overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

22.09.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 23.09.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, з березня 2015 року вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач [PERSON] проти позову не заперечує\~\~ (а.с. 13-14 -\~\~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~23.09.2006 року, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 628 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народились: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 5,6,7 копії свідоцтв про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дітей, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

22.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 12.11.2011 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №550. Від шлюбу у них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні відносини між ними припинились з 05 вересня 2015 року. Сімейне життя між ними не склалося через різні погляди на ведення спільного сумісного господарства, виховання дитини, відповідач матеріально не утримував сім'ю, тому вона вважає збереження сім'ї неможливим та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позову наполягала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 12.11.2011 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.3), від даного шлюбу мають сина [PERSON],[INFO] (а.с.4). Фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинились з 05 вересня 2015 року. Сімейне життя не склалося через різні погляди на ведення спільного сумісного господарства, виховання дитини, відповідач матеріально не утримував сім'ю. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

22.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 29.04.2014 року, від якого мають малолітнього сина. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов'язки. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Місцем проживання сина просить визначити разом з нею. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, представник відповідача не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2014 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, місцем проживання малолітнього сина сторін суд визначає з матір'ю, оскільки спору про це у них не виникло. Важливо зазначити, що визначення місцем проживання дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

22.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від сумісного подружнього життя мають дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. На даний час шлюб розірвано, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6), який мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Роздольської сільської ради Первомайського району Харківської області № 571/02-31 від 17.09.2015 року (а.с. 7). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 22.09.2015 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

22.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] в якому вказала, що 27.08.2011 р. між сторонами було укладено шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Подальше збереження шлюбу є недоцільним і таким, що суперечить інтересам позивачки, оскільки шлюбні відносини з відповідачем припинилися в березні 2014 р. З того часу сторони спільно не проживають, сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Причиною розпаду сімї стали постійні сварки через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Під час реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Малашенкова» на «Ахбаш». Після розірвання шлюбу позивач бажає відновити свою дошлюбне прізвище «Малашенкова». У звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила суд справу розглянути за її відсутності, прізвище змінити на дошлюбне «Малашенкова». Відповідач в судове засідання не з`явився, в своїй заяві позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд справу розглянути без його участі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 27.08.2011 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.08.2011 р. серії 1-НО№250472. Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО №496779 від 13.11.2012 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] змінити на дошлюбне «Малашенкова», відповідачу [PERSON] - залишити без змін, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

22.09.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.07.2002 року. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що співжиття з відповідачем не склалось, оскільки він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, у зв`язку з чим відповідач залишив її з дітьми та пішов з родини. Вони не підтримують подружні стосунки з 2011 року та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, якою на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність.\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, а судові повістки направлені за місцем його реєстрації повернуті до суду в зв`язку з його не проживанням. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про день розгляду справи належним чином. За згодою позивачки розгляд справи проведено за відсутності відповідача заочно, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~\~ Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області 26.07.2002 року (а.с.5), сторони уклали шлюб 26.07.2002 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 203. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.6, 7).\~\~ Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені останньою судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 487,20 грн. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

22.09.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалась на те, що 16.05.2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сімєю до квітня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку\~ [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що у них з відповідачем різні характери та різні погляди на спільне життя, через це виникали сварки, які негативно впливали на дитину, тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала. Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4\~ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 16.05.2000 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Новоукраїнської сільської ради Мар`їнського району Донецької області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №5 (а.с.3) та проживали однією сімєю до квітня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку\~ [PERSON], [INFO] (а.с.4). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що вони перестали розуміти один одного, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти позову не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

22.09.2015 року позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 22.12.2007 року та мешкали однією родиною до травня 2014 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що відповідач не бажав мешкати у родині, втрачено почуття любові, поваги та взаєморозуміння, на данний час відповідач мешкає з іншою жінкою, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час слухання справи, що підтверджується розпискою про вручення йому судової повістки, заперечень проти позову не надав, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідача. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка втратила до відповідача почуття любові, поваги та взаєморозуміння, тривалий час не мешкають з відповідачем однією родиною, відповідач у судове засідання не зявився, не заперечує проти розірвання шлюбу, має іншу жінку, не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

22.09.2015 року позивачка звернулася з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія ВАР № 897815 від 19.02.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS]. В грудні 2005 року позивачка зареєструвала за вищевказаною адресою співмешканця своєї доньки, відповідача [PERSON] У 2010 році відповідач виїхав в невідомому напрямку, однак по теперішній час зареєстрований в будинку позивачки. Позивачка в позовній заяві зазначала, що відповідач з 2010 року по теперішній час не проживає за вищевказаною адресою, добровільно знятися з реєстраційного обліку у Вознесенському РВ УДМС України в Миколаївській області не бажає. Тому, просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: [ADDRESS] В судове засідання позивачка не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з*явився, Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Вознесенського РВ УДМС України в Миколаївській області у судове засідання не з*явився, на адресу суду надав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи та надані до них докази, суд приходить до наступного. В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до власності на житло, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія ВАР № 897815 від 19.02.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області (а.с.5), позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS]. Теж саме підтверджує технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок (а.с.9-11). Як вбачається з будинкової книги відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим у будинку, що належить на праві власності позивачці (а.с.6-9). Згідно довідки квартального комітету від 16.09.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] прописаний, але не проживає з 2010 року по теперішній час. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено законом. Виходячи, з вищевикладеного суд вважає встановленим, що [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з 2010 року та по теперішній час, тобто, відсутній понад один рік. Тому, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved