Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

23.10.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25.10.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ, актовий запис №631. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З початку травня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо, допомоги на утримання дитини він не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі ? від усіх видів (заробітку) доходу до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивачка не була присутня, надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був сповіщений у встановленому законом порядку. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відрахуванні із заробітної плати за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку, крім випадків, коли з його заробітної плати одночасно проводиться відрахування при відбуванні виправних робіт та стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати\~не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 25.10.2014 року, актовий запис №631. Від шлюбу 11.01.2016 року народилася дитина [PERSON], яка проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. З огляду на викладене, у звязку з тим, що відповідач, який неодноразово викликався в судове засідання, не надав доказів про наявність у нього інших утриманців, та про те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, суд вважає, що відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 23.10.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн., відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved