overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

23.04.2014 до суду подано позов, у якому позивачка зазначила, що з 03.10.2009 р. вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, у шлюбі у них народилась дитина - син [PERSON], [INFO], вона самостійно утримувати неповнолітню дитину не має можливості. Відповідач добровільно свій обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини не виконує, а тому просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їх неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 500 грн, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово заявлені вимоги підтримала, просила їх задовільнити (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути за його відсутності, вимоги позову визнав повністю (а.с. 10). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно законного обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини не виконує. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 183 п.1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], чим порушує його права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання дитини аліменти в розмірі 500 грн, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. При цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 лютого 2011 року, з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5); - довідкою виконкому Гайсинської міської ради № 1290 від 23.04.2014 р. про те, що [PERSON], [INFO] р.н, знаходиться на утриманні [PERSON] (а.с.7).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

23.04.2014 позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалась на те, що 17.11.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сім'єю до вересня 2012 року. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що вони втратили довіру та взаєморозуміння, внаслідок чого сумісне життя стало неможливим, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач, який належним чином викликався в судове засідання, однак не з'явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд розглядає справу в порядку заочного провадження зі згоди позивача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 17.11.2006 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Валер'янівської сільської ради Волноваського району в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №11 (а.с.3). Проживали однією сім'єю до вересня 2012 року. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4-6), які проживають з позивачкою. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові, довіри та поваги один до одного. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі ст.ст.110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

23.04.2014р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця на час навчання, вказуючи, що вона досягла повноліття та продовжує навчання в Первомайському політехнічному інституті Національного університету Кораблебудування імені адмірала Макарова на контрактній основі денної форми навчання. Стипендії вона не отримує, працювати можливості не має, отже потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. Позивачка в судовому засіданні зменшила розмір аліментів на просила стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти стягнення з нього аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку не заперечував. Також він зазначив, що працює в Первомайській філії ПАТ «Миколаївобленерго» на посаді електромонтера та отримує регулярну заробітну плату. Крім того, він перебуває в іншому шлюбі та на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.. 182 СК України. Відповідно до ст.. 182 СК України суд при визначення розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей та інші обставини, які мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком позивача - [PERSON], [INFO] (а.с. 2), яка досягла повноліття. Остання продовжує навчання в Первомайському політехнічному інституті Національного університету Кораблебудування імені адмірала Макарова на 1 курсі інженерно-економічного факультету за напрямом «Облік і аудит» на контрактній основі денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2013р. по 30.06.2017р. (а.с. 5). Загальна вартість навчання складає 24400 грн. (а.с. 6). Позивач проживає з матір'ю (а.с. 7), не працює, стипендію не отримує. Таким чином, вона потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] та має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З довідки ПАТ «Миколаївобленерго» вбачається, що [PERSON] працює в філії ПАТ «Миколаївобленерго» з 05.06.1995р. по теперішній час. На підставі вище викладеного, враховуючи, що відповідач визнав позов, суд дійшов висновку про наявність передбачених ст. 199 СК України підстав для покладення на [PERSON] обов`язку щодо утримання доньки на час навчання, отже позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

23.04.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою якою просить встановити факт втрати джерела засобів для існування після смерті [INFO] чоловіка [PERSON]. В обґрунтування вказує, що вона є пенсіонером отримувала незначну пенсію, та повністю знаходилась на утриманні чоловіка при його житті, який отримував втричі більшу пенсію. Просить встановити вказанй факт, який зв»язаний з перерахунком її пенсії. Заявник надала суду заяву про підтримання заяви. Заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу надало суду відгук на позов, про розгляд справи у відсутності представника без заперечень. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, слід встановити факт втрати заявницєю джерела засобів для існування, після смерті чоловіка. Згідно ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв»язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. До членів сім»ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника. Згідно довідок Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу, розмір пенсії заявниці складав 1076,01грн., розмір пенсії померлого [PERSON] складав 3295,33 грн. - а.с.8-11. Таким чином, оскільки розмір пенсії чоловіка втричі більше пенсії дружини, належна оцінка доказів вказує на наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту втрати [PERSON] джерела засобів для існування після смерті чоловіка. Вказаний факт має для заявниці правове значення, оскільки пов»язаний з призначенням /перерахунком/ пенсії, та відсутній інший порядок його встановлення На підставі ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

23.04.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона є наймачем квартири [ADDRESS]. Її право користування спірною квартирою підтверджується ордером № 114090 від 21.08.1998 р., виданого виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів від 18.08.1998 р. № 176/8. Відповідачі у спірній квартирі не мешкають з 2000 року, житлово-комунальні послуги не сплачують, їх речей у квартирі не має. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Третя особа - Московський РВ в м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області направив заяву суду, в якій зазначив, що не є зацікавленою стороною, просили слухати справу за відсутністю представника відділу та прийняти рішення на розсуд суду. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили. Зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що спірною є чотирикімнатна ізольована квартира [ADDRESS]. Згідно з ордером на жиле приміщення № 114090, виданим на підставі рішення виконкому Московської ради народних депутатів від 18 серпня 1996 р. № 176/8, копія якого знаходиться в матеріалах справи, позивачка [PERSON] отримала право на заняття жилого приміщення зазначеної квартири разом з членами сім'ї - сином [PERSON], дочкою [PERSON], сином [PERSON], невісткою - відповідачкою [PERSON] та внуком - відповідачем [PERSON] (а.с. 4). Згідно з довідкою № 490 від 11.03.2014 р., виданою дільницею № 37 КП «Жилкомсервіс», в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: позивачка - наймач [PERSON], діти позивачки - син [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON], невістка - відповідачка [PERSON], внук - відповідач [PERSON] та внук [PERSON], [INFO]. Особовий рахунок відкритий на ім'я [PERSON] (а.с. 5). Згідно з положеннями ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачка не надала суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо не проживання відповідачів у спірній квартирі більше шести місяців. Враховуючи викладене, суд вважає можливим у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Московський РВ в м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

23.04.2014 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останнього місяця з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою, майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «[PERSON]» (а.с.9). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю, просив шлюб розірвати (а.с.11). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останнього місяця, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього місяця, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

23.04.2014р. із вказаним позовом до суду звернулась позивачка, де в обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що із відповідачем раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча і має таку можливість. У зв'язку з чим, просить позов задовольнити. Позивачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів та ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні за наступних підстав: Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» передбачено, що визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Цим же пунктом визначено, що ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійсненні судом заходи з перевірки таких дій. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач визнавши позов розпорядився своїм процесуальним правом безумовно та усвідомлено, знаючи про наслідки своєї розпорядчої дії, яка не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

23.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» про повернення депозитного вкладу. В позовній заяві позивач вказав, що 09.11.2012 року він уклав з відповідачем договір №704462/2013 про строковий банківський вклад, відповідно до якого передав відповідачу 27 000 доларів США на термін до 23.04.2014 року. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від повернення його вкладу, посилаючись на положення ст.ст.530, 1058, 1061 ЦК України просив задовольнити його позовні вимоги, а саме стягнути з відповідача суму депозитного вкладу в розмірі 27000 доларів США. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх повністю задовольнити, вказавши в заяві, що в гривневому еквіваленті сума депозитного вкладу складає 288 657,17грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 09.11.2012 року позивач уклав з відповідачем договір №704462/2013 про строковий банківський вклад, відповідно до якого передав відповідачу 27 000 доларів США на термін до 23.04.2014 року. Відповідно до квитанції №1126443 від 23.12.2013р., позивачем внесено готівкою на депозитний рахунок банку 27000 доларів США. У судовому засіданні встановлено, що 18.04.2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою повернення депозитного вкладу та відсотків за депозитом, але відповідач ухиляється від повернення його вкладу у зв'язку з чим порушуються умови договору та вимоги закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. В порушенні вищеназваних договорів банківського вкладу відповідач свої зобов'язання не виконав, та не сплатив грошові кошти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині повернення вкладів за вищезазначеними договорами на суму 27 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 288 657,17грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача та держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

23.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 14.05.2005 року перебуває з відповідачкою у шлюбі, від якого мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через подружню зраду 13.04.2015 року припинили подружні відносини, тому вирішив розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечила. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 14.05.2005 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 65 у відділі РАЦС міста Самбір Самбірського міського управління юстиції. У зв'язку із одруженням відповідач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.4); мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони у квітні 2015 року припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть. З метою збереження сім'ї сторін суд у відповідності зі ст.111 СК України зупиняв розгляд справи, проте у визначений судом строк сторони не досягли порозуміння, відповідач проживає з іншим чоловіком, від якого чекає дитину, обоє настоюють на розлученні. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили подружні відносини, відповідач фактично створила іншу сім'ю, це свідчить що щлюб розпався, а формальне його існування суперечить інтересам сторін із-за неможливості влаштувати особисте життя за власними бажанням, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved