Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

22 жовтня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з позовними вимогами до відповідача [PERSON], третя особа: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON], 1982 року народження, батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки, [PERSON],[INFO], уродженки м.Дунаївці Дунаєвецького району Хмельницької області. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона 28.08.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який 05.05.2008 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народилась дочка, [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачка та проживає разом з нею. Після розірвання шлюбу позивакою було змінено прізвище на «[PERSON]». З моменту розлучення сторони припинили стосунки та спілкування, позивачка самостійно виховую дочку. Позивачкою було подано заяву до суду про стягнення з відповідача, як з батька, аліментів і рішенням суду з відповідача було присуджено стягувати аліменти на утримання дочки в розмірі 300 грн. щомісячно, але свій обов'язок по сплаті стягнених судом аліментів відповідача не виконує в повному обсязі і відповідно до довідки-рахунку за ним рахується заборгованість в розмірі 6659,90 грн.. Відповідач припинив займатись вихованням дочки, не цікавиться її життям та взагалі забув про неї. Підставами для позбавлення відповідача батьківських прав є те, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Сама дитина вже розуміє значення даної ситуації для неї і хоче позбавлення її біологічного батька батьківських прав. Крім того, відповідно заяви позивачки до Дунаєвецької районної державної адміністрації як органу опіки і піклування було створено комісію та винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Оскільки дочка планує своє подальше навчання, відпочинок за кордоном і для цього постійно потрібно отримувати відповідні дозволи від відповідача, як від батька, а також потрібно згоду на вчинення багатьох інших юридичних дій, що постійно створює масу незручностей, оскільки сторони не спілкуються, а тому позивачка звернулася з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що 28.08.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем, проживали разом до 2008 року, після чого шлюб було розірвано. Від шлюбу [INFO], народилася дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач лише раз був на її дні народженні, після чого більше не спілкувався з нею, не проводив її ніколи до школи. Дочка з відповідачем не спілкується, його сторінка у соціальній мережі в Інтернеті заблокована, зв'язку з ним не має. Звернулася в орган опіки та піклування і вони винесли висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення та розписки про вручення судової повістки, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Представник по довіреності третьої особи: Дунаєвецької районної державної адміністрація Хмельницької області як орган опіки та піклування [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила проводити розгляд справи у її відсутності. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, покази свідків, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.165 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №63. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видане 05 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №64 видно, що 05 травня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, в подальшому, 04 листопада 2014 року, позивачка змінила своє прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 04 листопада 2014 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №30. З довідки-розрахунку №03-21/2947 від 03.09.2015 року, виданого відділом державної виконавчої служби Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області видно, що у відділі на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №2-389 від 16.07.2008 року, виданий Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, борг відповідачу по сплаті аліментів по вищезазначеному виконавчому документі станом на 01.09.2015 року, становить 6659,90 грн.. Судом встановлено, що [PERSON] навчається у 4-му класі Дунаєвецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №3, її батько участі у вихованні дитини не бере, на батьківські збори не з'являється, що підтверджується довідкою №50 від 03 вересня 2015 року, виданою Дунаєвецькою ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 Дунаєвецької районної ради. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачки, 7-8 років тому бачили відповідача в її господарстві, шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не приїжджає до дочки на день народження, не спілкується з нею, дитина бачила батька коли була маленькою. Ніхто не знає, де знаходиться відповідач. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи дані обставини, судом встановлено, що відповідач свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття не виконує протягом тривалого часу, а саме: з 2008 року і не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 СК України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З висновку №27 від 17 вересня 2015 року Дунаєвецької районної державної адміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] видно, що в травні 2008 року подружжя розлучилося, дочка залишилася проживати з матір'ю. Після розлучення батько не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується, не телефонує, не цікавиться її навчанням, у навчальному закладі де навчається його дочка жодного разу не з'являвся, батьківських зборів не відвідував, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, аліменти не сплачує, а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дитини. Тому суд визнає позов [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] , заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп..

Outcome: approved