Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

23.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він являється власником вищевказаного житлового будинку. У червні 2015 році його син [PERSON], який в той час перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON], попросив його зареєструвати свою співмешканку у зазначеному помешканні, що він і зробив 01.07.2015 року. При цьому фактично син з відповідачкою мешкали у винайманій квартирі у м. Миколаєві, і жодного дня вони у цьому будинку спільно не проживали. Однак, сумісне життя його сина з [PERSON] не склалося, і остання, в травні 2016 року покинула його і переїхала проживати за іншою адресою в м. Миколаєві. Протягом відсутності відповідачки без поважних причин, остання комунальні послуги не сплачувала, допомогу в утриманні будинку не надавала, у зв'язку з чим порушуються права позивача, як власника цього будинку, що і змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON], посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судові засідання на 14.04.2017 року та 05.05.2017 року не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від неї не надходило, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши доводи позивача, опитавши свідків та дослідивши додані до позову письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва на право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Новобузької міської ради Миколаївської області 10.11.1999 року, власником житлового будинку [ADDRESS], є позивач [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається з даних будинкової книги у вказаному помешканні з 01.07.2015 року зареєстрована відповідачка у справі - [PERSON] (а.с. 6-7). Проте, як слідує з доводів позовної заяви, що також підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] - сусідів позивача, у належному останньому житловому будинку відповідачка [PERSON] жодного дня не проживала. Згідно положень ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за наймачем протягом шести місяців, у зв'язку з чим, зважаючи на те що відповідачка [PERSON] не проживає у будинку позивачки понад встановлені строки, останню, в силу вимог ст. 72 ЖК України, слід визнати такою, що втратила право на житлову площу в цьому будинку. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Крім цього, в силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки також належить стягнути на користь позивача, понесені останнім та документально підтверджені судові витрати (судовий збір), у розмірі 640 грн.

Outcome: approved