overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

22.08.2016 року Територіальне медичне об'єднання «Психіатрія» у місті Києві звернулося до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу (а.с.1). Заяву мотивує тим, що: - «До ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві 22.08.2016 р. о 10:00 за направленням карети швидкої допомоги доставлений [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Згідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 липня 2010 року [PERSON] визнаний недієздатним. Опікун, його мати, [PERSON], яка дала згоду на госпіталізацію сина до лікарні. [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Галюцинаторно-параноїдний синдром. Виражений апатико-дисоціативний тип дефекту». У зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, що проявляється в маячних ідеях відношення, переслідування та агресивною поведінкою до матері, а також агресивними вчинками на вулиці до оточуючих, безсонням, періодичним психо-моторним збудженням, [PERSON], [INFO] , потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення. Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

22.08.2016 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 05.12.2009 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, сторони фактично припинили шлюбні стосунки з жовтня 2014 р., просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб не наполягає на стягненні з відповідача сплаченого судового збору. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

22.08.2016 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 25.08.2007 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь, у розмірі 1/4 частини усіх його щомісячних прибутків, з дня подачі позову до повноліття сина, але не менше 30% прожиткового мінімум для дітей відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила суд \~розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

22.08.2016р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 06.09.2014 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін мешкає із матірю. З січня 2016 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, відповідно до судового доручення наданого до Барвінківського районного суду Харківської області, отсанній на виклики до суду не зявляється (а.с.13-20). Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 06.09.2014р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З січня 2016 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

22.08.2017 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 16 серпня 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спільне життя не склалось, оскільки виникли різні погляди на життя, що відповідач не здатний розуміти проблеми, що виникають в сімейному житті, підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних стосунків на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Бажає відновити своє дошлюбне прізвище Ластовка. В судовому засіданні позивач позов підтримала, відповідач позов визнав, вважають їх примирення неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 16 серпня 2014 року у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 407, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ОК №167712 (а.с.5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №285888 від 29 січня 2015 року (а.с.6). Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків тривалий час не підтримують, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України позивач, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

22.08.2017 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.06.2012 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Жовтанецької сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 09. Від спільного подружнього життя в них дітей немає. Їхне спільне життя з відповідачем не склалось, між ними немає спілкування та взаєморозуміння, з багатьох питань вони не можуть дійти згоди, розлад у сімейних відносинах набув стійкого характеру, шлюбні відносини між ними припиненні, проживають окремо, шлюб існує формально, тому просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте телефонограмою повідомив суд про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 08.06.2012 року у виконавчому комітеті Жовтанецької сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 09. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не підтримують подружні відносини, розлад в сім'ї носить стійкий характер, тому беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

\~\~ 22.08.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позову вказує, що з 01.09.2012 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу у них народилося троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В даний час вона не працює, здійснює догляд за дітьми, відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги їй не надає, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про захист її прав. \~\~\~ Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим в силу вимог ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність відповідача.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі з 01.09.2012 р. а.с.6, та являються батьками дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження а.с.7, згідно довідки квартального комітету № 69 від 14.05.2018 р., діти проживають разом з позивачем а.с.43,44, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, в судове засідання не зявляється, що свідчить про відмову від реалізації свого права безпосередню участь у судовому розгляді справи та надання суду доказів відповідно до вимог ст.81 ЦПК України.\~ \~ Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При призначенні розміру аліментів, суд приймаючи до уваги право позивача на утримання від батька дитини, до досягнення останньою трьох річного віку, та виходячи з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивача, реальної можливості відповідача сплачувати аліменти, вважає, що позов підлягає задоволенню.\~\~\~ Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

22.08.2017 р. до суду подано позов, в якому позивачка вказала, що в день смерті [PERSON], [INFO] р. в с.Тарасівка Гайсинського району, відкрилася спадщина, зокрема, на належну покійному земельну площею 1,95 умовних кадастрових га, розташовану на території Чечелівської сільської ради, спадкоємицею за заповітом є позивачка - [PERSON], однак через скрутне матеріальне становище та хворобу дочки нею був пропущений шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, причину пропуску вважає поважною, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без неї, вимоги задовільнити повністю (а.с. 52). Представник відповідача Чечелівської сільської ради в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову визнав повністю, просив справу розглянути без нього (а.с.53). З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає заявлені вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань. Доведено, що земельна ділянка площею 1,95 умовних кадастрових га, розташована на території Чечелівської сільської ради, належить [PERSON], померлому [INFO] р., на час відкриття спадщини померлого [INFO] р. [PERSON], [PERSON] є спадкоємицею за заповітом належного на праві власності померлому спадкодавцеві земельної ділянки площею 1,95 умовних кадастрових га, розташовану на території Чечелівської сільської ради, однак позивачка перебувала у скрутному матеріальному становищі через хворобу дочки, тому нею був пропущений шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Вказані правовідносини регламентуються: - ч.1 ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до яких для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини; - п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, за яким в судовому порядку розглядаються справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; Оскільки, померлому [INFO] р. [PERSON], належала земельна ділянка площею 1,95 умовних кадастрових га, розташована на території Чечелівської сільської ради, спадкоємицею є [PERSON], [INFO], яка пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті її спадкодавця [INFO] р. [PERSON], [PERSON] через те, що перебувала у скрутному матеріальному становищі у зв'язку із хворобою дочки, що суд визнає поважною причиною, то задля захисту спадкових інтересів [PERSON] рішенням суду визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

22.08.2017 р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішенням по цивільній справі за позовом Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого до [PERSON] «про дострокове повернення сум кредиту за угодою про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти та стягнення штрафних санкцій» по суті заявлених позовних вимог та стягнуто з [PERSON] на користь Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого заборгованість за угодою № 2 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 26 грудня 2003 року в розмірі 2571 (дві тисячі п'ятсот сімдесят одна) гривня 91 коп., заборгованість за угодою № 13 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 06 грудня 2004 року в розмірі 5877 (п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 07 коп., а загалом - 8449 (вісім тисяч чотириста сорок дев'ять) грн. 12 коп. При цьому судом не вирішено питання про судові витрати. За п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 21 вересня 2017 року до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат. В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явилися: за ч.3 ст.220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою. Дослідивши матеріали справи, суд дістає такого висновку: Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позовні вимоги Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого задоволено частково. У мотивувальній частині судового рішення від 22.08.2017 р. зазначено на необхідність присудження судом позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1600,00 грн. Проте за резолютивною частиною рішення судовий збір не стягнутий. Підтвердженням сплати позивачем судового збору є платіжне доручення №759 від 18.05.2017 р. (а.с.5). З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

22.08.2017 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.11.2007 року Міняйлівською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис №12, мотивуючи тим, що вона з відповідачем 04.11.2007 року зареєструвала шлюб, від шлюбу мають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З вересня 2011 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 04.11.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 04.11.2007 року, виданим Міняйлівською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис №12. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.01.2009 року, виданим Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.04.2010 року, виданим Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Сторони з вересня 2011 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved