Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

22 серпня 2018 року ТОВ «Смілаенергопромтранс», в особі представника Квітко Р.В., звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 23 травня 2019 року, просить стягнути з останнього на користь позивача 22552 гривні 60 копійок боргу з оплати теплової енергії спожитої за період з жовтня 2013 року по квітень 2019 року, а також витрати по сплаті судового збору. Позов обґрунтовує тим, що ТОВ «Смілаенергопромтранс» є постачальником теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідача. Нарахування оплати послуг здійснювалось за тарифами, затвердженими постановами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №146 від 17 жовтня 2014 року, №1171 від 31 березня 2015 року, №1101 від 09 червня 2016 року та рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №135 від 25 лютого 2009 року та №461 від 18 жовтня 2017 року та відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.1 Закону України «Про теплопостачання», має особовий рахунок споживача №516. 16 листопада 2011 року між ТОВ «Смілаенергопромтранс» та [PERSON] укладено договір №83 про надання послуг з централізованого опалення, в тому числі місць загального користування. Відповідач умови вказаного договору не виконує, на щомісячні адресні письмові досудові попередження не реагує. Заборгованість відповідача за період з жовтня 2013 року по квітень 2019 року складає 22552 гривні 60 копійок. 21 червня 2018 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача боргу, однак ухвалою суду від 12 липня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі судового наказу, в зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено судовий розгляд. Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» Квітко Р.В. у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на адресу його місця проживання та реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України. Відзиву на позов до суду не подав. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з актів про подачу теплової енергії від 30 жовтня 2012 року, 31 жовтня 2013 року, 01 листопада 2014 року, 15 жовтня 2015 року, 24 жовтня 2016 року, 26 жовтня 2017 року та 29 жовтня 2018 року, ТОВ «Смілаенергопромтранс» у зв`язку з початком опалювального сезону у м. Сміла, за адресою: [ADDRESS], забезпечило подачу теплової енергії (а.с.9-11, 33). Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №146 від 17 жовтня 2014 року, №1171 від 31 березня 2015 року, №1101 від 09 червня 2016 року, рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №461 від 18 жовтня 2017 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для ТОВ «Смілаенергопромтранс» та тарифами на послуги з централізованого опалення без внутрішньбудинкових витрат для ТОВ «Смілаенергопромтранс», який є додатком до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 25 лютого 2009 року №135, встановлені методики та тарифи, за якими нараховувалась вартість послуг з централізованого опалення житла в багатоквартирних будинках на відповідний період (а.с.12-14). Згідно розрахунку боргу по особовому рахунку № [NUMBER] з оплати послуги з постачання теплової енергії, отримувачем комунальної послуги в квартирі [ADDRESS] , є власник вказаного особового рахунку - [PERSON] , у якого перед ТОВ «Смілаенергопромтранс» за період з жовтня 2013 року по квітень 2019 року виникла заборгованість у загальній сумі 22552 гривні 60 копійок (а.с.7-8, 32). Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та постановою Кабінету Міністрів України №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, ст.24 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV, визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Таким чином, обов`язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги. Згідно ч.ч.1,5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 16 листопада 2011 року між ТОВ «Смілаенергопромтранс», в особі Генерального директора [PERSON] , що діє на підставі Статуту товариства, з однієї сторони, та [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , який є власником квартири, з іншої сторони, укладено договір №83 про надання послуг з централізованого опалення, втому числі місць загального користування. Обліковий код споживача [NUMBER] (а.с.4-5). Відповідно до п.1 вказаного договору, виконавець зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення (в тому числі місць загального користування), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, враховуючи, що відповідно до актів про подачу теплової енергії від 30 жовтня 2012 року, 31 жовтня 2013 року, 01 листопада 2014 року, 15 жовтня 2015 року, 24 жовтня 2016 року, 26 жовтня 2017 року та 29 жовтня 2018 року, відповідач [PERSON] отримував комунальну послугу - постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] , яка надавалася ТОВ «Смілаенергопромтранс», суд приходить до висновку, що [PERSON] зобов`язаний був оплачувати вказану комунальну послугу, однак зазначених дій не виконував у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за період з жовтня 2013 року по квітень 2019 року, яка складає 22552 гривні 60 копійок. Приймаючи до уваги, що матеріали цивільної справи не містять відомостей щодо належності вищевказаної квартири відповідачу, відтак суд при вирішенні спору вважає за доцільне застосувати положення ст.815 ЦК України, відповідно до якої наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст.526,530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженимипостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідача [PERSON] перед ТОВ «Смілаенергопромтранс» щодо своєчасної сплати коштів за отриману послугу з централізованого опалення житла, у нього за період з жовтня 2013 року по квітень 2019 року утворилася заборгованість у загальній сумі 22552 гривні 60 копійок, яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 липня 2018 року ТОВ «Смілаенергопромтранс» відмовлено у видачі судового наказу щодо стягнення з [PERSON] боргу з оплати послуг з централізованого опалення житла (а.с.15). При зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] боргу з оплати послуг з централізованого опалення житла, ТОВ «Смілаенергопромтранс» сплачено судовий збір у сумі 176 гривень 20 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №9402 від 19 червня 2018 року (а.с.1). Крім того, відповідно до платіжного доручення №10412 від 20 серпня 2018 року, ТОВ «Смілаенергопромтранс» при зверненні до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, сплачено судовий збір у сумі 1585 гривень 80 копійок (а.с.2). Таким чином, витрати ТОВ «Смілаенергопромтранс» понесені на сплату судового збору в зв`язку з розглядом даної цивільної справи та заяви про видачу судового наказу складають у загальній сумі 1762 гривні. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 гривні. На підставі наведеного,

Outcome: approved