Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

23 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, просить визнати спільним майном подружжя гараж №24 в гаражному товаристві «Лада» (м.Павлоград, вул.Зарічна) реєстраційний номер 25687402 та автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, об'єм двигуна 1498 кубічних сантиметрів, який реєструвався 13.02.2008 року на ім'я [PERSON] [PERSON] просить поділити це майно наступним чином: -визнати за ним право власності на гараж, припинивши в ньому право власності [PERSON], -стягнути з [PERSON] на його користь 1/2 різниці вартості між проданим автомобілем та гаражем у сумі 23\~942 грн 50 коп. 26 листопада 2018 року [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації 1/2 частки витрат на капітальний ремонт квартири за адресою [ADDRESS], яка є особистою приватною власністю [PERSON], у розмірі 70\~400 грн. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги за первісним позовом, зустрічний позов визнали частково, у сумі 1/2 частки витрат на проведений ремонт, що складає 8500 грн. Відповідач та її представник зустрічний позов підтримали, первісний позов визнали частково, відповідач згодна сплатити позивачу 1/2 частку суми, отриманої від продажу автомобіля, що складає 10\~000 грн. Відповідач просить залишити у її власності гараж з виплатою позивачу грошової компенсації у розмірі 21\~477 грн 50 коп. За змістом ст.69, 70 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що з листопада 1998 року по грудень 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Учасники справи визнали, що в період шлюбу ними був придбаний гараж №24 у гаражному товаристві «Лада» та автомобіль [NUMBER]. [PERSON] наданий звіт про товарну оцінку гаражу від 27.09.2018 року, згідно якого ринкова вартість гаражу №24 з урахуванням підвалу, загальною площею 26,8 кв.м., розташованого у гаражному товаристві «Лада» мікрорайон ПХЗ у м.Павлограді, складає 42\~955 грн (а.с.11). [PERSON] погодилась з цією оцінкою. [PERSON] просить залишити гараж у його власності, оскільки це майно використовується ним у повсякденному житті. Крім того у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має на праві власності мотоцикл, який не заявлено до поділу. [PERSON] просить залишити гараж їй, оскільки вона придбала мотоцикл для сина, який на даний час навчається у автошколі, гараж потрібен їй та сину для зберігання мотоцикла. Спірний гараж належить до нерухомих речей, тому відповідно до ч.4 ст.71 Сімейного кодексу України, присудження грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на це майно допускається лише за його згодою. Жоден з подружжя не погодився на отримання грошової компенсації, тому суд має визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності. Згідно наданої позивачем довідки, ринкова вартість автомобіля [NUMBER], 2008 року випуску без урахування технічного стану та пробігу складає 90\~840 грн (а.с.12). На день розгляду справи автомобіль проданий [PERSON], згідно з умовами договору купівлі-продажу транспортного засобу від 20.02.2016 року ціна автомобіля 20\~000 грн (а.с.21). Як пояснила [PERSON], автомобіль вона продала за погодженням з чоловіком, отримані від продажу кошти витратила на придбання житла для себе та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля не оспорювався, тому виходячи з презумпції правомірності правочину, визначеної ст.204 ЦК України, суд робить висновок про те, що спільне сумісне майно було відчужене за взаємною згодою подружжя. Кошти за проданий автомобіль отримала [PERSON], тому з неї слід стягнути на користь [PERSON] 1/2 частку суми, отриманої за договором купівлі-продажу, а саме 10\~000 грн. [PERSON] у зустрічному позові зазначено, що за період шлюбу було проведено ремонт квартири, яка належить [PERSON], на загальну суму 140\~800 грн 15 коп. Однак належних доказів того, що на проведення ремонту була витрачена саме така сума, у судове засідання не надано. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що ремонт квартири відповідача дійсно був проведений у період спільного сумісного проживання подружжя [PERSON], відповідачем надані фотографії, які підтверджують стан квартири до та після ремонту, однак жодних документальних підтверджень вартості проведеного ремонту немає. Клопотання про проведення відповідної експертизи не заявлялося. [PERSON] погодився з тим, що на ремонт його квартири за період шлюбу з [PERSON] було витрачено 17\~000 грн. Таким чином вартість майна, що є особистою приватною власністю [PERSON], збільшилася за рахунок ремонту, проведеного за спільні кошти подружжя, тому за змістом ч.1 ст.62 Сімейного кодексу України вимоги зустрічного позову [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості проведеного ремонту підлягають частковому задоволенню у сумі 8500 грн. Витрати на сплату судового збору слід покласти на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 704 грн 80 коп. Позивач [PERSON] надав у судове засідання докази, які підтверджують здійснення витрат на правничу допомогу, як того вимагає ч.3 ст.137 ЦПК України: договір про надання правової допомоги, укладений між ним та адвокатом [PERSON], акт виконаних робіт за договором та квитанцію про оплату за надані послуги на суму 4500 грн. До переліку наданих послуг включено участь адвоката у судових засіданнях, у тому числі 07 лютого 2019 року. За умовами договору оплата за представництво інтересів замовника в суді складає 500 грн за одне судове засідання. Однак з матеріалів справи видно, що 07 лютого 2019 року адвокат [PERSON] не приймав участь у судовому засіданні, розгляд справи було відкладено за його заявою (а.с.79). Тому сума витрат на правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами, має бути зменшена до 4000 грн.

Outcome: partial