Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

22 березня 2021 року «МТСБ України» звернулося до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 04.07.2019 року в місті Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Volkswagen Golf, під керуванням [PERSON] , крім того даний транспортний засіб в усновленому законом порядку не пройшов реєстрацію. В результаті ДТП зазнав механічних пошкоджень автомобіль Skoda Oktavia д.н.з. [NUMBER] , власником якого являється [PERSON] .. Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.08.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 124, 122-4, ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.. На момент вчинення ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, в зв`язку з чим «МТСБ України» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 20 129,26 грн. власнику автомобіля, який був пошкоджений. З метою встановлення розміру заподіянгої шкоди, МТСБУ звернулося до суьб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого склало 1600 грн. 00 коп., відповідно до платіжного доручення №1153614 від 04.10.2019 року. Виплата страхового відшкодування відбулася на підставі заяви про страхове відшкодування за №48578 від 20.08.2019 року, відповідно до платіжного доручення №1153370 від 27.09.2019 року. Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 21 729, 26 грн., та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 29 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просить розглянути за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, у підготовче та судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2021 року «МТСБ України» звернулося до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 04.07.2019 року в місті Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Volkswagen Golf, під керуванням [PERSON] , крім того даний транспортний засіб в усновленому законом порядку не пройшов реєстрацію. В результаті ДТП зазнав механічних пошкоджень автомобіль Skoda Oktavia д.н.з. [NUMBER] , власником якого являється [PERSON] .. Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.08.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 124, 122-4, ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. На момент вчинення ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, в зв`язку з чим «МТСБ України» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 20 129,26 грн. власнику автомобіля, який був пошкоджений. З метою встановлення розміру заподіянгої шкоди, МТСБУ звернулося до суьб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого склало 1600 грн. 00 коп., відповідно до платіжного доручення №1153614 від 04.10.2019 року(а.с.29). Виплата страхового відшкодування відбулася на підставі заяви про страхове відшкодування за №48578 від 20.08.2019 року, відповідно до платіжного доручення №1153370 від 27.09.2019 року. Просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 21 729, 26 грн., та судові витрати по справі (а.с.10-28). Оскільки відповідач на момент визнаний винним у вчинені ДТП, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З положень вказаної статті вбачається, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов як до страхувальника так і до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Так, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.08.2019 року у справі №161/11408/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 124, 122-4, ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, (а.с. 31,32). Постанова суду набрала законної сили 17.08.2019 року. Частиною 6 ст.261 ЦК України визначено, що за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у МТСБ Україна» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 27.09.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №1153370 на суму 21 729 грн. 26 коп. (а.с. 28,29). На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 21 729 грн. 26 коп. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved