Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

23 серпня 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «МОТО ПАРК» про захист прав споживача та визнання договору комісії № 004408 від 05 липня 2019 року, укладеного між ним та ТОВ «МОТО ПАРК» недійсним, стягнення з відповідача 33900 грн. в рахунок повернення коштів, сплачених за вказаним договором та 1000 гривень витрат за надання правничої допомоги. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 05 липня 2019 року, будучи зацікавленим в придбанні мотоцикла, зв`язався в телефонному режимі з представником ТОВ «МОТО ПАРК». Обговоривши усі деталі стосовно предмету купівлі-продажу: мотоцикла марки «Honda» CBR 900 RR, 2001 року випуску, що був у використанні. В цей же день він отримав на свій телефонний номер у Вайбері сканкопію договору комісії №004408 від 05 липня 2019 року підписаного зі сторони ТОВ «МОТО ПАРК», за умовами якого комітент доручає, а комісіонер зобов`язується від свого імені, але за рахунок та в інтересах комітента, придбати у країнах Європейського союзу мотоцикл марки «Honda» CBR 900 RR 2001 року випуску, що був у користуванні, згідно характеристик, вказаних у специфікації та вчинити необхідні дії по державній реєстрації транспортного засобу на ім`я комітента, а комітент зобов`язується прийняти від комісіонера придбаний ним транспортний засіб та виплатити комісіонеру комісійну винагороду згідно умов договору. Також було надіслано рахунок на оплату № 004408 від 05 липня 2019 року на суму 33900 грн. 05 липня 2019 року він виконав свої зобов`язання та перерахував на рахунок ТОВ «МОТО ПАРК» 33900 грн. та повідомив про це в телефонному режимі представника відповідача, який підтвердив отримання грошових коштів та запевнив, що своєчасно виконає свої зобов`язання за договором. Однак термін виконання зобов`язань сплив 19 липня 2019 року, але транспортний засіб він не отримав і жодної інформації теж. На неодноразові телефонні виклики відповідач не відповідає. Він направляв відповідні листи на адресу ТОВ «МОТО ПАРК», але 14 серпня 2019 року вони повернулись на його адресу, в зв`язку з закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. Оскільки фактично до виконання договору приступив тільки позивач шляхом сплати грошових коштів, то, на думку позивача, відповідач зобов`язаний повернути позивачу всі одержані на виконання договору кошти в розмірі 33900 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від представника позивача надійшла заява, в якій представник позивача просить розглядати справу без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що 05 липня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «МОТО ПАРК» укладено договір комісії № 004408, згідно умов якого комітент доручає, а комісіонер зобов`язується від свого імені придбати у країнах Європейського союзу Мотоцикл марки «Honda», модель CBR 900 RR, 2001 року випуску, що був у користуванні, згідно характеристик, вказаних у специфікації, та вчинити необхідні дії по державній реєстрації транспортного засобу на ім`я комітента, а комітент зобов`язується прийняти від комісіонера придбаний ним транспортний засіб та виплатити комісіонеру комісійну винагороду згідно умов договору /а.с. 6-11/. В п. 1.3. вказаного договору термін доставки транспортного засобу за цим договором становить 14 календарних днів з моменту оплати комітентом комісіонеру вартості транспортного засобу згідно умов договору. Комісіонер гарантує своєчасну доставку транспортного засобу комітенту належної якості, що відповідає даному договору. Згідно реквізитів для оплати та рахунку на оплату № 004408 від 05 липня 2019 року /а.с. 12/ вартість мотоцикла марки «Honda», модель CBR 900 RR складає 33900 грн. З копії квитанції № NOQLG5156M від 05 липня 2019 року вбачається, що позивачем було сплачено на користь відповідача 33900 грн. на виконання умов вищезазначеного договору /а.с. 13/. З вищенаведеного вбачається, позивач виконав своє зобов`язання по оплаті комісійної винагороди в сумі 33900 гривень. В той же час, відповідач повинен був виконати взяті на себе зобов`язання, виконавши роботу, у строк - 14 календарних днів з моменту оплати комітентом комісіонеру вартості транспортного засобу згідно умов договору. Однак, станом на 18 листопада 2019 року у позивача відсутня будь-яка інформація про причини невиконання умов договору. 26 липня 2019 року позивачем був надісланий на адресу відповідача лист з проханням виконати умови вказаного договору комісії, відповіді на який позивачу не надано /а.с. 14-19/. Відповідно до ч. 1 та п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Враховуючи ту обставину, що відповідач своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором та станом на сьогоднішній день не виконав покладені на нього договором зобов`язання, позивач має право відмовитися від даного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. Статтею 1013 ЦК України передбачено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Якщо комісіонер поручився за виконання правочину третьою особою, він має право на додаткову плату. Якщо договором комісії розмір плати не визначений, вона виплачується після виконання договору комісії виходячи із звичайних цін за такі послуги. Якщо договір комісії не був виконаний з причин, які залежали від комітента, комісіонер має право на комісійну плату на загальних підставах. У разі розірвання або односторонньої відмови від договору комісії комісіонер має право на плату за фактично вчинені дії. Згідно ч. 3 ст. 652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В силу ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Листом Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів» було висловлено правову позицію, відносно того, що при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід урахувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, в тому числі й спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). Згідно п. п. 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину стаття 229 ЦК, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем порушені умови договору комісії та норми цивільного законодавства України. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд враховує, що позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 1000 гривень витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Так як відповідно до квитанції №73 від 18 листопада 2019 року [PERSON] сплачено на рахунок адвокатського бюро «Пшесмецька Т.М.» 1000 гривень за надання юр. послуг (написання позову про захист прав споживача та визнання договору недійсним) до ТОВ «МОТО ПАРК», які суд вважає підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки підтверджені доказами наявними в матеріалах справи /а.с. 42/. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved