Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

22 квітня 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу звернулися позивачі з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [PERSON], її матір [PERSON], доньки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. В процесі розгляду Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], третя особа - Дзержинський РВ ДМС в м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на житло, виселення та зняття з реєстраційного обліку, позивачам стало відомо про те, що квартира в [ADDRESS], в якій зареєстрована вся сім'я позивачів, була відчужена колишнім членом сім'ї та одноосібним власником квартири - [PERSON] на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №629. Позивачі вважають, що даний договір слід визнати недійсним виходячи з наступного. У тексті договору, зокрема в п.7, зазначено, що: від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення для цього договору; щодо квартири відсутні судові спори,; обтяжень та будь-яких прав у третіх осіб щодо квартири немає; малолітні та неповнолітні діти, а також недієздатні та обмежено дієздатні особи права користування квартирою не мають. Проте вказані твердження на думку позивачів, не відповідають дійсності. Як свідчить копія акту ЖЕО про склад осіб, підписаний сусідами та завірений ЖЕО №8 Дільниця №1 від 16 серпня 2012 року, а також копія довідки №8 Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова-Ком» про склад сім'ї, у квартирі [ADDRESS] мешкає та перебуває на реєстраційному обліку, крім зазначених вище осіб, малолітня дитина [PERSON], [INFO], яка є донькою [PERSON] Факт проживання, реєстрації та користування спірною квартирою іншими особами, зокрема [PERSON], підтверджується копією типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 19 березня 2007 року, укладеного із [PERSON] та ЖЕО №7, а також копіями відповідних квитанцій про оплату комунальних послуг. Крім того, на момент відчуження квартири в провадженні судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Валуєвої В.Г. перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку, виселення, який було залишено без розгляду, отже відносно даної квартири існував судовий спір, а тому вказівка у договорі про його відсутність є необґрунтованою. На підставі вищевикладеного позивачі просять суд винести рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 02 квітня 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №629. Присутні у судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, та просили суд їх задовольнити. Відповідачі до зали суду не з'явилися, їх інтереси представляють представники за довіреністю, які проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, надали суду письмові заперечення (а.с.21-22, 37-38), в яких зазначили, що позивачами у справі не надано жодного доказу в обґрунтування заявлених вимог. Посилання позивачів на те, що у спірній квартирі мешкає та зареєстрована малолітня дитина, є неправдивими та мають наметі ввести суд в оману та спростовуються самою довідкою №8, виданою Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова-Ком» про склад сім'ї, у якій відсутній запис стосовно неповнолітньої дитини. Стосовно акту та копії договору реструктуризації зазначили, що даний акт складено невідомо ким, а сама його наявність разом з договором реструктуризації жодним чином не впливають на факт проживання особи, так як такий факт підтверджується тільки довідкою про реєстрацію особи. Інформація щодо мешкання малолітньої дитини спростовуються також матеріалами кримінального провадження за заявою [PERSON], у постанові вказано, що позивач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], про присутність малолітніх дітей мова взагалі не йдеться. Посилання позивачів на те, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод не має ніякого значення для вирішення даної справи так як та справа була між іншими сторонами та була залишена без розгляду, що свідчить про те, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 02 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] будь які судові спори стосовно квартири були відсутні. Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнані такими, що втратили право користування даною квартирою. На підставі вищевикладеного просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради до зали суду не з'явився. Про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] до зали суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Через канцелярію суду надала письмові заперечення (а.с.19), в яких зазначила, що нею було посвідчено договір купівлі-продажу в [ADDRESS] від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] Для посвідчення було договору було надано всі необхідні документи, в тому числі довідку ЖЕО №8 від 01 квітня 2014 року за №347 (а.с.20). Якби малолітня дитина [PERSON], [INFO] була б дійсно користувачем цієї квартири, то видаючи довідку, посадові особи ЖЕО №8 зобов'язані були б вказати цей факт у довідці. В позовній заяві позивачі посилаються на документи за 2012 рік: акт про проживання, який відображає користувача, малолітню дитину [PERSON], [INFO], і це є сумнівним актом, так як не вказано куди цей акт і для якої цілі складений. В довідці №8, виданої Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова-Ком», склад сім'ї такий же, без зазначення малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного просила суд розглядати справу у її відсутність та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та перейшовши до судових дебатів, судом в присутності позивача [PERSON], її представника, представників відповідачів було оголошено перерву для підготовки сторін до судових дебатів, визначивши точний час та дату проведення судового засідання. Однак у вказаний час та дату позивачі, їх представник для участі у проведенні судового засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе з підстави повторної неявки позивачів та їх представника до суду провести судові дебати та розглянути справу без їх участі за наявними в матеріалах справи доказами. На підставі вищевикладеного суд приходить до наступних висновків. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статті 215-236 ЦК України регулюють недійсність правочину та правові наслідки недодержання сторонами вимог закону. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки. Слід відрізняти поняття договору в розумінні коментованої статті від поняття зобов'язання. Так договором є юридичний факт, в той час як зобов'язанням є різновид цивільного правовідношення, яке може виникати. Як передбачає ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона( продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частинами 2 та 4 ст. 656 ЦК України передбачається, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права; до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту та характеру цих прав.; до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом або випливає з суті договору. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02 квітня 2013 року (а.с.7-8), посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за № 629 та зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 02.04.2013 року, квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] (а.с.5). Згідно з витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії АБ № 876086, єдиним власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.6). Відповідно до Акту від 16 серпня 2012 року, складеного ЖЕО №8 Дільниця №1 на момент його складення в квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та малолітня [PERSON], [INFO] (а.с.12), батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З довідки № 8 від 10 червня 2013 року, виданої Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою слідує, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 4 (чотири) громадянина: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Так суд приходить до переконання, що Акт від 16 серпня 2012 року не може слугувати доказом позовних вимог виходячи з того, що датою його складання є 16 серпня 2012 року, тобто складений до укладання договору купівлі-продажу, а довідка №8 від 10 червня 2013 року, видана Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова-Ком» видана вже після його укладення, і в ній відсутня інформація стосовно проживання в даній квартирі неповнолітньої дитини. Також суду не є зрозумілим, для чого було складено вищезгаданий Акт проживання. Що стосується доводів позивачів стосовно того, що укладення даного договору купівлі-продажу стосується всіх членів сім'ї, то суд вважає їх необґрунтованими виходячи з того, що на момент укладення договору одноосібним власником квартири був - [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Отже, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Із вищевикладеного слідує, що припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком (квартирою). Що стосується договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с.13), та квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с.48,49,50), то вони не є підтвердженням проживання у квартирі малолітньої дитини. З постанови Дзержинського РВ КМУ ГУМВСВ України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження за заявою [PERSON] стосовно самоуправства також встановлено, що мати малолітньої дитини [PERSON] не проживає в даній квартирі, відомості про проживання в ній самої дитини також відсутні (а.с.24-26). Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Також судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнані такими, що втратили право користування даною квартирою (а.с.27-29), а заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду (а.с.30-31). На підставі вищевикладеного судом не встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 02 квітня 2013 року в ній була зареєстрована та проживала неповнолітня дитина.

Outcome: dismissed