Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

\~\~ 22 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала таким. 20 грудня 2013 року у виконавчому комітеті Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачкою, про що складено актовий запис №7. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. За час подружнього життя втратили почуття любові і поваги один до одного. Припинили спільне проживання через застосування відповідачем щодо неї насильства. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача понесені нею при подачі позову судові витрати.\~ В судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви, в яких просять слухати справу у підготовчому судовому засіданні без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Пахана». Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні у відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 20 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, актовий запис №7; свідоцтво про шлюб серії І-ФП №095858. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Пахана» (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП №197654, видане 20 грудня 2013 року за актовим записом №26 виконавчим комітетом Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.7). З 13 грудня 2017 року шлюбні відносини між подружжям припинені через втрату любові і поваги один до одного за відсутності взаєморозуміння у сім'ї, спільного господарства не ведуть. Сторони проживають окремо, позивачка разом з дитиною проживають в [INFO], а відповідач в с.Василівка Снігурівського району Миколаївської області по вул.Шкільній, 12, про що свідчать надані нею довідки вих.№№272-273 від 16 січня року, видані Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.8). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Оскільки позивач висловила намір після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем, відповідно до ст.113 СК України їй має бути залишено шлюбне прізвище «Пахана». Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved