Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

22.08.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, в обґрунтування позову зазначила, що є власницею нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] Разом із нею за вказаною адресою, згідно будинкової книги зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно акту про непроживання від 14.08.2016 року, відповідач з 01.08.2015 року за вказаною адресою не проживає. Позивачка вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. Представник позивачки у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судовне засідання не з 'явився, надав до суду заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи дійшов до слідуючого. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.10.2015 року [NUMBER]. Із довідки Степківської сільської ради від 15.08.2016 року про склад сім»ї, вбачається , що відповідач [PERSON] прописаний в житловому будинку по [ADDRESS] (а.с.19) Згідно акту про непроживання, складеного 14.08.2016 року, видно що відповідач за вказаною адресою значиться зареєстрованим, проте з 01.08.2015 року не проживає. (а.с.20) Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених правових норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до правил ст. ст. 163,72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими , що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови , що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. За такого, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ч.1 ЦПК України з відповідача, на користь позивачки слід стягнути судовий збір, у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved