Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

23.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі виконуючого обовязки ст. слідчого Пустомитівського відділу поліції [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Судом по даній справі було залучено в якості третіх осіб управління Державного казначейства у Шевченківському районі м. Львова та Львівську місцеву прокуратуру №2. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.10.2015 року у справі №466/8588/15-к визнано неправомірність дії ст. слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] щодо нездійснення процесуальних дій, які вона зобовязана вчинити у визначений КПК України строк та невірної дати винесення постанови про закриття кримінального провадження. Зазначає, що йому діями відповідачів завдано значної матеріальної та моральної шкоди, яка полягає у тривалому лікуванні двох неврологічних захворювань в умовах денного стаціонару ДЗ «Дорожня поліклініка» ДТТО «Львівська залізниця», що виникли внаслідок нервових стресів, переживань, дратівливості, слабості, болів у ділянці серця, головних болів, порушення режиму сну та призвели до болів у поперековому-крижовому відділі хребта з больовим мязево-тонічним синдромом. При детальному обстеженні стану здоровя в умовах денного стаціонару були виявлені ще й інші побічні діагнози погіршення стану здоровя, які теж були викликані, внаслідок неправомірних дій відповідачів. Лікування в умовах денного стаціонару продовжилося лікуванням - амбулаторно і триває до тепер, що підтверджується довідкою ДЗ «Дорожня поліклініка» ДТГО «Львівська залізниця» №2-1112 від 26.08.2015 року. Загальна сума понесених ним витрат на лікування становить - 6 733, 18 грн., що підтверджується чеками на придбання ліків та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №114-0415/578. Неправомірними діями відповідачів йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервових стресах, переживаннях, дратівливості, слабості, болях у ділянці серця, головних болях, порушеннях режиму сну. Розмір моральної шкоди він оцінює у 50 000 грн. У звязку із вищенаведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було. В.о.старшого слідчого Пустомитівського відділення поліції ГУНН у Львівській області [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, однак направила до суду заяву, в якій зазначила, що просить розглянути справу без її участі з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових заперечень. Позов не визнає. Представник третьої особи управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак направив до суду лист про розгляд справи без участі представника Управління. Третя особа-прокурор Львівської місцевої прокуратури №2 [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Сторони висловили думку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача та представника третьої особи управління Державного казначейства у Шевченківському районі м. Львова. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за такої явки сторін, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.10.2015 року у справі №466/8588/15-к визнано неправомірність дії ст. слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] щодо нездійснення процесуальних дій, які вона зобовязана вчинити у визначений КПК України строк та невірної дати винесення постанови про закриття кримінального провадження. Ухвала набрала законної сили. Внаслідок неправомірних дій відповідачів [PERSON] завдано значної матеріальної та моральної шкоди, яка полягає у тривалому лікуванні в умовах денного стаціонару. Дані обставини стверджуються поясненнями позивача в судовому засіданні та долученим до справи письмовими доказами. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, має право на відшкодування збитків, яких вона зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 3 ст. 10, ч. 1 та ч. 3 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно представлених суду фіскальних чеків, які є належними та допустимими доказами, позивачем витрачені кошти на придбання ліків на загальну суму 6 733,18 грн. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що позивачем в повній мірі доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог в частині позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди. Позивач довів належними та допустимими доказами необхідність в стягненні матеріальної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із ст. 3 постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що неправомірними діями відповідачів позивачу дійсно було завдано моральної шкоди, яка полягає у тривалому лікуванні двох неврологічних захворювань в умовах денного стаціонару ДЗ «Дорожня поліклініка» ДТТО «Львівська залізниця», що виникли внаслідок нервових стресів, переживань, дратівливості, слабості, болів у ділянці серця, головних болів, порушення режиму сну та призвели до болів у поперековому-крижовому відділі хребта з больовим мязево-тонічним синдромом. При детальному обстеженні стану здоровя в умовах денного стаціонару були виявлені ще й інші побічні діагнози погіршення стану здоровя, які теж були викликані, внаслідок неправомірних дій відповідача. Лікування в умовах денного стаціонару продовжилося лікуванням - амбулаторно і триває до тепер, що підтверджується довідкою ДЗ «Дорожня поліклініка» ДТГО «Львівська залізниця» №2-1112 від 26.08.2015 р., а тому позов є підставний. При визначенні розміру моральної шкоди заподіяної [PERSON], суд враховує такі обставини як моральні страждання, яка полягає у нервових стресах, переживаннях, дратівливості, слабкості, болях у ділянці серця, головних болях, порушеннях режиму сну, а тому, суд вважає, що сума моральної шкоди у 50 000 грн. заявлена позивачем є завищеною. Достатньою сумою, яка б відповідала пережитому позивачем, суд визначає суму в розмірі 25 000 грн., а тому позов в частині позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково. Статтею 79 ЦПК передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З розписки від 03.11.2015 року вбачається, що [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 05.10.2015 року отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 2 500 грн. за надання правової допомоги за позовом [PERSON] Виходячи з наведеного витрати на правову допомогу підлягають задоволенню.

Outcome: partial