Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

24.05.2018 року [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], Миколаївської міської ради, в якій просила визнати за нею право власності на 12/100 часток домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], якому за життя належало 12/100 частки домоволодіння [ADDRESS]. Зазначену частину домоволодіння батько позивача придбав згідно договору купівлі-продажу від 25.07.2001 року, укладеного на Універсальній біржі «Рона» та зареєстрованого у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 21.08.2001 року. За батьком позивача було зареєстровано право власності на частку домоволодіння. Проте даний договір не був нотаріально посвідчений. У встановлений законом строк позивач звернулась до Третьої державної нотаріальної контори, але постановою державного нотаріуса від 07.05.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки договір купівлі-продажу 12/100 частки домоволодіння [ADDRESS] від 25.07.2001 року не був нотаріально посвідчений. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із вищезазначеним позовом. Представник позивача до судового засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, представник позивача надала від неї заяву, у якій [PERSON] зазначила, що з позовними вимогами згодна, не заперечує проти них, спору між сторонами немає, просила слухати справу за її відсутності. Представник відповідача Миколаївської міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 11.11.2017 року зроблено відповідний актовий запис за № 284. 05.11.2014 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Горобченко С.Г., зареєстрований у реєстрі за № 4-398, відповідно до якого спадкодавець заповів все належне йому майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, тобто все те, що буде належати йому та на що він матиме право на день його смерті, [PERSON] - позивачу по справі, яка після реєстрації шлюбу зміна прізвище на «[PERSON]» Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, що належало йому на момент смерті, у тому числі на 12/100 частин домоволодіння [ADDRESS], які належали спадкодавцю на підставі договору купівлі продажу № 1/397 від 25.07.2001 року. Позивач своєчасно звернулась до державного нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори Боровицької О.М. із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності на спадкову частку домоволодіння їй було відмовлено у зв'язку з невідповідністю правовстановлюючого документу вимогам чинного законодавства. У зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме 12/100 частин домоволодіння [ADDRESS], позивач не має можливості реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом. Позивач прийняла спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області відповідно до ст. 1269 ЦК України протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку. Вказане вище підтверджено наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 12/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved