Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

22.07.2016 року до суду з позовом звернулася [PERSON], в якому просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після померлої 11.01.2016 року [PERSON], а саме на житловий будинок із всіма надвірними будівлями, що розташований по вул.Центральна, 12 в с.Юрово Олевського району Житомирської області, як спадкоємець за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], мала у власності зазначений житловий будинок, однак позивачці було відмовлено в оформленні спадщини на будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного нерухомого майна спадкодавцю. Позивач надав до суду письмову заяву у якій просить суд розглянути справу у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Юрівської сільської ради Олевського району у судове засідання не зявився, подавши до суду заяву стосовно розгляду справи у відсутності представника відповідача. Заявлені вимоги позивача визнають в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки Юрівської сільської ради Олевського району Житомирської області № 489 від 13.06.2016 року за [PERSON] рахується житловий будинок № 12, який розташований по вул.Центральна в с.Юрово Олевського району Житомирської області, будинок був побудований та введений в експлуатацію у 1962 році (а.с.15). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 11.01.2016 року, (а.с.9). За життя [PERSON], 08.10.2015 року склала заповіт відносно всього свого майна та житлового будинку з усіма надвірними спорудами, що знаходиться по вул.Центральна, 12 в с.Юрово Олевського району Житомирської області на користь [PERSON], що стверджується копією заповіту зареєстрованого в реєстрі № 54 від 08.10.2015 року виконавчим комітетом Юрівської сільської ради Олевського району Житомирської області (а.с.20). Позивачка є спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON], і на час відкриття спадщини, у встановлений законом строк, подала заяву до Олевської державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини після померлого спадкодавця, (а.с.16). Згідно постанови від 12.07.2016 року, виданої державним нотаріусом Олевської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON], слідує, що позивачці було відмовлено у прийнятті спадщини після померлої [PERSON], згідно заповіту останньї із-за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність майна померлому спадкодавцю. (а.с.21) Суд, дослідивши і оцінивши всі докази по справі, прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.1217, 1220 -1222, 1233, 1234, 1235, 1251 ЦК України, з яких слідує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Разом з тим відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», слідує, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Враховуючи те, що позивачка є спадкоємцем за заповітом та фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, а саме будинком № 16 з надвірними будівлями по вул.Центральна в с.Юрово Олевського району Житомирської області, а право власності на спадкове майно належне померлій [PERSON] повністю підтверджене, однак позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного вище спадкового майна померлій [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як під час судового розгляду справи було встановлено, що позивачка є спадкоємцем померлої [PERSON] яка своє майно заповідала позивачці [PERSON], і у звязку з чим позивачка має право, як спадкоємець за заповітом на спадкування всього належного спадкодавцю [PERSON] майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved