Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

22.04.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство», код ЄДРПОУ 34321411, на користь позивача збитки за прострочку грошового зобов`язання в розмірі 344283 грн. 72 коп. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2015 року позовну заяву [PERSON] до КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» про стягнення боргу і збитків за прострочку грошового зобов`язаня було задоволено та на користь позивача було стягнуто основний борг в розмірі 498634,39 грн., інфляційні втрати в розмірі 179533,66 грн. та 3 відсотки річних в розмірі 6188,39 грн., а всього 684356,44 грн. Відповідач сплатив позивачу тільки 92091,28 грн., залишок боргу складає 592256,16 грн. У зв`язку з тим, що відповідач до теперішнього часу не виконав повністю своїх зобов`язань, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 07 серпня 2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 07 серпня 2019 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19, 274, 276, 277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву; та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Встановлено, що згідно ухвали господарського суду Одеської області від 17.12.2010 року було порушено провадження у справі № 32/124-10-4879 про визнання банкрутом Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника. Відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 03.08.2011 року по справі № 32/124-10-4879 про визнання банкрутом Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» позивач був затверджений в реєстрі вимог кредиторів під № 94 з розміром грошових вимог до неї в загальній сумі 627055,31 грн., яка склалася з суми основного боргу в розмірі 582525,63 грн. та з суми неустойки в розмірі 44529,68 грн. Ця сума боргу склалася з невиконання відповідачем перед позивачем своїх зобов`язань по виплаті грошових коштів, розміщених на депозитних договорах з цією спілкою. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року позовну заяву [PERSON] до Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» про захист прав споживачів та стягнення боргу і збитків за прострочку грошового зобов`язання - задоволено: стягнуто з Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» на користь [PERSON] борг в розмірі 498634,39 грн., інфляційні втрати в розмірі 179533,66 грн. та три відсотки річних в розмірі 6188,39 грн., а всього 684356,44 грн.; стягнуто з Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» на користь держави судовий збір в сумі 3654,00 грн. Рішення набрало законної сили 10.11.2015 року (арк.с.3-4). Згідно листа Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області №13054 від 10.04.2019 року вбачається, що по виконанню виконавчого листа №204/3296/15-ц, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 10 листопада 2015 року, про стягнення грошової суми з Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» на користь [PERSON] у розмірі 684356,44 грн. з арештованого рахунку боржника стягнуто суму боргу у загальному розмірі 92091,28 грн., на користь [PERSON] . Залишок боргу по вищевказаному виконавчому документу складає 592265,16 грн. (арк.с.5). Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства. Відповідно до п.2 ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки ЗУ «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінаново-кредитних послуг для задоволення побутових проблем громадян. У відповідності зі ст. 625 ЦК України, божник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо такий розмір відсотків не встановлений договором чи законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц. Згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Розрахунок 3% річних провадиться за загальним правилом, з наступного дня за днем набрання чинності рішення суду у справі № 204/3296/15-ц, тобто з 11.11.2015 року, з урахуванням повернутих в рамках ВП №53276228 коштів у загальному розмірі 92091,28 грн. Отже, 3% річних розраховуються: 1)За 2015 рік з 11.11.2015 р. по 31.12.2015 р. за боргом в сумі 592 265,16 грн. 592 265,16 х 51 х 3 : 100 : 365 = 2 482,64 грн.; 2)За 2016 рік 592 265,16 х 365 х 3 : 100 : 365 = 17 767,95 грн.; 3)За 2017 рік 592 265,16 х 365 х 3 : 100 : 365 = 17 767,95 грн.; 4)За 2018 рік 592 265,16 х 365 х 3 : 100 : 365 = 17 767,95 грн.; 5)За 2019 рік з 01.01.2019 р. по 01.04.2019 р. 592 265,16 х 90 х 3 : 100 : 365 = 4 381,13 грн. Всього, за розрахунком 60167 грн. 62 коп. у якості 3% річних (2 482,64 + 17 767,95 + 17 767,95 + 17 767,95 + 4 381,13 = 60167,62). Вирішуючи вимогу позивача в частині стягнення нарахованого позивачем встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, суд виходить із наступного. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційні втрати є способом захисту майнових прав і інтересів кредитора, що полягає у відшкодуванні йому матеріальних втрат від знецінення коштів у результаті інфляційних процесів, і гарантують отримання компенсації від боржника за використання утримуваних ним грошових коштів за весь час прострочення в їх сплаті. Згідно даних статистики України, з листопада 2015 року по квітень 2019 року інфляційні втрати складали: 1)За 2015 рік у листопаді 2015 року - 102; у грудні 2015 року - 100,7; 2)За 2016 рік у січні 2016 року - 100,9; у лютому 2016 року - 99,6; у березні 2016 року - 101; у квітні 2016 року - 103,5; уу травні 2016 року - 100,1; у червні 2016 року - 99,8; у липні 2016 року - 99,9; у серпні 2016 року - 99,7; у вересні 2016 року - 101,8; у жовтні 2016 року - 102,8; у листопаді 2016 року - 101,8; у грудні 2016 року - 100,9; 3)За 2017 рік у січні 2017 року - 101,1; у лютому 2017 року - 101; у березні 2017 року - 101,8; у квітні 2017 року - 100,9; у травні 101,3; у червні 2017 року - 101,6; у липні 2017 року - 100,2; у серпні 2017 року - 99,9; у вересні 2017 року - 102; у жовтні 2017 року - 101,2; у листопаді 2017 року - 1009; у грудні 2017 року - 101; 4)За 2018 рік у січні 2018 року - 101,5; у лютому 2018 року - 100,9; у березні 2018 року - 101,1; у квітні 2018 року - 100,8; у травні 2018 року - 100,0; у червні 2018 року - 100,0; у липні 2018 року - 99,3; у серпні 2018 року 100,0; у вересні 2018 року - 101,9; у жовтні 2018 року - 101,7; у листопаді 2018 року - 101,4; у грудні 2018 року - 100,8; 5)За 2019 рік у січні 2019 - 101,0; у лютому - 100,5; у березні 0 100,9. Для розрахунку індексу інфляції судом застосована наступна формула: сукупний індекс інфляції = ІІ 1(індекс інфляції за 1 місяць/100) х ІІ 2 (індекс інфляції за 2 місяць /100) х ……… ІІ (індекс інфляції за останній місяць / 100). Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції = сума заборгованості х сукупний індекс інфляції. Сума інфляції = (сума заборгованості з урахуванням індексі інфляції х процент інфляції) - сума боргу. Таким чином, сума інфляції складає 287485,43 грн. Проте, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Тому, з урахуванням зазначеного, та виходячи з вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, сума інфляційних втрат, згідно розрахунку позивача, складає 283576,55 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. А отже, сума інфляційних втрат складає 283576,55 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В іншій частині позивних вимог слід відмовити. Таким чином, усього з відповідача на користь позивача належить стягнути: 60167,62 грн. - 3% річних; 283576,55 грн. - інфляційні втрати, а разом 343744,17 грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial