Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS]. В жовтні 2007 року позивачка за погодженням з виконкомом Слов'янської міськради та всіма контролюючими органами міста встановила в своїй квартирі індивідуальне газове опалення. Проте, відповідач продовжує нараховувати та стягувати з позивачки заборгованість за послуги з центрального опалення квартири, якими вона не користується, що підтверджується висновком експертної установи. Позивачка вважає, що має право на проведення перерахунку за ненадання послуг, тому просить суд зобов'язати відповідача провести перерахунок розміру плати за фактично надані послуги централізованого теплопостачання шляхом зменшення розміру плати за надання цих послуг по спірній квартирі, починаючи з 01.12.2007 року по день ухвалення рішення суду з 23255,42 грн. до 0,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Також зазначила , що у 2007 році підприємство відповідача давало згоду на встановлення індивідуального опалення тільки при умові погашення заборгованості за отримані послуги . Оскільки була заборгованість , погодження не було надано та акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення складено не було. Незважаючи на це , у зв.язку з початком опалюваного сезону в листопаді 2007 року , приватна фірма , діяльність якої пов,язана із газопостачанням, ввела в дію індивідуальне опалення в її квартирі. Представник відповідача, [PERSON], в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позову. Зазначила, що чинним законодавством передбачено право споживачів відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, але за умови дотримання певної процедури. Позивач отримала дозвіл на переобладнання квартири індивідуальним газовим котлом при обов'язковому виконанні технічних умов, однією з яких було погашення заборгованості за теплову енергію на час складання акту про відключення, яка не була виконана з боку [PERSON] Тому відключення від мереж з централізованого опалення було проведено в порушення вимог чинного законодавства. Підставою для припинення нарахувань за спожиті послуги з опалення є акт про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, який складається за участю усіх зацікавлених сторін по закінченню робіт. До того ж, відповідач протягом 2008-2015 років звертався до Словянського міськрайонного суду з позовами до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, які були задоволені. Рішення суду набули законної чинності та позивачем не оскаржувалися або судом вищої інстанції залишені без змін. За ініціативою суду ухвалою суду від 17.05.2016 року до участі в справі було залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору , дітей позивача , [PERSON] , яка є співвласницею спірної квартири , та [PERSON] , яка зареєстрована в спірній квартирі Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених позивачем і просила позов задовольнити. Третя особа , [PERSON], позов просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.8 ст.110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Оскільки місцем виконання договору та надання послуг з централізованого опалення є м. Слов'янськ, то позивачем при звернені до Слов'янського міськрайонного суду правила підсудності не порушені. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS], належала на правах спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23.04.2007 року, виданим на підставі розпорядження №345-р від 13.04.2007 року. Згідно з договором дарування від 11.12.2009 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частку зазначеної квартири. Згідно витягу з протоколу засідання міської комісії з розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 28.09.2007 року погоджено переобладнання квартир індивідуальними газовими котлами при обов'язковому виконанні технічних умов, зокрема, [PERSON] по [ADDRESS] В листі погоджень на обладнання індивідуального опалення ВО «Слов'янськтепломережа» зазначено, що питання відключення споживача [PERSON] від мереж централізованого опалення буде погоджено за умови виконання технічних умов та погашення заборгованості за надану теплову енергію. Згідно відповіді ВО «Слов'янськтепломережа» від 17.12.2007 року, наданій [PERSON], адміністрація ВО ОКП «ДТЕК» «Слов'янськтепломережа» повідомила, що комісія для складання акту про відключення від централізованого опалення і монтажу індивідуального опалення до [PERSON] не буде направлена, оскільки заборгованість за теплову енергію по квартирі [ADDRESS], на 01.12.2007 року складає 4471,53 грн. До погашення заборгованості за використане тепло, нарахування за теплову енергію будуть продовжуватися, оскільки в листі погоджень адміністрацією ВО «Слов'янськтепломережа» погоджувалась установка індивідуального опалення лише за умови погашення заборгованості за теплову енергію. Відповідно до повідомлення Слов'янського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» від 24.02.2016 року індивідуальне опалення за адресою: [ADDRESS] виконано та введено в експлуатацію в листопаді 2007 року. Суд, після дослідження доказів по справі, не може прийняти до уваги посилання позивача [PERSON] на те, що вони не користуються послугами тепломережі, так як мають індивідуальне опалення, з наступних підстав. Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктами 24 и 25 цих Правил визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. На виконання пункту 25 цих Правил наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005р. затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення по постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. Вказаний Порядок зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №169 від 06.11.2007р., яким виключено право споживача послуг окремого приміщення житлового будинку відмовитись від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно саме до цього Порядку. Між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов'янськтепломережа» і [PERSON] встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальної послуги на підставі відкритого особового рахунку на її ім'я, оскільки відповідач фактично надавав позивачці послуги з теплопостачання, а позивач використовувала дану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлялася від неї належним чином, відповідно до діючого законодавства в сфері переобладнання централізованого теплопостачання на індивідуальне. Багатоквартирний будинок, де мешкає позивачка, приєднаний до централізованої мережі теплопостачання і ніяких належних документів з боку [PERSON], щодо встановлення індивідуального опалення її квартири та прийняття його в дію, суду додано не було, а тому вважати, що на цей час позивачка не є споживачем теплової енергії, що надається ВО «Слов'янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у суду немає підстав. Як зазначено в ст..525 ЦК України , одностороння відмова від зобов,язання або одностороння зміна його умов не допускається. Одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов.язання. Підставою для припинення нарахувань за спожиті послуги з опалення згідно додатку 4 до п. 2.6 Порядку є акт про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, який складається за участю всіх зацікавлених сторін по закінченню робіт. Відповідно до пункту 8 Технічних умов на час складання акту про відключення однією з умов було погашення заборгованості за теплову енергію. Вказана вимога позивачем виконана не була, що самою позивачкою не оспорюється, та підтверджується наданими представником відповідача копіями судових рішень Слов,янського міськрайонного суду від 31.10.2008 року, 25.09.2009 року, 13.09.2010 року ,27.01.2012 року , 21.10.2015 року про стягнення з позивачки та третіх осіб на користь ВО «Слов'янськтепломережа» заборгованості за спожиті послуги з опалення, яка нараховувалась за період з 2006 року по 2015 рік. Вказані рішення суду набули законної чинності та підлягають виконанню. З рішення Слов,янського міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року, яке набуло законної сили , за позовом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON],[PERSON],[PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення вбачається , що були задоволені позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 9658,25 грн за період з 01.10.2011 року по 01.07.2015 року. Відповідач [PERSON] позов не визнала. , оскільки послугами тепломережі вони не користуються з 2007 року у зв,язку з установкою індивідуального опалення. Вона отримує вимоги підприємства про оплату , однак , вважає , що не повинна сплачувати послуги , оскільки їх не отримує. Таким чином, посилання позивачки [PERSON] на те, що вона не користується з 2007 року послугами ВО «Слов'янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго», суперечить рішенням суду, за якими з позивачки були стягнуті суми заборгованості з теплопостачання. Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. В судовому засіданні [PERSON] не заперечувала, що їй було відомо про постановлені рішення суду. Позивачкою не надано до суду доказів, які б підтверджували законність переобладнання її квартири під індивідуальне опалення, яке було встановлено з порушенням встановленої законом процедури. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття ст. 15 ЦПК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача не відповідають передбаченим законом способам захисту. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed