Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

23.06.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ-МТС про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку. В позові позивач посилалася на те, що вона працювала бухгалтером в філії ТОВ ДПЗКУ-МТС автотранспортний підрозділ у м. Запоріжжі і була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України наказом № 1\~372-Ос від 02.07.2014 року. При розрахунку в день звільнення відповідачем їй не була виплачена заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку, всього кошти в сумі 2919,89 грн.. Як зазначила далі в позові позивач, 07.11.2014 року вона звернулася з позовною заявою до Гуляйпільського районного суду Запорізької області, рішенням якого від 15.12.2014 року у справі № 315/1514/14-ц позов задоволено частково, з відповідача постановлено стягнути заборгованість по заробітній платі на час звільнення, компенсацію за невикористану відпустку в сумі - 2919,89 грн., заробітну плату за час затримки розрахунку за період з 02.07.2014 року, по 26.11.2014 року, в сумі 8973,30 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., а всього 14893,19 грн. Станом на 09.06.2015 року рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області відповідачем не виконано, заборгованість, встановлена рішенням суду, - не виплачена, у звязку з чим 12.05.2015 року відділом ДВС Печерського РУЮ у м. Києві за раніше поданою заявою винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47505944. Прохає стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час затримки розрахунку за період з 27.11.2014 року по 15.06.2015 року в сумі 11537,10 грн.. В судове засідання позивачка [PERSON], її представник за довіреністю [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 15.07.2015 року до суду надійшло письмове клопотання представника позивача, в якому він прохає розгляд справи проводили без його участі. На позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Проти заочного рішення по справі не заперечує (а. с. 37). 16.08.2015 року та 18.09.2015 року до суду надійшли письмові клопотання позивача та представника позивача, в яких вони прохають розгляд справи проводили без їх участі. На позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Проти заочного рішення по справі не заперечують (а. с. 45-48). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та представника позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином (а.с.39, 44), причини неявки суду не повідомив, письмові заперечення суду не подав, а тому суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку на підставі наданих доказів, проти чого не заперечує позивач та її представник в своїх клопотаннях. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти чого не заперечують позивач та її представник в своїх заявах, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини. 08.07.2013 року позивач наказом № 866-ОС прийнята на посаду бухгалтера в товаристві з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ-МТС ( а.с.4). 02.07.2014 року позивач наказом №1372-ОС звільнена з посади за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.5). Згідно довідки ТОВ ДПЗКУ-МТС від 02.07.2014 року № 420, позивач працювала в ТОВ ДПЗКУ-МТС з 08.07.2013 року по 02.07.2014 року на посаді бухгалтера та їй було виплачено за вказаний період 4568,79 грн. За період з 01.05.2014 року по 02.07.2014 року відповідач не виплатив позивачу нараховані кошти (а.с.6). 15.12.2015 року заочним рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області частково задоволено позов [PERSON] до ТОВ ДПЗКУ-МТС про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні, середнього заробітку за час невиплати та моральної шкоди та постановлено стягнути з ТОВ ДПЗКУ-МТС на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі на час звільнення, компенсацію за невикористану відпустку в суму 2919,89 грн., заробітну плату за час затримки розрахунку за період з 02.07.2014 року по 26.11.2014 року в сумі 8973,30 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн., а всього 14893,19 грн. та стягнути з ТОВ ДПЗКУ-МТС в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 7-8). Рішення набрало законної чинності 06.01.2015 року, позивачу 17.04.2015 року видано виконавчий лист (а.с. 9). 27.04.2015 року позивачем подано заяву про відкриття виконавчого провадження до відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві (а.с. 10). 12.05.2015 року постановою ВП № 47505944 відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 315/1514/14-ц про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ-МТС на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі у розмірі 14893,19 грн. (а.с. 11 на звороті, 12). Згідно розрахунку середньої заробітної плати за час затримки розрахунку за період з 27.11.2014 року по 15.06.2015 року, наданого позивачем, сума заборгованості становить 11537,10 грн. (а.с. 13). Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Кодексом Законів про працю України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.2 ст.116 КЗпП України в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що до суду звернулася звільнена підприємством позивач з позовом про стягнення на її користь суми, належної їй від підприємства, за час затримки розрахунку за період з 27.11.2014 року по 15.06.2015 року, а саме щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, право на яке передбачене ч.1 ст.117 КЗпП України, в зв`язку з порушенням її права на отримання сум, належних працівникові при звільненні, передбаченого ч.1 ст.116 КЗпП України, в день її звільнення 02.07.2014 року при відсутності спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, з вини відповідача. Обставини щодо розміру сум, які належали до виплати позивачу були встановлені при вирішенні спору в суді та знайшли своє відображення в заочному рішенні Гуляйпільського райсуду Запорізької області від 15.12.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що відповідачем рішення суду не виконане і сума заборгованості позивачу не виплачена, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Відповідно до вищевказаних положень суд визначає розмір середньої заробітної плати позивача за період затримки розрахунку з 27.11.2014 року (наступний день після врахованого періоду в рішенні суду від 15.12.2014 року) по 15.06.2015 року наступним чином. Заробіток позивача за два останні повні робочі місяці травень, червень 2014 року становить 2734,61 грн., кількість робочих днів за вказані місяці складає 32 дні. Відповідно, середньоденна заробітна плата становить: 2734,61 грн./32 дні=85,46 грн.. Ці обставини встановлені судовим рішенням і не підлягають повторному доказуванню. Час заборгованості з виплати заробітної плати з 27.11.2014 року по 15.06.2015 року становить 135 робочих днів. Розрахунок середнього заробітку за час заборгованості з виплати заробітної плати: 85,46 грн. х 135 днів = 11537,10 грн.. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорений та не спростований. Суд, вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до ч.1 п.6 ст.214 ЦПК України, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 п.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових відносин. Позивач при подачі позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку була звільнена від сплати судового збору відповідно до ч.1 п.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, так як вимоги випливали із трудових відносин. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору, то судовий збір в сумі 487,20 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами і доведений наданими доказами.

Outcome: approved