Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

24.02.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 22 лютого 2014 року і до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, - у зв'язку з тим, яка з зазначених обставин настане першою. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач [PERSON] є її батьком. З 2013 року вона навчається в Одеському державному екологічному університеті на денній форми навчання на бюджеті. Ніякого самостійного джерела доходів вона не має. Позивач стверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, а мати у зв'язку з скрутним матеріальним становищем не взмозі самостійно її утримувати, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі. При цьому посилалась на те, що відповідач жодної допомоги їй не надає. Вона навчається в Одеському державному екологічному університеті на денної формі, у зв`язку з чим потребує додаткової матеріальної допомоги, мати позивачки на даний час не може сама повністю забезпечити оплату навчання та інші витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що він працює в Управлінні служби безпеки України в Одеській області, його місячна заробітна плата становить приблизно 6000 гривень, однак на його утриманні знаходиться малолітня донька [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, а також мати та батько [PERSON], який є пенсіонером та інвалідом ІІ -ї групи. Таким чином відповідач стверджує, що він позбавлений можливості додатково утримувати свою доньку [PERSON], та крім того зазначив, що він та його мати щомісяця надають матеріальну допомогу [PERSON], а від так на його, думку потреби у додатковій матеріальній допомозі у позивача відсутні. Суд, вислухавши позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Правовідносини між сторонам виникли з сімейних відносин та врегульовані положеннями Сімейного Кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 1996 року народилась [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 350, де батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до довідки від 17.02.2014 року за № 274 [PERSON], є студентом І курсу денної форми навчання Одеського державного екологічного університету, передбачений термін закінчення - 30.06.2018 р. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відтак, умовою стягнення аліментів на повнолітню дочку, сина є спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров'я, а також те, що дитина потребує такої додаткової допомоги. При цьому враховується у платника аліментів наявність інших членів сім'ї, яких він зобов'язані утримувати за законом (непрацездатні батьки, неповнолітні діти. непрацездатні дружина, чоловік); розмір заробітної плати (доходу), а якщо на пенсії, - розмір пенсії; стан здоров'я - є тяжкохворим, інвалід І групи, яка потребує стороннього догляду тощо. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, стан їхнього здоров`я, а також матеріальне становище дитини. Так, вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що 16 травня 2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER]. Від даного шлюбу [INFO] року народилась донька, [PERSON], про що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень 28 вересня 2011 зроблено відповідний актовий запис за №1671, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER]. Крім малолітньої доньки та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, у відповідача на утриманні знаходиться також батько [PERSON], [INFO], який є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням [NUMBER] та інвалідом Другої групи, що підтверджується Довідкою до акта огляду МСЕК №004640. Крім того, відповідач проживає разом зі своєю сестрою та матір`ю, які є державними службовцями та отримують заробітну платню у розмірі приблизно рівному 2000 гривень на місяць. Відповідно до п. 20 роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного суд України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреби у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, однією з основних умов виникнення у батька (батьків) обов`язку утримувати повнолітню дитину, яка навчається, є наявність можливості надання такої допомоги та те, що дитина потребує такої допомоги. При вирішення справи по суті суд враховує той факт, що позивач [PERSON] є студентом І курсу денної форми навчання Одеського державного екологічного університету на бюджетній основі та отримує стипендію у розмірі 730 гривень щомісячно. Мати позивачки, на яку законом також покладено обов`язок надавати дитині допомогу на навчання, має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, коли у відповідача на утриманні перебуває батько похилого віку, дружина, яка знаходиться в декретній відпустці та малолітня дочка. Судом також приймається до уваги той факт, який підтвердила позивачка в судовому засіданні, що відповідач та його мати, що є рідною бабусею позивачки, продовжують надавати кошти [PERSON], вказані кошти можуть бути використані позивачкою на своє утримання. Позивач не заперечувала проти того, що від бабусі - матері відповідача вона отримує 200-300 гривень декілька разів на місяць. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів того, що вона потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки твердження позивача про те, що їй потрібні кошти для відвідування кафе, ресторанів, придбання нового одягу, дискотек та іншого не є життєво необхідним, а є атрибутами розкішного життя. З огляду на наявні у справі докази, майновий стан відповідача та позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки [PERSON] не має змоги сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, а позивач необхідність такого утримання суду не довела. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed