overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

23.10.2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON]про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.08.2010 року сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя між ними не склалося через різні погляди на життя, внаслідок чого в стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між ними припинені 23.09.2014 року. Спільне господарство не ведеться. При таких обставинах, на думку позивача, збереження сім'ї не можливе, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 16.12.2014 року сторонам по справі було надано строк для примирення Позивач позов підтримала та пояснила, що за час наданого судом строку на примирення вони намагалися жити разом, проте остаточно розсварилися та припинили будь-які стосунки. Причиною припинення стосунків позивач вважає повну несумісність поглядів на зміст шлюбу та поведінку у побуті. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував та просив розірвати шлюб. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться у справі, враховуючи факт того, що сторони за час наданого строку для примирення не знайшли порозуміння, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14.08.2010 року, між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2010 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 41.(а.с. 4) Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 01.(а.с. 5) Як вбачається з пояснень позивача подальше їх сумісне подружнє життя з відповідачем не можливе та суперечить їх інтересам, оскільки мешкають окремо, тому не мають наміру відновлювати шлюбні стосунки. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом були прийняті заходи щодо збереження сім'ї, однак той факт, що [PERSON] та [PERSON] не примирилися свідчить про те, що стосунки між сторонами остаточно припинені. При таких обставинах, суд вважає, що реєстрація шлюбу на даний час носить формальний характер і шлюб має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

23.10.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила визнати, що [PERSON] є батьком її сина [PERSON] та стягнути з останнього аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи позов тим, що відповідач не визнає свого батьківства по відношення до сина [PERSON] та добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, стверджуючи, що батьком її малолітнього сина [PERSON], [INFO] є [PERSON] та просила стягнути з останнього аліменти на утримання сина. Відповідач позов визнав, проте щодо розміру аліментів просив стягувати у відповідності до законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] та дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29.09.2011 року у позивача [PERSON] народився син [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження (а.с.8), батьком дитини записаний [PERSON]. Відомості про батька дитини [PERSON] - записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач стверджує, що батьком дитини є відповідач, оскільки з 2010 року між ними були близькі стосунки в зв'язку з чим по батькові дитини вона вказала саме ім'я відповідача. Вказане підтверджується поясненнями позивача та свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що в їх присутності відповідач називав себе батьком дитини - [PERSON], часто бував вдома у позивачки. Ухвалою суду було призначено молекулярно-біологічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського бюро судово-медичних експертиз. Однак її проведено не було, оскільки відповідач до проведення експертизи подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовної вимоги позивача про визнання батьківства. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дитини, а позивач не довела про мінливий дохід відповідача, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного до її віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

23.10.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 19.04.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області , актовий запис №229. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] ,[INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх видів його доходу до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Позивач просить також розірвати шлюб, посилаючись у своїх вимогах на те, що подружнє життя не склалося. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних відносин ,не дбає про взаємоповагу один до одного . Навпаки ,його ставлення до неї привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин з лютого 2013 року . Вважає, що сім'я розпалась і її збереження неможливе. Син після припинення шлюбних відносин залишився з нею і спору про його місце проживання з відповідачем не виникає. Позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідач 24.11.2014 року в судове засідання не з'явився, про час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 31.10.2014 року. Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. ст. 104,112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливе. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін припинені з лютого 2013 року і не відновлювались .Це дає підстави суду вважати, що сім'я розпалася остаточно і її збереження неможливе . Спору про находження дитини немає, вона проживає з матір'ю . Згідно зі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При недосягненні угоди про сплату аліментів кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дітей та платника аліментів та інших обставин, які мають істотне значення. Із наданих позивачем доказів встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] , який проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач зазначені обставини не заперечив, тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

23.10.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона також повідомила суду про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне та про небажання примирення з відповідачем. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 12.07.2003 року і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З серпня 2014 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

23.10.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Красноармійський міський відділ Управління Державної міграційної служби в Донецькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

23.10.2014 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.06.1993. Від цього шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], який на даний час повнолітній. Сімейне життя не склалося через те, що відповідач почав зловживання спиртними напоями, застосовував фізичне насилля, тому позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (через оголошення в газеті). Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 19.06.1993., актовий запис №47. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

23.10.2014 року позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимого підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи,вислухавши думку сторін, вважає, що позовні підлягають задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 12.09.2009 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. На теперішній час на розгляду у Дзержинському районному суді міста Харкова знаходиться цивільна справа [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Дитина сторін мешкає з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ч 2 ст. 84 СК Кодексу України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч 4 ст. 84 СК України - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст.181 СК України засоби виконання батьками обов'язків по утриманню дитини визначаються батьками за згодою. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини не досягнуто. У відповідності зі ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітної плати/доходу/ матері, батька, що буде утримуватися як аліменти, визначається судом. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

23.10.2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2006 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначала, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, що призводять до постійних сварок. Вживала заходів до збереження сім'ї, однак такі бажаного результату не дали. Вказувала, що фактично у шлюбних відносинах з відповідачем не перебуває понад три роки і що втратили одне до одного почуття любові та поваги. Миритись і залишатись в шлюбі, який існує лише формально, не бажає. З огляду на вищенаведене, просила суд ухвалити рішення, яким розірвати їхній шлюб, а також стягнути з відповідача в її користь витрати по сплаті судового збору. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що 22.07.2006 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Городоцького РУЮ Львівської області за актовим записом № 60. У даному шлюбі в останніх народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, відтак їх шлюб існує лише формально, подружніх відносин протягом тривалого часу ними не підтримується, проживають окремо. Примирення не бажають. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, яка є свідком конфліктів між батьками, що негативно впливає на її психологічний розвиток та ставлення до батьків, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Також згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати - судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

23.10.2014 року позивач ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 6 026,35 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 20.02.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-07991-200208 згідно умов якого, банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] (встановлено кредитний ліміт 3 000,00 грн.) зі сплатою 29,90 % річних, на строк до 20.02.2009 року. [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме, не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача до суду не з'явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Просить справу розглянути за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

23.10.2014 року позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNXRFB04231798 від 29.10.2008 року в розмірі 23 922 грн 59 к. та судового збору в розмірі 243 грн 60 к. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 29.10.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNXRFB04231798, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2 462 грн 88 к. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умови укладеного кредитного договору в зв'язку з чим, станом на 03.10.2014 року, перед позивачем виникла заборгованість по сплаті кредиту в сумі 23 922 грн 59 к., що й зумовило останнього звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, завчасно надіславши до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення в справі не заперечував /а.с.28/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи /а.с.29/. Про причини неявки до суду не повідомила. Клопотань про розгляд справи за її відсутності не надала, в зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

23.10.2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 05.06.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта - відповідача, було укладено кредитний договір відповідно до умов заяви № 004-24703-050613. За умовами договору, позивач зобов'язувався відкрити клієнту картковий рахунок № [NUMBER] зі встановленим лімітом кредитної лінії в розмірі 15 000 грн 00 к. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умови укладеного кредитного договору в зв'язку з чим, станом на 19.08.2014 року, перед позивачем виникла заборгованість по сплаті кредиту в сумі 22 225 грн 45 к., що й зумовило останнього звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.19/, заявивши в цивільному позові клопотання про розгляд справи за його відсутності, надавши згоду на проведення заочного розгляду справи, за умов відсутності відповідача, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.158 ЦПК України /а.с.2/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи /а.с.18/. Про причини неявки до суду не повідомила. Клопотань про розгляд справи за її відсутності не надала, в зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

23.10.2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 18.06.2013 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] було укладено договір № 008-24703-180613 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. За умовами укладеного договору банк відкрив держателю картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні на загальну суму 30 000 грн. На день укладення договору ліміт кредитної лінії на рахунку становив в сумі 20 078 грн 32 к. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умови укладеного кредитного договору в зв'язку з чим, станом на 19.08.2014 року, перед позивачем виникла заборгованість по сплаті кредиту в сумі 19 734 грн 70 к., що й зумовило останнього звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, заявивши в цивільному позові клопотання про розгляд справи за його відсутності /а.с.2/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.18,20/. Про причини неявки до суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, в зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved