Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

22.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 18.10.2017 року уточнив та просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 13/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить [PERSON]. [ADDRESS] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить 13/25 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадкодавець за життя заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються донька [PERSON] та дружина [PERSON] Позивач прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] від спадщини відмовилась. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв'язку із тим, що правовстановлюючим документом на нерухоме майно є договір купівлі - продажу нерухомого майна № [NUMBER] від 07 жовтня 1997 року, який був зареєстрований Одеською товарною біржею. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК України в реакції 1963 року, договори купівлі-продажу житлових будинків та їх часток підлягали обов'язковому нотаріальному посвідченню. Тому, вказаний вище договір не є належним документом, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить 13/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджено договором купівлі-продажу нерухомого майна № [NUMBER] від 07.10.1997 року, посвідченим представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до витягу із Запису про смерть № 20/2017, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Валлетта, Мальта, [PERSON] помер [ADDRESS] року. Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 13/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 47659049 від 11.05.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [ADDRESS] року - відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 47659056 від 11.05.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [ADDRESS] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.04.1997 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області; -дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 07.11.1992 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] у передбачений законом звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено заявою від 21.11.2016 року, посвідченою приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М., зареєстрованою в реєстрі за №1599, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Згідно ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджено заявою від 21.11.2016 року, посвідченою приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. від 11.05.2017 року за № 02-14/385 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що правовстановлюючим документом на нерухоме майно є договір купівлі - продажу нерухомого майна № [NUMBER] від 07 жовтня 1997 року, який був зареєстрований Одеською товарною біржею. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК України в реакції 1963 року, договори купівлі-продажу житлових будинків та їх часток підлягали обов'язковому нотаріальному посвідченню. Тому, вказаний вище договір не є належним документом, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved