Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

22.08.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем фактично припинилися шлюбні стосунки, а тому прохала розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ухвали суду від 03.09.2019 року вбачається, що за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбувідкрито провадження за правилами позовного провадження. Справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 03.10.2019 року о 08 годині 00 хвилин. Згідно ухвали суду від 03.10.2019 року вбачається, що дана справа призначена до судового розгляду по суті 31.10.2019 року о 09 год 00 хв у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься заява позивача з проханням слухати справу без її участі, позов підтримує. В разі неявки відповідача прохає постановити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином за місцем реєстрації був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив. 31.10.2019 року головуючий ухвалив, згідно ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи, оскільки вважає, що маються підстави для проведення заочного розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши письмові докази, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 26.04.2011 року сторони уклали шлюб у Світлогірській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 4. З 2016 року позивач та відповідач спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Майновий спір між сторонами відсутній. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позов позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з врахуванням позиції позивача, суд вважає, що останній необхідно залишити право іменуватися дошлюбним прізвищем «[PERSON] ». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та з врахуванням того, що позивач, згідно ухвали суду від 03.10.2019 року звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved