overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

22.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. У позовній заяві вказує, що [INFO] померла її баба [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Спадкоємцем на вказане майно за законом є позивач. Однак, протягом шестимісячного строку не подала заяву про прийняття спадщини, в зв'язку з її пологами та тривалою хворобою новонародженої дитини. Позивач прохала суд визначити додатковий строк , достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Кобеляцької міської ради Кобеляцького району, Полтавської області, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що позивач [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме її пологів та тривалої хвороби новонародженої дитини ( а.с.17,18,19,20,21-22), тому їй слід визначити додатковий строк три місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

22.10.2015 року до суду заявлено позов [PERSON]., в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 20 червня 2006 року ,актовий запис № 702. Від спільного життя у них народився син - Єгор, [INFO]. Проте, життя спільне з відповідачем виявилося невдалим, проживають окремо більше чотирьох років , чоловік не цікавиться життям ні дружини , ні дитини , сімя фактично розпалась та носить формальний характер. Будь-яке примирення не можливе. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем вони протягом чотирьох років не проживають та не підтримують шлюбних стосунків, в даний час наполягає на розірванні шлюбу , оскільки має намір узаконити стосунки з іншою людиною. Спору щодо місця проживання дитини та поділу майна - немає.. Просить шлюб розірвати. Судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився , проте направив до суду телефонограму, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності та проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить інтересам подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

22.10.2015 року за поштовим штемпелем [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання доньки, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Пояснила, що [PERSON] перестав надавати кошти на утримання доньки з жовтня 2015 року. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2014 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб, укладений 16.07.2003 року між позивачем та [PERSON] було розірвано (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві зроблено актовий запис № 2198 та видано свідоцтво (а.с.5). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням обставини, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дитину з жовтня 2015 року, позов визнає, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

22.10.2015 року заявники звернулись з даною заявою до суду. Свою заяву мотивували тим, що 25 квітня 2006 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сімейне життя у них не склалось, вони мають різні погляди на життя, припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Сторони досягли згоди щодо їх участі у вихованні дітей та їх проживання. Зважаючи, що заявники не мають намір поновлювати подружні відносини, просять розірвати шлюб між заявниками. Заявники в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви, відповідно до яких просили розгляд їхньої спільної заяви провести у їх відсутність, заяву підтримали на підставах, викладених в ній, просили її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України суд розглядає заяви подружжя, яке має дітей, про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 25 квітня 2006 року заявники зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 608 (а.с.7). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.8). та [PERSON] (а.с. 9). Заявники спільно подали заяву про розірвання шлюбу. Вказана заява відповідає дійсній волі заявників, що додатково підтверджено поданими ними заявами. Заявники не мають майнових спорів. Після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, про місце проживання та умови виховання яких між заявниками укладений договір, зокрема особами визначене місце проживання дітей з батьком [PERSON]. Тому вирішення питання визначення місця проживання дітей в судовому порядку не потребує додатково врегулювання. При цьому, суд звертає увагу, що вказане питання розглядається судом в разі наявності спору між батьками в порядку позовного провадження. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та безспірний характер відносин, суд вважає за можливе задовольнити заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

22.10.2015 року із Апеляційного суду Київської області до Тетіївського районного суду Київської області повернулися матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору недійсним, для ухвалення додаткового рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Неживок І.В. не заперечують проти ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 21.07.2015 року, в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору недійсним, відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.08.2015 року, матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору недійсним, повернуто до Тетіївського районного суду Київської області для ухвалення додаткового рішення, оскільки, в резолютивній частині рішення відсутній висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково по суті позовних вимог щодо стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь [PERSON] грошових коштів. Відповідно до ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи, що в резолютивній частині рішення відсутній висновок суду щодо позовних вимог щодо стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь [PERSON] грошових коштів, тому, необхідно ухвалити додаткове рішення, яким [PERSON] в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» грошових коштів в сумі 32000грн. відмовити повністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

22.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 12.08.2006 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, у звязку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, відносини між ними погіршилися. Майнових суперечок немає, донька мешкає разом з відповідачкою, батько надає матеріальну допомогу на її утримання. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.08.2006 року у Червоногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 147, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.10) Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Майнових суперечок немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

22.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 14.06.2014року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №111, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Посилаючись на те, що єдиною сімєю перестали проживати з травня 2015 року, він бажає створити іншу сімю з жінкою, з якою фактично проживає, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився,суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог, заперечує проти на надання строку на примирення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про згоду на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

22.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 25.08.2007 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, актовий запис № 07. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з грудня 2008 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове\~\~засідання не з'явився повторно, судом належним чином був\~\~повідомлений про час та місце розгляду справи,\~\~причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, актовий запис № 07 ( а.с.3 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 4).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~\~\~\~ України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

22.10.2015 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24.04.2009 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 102 з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 24 квітня 2009 року зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 102 (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

22.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 06 вересня 2008 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району між ним та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. На цій підставі в них виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного, тому позивач вважає, що одруження з відповідачкою виявилось невдалим, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Таким чином, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Дарєю Олександрівною, зареєстрований 06 вересня 2008 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 117. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2008 року між [PERSON] та Лобановою (після реєстрації шлюбу [PERSON]) Дарєю Олександрівною зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис\~ №\~ 249 (а.с.6). Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК №311628 (а.с.8). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви та їхніх пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в просила залишити їй шлюбне прізвище «Дільдіна». Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На стягнення з відповідача судових витрат позивач не наполягав. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

22.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що [INFO] в місті Чернігів Чернігівська область у віці 92 років померла її мати - [PERSON], яка заповіла позивачу належне їй майна на випадок смерті. Перша Чернігівська державна нотаріальна контора (куди позивач звернувся 03.04.2015 року із заявою про прийняття спадщини матері), відмовила йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину вказаного помешкання по причині відсутності державної реєстрації вказаного речового права. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача вважає, що позов необхідно розглянути з дотриманням чинного законодавства. Представник третьої особи в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі (включаючи копію спадкової справи) - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в місті Чернігів Чернігівська область у віці 92 років померла мати позивача - [PERSON], що встановлено згідно Свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 13.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції та Свідоцтвом про народження позивача, Свідоцтвом про одруження спадкодавця. Спадкодавець є співвласником 1/2 частини квартири [ADDRESS], але вказане речове право не було піддано державній реєстрації, що унеможливлює отримання позивачем Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану 1/2 частину помешкання. Відповідно до положень ст.1236 ч.2 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Встановлені судом обставини є підставами для повного задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на 1/2 частину вищевказаної квартири (яка входить до складу спадщини [PERSON]), оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом і відсутні фізичні особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до положень ст.1241 ЦК України, а відсутність державної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири спадкодавця не є підставою для позбавлення позивача зазначеного спадкового майна.

Outcome: approved