Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

21 січня 2015 року до суду надійшла заява [PERSON], в якій вона просить встановити факт її спільного проживання разом із спадкодавцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO] у м. Славутичі Київської області, однією сім`єю за адресою: [ADDRESS], з серпня 2005 року і до часу відкриття спадщини - дня смерті спадкодавця. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 7 червня 1997 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. За час шлюбу у них спільних дітей не було. Коли в них у 2005 році виникли певні проблеми у сімейних стосунках, за її позовом згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 6 липня 2005 року шлюб між ними був розірваний. Але через короткий проміжок часу вони помирилися і з серпня 2005 року поновили між собою фактичні шлюбні стосунки, які підтримували постійно до дня смерті її чоловіка. Вони вели спільне господарство, в них був єдиний сімейний бюджет. Враховуючи наявні у чоловіка проблеми зі станом здоров`я, вона постійно вела домашнє господарство, прала його та свої речі, готувала для обох їжу, прибирала та утримувала їх квартиру, купляла необхідні продукти харчування за рахунок коштів їх спільного сімейного бюджету. Ще під час офіційного шлюбу з [PERSON], останній 4 грудня 1998 року посвідчив у нотаріуса заповіт на її ім`я, за яким заповів їй, як своїй дружині, все майно, що буде належати йому на праві власності на момент його смерті, який він не скасовував та не змінював до дня його смерті. Під час їх шлюбу на її ім`я за договором купівлі - продажу, посвідченим 7 квітня 2000 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 1519 було набуто у приватну власність квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України ця квартира має статус спільної сумісної власності подружжя, частки на яку у нею з чоловіком були рівні. Після смерті [INFO] [PERSON] за її заявою від 18 вересня 2013 року була відкрита спадкова справа. Але оформити своє право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті [PERSON], вона не має можливості, оскільки після офіційного розлучення з чоловіком заповіт втратив своє юридичне значення. Тому вона, отримавши відмову нотаріуса у посвідченні її права на спадщину за заповітом, змушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту її постійного проживання разом з спадкодавцем не менше 5 років до дня його смерті однією сім`єю. Даний факт їй необхідний для оформлення спадщини за законом на загальних підставах . В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні її доводам, викладеним у заяві. Представник заявника, адвокат Прокопенко О.П., вимоги свого довірителя підтримав повністю та на їх обґрунтування пояснив, що під час офіційного шлюбу заявника з [PERSON], останній 4 грудня 1998 року посвідчив у нотаріуса заповіт на її ім`я, за яким заповів їй, як своїй дружині, все майно, що буде належати йому на праві власності на момент його смерті, який він не скасовував та не змінював до дня його смерті. Після набуття на ім`я [PERSON] у власність житлового приміщення - квартири [ADDRESS], вона та її офіційний чоловік на той час [PERSON] були зареєстровані у ньому. В цій квартирі вони разом мешкали постійно всі ці роки, в тому числі і після розлучення за судовим рішенням. Періодично разом з ними мешкала і дочка заявника [PERSON]. Фактично ці стосунки між заявником та спадкодавцем не припинялися. Вони вели спільне господарство, в них був єдиний спільний сімейний бюджет, за рахунок якого вони утримували свою сім`ю та житло, купували необхідні речі та продукти харчування, забезпечували своє лікування. Після смерті спадкодавця [PERSON] заявник не має можливості оформити право на спадщину за заповітом, оскільки на день його смерті вона не була його офіційною дружиною, тому заповіт втратив юридичне значення. Тому нотаріусом було роз'яснено їй, що вона може оформити право на спадщину на загальних підставах. Враховуючи факт їх постійного проживання однією сім`єю більше п`яти років до дня відкриття спадщини - дня смерті [PERSON], заявник має право бути визнаною спадкоємцем четвертої черги за законом відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України. Але даний факт має бути підтверджений відповідним судовим рішенням, для ухвалення якого суду надані достатні докази. Заінтересова особа [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Суду пояснила, що її матір [PERSON] постійного проживала однією сім'єю разом з [PERSON] з 1997 року і по день його смерті, вони вели спільне господарство, матір купувала продукти харчування, готувала їжу, прибирала в квартирі. Коли [PERSON] захворів, вона доглядала за ним. Розірвання шлюбу ніяким чином не відобразилось на їхніх відносинах. Відносини чоловіка і дружини залишались між ними до смерті [PERSON]. Представник заінтересованної особи - територіальної громади м. Славутича Славутицької міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. З Славутицької міської ради Київської області надійшло клопотання провести судове засідання за відсутності їх представника, проти задоволення вимог заявника не заперечують. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою заявника і проживає в будинку [ADDRESS] Заявника вона знає з 1988 року. Заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] і проживала разом з ним однією сім'єю до його смерті. Проте, що між ними був розірваний шлюб вона дізналася випадково від сторонніх людей, оскільки вони продовжували проживати однією сім'єю, заявник піклувалася про нього до самої смерті і ніяких змін після розірвання шлюбу в їхніх взаємовідносинах не відбулося. Свідок [PERSON] суду показала, що з заявницею знайома з 1975 року, а з її померлим чоловіком була знайома з 1997 року. Після реєстрації шлюбу у заявника з її чоловіком склалися нормальні сімейні відносини. В 2005 році вони посварилися та розірвали шлюб. Поступово відносини між ними налагодилися і вони продовжили жити однією сім'єю. Про те, що заявник та [PERSON] розірвали шлюб їй стало відомо пізніше, оскільки вони продовжували проживати разом, вели спільне господарство, разом ходили в магазин. Після того, як [PERSON] захворів, заявник доглядала за ним до самої смерті. Особисті відносини між ними були як у близьких людей. Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. 7 червня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON], що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14 березня 2014 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11, 47). [PERSON] 4 грудня 1998 року у державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області посвідчив заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 5544, за яким він заповів своїй дружині [PERSON] все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом мав право (а.с. 18). 7 квітня 2000 року на ім`я [PERSON] під час її офіційного шлюбу з [PERSON] згідно договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 1519 було набуто у приватну власність квартиру [ADDRESS](а.с. 19) . Шлюб між [PERSON], заявником, та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 91 від 23 серпня 2005 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого 23 серпня 2005 року (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер у м. Славутичі Київської області, що підтверджується його свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 15). Як вбачається з довідки форми № 3 з КП «ЖКЦ» від 17.01.2015 року за № 42 в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 25.04.2000 року була зареєстрована [PERSON], її дочка [PERSON], та з 20.06.2000 року і [PERSON], який був знятий з реєстрації 02.04.2013 року в зв'язку з його смертю (а.с. 22) . Згідно довідки КП «ЖКЦ» № 432 від 19.01.2015 року [PERSON], [INFO], на час смерті проживав за адресою: [ADDRESS] і вів спільне господарство з [PERSON] (а.с. 13). Враховуючи факт придбання нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] під час офіційного шлюбу між заявником та спадкодавцем, ця квартира згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і кожен з них відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України мав право на рівні частки. З метою прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, 18 вересня 2013 року за заявою [PERSON] державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа [PERSON] за номером у спадковому реєстрі 5503095, номер у нотаріуса 73/2013 ( а.с. 17). Як вбачається із змісту листа Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області від 21.01.2015 року № 36/02/14 [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини [PERSON] за заповітом у зв`язку з тим, що [PERSON] заповідав все своє майно своїй дружині [PERSON]. На момент відкриття спадщини її шлюб із спадкодавцем був розірваний, тому було рекомендовано заявнику звернутися до суду(а.с. 41). Враховуючи вищенаведені обставини [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO] у м. Славутичі Київської області, однією сім`єю за адресою: [ADDRESS], з серпня 2005 року і до часу відкриття спадщини - дня смерті спадкодавця. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, їй необхідно для отримання права на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1264 ЦК України шляхом визнання її за вищевказаною підставою спадкоємцем четвертої черги за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 цієї статті суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (ч. 2 цієї статті). Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 цієї статті). На підставі наданих доказів суд вважає встановленим факт того, що після розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON], про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 91 від 23 серпня 2005 року , і до моменту відкриття спадщини - дня смерті [PERSON] - [INFO], вони постійно проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою та в будь-якому іншому шлюбі, оскільки вони спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, піклувались один про одного, спільно дбали про своє матеріальне забезпечення, мали спільний бюджет, за взаємною згодою вирішували побутові питання, їх відносини були тривалими, усталеними і притаманними відносинам подружжя. Це підтверджено поясненнями заінтересованої особи [PERSON], показаннями свідків [PERSON], [PERSON], відомостями про реєстрацію місця проживання [PERSON] разом з [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved