Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

22 липня 2015 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №500939305, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 38034,40 грн., а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком погашення кредиту. У порушення умов кредитного договору та норм ЦК України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, а саме не здійснює своєчасне погашення кредиту та проценти за користування ним. У зв'язку з цим, станом на 09 червня 2015 року у відповідача перед позивачем за кредитним договором утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 44018,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 36967,54 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2887,42 грн., заборгованості по комісії у розмірі 4163,91 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 44018,87 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 440,19 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «Альфа-Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №500939305, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 38034,40 грн., а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком погашення кредиту. Згідно п. 2.2 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 15,99% річних. Згідно наданого розрахунку, станом на 09 червня 2015 року у відповідача перед позивачем за кредитним договором утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 44018,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 36967,54 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2887,42 грн. та заборгованості по комісії у розмірі 4163,91 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження наданими суду доказами. Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved