Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

22.02.2016 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь сплачені за вказаним договором грошові кошти в розмірі 160300 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 15.07.2015 між нею та ТОВ «Інтерграндкапітал» було укладено договір №805257 майнового лізингу, відповідно до умов якого ТОВ «Інтерграндкапітал» взяло на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - автомобіль марки «Geely Emgrand X7 2.0 MT Comfort» вартістю 229 000 грн. 00 коп. та передати предмет лізингу у користування позивача на строк та на умовах, передбачених цим договором. На виконання умов договору позивач сплатила авансовий платіж у розмірі 50% вартості предмета лізингу в сумі 114 500 грн. 00 коп., комісію за організацію та оформлення договору в розмірі 20% вартості предмета лізингу, що складає 48 800 грн. 00 коп. Разом з тим, відповідач в порушення п.5.1 Договору не передав вказаний автомобіль у користування позивача. У зв'язку з чим, позивач 19.01.2016 направила на адресу відповідача заяву про розірвання вказаного договору та повернення сплачених нею грошових коштів. Однак вказана вимога залишилась невиконаною. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання з передачі вказаного автомобіля у користування позивача не виконав, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Протягом розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог, подавши суду відповідну заяву, в якій просить стягнути з відповідача на її користь 160 300 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 3 359 грн. 71 коп. та інфляційні втрати в розмірі 8 639 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. За вказаних обставин, суд визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, причини неявки представника не повідомив. Суд на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача, який не направив до суду свого уповноваженого представника, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.07.2015 між позивачем [PERSON] та ТОВ «Інтерграндкапітал» було укладено договір майнового лізингу №805257, відповідно до умов якого ТОВ «Інтерграндкапітал» взяло на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - автомобіль марки «Geely Emgrand X7 2.0 MT Comfort» та передати предмет лізингу у користування позивача на строк та на умовах, передбачених цим договором, а позивач зобов'язалась прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору. (а.с.8-14) Відповідно до Додатку № 2 до вказаного договору вартість майнового лізингу складає 229 000 грн. 00 коп.(а.с.18) На виконання умов вказаного Договору позивач сплатила авансовий платіж в розмірі 114 500 грн. 00 коп. та вартість фінансування в розмірі 20%, що становить 45 800 грн. 00 коп. Вказана обставина підтверджується квитанціями №0.0409529212 від 15.07.2015 та №0.0.415858483.1 від 29.07.2015 (а.с.22) Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним договором, позивач 19.02.2016 направила на адресу відповідача вимогу про розірвання вказаного договору та повернення сплачених нею грошових коштів в сумі 160 300 грн. 00 коп. (а.с.21) Разом з тим, як встановлено судом, вказана вимога залишилась невиконаною. Частиною 1 статті 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуто ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг». У ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу; розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» Лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови. Пунктом 3 ч.1 ст.11 вказаного Закону передбачено, що Лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках. Виходячи з вказаних положень Закону України «Про фінансовий лізинг», можливість розірвати договір або відмовитись від нього в односторонньому порядку передбачено лише в разі неналежного виконання лізингодавцем умов договору, а саме лише у разі затримки передачі товару в користування, в інших випадках сторони мають обов'язково керуватись умовами договору. Обґрунтовуючи позов, позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору, зокрема щодо затримки передачі позивачу вказаного автомобіля, просить стягнути з відповідача сплачені нею грошові кошти в розмірі 160 300грн. Разом з тим суд не може погодитись з заявленими позивачем вимогами, виходячи з наступного. Згідно з п.5.1 Договору предмет Лізингу передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця Авансового платежу та Комісії за Передачу Предмета Лізингу. Пунктом 5.4 Договору передбачено, що розмірі Вартості Фінансування та Комісії за Передачу Предмета Лізингу встановлюється у Додатку №2. Згідно Додатку №2 до Договору Комісія за Передачу Предмета Лізингу складає 3% в розмірі 6 870 грн. 00 коп. (а.с.18) Вказаним договором наведено визначення Комісії за Передачу Предмета Лізингу, а саме це одноразова плата Лізингоодержувача Лізингодавцю за здійснення необхідних дій по передачі Предмета Лізингу. Як встановлено судом і такі дані в матеріалах справи відсутні, позивач не сплатила Комісію за передачу предмета лізингу в розмірі 6870грн. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, строк передачі позивачу предмета лізингу за договором ще не настав, а тому відсутні підстави стверджувати про затримку передачі автомобіля марки «Geely Emgrand X7 2.0 MT Comfort» у користування позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом із тим, позивачем не доведено і судом не встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним договором майнового лізингу, зокрема щодо передачі позивачу у користування предмета лізингу протягом 120 робочих днів з моменту сплати позивачем комісії за передачу лізингу,яка останньою не сплачена. Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем, відсутні підстави для повернення позивачу сплачених за вказаним договором грошових коштів в розмірі 160 300 грн. 00 коп. та відповідно 3% річних у розмірі 3 359 грн. 71 коп. та інфляційних втрат в розмірі 8 639 грн. 00 коп. Виходячи з встановлених обставин справи, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги безпідставні, необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати стягненню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed