобіля і нібито за власною заявою відмовився від участі в асигнаційні актах до 10.08.2013г. Всього за 2011-2013р.р. в систему «АвтоТак» за 27 місяців 2011-2013р.р. він сплатив 85846,59 грн. (що відповідає 188,5 балам). Таблиця із зазначенням платежів-додається. Вважає, що його права були системно порушені з боку ТОВ «АВТО ПРОСТО». Просив: Визнати незаконною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» щодо не проведення асигнаційних актів для визначення покупця автомобіля у лютому, березні 2013 року; Визнати незаконними дії Товариства 3 обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» щодо не передання [PERSON] автомобіля за підсумками асигнаційного акту 29.04.2013р.; Визнати незаконним дії Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» щодо позбавлення [PERSON] права брати участь в асигнаційних актах, що проводилися у червні, липні та серпні 2013 року; Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» сплатити [PERSON] 85846,59 грн., як відшкодування збитків завданих невиконанням зобов'язань за угодою № 362543 від 27.06.2011р.; Судові витрати покласти на Відповідача. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача надав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити у повному обсязі на підставі письмових доказів наданих до матеріалів справи. У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав до суду письмові заперечення відповідно до яких просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а. с. 24-28). Справу розглянуто у порядку ст. 169 ЦПК України. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, на підставі наданих представниками сторін заяв, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами укладеного Угоду № 362543 від 27 червня 2011 року з додатком № 1 (анкети учасника) до Угоди в якому визначена марка автомобіля (а. с. 3-8). Укладена між сторонами угода складається з основного тексту Угоди та Додатку 1 (анкета учасника) та Додатку № 2 (правила функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК). Всі додатки підписані сторонами і є невід'ємними частинами Угоди. Безпосередньо Угода та Додаток № 2 до неї містять детальне описання послуг, що надаються відповідачем. Станом на 15.10.2013 рік позивачем за Угодою № 362543 від 27.06.2011 р. сплачено суму у розмірі 85849 грн. 59 коп. (а. с. 29, 30). Відповідно до Довідки від 07 серпня 2014 року наданої до суду відповідачем, Угоду №362543 від 27.06.2011 р. укладену між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» було розірвано в грудні 2013 року. До того як повернути Чисті внески [PERSON] ТОВ «Авто Просто» зобов'язане повернути коти 20-ти Учасникам системи АВТО ТАК, які розірвали угоди раніше ніж позивач (а. с.31). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Угода № 362543 від 27.06.2011 р. не містить строків та термінів отримання Учасником автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ «АВТО ПРОСТО» за невиконання умов договору та не надає Учаснику системи «АВТО ТАК» гарантій щодо отримання автомобіля, навіть у разі повної оплати його вартості. Відповідно до п.1.2 ст. 1 Додатку № 2 до Угоди учасник уповноважує ТОВ «АВТО ПРОСТО» на організацію та адміністрування системи. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок Чистого Фонду групи, яким, відповідно розділу 1 Додатку № 2 до Угоди «Визначення понять», є фонд, що формується за рахунок внесків учасників групи, а також третіх осіб (страхових компаній, поручителів тощо). Таким чином, сам Адміністратор не приймає фінансової участі у формуванні грошового фонду для викупу автомобілів, а залучає для цього лише кошти інших споживачів - учасників групи. Тобто отримання автомобіля Учасником є можливим виключно за рахунок залучення інших споживачів. Посилання позивача на норму ст. 612 ЦК України в рамках заявлених ним позовних вимог є безпідставним. Обставини щодо обмеження позивача в його правах відповідно до укладеної між сторонами Угоди не знайшли свого підтвердження та спростовуються письмовими доказами наданими відповідачем (а. с. 29-109). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст. 10, ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Не може суд прийняти до уваги позицію позивача стосовно наполягання на позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджується. Таким чином, суд враховуючи те, що позивачем не доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачем вказані обставини спростовані, враховуючи положення ст. 3, 6, 5, 10, 11 ЦПК України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання дій незаконними, компенсацію збитків, зобов'язання вчинити дії. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору віднеси за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed