Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

23.07.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 12 вересня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. З 10 січня 2019 року подружжя спільно не проживає та господарство не веде. В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2018 року народження, які проживають разом із позивачем [PERSON] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча є працездатним, інших дітей не має. В зв`язку із зазначеним, посилаючись ст.ст. 180-183, 190 СК України, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] , на свою користь, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 3000 грн., починаючи стягнення з 10 січня 2019 року і до повноліття дітей. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог та можливість розгляду справи за її відсутності. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданою 12 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 12 вересня 2015 року в складено відповідний актовий запис за №146. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.3,4). З довідок про реєстрацію місця проживання від 22.07.2020 року, за відомостями Відділу реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] та її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6,7,8). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Під час розгляду справи, судом встановлено, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, тобто в тому числі і на позивача, діти проживають окремо від батька [PERSON] , який матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У зв`язку із викладеними обставинами позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, шляхом визначення доцільного стягнення із відповідача аліментів з 23.07.2020 року, що є датою подання позову до суду, на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 3000 грн. 00 коп. на двох дітей. Даний розмір аліментів є необхідним та достатнім розміром для забезпечення гармонійного розвитку дітей і не є меншими від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний календарний рік, і визначені ним суми не є сталими, оскільки систематично впродовж календарного року збільшуються. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У даній справі судом визначено доцільність стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей в твердій грошовій сумі, тому остання підлягає індексації відповідно закону. Під час розгляду справи платник і одержувач аліментів не підтвердили домовленості між собою про інше. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч.ч.\~2,\~3\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Сторонам роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Окрім того, за положенням ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 00 коп., який є мінімальною ставкою за подання позову за вимогою майнового характеру, виходячи із того, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 179, 180, 181, 182, 184, 185, 191, 192 СК України, ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial