Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

24.01.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 30 серпня 2016 року, зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а їй одній важко забезпечити дитину всім необхідним. Єдиним доходом є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини, однак цих коштів не вистачає на проживання. Зазначає, що у зв`язку із складним матеріальним становищем вона потребує матеріальної допомоги від відповідача також на своє утримання. Зсилаючись на норми ст.84 СК УКраїни вважає, що має право на утримання від чоловіка, як дружина, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її користь та утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 гривень, а на утримання позивача в розмірі 200 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Суд, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, представника позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав. Між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини ( а.с.8). Син [PERSON] проживає з позивачем, що підтверджується копією довідки № 931 від 19.07.2017 р., виданої управлінням надання адміністративних послуг (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Крім того ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд доходить висновку, що буде законним і справедливим проводити стягнення з відповідача аліментів на користь позивача: на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та на утримання позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В задоволенні решти позову слід відмовити. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141ЦПК України. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст.84, 180,181,182,184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial