Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

22.04.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «МТБ БАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №01045/RO з Додатковою угодою №1 від 17 листопада 2009 року про надання Позичальнику кредиту у вигляді не поновлювальної лінії у сумі 73 467 доларів США 32 центів на наступні цілі: споживчі потреби у сумі 62 000 доларів США 00 центів, а також у сумі 11 467 доларів США 32 цента на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених Кредитним договором, з терміном погашення по 07 липня 2023 року включно, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 11,9% річних за фактичний період користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за Кредитним договором, Відповідач надав іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру під номером [NUMBER] , загальною площею 52,0 м2 та нежилі приміщення під номером [ADDRESS] , відповідно до Договору іпотеки, посвідченого 10 липня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В., номер по реєстру 3875, разом з Договором №1 про внесення змін до Договору іпотеки. Банк повністю виконав взяті на себе за Кредитним договором зобов`язання щодо надання Позичальнику Кредиту, що підтверджується: - повідомленням (заявою) Позичальника на отримання кредитних коштів; - заявою на видачу готівки №200 від 11 липня 2008 року. Зі свого боку, Позичальник систематично порушував Графік погашення Кредиту, а також строки сплати відсотків за користування Кредитом. Таким чином, строк прострочення зобов`язань по поверненню наданого Кредиту та відсотків за Кредитом становив більше ніж один місяць, що відповідно до ч.10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» надало Банку право на вимогу дострокового повернення Кредиту, як це передбачено п.2.3.3 Кредитного Договору, згідно з яким Банк має право, зокрема, у разі порушення Позичальником якого-небудь із зобов`язань, передбачених Кредитним Договором, вимагати від Позичальника дострокового повернення Кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом, виконання інших зобов`язань за Кредитним договором у повному обсязі шляхом направлення Позичальнику відповідного повідомлення. Повідомлення Позичальника про необхідність достроково повернути Кредит, сплатити відсотки та штрафні санкції підтверджується вимогою Банка вих. № 169/01 від 17 січня 2011 року, з якою Позичальник ознайомлений особисто 17 січня 2011 року, що засвідчується його підписом. Так, станом на 02 березня 2011 року вимога Банку була не виконана, на підставі чого Банк був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (справа №2-4175/11) від 15.06.2011 року було ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «МТБ БАНК» заборгованості за Кредитним договором №01045/RO з Додатковою угодою №1 від 17.11.2009 року у розмірі 549 157 грн. 16 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 472 711 грн. 41 коп., заборгованість за відсотками - 59 010 грн. 52 коп., заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 4993 грн. 83 коп., заборгованість за пенею за несплату процентів - 10 732 грн. 66 коп., заборгованість по несплаті штрафу - 1708 грн. 74 коп. Відповідач з винесеним заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеса (справа №2-4175/11) не погодився та подав Апеляційну скаргу. 11 грудня 2012 року, Ухвалою Апеляційного суду Одеської області, Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеса (справа №2-4175/11) від 15.06.2011 року залишено без змін. 16.06.2015 року старшим державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Білик Р.В. було відкрито виконавче провадження ВП№47732246 з примусового виконання виконавчого листа №204175/11, виданого 04.10.2011 року Малиновським районним судом м. Одеса. 07.04.2017 року старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламаха В.В. виконавче провадження ВП№47732246 було закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», про що винесено постанову. Відповідно до меморіального ордеру № 351 від 05 квітня 2017 року грошові кошти у розмірі 549 157,16 грн. було зараховано на розрахунковий рахунок Банку в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним Договором. Тобто, 05 квітня 2017 року - день фактичного виконання зобов`язань [PERSON] Тому, Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму 3% річних за період з 17.04.2016 по 05.04.2019 року, що складає 15 933,08 грн (П`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять три грн. 08 коп.); суму індексу інфляції за період з 17.04.2016 по 05.04.2019 року, що складає 61 394,00 грн (Шістдесят одна тисяча триста дев`яносто чотири грн. 00 коп.). Що разом становить 77 387,08 грн (Сімдесят сім тисяч триста вісімдесят сім грн. грн. 08 коп.). Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Кобловій О.Д. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Коблової О.Д. від 14.06.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Судом встановлено, що 10 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «МТБ БАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №01045/RO з Додатковою угодою №1 від 17 листопада 2009 року про надання Позичальнику кредиту у вигляді не поновлювальної лінії у сумі 73 467 доларів США 32 центів на наступні цілі: споживчі потреби у сумі 62 000 доларів США 00 центів, а також у сумі 11 467 доларів США 32 цента на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених Кредитним договором, з терміном погашення по 07 липня 2023 року включно, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 11,9% річних за фактичний період користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за Кредитним договором, Відповідач надав іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру під номером [NUMBER] , загальною площею 52,0 м2 та нежилі приміщення під номером [ADDRESS] , відповідно до Договору іпотеки, посвідченого 10 липня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В., номер по реєстру 3875, разом з Договором №1 про внесення змін до Договору іпотеки. Банк повністю виконав взяті на себе за Кредитним договором зобов`язання щодо надання Позичальнику Кредиту, що підтверджується: - повідомленням (заявою) Позичальника на отримання кредитних коштів; - заявою на видачу готівки №200 від 11 липня 2008 року. Зі свого боку, Позичальник систематично порушував Графік погашення Кредиту, а також строки сплати відсотків за користування Кредитом. Таким чином, строк прострочення зобов`язань по поверненню наданого Кредиту та відсотків за Кредитом становив більше ніж один місяць, що відповідно до ч.10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» надало Банку право на вимогу дострокового повернення Кредиту, як це передбачено п.2.3.3 Кредитного Договору, згідно з яким Банк має право, зокрема, у разі порушення Позичальником якого-небудь із зобов`язань, передбачених Кредитним Договором, вимагати від Позичальника дострокового повернення Кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом, виконання інших зобов`язань за Кредитним договором у повному обсязі шляхом направлення Позичальнику відповідного повідомлення. Повідомлення Позичальника про необхідність достроково повернути Кредит, сплатити відсотки та штрафні санкції підтверджується вимогою Банка вих. № 169/01 від 17 січня 2011 року, з якою Позичальник ознайомлений особисто 17 січня 2011 року, що засвідчується його підписом. Відповідно до ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», п. 2.3.3 Кредитного договору, вимога Банку про дострокове повернення Кредиту має бути здійснена Позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом положень ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, станом на 02 березня 2011 року вимога Банку була не виконана, на підставі чого Банк був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (справа №2-4175/11) від 15.06.2011 року було ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «МТБ БАНК» заборгованості за Кредитним договором №01045/RO з Додатковою угодою №1 від 17.11.2009 року у розмірі 549 157 грн. 16 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 472 711 грн. 41 коп., заборгованість за відсотками - 59 010 грн. 52 коп., заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 4993 грн. 83 коп., заборгованість за пенею за несплату процентів - 10 732 грн. 66 коп., заборгованість по несплаті штрафу - 1708 грн. 74 коп. Відповідач з винесеним заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеса (справа №2-4175/11) не погодився та подав Апеляційну скаргу. 11 грудня 2012 року, Ухвалою Апеляційного суду Одеської області, Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеса (справа №2-4175/11) від 15.06.2011 року залишено без змін. 16.06.2015 року старшим державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Білик Р.В. було відкрито виконавче провадження ВП№47732246 з примусового виконання виконавчого листа №204175/11, виданого 04.10.2011 року Малиновським районним судом м. Одеса. 07.04.2017 року старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламаха В.В. виконавче провадження ВП№47732246 було закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», про що винесено постанову. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до меморіального ордеру № 351 від 05 квітня 2017 року грошові кошти у розмірі 549 157,16 грн. було зараховано на розрахунковий рахунок Банку в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним Договором. Тобто, 05 квітня 2017 року - день фактичного виконання зобов`язань [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.. Таким чином, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі № 6-42цс11 ). Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічне положення міститься у постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12 , від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Сума 3% річних за період з 17.04.2016 по 05.04.2019 року складає 15 933,08 грн (П`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять три грн. 08 коп.). Сума індексу інфляції за період з 17.04.2016 по 05.04.2019 року складає 61 394,00 грн (Шістдесят одна тисяча триста дев`яносто чотири грн. 00 коп.). Що разом становить 77 387,08 грн (Сімдесят сім тисяч триста вісімдесят сім грн. грн. 08 коп.). З метою безпосереднього врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з претензією в письмовій формі (вих.№348/01 від 27.03.2019 року, копія додається) про наявність в нього заборгованості внаслідок невиконання грошового зобов`язання, яку необхідно сплатити в найкоротші строки. Однак, відповідач, на час звернення з цим позовом, не повідомив позивача про результати розгляду претензії та не задовольнив обґрунтовані вимоги позивача щодо сплати боргу. Таким чином, відповідач своїми діями щодо не проведення розрахунку за кредитним договором як умови договору так і застереження визначенні цивільним кодексом щодо належного та добросовісного виконання зобов`язання, по договору, що є результатом неотримання коштів в сумі 77 387,08 грн (Сімдесят сім тисяч триста вісімдесят сім грн. грн. 08 коп.). Суд погоджується з розрахунком позивача, тому Сума 3% річних за період з 17.04.2016 по 05.04.2019 року складає 15 933,08 грн (П`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять три грн. 08 коп.). Сума індексу інфляції за період з 17.04.2016 по 05.04.2019 року складає 61 394,00 грн (Шістдесят одна тисяча триста дев`яносто чотири грн. 00 коп.). Що разом становить 77 387,08 грн (Сімдесят сім тисяч триста вісімдесят сім грн. грн. 08 коп.). Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Необхідно підкреслити, що судова практика виходить з того, що приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 617 ЦК України визначено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. При цьому статтею 617 ЦК України встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, тоді як норми статті 625 ЦК України, які визначають відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Разом із тим, главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (Аналогічне положення міститься у постанові Верховного суду України від 19.10.2016 р. у справ і № 6-2129цс16). З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості, заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved