Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

22 травня 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк» або Банк) звернувся до\~суду із\~позовом в\~якому просить\~стягнути з\~відповідача [PERSON] \~заборгованість за\~кредитним договором\~від 18\~січня 2008\~ року\~на загальну\~суму 29803,94\~грн,\~яка складається\~з наступного:\~заборгованість за\~кредитом в\~сумі 331,20\~грн;\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом\~в сумі\~24313,41грн;\~заборгованість за\~пенею та\~комісією в\~сумі 3502\~грн;\~штрафу в\~сумі 1657,\~33\~ грн\~та витрати\~по сплаті\~судового збору\~у розмірі\~1762,00\~грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивач вказував, що 18 січня 2008 року між АТ\~КБ «Приватбанк»\~та відповідачем\~був укладений\~договір кредиту\~шляхом підписання\~заяви-анкети\~та приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг АТ\~КБ «Приватбанк»\~з оформленням\~пластикової кредитної\~картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав йому кредит в сумі 1600,00 грн. \~ \~ \~ \~Однак позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та застосувати строки позовної давності. У своїй відповіді на відзив представник позивача просив позовні вимоги задовольнити та вказав, що строк дії перевипущеної картки до останнього дня листопада 2015 року, позивач звернувся до суду в травні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності. Відповідач у своєму запереченні на відповідь на відзив просив відмовити в задоволенні позову повністю. Зазначив що позивачем не надано належних доказів укладання з відповідачем договору про надання банківських послуг. Оскільки Умови і правила надання банківських послуг, які надані суду, відповідачем не підписані і не ідентифіковані як частина укладеного договору. Також вказав, що позивачем надано копію заяви на тримання кредитного ліміту від 18 січня 2008 року з оформленням пластикової кредитної картки. В заяві вказаний строк дії кредитної картки 3 роки, тобто до 31 січня 2011 року. Позивачем не надано жодних доказів, що інша картка строк дії якої до листопада 2015 року, була випущена на його ім`я та саме до договору від 18 січня 2008 року. Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати справу за відсутності представника. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином,\~від представника\~відповідача надійшла заява, в якій просила справу розглядати за її відсутності та відмовити в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини 1 статті 1049, частини 1 статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До того ж, частининою 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей 526 та 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини 2 статті 1067 ЦК України). Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2008 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ\~«Приватбанк» за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами. Згідно з укладеним таким чином договором відповідач отримав кредитну\~карту на час оформлення якої за користування кредитом позичальник повинен була сплачувати відсотки за базовою ставкою 36,00 % на рік на залишок заборгованості. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до пункту 3.3. Умов. Відповідно до пункту 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 5.3 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Згідно з пунктом 9.12 Умов та\~Правил надання\~банківських послуг Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін. На підставі викладеного суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору і його неналежне виконання в частині погашення кредитних платежів. Відповідач просив застосувати строки позовної давності. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~ \~ \~ \~Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. \~ \~ \~ \~Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). \~ \~ \~ \~Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так наприклад, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України. \~ \~ \~ \~За домовленістю сторін позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена або скорочена, про що повинен бути укладений договір в письмовій формі (стаття 259 ЦК України). \~ \~ \~ \~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення (частини 3, 4 статті 267 ЦК України. \~ \~ \~ \~Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. \~ \~ \~ \~Частиною 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. \~ \~ \~ \~Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постановах Верхового суду України у справі № 6-757цс/1 від 1 липня 2015 року, у справі № 6-16/15 від 11 березня 2015 року, які є обов`язковими для застосування в силу статті 360-7 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідно статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. \~ \~ \~ \~Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до\~довідки наданої\~акціонерним товариством\~комерційним банком «Приватбанк» строк дії перевипущеної картки у [PERSON] за кредитним договором від 18 січня 2008 року становить до останнього дня листопада 2015 року (а.с.74). \~ \~ \~ \~Згідно з рахунком банку останній платіж по кредитній картці відповідача було здійснено в вересні 2015 року (а.с.5-7). З позовом позивач звернувся 22 травня 2018 року. \~ \~ \~ \~Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності, оскільки строк позовної давності позивачем не пропущений. З матеріалів справи вбачається, що умови договору відповідач виконував неналежним чином, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути в судовому порядку. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2018 року за ним утворилася заборгованість в загальній сумі 331,20 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 24313,41грн; заборгованість за пенею та комісією в сумі 3502 грн; штрафу в сумі 1657, 33 грн (а.с.5-7). З матеріалів справи вбачається, що з 1 квітня 2015 року позивачем було збільшено процентну ставку до 43,20 % річних. Разом з тим, відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, незважаючи на те, що пунктом 3.2 Умов та правил передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи частини 3 статті 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним. На підставі викладеного, проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком виходячи із 36,00 % річних. Тому суд не може прийняти як належні докази, надані позивачем розрахунки заборгованості за користування кредитом у в частині розрахунку боргу по процентам. \~ \~ \~ \~В дійсності,\~розмір заборгованості\~по процентам,\~у відповідача перед Банком\~на 30\~квітня 2018\~року становить\~ 372,93\~грн. (331,\~20\~грн.\~х 36\~%\~:\~360\~днів х\~1126 днів). Розрахунок проведено за формулою: Зт х 36% : 360 х Дн ( де: Зт заборгованість за тілом, 36% процентна ставка за рік, 360 календарні дні, Дн кількість днів). Крім того, на думку суду у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені та комісії слід відмовити з наступних підстав. Так, відповідно до пункту 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погасити заборгованість за Кредитом, відмітками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також, відповідно до пункту 8.6 Договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та відсотків за його користування він повинен був сплатити Банку штраф, який складався з 500 грн. та 5% від суми позову. Пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобов`язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а комісія це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Крім цього, позивачем як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення строків виконання договірних зобов`язань. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення наприклад порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов`язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів. Крім того, розмір штрафу, визначений як процентна складова (5 % від суми позову) пов`язується не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення понад певний строк), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає самій сутності та правовій природі штрафу як способу забезпечення виконання зобов`язання. Тому суд вважає обґрунтованим стягнення штрафу лише в сумі фіксованої частини. На підставі\~викладеного,\~суд вважає,\~що позивачем\~доведена кредитна\~заборгованість відповідача\~станом на\~30\~квітня 2018\~року в загальній сумі 1204,13 грн., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту 331,20 грн; боргу за процентами 372,93 грн; штрафу в сумі 500,00 грн. Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також\~з урахуванням\~роз`яснень,\~що містяться\~у пункті\~36\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних та\~кримінальних справ\~від 17\~жовтня 2014\~року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 71,18 грн (4,04% від суми сплаченого судового збору).

Outcome: partial