Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

23 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи-[PERSON] [PERSON], Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ліквідатор комунального житлового підприємства № 18 Вернигора Володимир Петрович, про визнання громадянина таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є квартиронаймачем двокімнатної квартири [ADDRESS]. Квартира була виділена на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м.Кривого Рогу та ордеру у 1987 році на сім'ю із чотирьох чоловік. В квартирі зареєстрований позивач, його дружина [PERSON], дочка [PERSON] та син [PERSON], який у 2002 році зібрав свої особисті речі і без пояснення причин залишив квартиру. З 2002 року син припинив будь-яке спілкування з сім'єю, місце його проживання не відомо, оплату за комунальні послуги син не призводить. Ніхто з членів сім'ї не чинить перешкоди відповідачу в проживанні та користуванні житловою площею. Позивач просить суд усунути перешкоди у житловою площею, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Треті особи [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились, надали письмові заяви в яких просили позовні вимоги задовольнити, розглянути справу за їх відсутності. Представник третьої особи - Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи-ліквідатора комунального житлового підприємства №18 Вернигора В.П.-[PERSON] в судовому засіданні просила ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] була виділена квартира [ADDRESS], що підтверджується ордером №1757 від 30.06.1987 року. Основним квартиронаймачем спірної квартири є [PERSON] (а.с.37). Відповідно довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби «НОВА КОМ» від 03 вересня 2015 року в квартирі [ADDRESS], значаться зареєстрованими позивач [PERSON], дружина позивача [PERSON], донька [PERSON] та відповідач [PERSON], який є сином позивача (а.с.13). Нарахування по сплаті житлово-комунальних послуг проводяться на ім'я позивача [PERSON], що підтверджується довідкою Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби «НОВА КОМ» від 03 вересня 2015 року (а.с.14). Оплату за нараховані житлово-комунальні послуги здійснює позивач [PERSON], що підтверджується інформацією про сплату комунальних послуг (а.с.16-18). Як вбачається з акту, складеному мешканцями будинку [INFO] та затвердженому майстром ТОВ «Керуюча компанія ДОМ.КОМ» [PERSON], [INFO] не мешкає за адресою: [INFO] 2002 року (а.с.15). Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.07.2005 року за позовною заявою Комунального житлового підприємства №18 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виселено з квартири [ADDRESS]. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2006 року, зазначене рішення скасовано за нововиявленими обставинами та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 19.05.2008 року, яка набрала законної сили 26.05.2008 року зазначена позовна заява залишена без розгляду (а.с.39,65,66) Відповідно до вимог ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно роз'яснень, наданих у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р., відповідно до ст. 1076 ЖК України, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач залишив житлове приміщення з власної волі, втратив інтерес до спірного житла як до місця свого проживання, не проживає в [INFO] з 2002 року, тобто без поважних причин був відсутній за адресою свого мешкання більш ніж шість місяців, тому визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації в задоволенні цієї частини позову слід відмовити, так як відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для звернення позивача до Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області для вирішення зазначеного питання.

Outcome: partial