Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

24.03.2021 позивачі звернулись до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, в якому вказали, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.02.2021, вони є власниками квартири [ADDRESS] . У вказаному житловому приміщенні зареєстровані за місцем проживання його колишні власники, які з січня 2018 року у цій квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують, в утриманні житла участі не беруть, їх особистих речей у квартирі не має і взагалі квартирою вони не цікавляться. Реєстрація відповідачів в квартирі позивачів порушує їх права як власників, тому вони звернулись до суду з цим позовом за захистом своїх прав. Просять усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.04.2021 цей позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивачі не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують ( а.с.38, 39). Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позов не надали. Відповідачам були надіслані виклики в судове засідання за адресою їх реєстрації, відповідно відомостей Рубіжанської міської ради Луганської області, а саме: [ADDRESS] , які були повернуті на адресу суду з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.44,45 ). Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно частини 4 статті 130 ЦПК України, \~у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідно до\~частини\~1\~статті\~131\~ЦПК\~України\~учасники судового\~процесу\~зобов`язані\~ повідомляти\~суд\~про зміну\~свого\~місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або\~місцезнаходження під\~час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, відсутність заяв про розгляд справи за їх відсутності, неповідомлення відповідачами про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та згоду позивачів на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу квартири від 26.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Білоус З.В., зареєстрованого в реєстрі за № 168 ( а.с.13-16) та відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.02.2021 за № 246208173 та № 246208000 ( а.с.17,22), позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області від 09.03.2021 № 5017, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані за місцем проживання в якості «без родинних відносин» [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. -23). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 16.03.2021, засвідченого Центром надання адміністративний послуг Рубіжанської міської ради Луганської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , фактично ніхто не проживає з січня 2018 року по теперішній час ( а.с.24). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки право власності відповідачів на квартиру [ADDRESS] припинено, суд дійшов висновку, що вони втратили право користування нею. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved