Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

22 листопада 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. На обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в шлюбі з 23.04.2016 року. 07 жовтня 2016 року в них народився син [PERSON], який перебуває на її утриманні, так як спільне життя з відповідачем у них не склалося. Вказуючи на те, що батько дитини не виконує своїх батьківських обовязків з утримання дитини і не дбає про її належний рівень життя, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином віку повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги шляхом їх зменшення і просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку, зазначаючи на відсутності підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів. Відповідач до судового засідання не зявився, надавши суду свої письмові заперечення на позовну заяву та заяву про розгляд справи у його відсутність. В запереченнях вказує на неможливість сплати аліментів на утримання сина в визначеному позивачкою розмірі в виді 1/3 частини його доходу у звязку з тим, що отримувана ним заробітна плата за місцем роботи є мінімальною, а інших джерел доходу він не має. Вважає що розумним розміром стягнення з нього аліментів міг би стати розмір аліментів, визначений у розмірі ? частини його доходу. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 2016 року. В шлюбі у них народилася спільна дитина син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про шлюб та народження дитини (а.с.5,23). Дитина мешкає разом з матірю за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Згідно довідки про доходи, виданою ТОВ «Ефект Нова» 11.12.2017 року, відповідач [PERSON] працює торговим агентом, його дохід за жовтень 2017року склав 1535,24грн., а за листопад 2017 року 3226,00грн. (а.с.17). Згідно пояснень позивачки, до цього відповідач не працював, що змусило її перервати відпуску до догляду за дитиною і приступити до роботи. Згідно довідки про доходи, позивачка працює в Мирноградському ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області на посаді інспектора сектору моніторингу в званні старший лейтенант поліції (а.с.22) Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обовязку з утримання дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, розмір яких визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. Частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України №2037-У111 від 17.05.2017року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», що набрав чинності 08.07.2017року, встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює, має постійне джерело доходу і підстави для звільнення його від обовязку утримувати дитину відсутні, суд вважає за можливе уточнені вимоги позивачки задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повнолітнього віку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.133 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 640 грн, так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved