Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

23.07.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/2. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її батько [PERSON], відповідач у справі, та її мати [PERSON] мали у спільній сумісній власності зазначену вище квартиру, яка належала їм на підставі договору купівлі-продажу нерухомості який зареєстрований Київською універсальною біржею 04 липня 1996 року реєстраційний №В5623/7193, зареєстрований в КМБТІ 15 липня 1996 року. [INFO] року її мати [PERSON] померла. За життя останньою складено заповіт, згідно якого все належне їй майно вона заповідала позивачці. Після смерті матері для оформлення спадкових прав на квартиру вона звернулася до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з необхідним пакетом документів, в тому числі із заявою громадянина [PERSON] №2240 від 03 грудня 2014 року про те, що він відмовляється від обов'язкової частини у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України після смерті своєї дружини, [PERSON]. Однак 29 травня 2015 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори винесено постанову, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлої матері у зв'язку з тим, що в даній квартирі не виділена (визначена) частка померлої у спільному майні. Посилаючись на зазначені вище обставини [PERSON] просить задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON], залучений до участі в розгляді даної справи в якості відповідача згідно ухвали суду від 26.08.2015 року, постановленої в судовому засіданні не виходячи до нарадчої кімнати, позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Відповідач Київська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а тому суд з урахуванням положень ст. 169 ЦПК України знаходить можливим розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] та [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу нерухомості який, зареєстрований Київською універсальною біржею 04 липня 1996 року реєстраційний №В5623/7193, зареєстрованим в КМБТІ 15 липня 1996 року. Вказана квартира придбана [PERSON] та [PERSON] у період шлюбу, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва 17.03.1995 серія [NUMBER]. Зважаючи на зазначені обставини, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про власність» [PERSON] та [PERSON] набули права спільної сумісної власності на зазначену квартиру. 14.11.2014 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить частка у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. За життя [PERSON] 01 березня 2002 року склала заповіт, згідно якого все належне їй майно вона заповідала позивачці [PERSON] Для оформлення спадкових прав 03.12.2014 позивачка звернулася до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори від 29 травня 2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. після померлої матері у зв'язку з тим, що в даній квартирі не виділена (визначена) частка померлої у спільному майні. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Виходячи з того, що за життя спадкодавець [PERSON] не укладала з [PERSON], письмовий договір щодо поділу часток майна, що знаходиться у спільній сумісній власності або виділ частки такого майна, частки співвласників у праві власності на квартиру, є рівними. Враховуючи вище зазначене, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що частка померлої [PERSON], у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] складала - 1/2 частку. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved