Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

23.03.2016 р. [PERSON] предявила до суду позов до [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, управління Держгеокадастру у Пятихатському районі та селянського (фермерського) господарства «Черьомушки», якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, розірвати договір оренди землі та зобовязати СФГ «Черьомушки» здійснити державну реєстрацію припинення права оренди землі, обґрунтовуючи вимоги тим, що її брату [PERSON] належав сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім.. Ватутіна Пятихатського району в розмірі 7,12 умовних кадастрових гектар. 30.09.1998 р. брат помер і вона 22.06.2015 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з цієї земельної частки (паю). 15.07.2015 р. [PERSON] райдержадміністрація надала їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, запропонована земельна ділянка площею 6,6105 га ріллі з кадастровим номером 1224586000:02:003:0216 на території Саївської сільської ради, яка належала до нерозподілених земельних ділянок (не витребуваних паїв) власників земельних часток (паїв) колишнього КСП ім. Ватутіна і перебувала в оренді у СФГ «Черьомушки» на підставі договору оренди землі від 27.01.2009 р., укладеного з [PERSON] РДА. 13.08.2015 р. розпорядженням голови [PERSON] РДА припинено СФГ «Черьомушки» право оренди на земельну ділянку, земельну ділянку повернуто до земель не витребуваних паїв Саївської сільської ради та рекомендовано господарству укласти угоду про розірвання договору оренди, здійснити державну реєстрацію припинення права оренди. Нею був замовлений та виготовлений проект землеустрою земельної ділянки, фактичний розмір якої становив 6,6107 га, погоджений управлінням Держгеокадастру у Пятихатському районі, однак державний реєстратор відмовився реєструвати його, оскільки запропонована їй земельна ділянка вже була сформована, присвоєний кадастровий номер. Через це і [PERSON] РДА відмовляється затверджувати проект землеустрою. СФГ «Черьомушки» також не укладає угоду про розірвання договору оренди землі. Вважає, що виділена їй земельна ділянка вже сформована і зареєстрована в Державному земельному кадастрі, тому для надання їй у власність не потрібно розробляти проект землеустрою, затверджувати і реєструвати його. Однак чинним законодавством не передбачений порядок надання сформованої ділянки у власність в порядку виділення її в натурі (на місцевості) власнику, що змушує звернутися до суду. Крім того, при визнанні за нею права власності на спірну земельну ділянку договір оренди землі від 27.01.2009 р. підлягає розірванню. Представник позивача за довіреністю [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання свого представника не направив, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Відповідач управління Держгеокадастру у Пятихатському районі про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання свого представника не направив, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача селянського (фермерського) господарства «Черьомушки» [PERSON] позов не визнав і пояснив, що між [PERSON] РДА і СФГ «Черьомушки» дійсно 27.01.2009 р. укладений договір оренди землі на 49 років і підстав для його розірвання немає, адже господарство виконує свої обовязки за договором. На початку жовтня 2015 р. керівник СФГ «Черьомушки» [PERSON] отримала повідомлення голови [PERSON] РДА про розірвання договору оренди, однак відразу ж направила звернення про відкликання повідомлення як таке, що суперечить законодавству. Крім того, вважає, що [PERSON] не може бути спадкоємцем за законом, оскільки свідоцтво про право на спадщину отримала в порушення цивільного законодавства, пропустила строки прийняття спадщини, а свідоцтво видано на підставі ст. 530 ЦК Української РСР, тоді коли правовідносини виникли і продовжують існувати після набрання чинності ЦК України (2003 року). Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДП № 0273975, виданого 25.04.1997 р. [PERSON] районною державною адміністрацією, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Ватутіна Пятихатського району Дніпропетровської області, розміром 7.12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В розділі «Зміни, які вносяться до сертифіката у звязку з передачею права на земельну частку (пай)», вказано, що право на земельну частку (пай) передано [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.06.2015 року № 1-445 (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа № 145/2015) спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], який помер 30 вересня 1998 року, є його сестра [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) розміром 7,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована у КСП ім. Ватутіна в с. Саївка Пятихатського району, що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0273975, виданого 25.04.1997 р. (а.с. 9). Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації № Р-257/0/364-15 від 15.07.2015 року надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі земельної частки (паю) площею 7,12 ум.кад.га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах колишнього КСП ім. Ватутіна на території Саївської сільської ради (а.с. 10). На виконання цього розпорядження 26.10.2015 р. [PERSON] отримала в управлінні Держгеокадастру у Пятихатському районі Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за № 19-409-0.4-5230/2-15, з якого слідує, що управління погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 6,6107 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) за межами населеного пункту на території Саївської сільської ради Пятихатського району (а.с.12). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки виданий [PERSON] у 2015 році (а.с. 14-15). Згідно повідомлення № РВ-1200294362016 від 10.02.2016 р. державним кадастровим реєстратором управління Держгеокадастру у Пятихатському районі відмовлено [PERSON] у наданні відомостей з державного земельного кадастру з реєстраційний номером РВ-1203528122016 (а.с. 21). 27 січня 2009 р. між [PERSON] районною державною адміністрацією і селянським (фермерським) господарством «Черьомушки» укладено договір оренди землі, зареєстрований у Жовтоводському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 20 березня 2009 року за № 040913801224. Згідно договору в оренду передано земельну ділянку площею 6,6105 га ріллі (кадастровий номер 1224586000:02:003:0216) строком на 49 років (а.с. 16-18). Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації № Р-292/0/364-15 від 13.08.2015 року прийнято рішення про припинення селянському (фермерському) господарству «Черьомушки» права оренди на земельну ділянку площею 6,6105 га ріллі (кадастровий номер 1224586000:02:003:0216) на території Саївської сільської ради, зобовязано повернути земельну ділянку до земель не витребуваних паїв сільської ради (а.с. 11). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину. Статтею 3 Закону визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. Відповідно до ст. 5 Закону сільські, селищні, міські ради чи районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п. 6 ст. 16 цього Закону, кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Статтею 24 Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно ст. 791 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи обєднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно п. 29 постанови Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи обєднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. Пунктом 116 постанови передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у пункті 24 цього Порядку, здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги. У разі коли до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про зареєстровану раніше земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості (зміни до них) вносяться до неї після її відкриття відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Згідно п. 130 Порядку, відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухому майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку. Відповідно пункту 113 постанови, після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Згідно ст. 10 Закону України «Про оренду землі», передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю земельну ділянку. Отже, враховуючи встановлені судом обставини та вимоги норм Закону, суд приходить до висновку, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 червня 2015 року державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори, успадкувала право на земельну частку (пай) розміром 7,12 в умовних кадастрових гектарах, що належало [PERSON], померлому 30.09.1998 року. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що свідоцтво видано з порушеннями норм цивільного законодавства, у тому числі з пропущенням строку для прийняття спадщини, застосуванням норм Цивільного кодексу Української РСР, є неспроможними, оскільки відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво має юридичну силу, адже не визнано недійсним за рішенням суду, тому документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) [PERSON] є сертифікат на право на земельну частку (пай) та свідоцтво про право на спадщину. Земельна ділянка з кадастровим номером 1224586000:02:003:0216 сформована і зареєстрована в Державному земельному кадастрі, однак між сторонами виник спір через порядок надання сформованої земельної ділянки у власність в порядку виділення її в натурі (на місцевості) [PERSON] як власнику земельної частки (паю), оскільки земельна ділянка передана [PERSON] райдержадміністрацією в оренду СФГ «Черьомушки», однак передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю земельну ділянку. Посилання представника відповідача на те, що земельній ділянці, яку б могла одержати у власність [PERSON], повинен бути присвоєний інший кадастровий номер, є хибним, оскільки спірна земельна ділянка сформована, їй присвоєно кадастровий номер, а зміна власника чи користувача земельної ділянки не є підставою для скасування кадастрового номера. Пунктом 20 Договору оренди землі від 27.01.2009 р. орендар зобовязався у разі звернення громадян власників сертифікатів та громадян, які отримали право на землю за рішенням суду, забезпечити їх земельними частками (паями). З пункту 36 Договору слідує, що сторони дійшли згоди, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря, є підставою для зміни умов або розірвання договору. Виходячи з наведеного суд вважає, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, тому її слід визнати власником земельної ділянки площею 6,6107 га (кадастровий номер 1224586000:02:003:0216), розташованої на території Саївської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, а договір оренди, укладений між [PERSON] РДА та СФГ «Черьомушки» підлягає розірванню. Заявлена [PERSON] вимога щодо зобовязання СФГ «Черьомушки» здійснити державну реєстрацію припинення права оренди землі є зайвою, оскільки саме розірвання договору оренди землі тягне за собою припинення такого права для сторін. На підставі ст.ст. 1-3, 5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), ст. 1, 16 п. 6, 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. 79-1, 116, 122, 125, 158 ЗК України, п.п. 29, 113, 116, 130 постанови Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 р. «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», ст.ст. 316, 328, 392 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: partial