Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

22.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини. 13.01.2014 року уточнив позовні вимоги. Позивач зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачкою від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області 10.10.2011 року. Після розірвання шлюбу з відповідачкою не досягнуто згоди щодо часу спілкування та участі у вихованні малолітнього сина [PERSON]. Деякий час дитина проживала з ним та його батьками. В травні 2013 року відповідачка забрала дитину і з того часу він не має можливості домовитись щодо зустрічей для особистого спілкування з сином за місцем свого проживання. Він звертався до опікунської ради при виконкомі Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації з приводу розгляду питання щодо зустрічей з дитиною, однак, у кожному випадку, йому було рекомендовано звернутись до суду оскільки не досягнуто згоди з матір'ю дитини. [PERSON] просить суд зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди приймати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином з 10 години суботи до 10 годин неділі щотижня за місцем його проживання. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні уточненого позову. Відповідачка [PERSON] визнала позов, вона не заперечувала права позивача на участь у вихованні сина. Вказав, що не перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, однак не було досягнуто домовленості щодо часу для такого спілкування. В ході судового розгляду, шляхом взаємних поступок щодо врахування графіку роботи кожного, режиму дня дитини, сторони прийшли до висновку про доцільність встановлення саме зазначеного в уточненому позові часу для спілкування з сином. Представник служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації до суду не з'явився, належним чином повідомлений про час, день, місце розгляду справи, заперечень не надав. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав позивача, відповідачку та її представника адвоката [PERSON], дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно вимог ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.174 і 175 цього Кодексу. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою [PERSON] позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб., тому приймається судом. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 12 липня 2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. ( а.с.4) [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 10.10.2011 року. ( а.с.5) Судовим розглядом встановлено, що після припинення шлюбних відносин малолітній [PERSON] проживав разом з батьком за неможливості матері надати належне матеріальне забезпечення та відсутності у неї свого житла. У подальшому, відповідачка забрала сина, який до терперішнього часу проживає з нею. Між сторонами виник спір щодо часу коли батько дитини може спілкуватись з нею та місця побачень. У зв'язку з цим, [PERSON] звертався до опікунської ради при виконкомі Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації з приводу розгляду питання щодо зустрічей з дитиною. Рішенням опікунської ради при виконкомі Бірківської сільської ради Зміївського району від 06 червня 2013 року, [PERSON] рекомендовано звернутись до суду з приводу умов спілкування з сином. ( а.с.15-16) Аналогічний висновок надала служба у справах дітей Зміївської РДА. ( а.с.19) Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. зокрема якщо хтось із них перебуває у надзвичайній ситуації. Відповідно до вимог ч.2 ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ч.3 цієї статті передбачає, що той із батьків,з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини. Судові не надано доказів того, що спілкування малолітнього [PERSON] з батьком перешкоджає його нормальному розвитку. У суді питання виховання дитини вирішено батьками спільно. Умови участі у вихованні та особистому спілкуванні з сином [PERSON], а саме, систематичні, кожної неділі, побачення з 10.00 год. суботи до 10.00 год. неділі, з відвідуванням дитиною місця проживання батька на думку суду є прийнятними. Тому судом задовольняється позов [PERSON] Позивач судові витрати на сплату судового збору взяв на свій рахунок.

Outcome: approved