Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

24.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №62. В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, виховання дітей. Відповідач влаштовує постійні скандали, пошкодження майна, постійно пред'являє їй необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває у стані постійного стресу. Спору про розділ майна немає. Від цього шлюбу мають двох малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаються мешкати з нею. Вважала, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв чи заперечень проти позову не подавав. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, це дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копій свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2012 року, від шлюбу мають синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а. с. 8, 9, 31). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви, проти якої не подав заперечень відповідач, слідує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам дружини, а також і інтересам неповнолітніх дітей сторін. Спору про поділ майна, про місце проживання дітей між сторонами немає. Вжиті судом заходи щодо збереження сім'ї шляхом надання строку для примирення позитивних результатів не дали, будь-яких заяв від сторін про досягнення примирення не надійшло. Враховуючи, що: позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу; відповідач [PERSON] будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім'ї; подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки і неповнолітніх дітей сторін, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved