Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

23.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією родиною на час смерті та визнання права власності у порядку спадкування, мотивуючи тим, що проживав однією сімєю з [PERSON], після смерті якого при звернені до нотаріальної контори у порядку спадкування йому було відмовлено та повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, у звязку з тим, що позивач пропустив шестимісячний термін звернення для прийняття спадщини та не надав доказів про постійне проживання з померлим. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник ММР в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах доказів та у відповідності до вимог діючого законодавства України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 28 червня 2015 року помер [PERSON] - син позивача та відповідача, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] (Фрунзе) в м. Миколаєві, та вкладу, що знаходився на рахунку №4149497813397488, відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач, як спадкоємець першої черги за законом звернувся до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 30.11.2016 року була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Як вбачається з зазначеної постанови, нотаріус вважає за неможливе видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, що залишилася після смерті сина позивача, оскільки відсутні відомості про його реєстрацію разом з сином на час відкриття спадщини, а вчасно відповідна заява про прийняття спадщини ним подана не була. Так, 07.04.2003 року позивач, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], придбав квартиру [ADDRESS] (Фрунзе) в м. Миколаєві, однак 06.10.2003 р. відповідно до договору дарування, подарував по 1/3 частині квартири - своїй дружині - відповідачці [PERSON] та сину - [PERSON] З часу придбання квартири, вони продовжували проживати в ній разом, однак на початку 2015 року, в звязку із сімейними обставинами позивач знявся з реєстрації, хоча й тепер проживає в спірній квартирі. В силу ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В силу ст. 1258 ЦК України, у разі спадкування за законом, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки [PERSON] загинув будучи не одруженим і без дітей, то його єдиними спадкоємцями є сторони його батьки. Згідно із ст. ст. 1268,1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, які слід лічити з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так, спірні правовідносини регулюються ст. 256 ЦПК України відповідно до якої суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, необхідною є наявність таких умов: а) спільне проживання зі спадкодавцем; б) постійність проживання зі спадкодавцем; в) наявність цих фактів на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON], померлим 28.06.2015 року, оскільки позивач постійно проживав разом із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини.

Outcome: approved