Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначає, що в 2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.06.2005 року. В 2009 році з відповідачем розлучилися. Після розлучення, що засвідчене копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.01.2012 року, син залишився проживати разом з позивачем в [ADDRESS], у помешканні її батьків. Суд прийняв рішення, яким зобов'язав відповідача сплачувати їй аліменти для утримання дитини у розмірі 300 гривень. Якщо на початку 2014 року за ці кошти можна було хоч щось придбати для сина в розрахунку на один місяць, то тепер це стало зовсім малою сумою. Крім того, син потребує особливого догляду та піклування, оскільки страждає вродженою аномалією правої нирки. Це змушує позивача регулярно купувати для нього ліки, які знижують вплив недуги на його самопочуття та ритм життя. Засвідчує перед судом, що відповідач [PERSON] має постійну роботу, працює на ТзОВ «Мебель-Сервіс», отримує стабільний дохід. Вважає, що у нього достатня заробітна платня, щоб утримувати сина краще: купувати одяг, взуття, продукти харчування, забезпечувати його навчання, лікування, гідні умови життя. В 2012 році позивач, вийшла заміж і змінила прізвище на [PERSON]. Її перебування у шлюбі із чоловіком на ім'я [PERSON] засвідчується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.02.2012року. Просить прийняти рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON], жителя [ADDRESS] аліменти на її користь для утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до його повноліття. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, з врахуванням того, що відповідач працює, просила змінити спосіб присудження аліментів та стягувати з нього 1/4 частину всіх його доходів. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно він працює на ТзОВ «Мебель-Сервіс», отримує стабільний дохід, уточнені позовні вимоги щодо зміни присудження аліментів визнав у судовому засіданні, просив постановити рішення про задоволення вимог. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦКП України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд встановив, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 25 травня 2009 року позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на [PERSON], [INFO] у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 16.03.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. 25 вересня 2009 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області зроблено відповідний актовий запис №87 (а.с.7). За час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). 11 лютого 2012 року [PERSON] одружилася із [PERSON] та після одруження присвоїла прзвище чоловіка [PERSON] (а.с.5). Позивач у даний час працює, джерело його доходів це ТзОМ «Мебель - Сервіс», що підтвердив відповідач у судовому засіданні, що свідчить про те, що матеріальний стан його покращився. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі ( ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій сумі з урахуванням як положень ст.182 України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини (дітей) може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 5.02.2014 року ( у справі за №143 цс 13), яка є обов'язковою для всіх органів державної влади, а також усіх судів, які застосовують у своїй практиці витлумачену ВС норму закону, відсутня імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни їх способу присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визнаного за рішенням суду, але не пов»язує їх способом присудження (ч. ст.181 СК України). Враховуючи наведене, заяву відповідача про визнання позову, обов'язок утримання дітей покладений на обох батьків, а також те, що із часу винесення рішення про стягнення з відповідача аліментів матеріальний стан відповідача покращився, оскільки в даний час він працює, отримує заробітну плату, суд робить висновки про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити, стягувати із відповідача в користь позивача аліменти на сина у розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача в користь держави, оскільки позивачу надавалась відстрочка сплати судового збору до постановлення судового рішення.

Outcome: approved