Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

23.04.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати дії [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] неправомірними та усунути перешкоди у користуванні спільним санвузлом, що належить на праві приватної спільної сумісної власності, шляхом надання [PERSON], [PERSON], [PERSON] безперешкодного постійного доступу до приміщень спільного користування, стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також судові витрати по справі. Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] у 2013 році придбано у приватну власність кімнати [ADDRESS] в м. Червонограді Львівської області. У кімнаті №83 загальною площею 21,6 кв.м., з яких житлова площа 17,3 кв.м., а 4,3 кв.м. знаходиться у загальному користуванні, в якій з 29.10.2013 року зареєстрований [PERSON], [INFO]. Крім того, у кімнаті №85 загальною площею 21,6 кв.м., з яких житлова площа 16,5 кв.м., а 3,5 кв.м. знаходиться у загальному користуванні, в якій з 29.10.2013 року зареєстрований [PERSON], [INFO]. Її сини постійно проживають у вказаних житлових приміщеннях, оскільки іншого постійного житла у них не має. Позивачі не можуть в повній мірі реалізувати надані м права, оскільки відповідачі чинять перешкоди в доступі до майна, що перебуває у спільній власності, а саме повісили на дверях приміщення туалету навісний замок. Гуртожиток перебуває на балансі КП «ЧЖКС», [PERSON] неодноразового зверталася із скаргами на дії відповідачів, однак жодного реагування не було. Вважає, що неправомірними діями відповідачів була завдана моральна шкода, яка полягає в порушенні спокою позивачів, погіршенні стану здоров»я, постійному дискомфорті та напруженій ситуації,що негативно вплинуло на відносити в сім»ї. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, додатково пояснила, що на протязі шести місяців вони позбавлені можливості користуватися спільним туалетом. Для неї та її синів це створює значні незручності, оскільки вони змушені шукати громадські туалети. Два місяці, в січні та лютому її гуртожитку не було, тому не було не було змоги прибирати. Відповідачів застосовували до її сина фізичне насильство. Просила позов задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили, та додатково пояснили, що оскільки позивачі не хотіли прибирати в туалеті був повішений на двері навісний замок. В туалеті не було порядку, належної гігієни позивачі не підтримували. Моральну шкоду не згідні платити, оскільки вони самі купували миючі засоби і прибирали в туалеті. Просили в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Ярмола П.М. в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на праві власності належить житлове приміщення по [ADDRESS] в м. Червонограді Львівської області, що стверджується витягами Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10479274 від 08.10.2013 року та № 10476718 від 08.10.2013 року виданого приватним нотаріусом [PERSON]Червоноградського міського нотаріального округу, технічними паспортами на кімнату [ADDRESS] виготовленими 14.10.2013 року КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» та будинковими книгами на кімнату [ADDRESS]. Крім того, як вбачається із технічного паспорта на кімнату [ADDRESS] Львівської області загальна площа якої 21,6 кв.м., з яких житлова площа 17,3 кв.м., а 4,3 кв.м. знаходиться у загальному користуванні. Технічним паспортом на [ADDRESS] Львівської області, встановлено що її загальна площа 16,5 кв.м., з яких житлова площа 13,0 кв.м., а 3,5 кв.м. знаходиться у загальному користуванні. На вказаного майна позивачка [PERSON] сплачує комунальні послуги, що стверджується копіями квитанцій №78 від 19.11.2013 року, №122 від 16.12.2013 року, №13 від 21.01.2014 року, №40 від 21.02.2014 року, №2 від 20.03.2014 року, №32 від 24.04.2014 року, №15 від 21.05.2014 року, №76 від 17.06.2014 року, №112 від 21.01.2014 року, №79 від 19.11.2013 року, №123 від 16.12.2013 року, №13 від 21.05.2014 року, №33 від 24.04.2014 року, № 3 від 2003.2014 року та № 39 від 21.02.2014 року. Як пояснила в судовому засіданні позивачка відповідачами чиняться їй та іншим позивачам перешкоди в доступі до приміщень загального користування, а саме туалету. Вказані перешкоди полягають у розміщенні на дверях туалету навісного замка. Вказані пояснення позивачки також підтверджуються поясненнями свідка [PERSON],я кий в судовому засіданні пояснив, що позивач по справі [PERSON] просив в нього дозволу користуватися його туалету, оскільки відповідачі не впускали позивача у їх спільний туалет. Крім того, як вбачається із акту ЖКК №1 від 20.06.2014 року №492, приміщення санвузла, що перебуває в приватній спільній сумісній власності власників кімнат [ADDRESS] є зачиненим на навісний замок, мешканці кв.№84 [PERSON] категорично відмовилися добровільно відкрити санвузол для вільного доступу мешканців кімнат №83 та №85. Відповіддю №1858/03 від 21.05.2014 року КП «ЧЖКС» на заяву [PERSON], комунальне підприємство повідомило, що КП «ЧЖКС» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] в м. Червонограді та надає послуги по утриманню будинків, споруд та прибудинкових територій, а охорона правопорядку відноситься до прерогативи органів внутрішніх справ. [PERSON] також зверталася в Червоноградський МВ ГУ МВС України у Львівській області та в прокуратуру м. Червонограда, що стверджується її заявами від 12.06.2014 року. Як вбачається із пояснень позивачки та матеріалів позовної заяви, вказаними діями відповідачів їй була заподіяна моральна шкода, що полягає в порушенні нормального укладу життя, погіршенні стану здоров»я, постійному дискомфорті та напруженій ситуації,що негативно вплинуло на відносити в сім»ї. Крім того, як вбачається із довідки Нововитківської лікарської амбулаторії Радехівського району Львівської області від 29.08.2014 року [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку і амбулаторному лікуванні в Нововитківській лікарській амбулаторії із діагнозом: І.Х.С. стабільна стенокардія, гіпертонічна хвороба ІІ-ІІІ ст.., цереброваскулярна хвороба та хронічний холецистит. Крім того, оглянувши матеріали подані відповідачами, зокрема заяву [PERSON] адресовану директору КП «ЧЖКС», про прийняття мір до сусідів по [ADDRESS] Львівської області, заяву [PERSON] адресовану Червоноградському МВ ГУ МВС України у Львівській області про вжиття мір до сусіда [PERSON] та постанову про закриття кримінального провадження від 26.08.2014 року відносно [PERSON], суд приходить до висновку, що між сторонами склалися неприязні відносини. При цьому суд виходить з наступного. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачає ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.1 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Ст. 386 ЦК України передбачено захист права власності, зокрема держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2, частини 3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За таких обставин суд вважає доведеним завдання відповідачами позивачам моральної шкоди, внаслідок вчинення протиправних дій стосовно позивачів, що виразилася в їх емоційних, душевних стражданнях та хвилюваннях, що призвело до порушення її звичного життєвого укладу та стану здоров'я. Оскільки, як вбачається із матеріалів справи навісний замок було повішено саме [PERSON], то її роль у вчиненні перешкод в користуванні спільним майном є найбільшою, тому вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в частині їх стягнення саме з [PERSON] Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, ураховуючи вимоги п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди складає 7 500 грн. Щодо вимоги про стягнення 10000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачам шкоди. Таким чином, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved