Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

23 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилалася на те, що у листопаді 2004 року вона познайомилася з відповідачем [PERSON], а з початку 2005 року вони стали проживати спільно, однією сім'єю. Приблизно в травні 2005 року вона отримала грошові кошти компенсації, яка виплачена Німеччиною через те, що її батьки в роки Великої Вітчизняної війни були жертвами концентраційних таборів. За зазначені кошти 24 грудня 2005 року вона та відповідач [PERSON] придбали житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по [ADDRESS], право власності на будинок були оформлені на [PERSON] З часу придбання житлового будинку вона та відповідач проживали в ньому, вели спільне господарство, а 26 січня 2008 року зареєстрували шлюб. Відносини з відповідачем поступово погіршилися, в квітні 2012 року вони вирішили розлучитися. Позивач посилалася на те, що у відповідності до ч.1 ст. 74 С України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або будь в якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно до вимог ст. 74, 70 СК України, за нею належить визнати право власності на 12 частину спірного нерухомого майна. Враховуючи наведене, посилаючись на вимоги ст.ст. 70, 74 СК УК;раїни, позивач [PERSON] просила суд: -встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що вона [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу в період з 01 січня 2005 року по 26 січня 2008 року; -визнати житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по [ADDRESS] спільною сумісною власністю її, [PERSON] та [PERSON]; -визнати за нею, [PERSON] право власності на 12 частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS]; -визнати за [PERSON] право власності на 12 частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити позов, пояснила, що з 01 січня 2005 року стала проживати з відповідачем [PERSON] однією сім'єю в будинку по [ADDRESS] відповідач знімав зазначене житло. Вона працювала дояркою ТОВ «Олімпекс-Агро», її заробітна плата складала 700-800 грн., [PERSON] працював у Пролетарському управлінні підземного зберігання газу, його заробітна плата складала 400 грн., вони мали спільний бюджет, спільні кошти. Власник будинку, який знімав [PERSON] повідомила про продаж зазначеного будинку та земельної ділянки за 3 000 грн., вони вирішили придбати зазначене нерухоме майно. Приблизно у травні 2005 року вона отримала грошові кошти в євро, компенсацію за перебування її батьків в концентраційному таборі, суму вона не може назвати. 24 грудня 2005 року за належні їй грошові кошти вона та відповідач придбали спірні будинок та земельну ділянку, покупцем у договорі виступав [PERSON] В 2008 році вона та відповідач зареєстрували шлюб, проживали до квітня 2012 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], посилався на те, що у відповідності до вимог ст.ст. 70, 74 СК України, майно набуте жінкою та чоловіком за час спільного проживання, якщо вони проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою , належить їм на праві спільної сумісної власності, в разі поділу, їх частки вважаються рівним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що в грудні 2005 року він придбав житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS], грошові кошти на придбання він брав у своєї сестри. З позивачкою [PERSON] він став проживати з часу реєстрації шлюбу - з січня 2008 року, до цього часу вони спільно не проживали, він знімав вищезазначений будинок, [PERSON] інколи приходила до нього, вони зустрічалися. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що сторони стали проживати спільно наприкінці грудня 2005 року, позивач [PERSON] не має права власності на житловий будинок та земельну ділянку, оскільки зазначене майно було придбане відповідачем [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до наступного. У відповідності до п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, який має юридичне значення, в тому числі проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як зазначалося вище, на обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що вона та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу в період з 01 січня 2005 року по 26 січня 2008 року. Зазначений факт підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з [PERSON] з дитинства, проживали по сусідству. Їй відомо, що [PERSON] познайомилася з [PERSON] в 2004 році, стали спільно проживати, в наступному - зареєстрували шлюб, проживали спільно до 2011 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] проживала без реєстрації шлюбу з 1998 року до 2004 року. Їй відомо, що з 2005 року він став проживати з [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] знайома з 1986 року, проживали раніше по сусідству. [PERSON] - колишній чоловік її сестри. Вона особисто познайомила [PERSON] та [PERSON] в 2004 році, вони стали зустрічатися. На той час [PERSON] проживав на квартирі (знімав житло) в будинку по [ADDRESS] з січня 2005 року [PERSON] та [PERSON] стали спільно проживати в цьому будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її брат [PERSON] став проживати з [PERSON] з грудня 2005 року. Суд критично ставиться до пояснення свідка [PERSON], не приймає їх до уваги в частині того, що сторони стали проживати спільно з грудня 2005 року, оскільки, пояснення свідка суперечать поясненням інших свідків у справі. Судом встановлено, що 26 січня 2008 року у Виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 04. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу в період з 01 січня 2005 року по 26 січня 2008 року обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] купив за 3 000 грн. житловий будинок по [ADDRESS]. Також, 24 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] купив за 1 000 грн. земельну ділянку площею 0,2629 га., розташовану по [ADDRESS], яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з [PERSON] знайомий в по роботі, йому відомо, що з 2004 року [PERSON] проживав по [ADDRESS], знімав зазначене житло, а в 2005 році купив зазначений будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона особисто передавала 2 000 грн. як завдаток продавцю житлового будинку по [ADDRESS] який мав намір придбати її брат [PERSON], а договір купівлі-продажу, відповідно до якого її брат купив будинок, був укладений в грудні 2005 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] знайома з 1991 року, їй відомо, що з 2004 року він проживав по [ADDRESS] знімав зазначене житло, власником будинку була [PERSON] (її свекруха), а в грудні 2005 року купив цей будинок. В травні 2005 року [PERSON] оплатив 2 000 грн., в серпні 2005 року 1000 грн., а договір купівлі-продажу був укладений в грудні 2005 року. У відповідності до ст. 74 СК України, 1. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. 2. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Так, у відповідності до глави 8 Сімейного кодексу України, а саме, ст. 60 СК України, передбачено, що 1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд приходить до переконання, що само по собі проживання однією сім'єю жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою, не може вважатися підставою для визнання права спільною сумісної власності на майно, яке придбане одним з них. За зазначеними вимогами підлягає доведенню те, що грошові кошти, на які було придбане спірне майно, не є особистою приватною власністю чоловіка, а були набуті чоловіком та жінкою саме за час спільного проживання. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог. Як зазначалося вище, позивач [PERSON] посилалася на те, що у травні 2005 року вона отримала грошові кошти, компенсацію за перебування її батьків в концентраційному таборі, в той же час, не надала суду жодних доказів, які підтверджують зазначені обставини, не могла назвати суму, отриману нею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що зі слів [PERSON], їй відомо, що остання отримала марки, на які придбала житловий будинок по [ADDRESS] але, хто виступав покупцем за договором купівлі-продажу, їй не відомо. Суд не може прийняти як доказ пояснення свідка [PERSON] щодо отримання позивачкою грошових коштів та покупки спірного житла, оскільки, як зазначалося вище, позивачкою не надані докази отримання грошових коштів, як компенсації. Позивачем також, не надано суду доказів щодо місця її роботи на час виникнення спірних відносин, отриманих за період спільного з відповідачем проживання доходів. В зв'язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог щодо визнання майна спільною сумісною власність, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку належить відмовити.

Outcome: partial