Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

22.11.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.09.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований Новодмитрівською сільської радою Генічеського району Херсонської області, складено актовий запис № 9. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим, на даний час сімя фактично розпалася та існує формально, вони перестали поважати один одного, що привело до розпаду сімї. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач надала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений завчасно, належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті судової влади. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 24.09.1999 року серії КГ №276465 виданого Новодмитрівською сільською радою Генічеського району Херсонської області сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення заробітної плати була звільнена від оплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог про стягнення заробітної плати. Згідно ст. ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved