Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

23 березня 2017 року начальник філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до\~ [PERSON], в якій просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в розмірі 22527,41 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.10.2009 року АТ «Ощадбанк» уклав з [PERSON]договір №26253501126310/02-ДК про відкриття працівнику АТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною платіжною схемою з відсотковою ставкою 10,5% річних на строк дії картки на суму 18000,00 грн. З боку позивача всі зобов`язання за договором виконані належним чином, відповідачу виданий кредит у сумі 18000,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, яка станом на 28.10.2016 рік складає 22527,41 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з заявою, про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на публікацію оголошення в газеті «Урядовий Курєр» № 167 (6036) від 08 вересня 2017 р. в сумі 630,00 грн. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам\~ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду у пресі в газеті «Урядовий курєр» № 167 (6036) від 08 вересня 2017 р. та в газеті «Донеччина» № 32 (15961) від 08 вересня 2017 р., також шляхом розміщення інформації про час і місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до\~\~ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи\~\~не інакше як за зверненням фізичних\~\~чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть\~\~участь у справі.\~ Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона\~\~зобов'язана довести\~\~ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи,\~судом встановлено, що 09.10.2009 року АТ «Ощадбанк» уклав з [PERSON]договір № 26253501126310/02-ДК про відкриття працівнику АТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною платіжною схемою з відсотковою ставкою 10,5% річних на строк дії картки на суму 18000,00 грн. Відповідно до п. 7.2 Договору № 26253501126310/02-ДК про відкриття працівнику АТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною платіжною схемою за користування кредитом відповідач зобовязаний сплачувати банку відповідну плату в порядку та розмірах визначених договором. Позивачем всі зобовязання за договором були виконані належним чином, відповідачу [PERSON] було надано кредит, що підтверджується випискою за період 04.01.2013 р. по 28.10.2016 р. по рахунку № 22837510160645, розрахунком заборгованості станом на 28 жовтня 2016 року за кредитним договором № 26253501126310/02-ДК від 01.01.2014 р. укладеним з [PERSON] та звітом щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 01.01.2014 р. по 28.10.2016 р., які маються в матеріалах справи. Крім того відповідач був ознайомлений та погодився з Умовами та правилами надання кредиту, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія договору № 26253501126310/02-ДК про відкриття працівнику АТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною платіжною схемою від 09.10.2009 року з\~особистим підписом відповідача. Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній у порушення умов договору свої зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, кредит в порядку та сумах не погашав, у зв'язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку у відповідача виникла заборгованість станом на 28.10.2016 рік у розмірі\~22527,41 грн., яка складається з: 16435,50 грн. тіло кредиту; 2684,97 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 2670,65 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 736,29 грн. 3% річних від прострочених сум заборгованості. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1\~глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином\~відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.\~525,\~526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Згідно з положеннями п.п. 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 року інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку, про\~правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості\~у розмірі 22527,41 гривень. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 гривень. Крім цього, з відповідача підлягає стягненню витрати, повязані з розглядом справи у звязку з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у пресі в розмірі 630,00 грн., що також підтверджується платіжним дорученням від 04.09.2017 року. Враховуючи викладене та

Outcome: approved