Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. 06 липня 2015 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог та наряду з вищезазначеним просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 07 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Представник Служби у справах дітей адміністрації центрального району Миколаївської міської ради вимоги позову підтримала, просила слухати справу без її участі, надала суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилась [INFO]. ЇЇ батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Батьки дитини перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2001 року до 26 березня 2007 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір'ю. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла. Після розірвання шлюбу [PERSON] не приймав участі у вихованні доньки, не спілкувався з нею, не цікавився її здоров'ям та розвитком, не надавав їй ні моральної, ні матеріальної допомоги. Після смерті матері батько не виявив бажання забрати дочку на своє виховання. [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні бабусі - [PERSON], яка займається її вихованням та забезпечує її всім необхідним Згідно характеристики із Миколаївської загальноосвітньої школи № 31 встановлено, що батько дитини не приймає участь у навчанні та вихованні дочки, жодного разу не відвідував навчальний заклад. [PERSON] надав нотаріальну заяву, яка свідчить, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Відповідно до висновку № 1553/02-0201-22/22/14/15 від 13 липня 2015 року, Виконавчий комітет ММР вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON]., 1978 року народження, відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки зобов'язані, згідно статті 180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Всупереч закону та моральним засадам суспільства, відповідач жодного з покладеного законом на батька обов'язків не виконує: він не спілкується з дитиною, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з донькою. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved