Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

22 січня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 06.09.2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені в зв`язку з тим, що кожен з них має різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачем. В судове засідання сторони не з`явилися, від позивача та відповідача надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Ухвалою суду від 27 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано час позивачу для усунення недоліків. Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05 травня 2020 року о 13 год.10 хв. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 06.09.2003 року у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 1258, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с.7) Мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Позивач, мотивуючи свої вимоги, послався на норми ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, які, на думку суду, підлягають застосуванню до даних правовідносин. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Оскільки відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що це є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 420 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved