Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

23 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Фермерського господарства «Бочкар», третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на земельну ділянку та права засновника фермерського господарства в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою суду від 24 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.. 29 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, згідно якої усунув недоліки первісної заяви. В обґрунтування вимог, [PERSON] посилався на те, що [INFO] помер його дід \~- [PERSON] . За життя, [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради 09 березня 2004 року, відповідно до якого заповів йому [PERSON] все своє майно. Після смерті діда відкрилася спадщина на: земельну ділянку, загальною площею 0,4112 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів площею 0,161 га, що розташовані на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області; а також права засновника Фермерського господарства «Бочкар». Позивач [PERSON] зазначив в заяві, що у визначений законодавством строк він звернувся до нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що ним надані правовстановлюючі документи, в яких наявні виправлення у прізвищі власника (спадкодавця), застережені підписом посадової особи та печаткою, відмінними від підпису і печатки, проставлених під час видачі документа, а також не надані документи, що посвідчують право власності на майно фермерського господарства. З цих підстав йому було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Крім того, для подальшої реалізації своїх спадкових прав та звільнення від сплати податків при прийнятті спадщини у зв`язку з невідповідністю його прізвища з прізвищем діда (спадкодавця) вважає за необхідне встановити факт родинних відносин між ним та померлим. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві позивач [PERSON] просив суд: -встановити факт родинних відносин, а саме, що він є онуком [PERSON] , померлого [INFO] ; -встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Державний акт на землю Серія ДП НВ № 001734, виданий на підставі рішення Миколаївської сільської ради № 3 від 18 березня 1995 року та рішення № 5 від 22 травня 1995 року на ім`я [PERSON] , був фактичного виданий [PERSON] , померлому [INFO] ; -визнати за ним, [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 0,4112 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів площею 0,161 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] ; -визнати за ним, [PERSON] права засновника фермерського господарства «Бочкар» (код ЄДРПОУ 21938934, місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Чкалова, буд. 96), в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 31 травня 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви просили розглядати справу без їх участі, позов підтримують в повному обсязі, просили суд задовольнити вимоги. Представник відповідача\~Фермерського господарства «Бочкар» в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача\~Миколаївської сільської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Новомосковського районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно наданої до суду заяви, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . В графі батьки зазначено: мати [PERSON] , батько [PERSON] , актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31 липня 1981 року. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 13 серпня 1977 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, актовий запис № 1081 від 13.08.1977 року. Після укладення шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] . В подальшому даний шлюбу було розірвано. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 25 березня 1990 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, актовий запис № 7 від 25.03.1990 року. Після укладення шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] . Встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . В графі батьки зазначено: мати [PERSON] , батько [PERSON] , актовий запис № 87, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 24 травня 1972 року. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 02 липня 2018 року, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Таким чином, померлий [PERSON] являється батьком [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] . У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. На підставі п.1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, що позивач [PERSON] являється онуком [PERSON] , померлого [INFO] , в зв`язку з чим, вимоги про встановлення факту родинних відносин, підлягають задоволенню. Стосовно вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 01 червня 1995 року Миколаївською сільською радою на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП НВ № 001734, на підставі рішення Миколаївської сільської ради № 3 від 18 березня 1995 року та рішення № 5 від 22 травня 1995 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,4112 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів площею 0,161 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1734. В державному акті здійснені виправлення у прізвищі власника земельної ділянки з [PERSON] на [PERSON] , що застережені підписом посадової особи та печаткою, відмінними від підпису та печатки, проставлених під час видачі документа. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] дід позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 02 липня 2018 року. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради 09 березня 2004 року та зареєстрований за № 25, відповідно до якого заповів все своє майно позивачу [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 108/2018, відкритої після його смерті. Спадкова справа № 62921472 зареєстрована 30.08.2018 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53135250 від 30.08.2018 року. У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 57581891 від 17.09.2019 року відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: земельну ділянку, загальною площею 0,4112 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів площею 0,161 га, що розташовані на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а також права засновника Фермерського господарства «Бочкар». Судом встановлено, що 11 січня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] . Листом державного нотаріуса Новомосковської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. від 11 січня 2019 року за вих. № 43/02-14, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки у правовстановлюючих документах не зазначено повну адресу розташування земельної ділянки, крім того в державному акті наявні виправлення у прізвищі власника (спадкодавця), застережені підписом посадової особи та печаткою, відмінними від підпису і печатки, проставлених під час видачі документа. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З огляду на викладене, випливає наявність розбіжностей в написанні прізвища спадкодавця позивача у Державному акті та свідоцтві про смерть, що є перешкодою у реалізації позивачем [PERSON] своїх прав як спадкоємця, а тому вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Стосовно вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, з урахуванням встановлених вище обставин, суд дійшов до наступного. У відповідності до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. На підставі\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спадкодавцю за життя належала земельна ділянка площею 0,4112 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів площею 0,161 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після його смерті, який прийняв спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за заповітом чи законом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкову земельну ділянку після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Крім того, судом також встановлено, що дід позивача [PERSON] [PERSON] був засновником фермерського господарства «Бочкар» (статутний фонд господарства складає 400,00 грн. згідно з п.4.2 Статуту), код ЄДРПОУ 21938934, зареєстроване Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 15 березня 1995 року, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 1 209 [NUMBER] , юридична адреса: [ADDRESS] . У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на фермерське господарство «Бочкар» за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] . Відповіддю державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. від 11 січня 2019 року за вих.№ 43/02-14 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на фермерське господарство «Бочкар», оскільки ним не надані документи, які б посвідчували право власності на майно фермерського господарства. Статтею 63 Господарського Кодексу України,\~встановлені види та організаційні форми підприємств в Україні, в тому числі - приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи). У відповідності до\~ст. 66 Господарського Кодексу України,\~майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб`єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України. Цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об`єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього. Держава гарантує захист майнових прав підприємства. На підставі\~ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство»\~до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Аналогічні норми містяться і в\~ст. 191 ЦК України, відповідно до якої, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. У відповідності до\~ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», зазначено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Пунктом 4\~ст. 35 Закону України «Про фермерське господарство»\~передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. В зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що до позивача [PERSON] переходять права засновника фермерського господарства, оскільки він висловив бажання продовжити діяльність господарства. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати належить покласти на позивачів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved