Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

22 лютого 2018 року до суду звернувся [PERSON] (65009 [ADDRESS]) до [PERSON] (65009, [ADDRESS]) про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач народилось [INFO] і є пенсіонером. Єдиним джерелом доходу є пенсія, яка станом на листопад 2017 року складає 1904 гривень. На сьогоднішній день не має інших джерел доходу. Пенсію яку позивач отримує не забезпечує необхідного мінімуму. Крім того позивач посилається на те, що є хворою людиною та потребує в постійному лікуванні. Представник позивача надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу без його участі та позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справи без його участі та позовні вимоги визнав в повному обсязі. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], народилась [INFO], що підтверджується пастортом громадянина України, виданим Приморським РВ УМВС України в Одеській о снасті 26.01.2000 року. Позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] [NUMBER] виданий Пенсійним фондом України 20.02.2007 року. Пенсія, яка станом на листопад 2017 року складає 2904 грн. це підтверджується довідкою про доходи пенсіонера про отримання пенсії в разі втрати годувальника, яка видана Управлінням пенсійного фонду України в Одеській області від 30.11.2017 року. [PERSON] потребує постійного лікування, що підтверджується копіями виписки з амбулаторної картки № 17331/17 від 10.02.2017 року, довідкою від 16.02.2017 року, виданою Університетською клінікою ОНМеУ, випискою з історії хвороби № 12013, виданою багатопрофільним медичним центром Університетської клінікі №1 ОНМУ, відповідно до яких позивач страждає гіпертоничним захворюванням 3 ступеня, гипертензивне серце, гіпертонична ангіопатія сетчатки. Стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України. Відповідно до ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved