Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

22.02.2021 року позивач звернувся в суд із вищезазначеною позовною заявою, на обгрунтовання якої зазначив, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , за час яких у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Однак, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння внаслідок різного погляду на життя, в результаті чого сімейні відносини у них фактично припинилися.Вказує, що дитина проживала із ним з осені 2017 року по березень 2019 року. Він займався вихованням сина та його розвитком.Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 в справі № 161/5312/18 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] за місцем проживання його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .Після цього, дитина почала проживати з відповідачами. Зазначає, що завжди намагався побачитися та поспілкуватися із сином, але [PERSON] та її матір [PERSON] відмовляли на його прохання та чинять перешкоди в побаченнях з дитиною. Разом з тим, він звертався із зверненнями до Служби у справах дітей Луцької міської ради про визначення способу у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] .Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради від 15.05.2019 року такий спосіб був встановлений, із зазначенням конкретних днів відвідування сина.Однак, перешкоди у спілкуванні з дитиною зі сторони Відповідачів продовжуються і до сьогоднішнього дня. Вважає, що зустрічі з сином мають відбуватися частіше, в зв`язку з тим, що він хоче приділяти більше часу вихованню дитини. На підставі викладеного, просить суд зобов`язати [PERSON] та [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : з 19:00 до 21:00 у кожен понеділок, середу та п`ятницю місяця та в першу та третю суботу місяця з 10:00 до 12:00 наступного дня з можливістю перебування [PERSON] без присутності матері дитини, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. 23.03.2021 року відповідачами було подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявлені вимоги вони не визнають в повному обсязі. В обгрунтування свої заперечень щодо позову зазначають, що в період спільного проживання дитини з позивачем останній постійно сварив [PERSON] , дитина боялася кожного його руху. [PERSON] не вважав за потрібне купляти дитині книжки та іграшки, дитина була ізольована від всіх дітей, родини та не відвідувала садочок. За весь період після народження дитини позивач не намагався будь-яким чином влаштуватися на роботу, жив на кошти [PERSON] та за рахунок дитячих виплат, які постійно вимагав. Після визначення місця проживання дитини із матір`ю, позивач їх тероризував своєю поведінкою, набігами на адресу їх проживання з участю своїх знайомих чи в супроводі поліції. Останніх він викликав шляхом обману, мотивуючи тим, що його мирним шляхом не допускають до дитини, хоча на той час з його боку не було ніяких намірів щодо мирного врегулювання конфлікту. Вказують, що позивач не намагався і не намагається бути належним люблячим батьком, що підтверджується його поведінкою та бездіяльністю, численними приводами в поліцію, які були саме причиною агресивної поведінки по відношенню до сина та його сім`ї, несплатою аліментів, відсутністю матеріальної підтримки, небажання мирним шляхом врегулювати конфліктні ситуації. А найголовніше, небажання враховувати думку сина [PERSON] , не готовність дитини бачитися зі своїм батьком, який на його очах проявляє агресію, неповагу до оточуючих. Така поведінка [PERSON] була постійною. Також зауважили, що позивач є особою, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності, в тому числі й за побиття [PERSON] . Враховуючи наведене, у задоволенні позову просять відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи просив суд при вирішенні даного спору врахувати висновок Служби у справах дітей Луцької міської ради від 16.09.2021 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Дитина народилась у період сумісного проживання без реєстрації шлюбу. З пояснень сторін встановлено, що батьки малолітнього [PERSON] тривалий час проживають окремо. Як вбачається з матеріалів справи між батьками дитини постійно ведуться спори щодо визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні. Дані обставини підтверджуються повідомленнями Служби у справах дітей Луцької міської ради. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року в справі № 161/5312/18 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання його матері [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 6-8). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2020 року в справі № 161/13552/19 стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У задоволені позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Попереджено [PERSON] про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дитини та покладено на Службу у справах дітей Луцької міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем - [PERSON] (а.с.9-12). Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 325-2 від 15.05.2019 року та № 321-1 від 25.06.2020 року визначено [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] з 15:00 до 19:00 у першу суботу та третю неділю місяця у присутності матері дитини [PERSON] .Зобов`язано матір дитини [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні дитини та завчасно попереджати про можливість та причини зміни у визначеному порядку його зустрічей (а.с. 16-17). Однак, як слідує із наданих суду сторонами та представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні і спілкуванні з дитиною. Даний спір у добровільному порядку сторони вирішити не можуть, у зв`язку з чим, слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з ним. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно положень ч. 1,2,3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частинами 1 та 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.1, 2 ст. 15Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Докази, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному розвитку останньої, в матеріалах справи відсутні. Доказів психологічного насильства з боку батька [PERSON] щодо своєї дитини [PERSON] суду не надано. Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 246 від 16.09.2021 служба у справах дітей вважає за доцільне визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : з 12:00 год. до 15:00 год. І та ІІІ неділі місяця. Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає належним чином мотивованим та обґрунтованим. Вислухавши пояснення сторін та перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною є доведеними та обґрунтованими, проте, бажаний ним порядок та час спілкування з дітьми не в повній мірі відповідає інтересам дитини. Так, враховуючи обставини справи, а також вік дитини, її інтереси та психологічний стан, враховуючи недостатність спілкування з батьком, а також особу останнього, беручи до уваги думку представника Служби у справах дітей Луцької міської ради, суд вважає необхідним визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : з 12:00 год. до 15:00 год. І та ІІІ неділі місяця без присутності матері. Вирішуючи питання про визначення такого порядку та часу спілкування батька з дитиною без присутності матері, суд виходив з наступного. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають між собою напружені та неприязні стосунки, про що також зазначалось ними самими під час розгляду справи. На переконання суду, спілкування батька [PERSON] із своїм сином протягом трьох годин без присутності матері, не призведе до тяжких наслідків, погіршення самопочуття дитини та її гармонійного стану, оскільки даний проміжок часу є невеликим та не спричинить негативного наслідку для дитини. Такий порядок та час спілкування батька з дитиною відповідає інтересам малолітнього [PERSON] та дозволить налагодити психологічний контакт дитини з батьком та не порушить звичайних для дитини умов життя та розпорядку дня. Натомість, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 908 грн., по 454 грн. з кожного.

Outcome: partial