Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

22 квітня 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом №629. [INFO] у них народився син [PERSON]. Більше року тому в їх сім'ї почалися негаразди, так як сторони різні за характерами люди, в результаті чого у них виникали постійні сварки та непорозуміння. Як наслідок, подружжя тривалий час проживає окремо, дитина залишилась жити з матір'ю, наміру зберегти сім'ю у них нема. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 22.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (актовий запис №629). Позивач надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], надала на адресу суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без її участі та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22 квітня 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом №629, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина, який проживає з матір'ю. Судом з'ясовано, що спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В розумінні ст. 56 СК України ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин. Ст. 113 цього ж кодексу визначає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у сторін відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, вони наполягають на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Крім того, зі змісту позову вбачається, що у сторін відсутній спір з приводу поділу майна та визначення місця проживання та утримання дитини.

Outcome: approved