overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

23 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, ж/м Комунар, 3-В/187. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.01.2017 р. о 00 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.01.2017 р. о 00 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Шибко лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий психомоторно збуджений, агресивний. Вдома включав газ і хотів підірвати дім. Чує жіночі «голоси», які віддають накази, засуджують, оскорбляють. Вважає, що його переслідують невідомі. Дома ліків не приймав, вживав алкоголь. Являється інвалідом 3 групи по психічному захворюванню. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

23 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський р-н, смт. Роздори, вул. Орджонікідзе, 83. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.01.2017р. о 00 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.01.2017р. о 00 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий говорить не по суті. Негативно налаштований на адресу оточуючих. Емоційно нестійкий, парадоксальний. Мислення дезорганізоване. Інструкції не виконує. Виказує маячні ідеї відносини, переслідування. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

23 січня 2017 року заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України, за адресою: [ADDRESS] з 1998 року по теперішній час. Заявниця в ході судового розгляду підтримала свою заяву. Представник зацікавленої особи до суду не з'явився. Відповідно до ст. 234 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно ст. 234 ч.2 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст.256 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON] дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, заявниця [PERSON], [INFO] у 1998 році переїхала з м. Нижня Тура Свердловської області Російська Федерація до с. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області. Факт проживання на території України підтверджується посвідчення пенсіонера від 18.01.1999 року, листом Овідіопольського РВ від 28.04.2000 року, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], з яких видно, що заявниця з січня 1998 року на законних підставах мешкає за адресою [ADDRESS], як цивільна дружина [PERSON], який помер [INFO]. Встановлення факту постійного мешкання на території України необхідно заявнику для отримання громадянства України. Таким чином, суд вважає доведеним юридичний факт, який заявник просить суд встановити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

23 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення індексованої заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод» в період з 08 серпня 2007 року по 01 квітня 2011 року. При його звільненні Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» не здійснило з ним розрахунку, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області № 243/8987/16-ц від 28 листопада 2016 року, з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на його користь стягнуто індексовану заборгованість по заробітній платі у сумі 12229,94 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 59108,14 грн. Виконавчий лист за рішенням суду був своєчасно наданий в ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взятий на виконання. Він отримав довідку ліквідатора, в якій зазначено що «... рішення Слов'янського міськрайонного суду, справа № 243/887/16-ц, від 28 листопада 2016 року по виконавчому листу про стягнення з ВАТ «Содовий завод» індексації заробітної плати виконати не має можливості, оскільки у цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01.12.2016 року складає 4049,0 тис. грн., тому виконати рішення суду по справі у відношенні [PERSON] не можливо.» 24 січня 2013 року одержано листа №11-05-00801 Фонду Державного майна України в Донецькій області, в якому йдеться про те, що станом на 01.01.2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутному капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Слов'янського міськрайонного суду: До Президента України. 7 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області. В ній йдеться про те, що колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист № К-326-3992 Державної виконавчої служби України на ім'я [PERSON] (для інформування інших), де зазначено, що постановою №5/174Б від 04.09.2003 року Господарського суду Донецької області ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

23 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначає, що проживала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого народилася донька [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року сторони не проживають однією сімєю. Донька знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засідання позивач повністю підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. У судове засідання відповідач зявився. Проти позову тне заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи на оцінивши наявні у справі докази прийшов до наступного. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачується щомісяця. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони проживали в цивільному шлюбі від якого народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження бать ком малолітньої вказаний [PERSON]. Фактично сімейні відносини між сторонами припинено з червня 2017 року. Таким чином, враховуючи матеріальний стан відповідача та його реальні можливості в наданні матеріальної допомоги доньки, враховуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повнолітня в розмірі ? частки його заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 23.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

23 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. 15.03.2017 року позивачем було подано клопотання про закриття провадження по справі у зв'язку тим, що відповідач [PERSON] добровільно знявся з реєстрації за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.37). Як вбачається з копії паспорту серії [PERSON] серії [NUMBER], 13.03.2017 року його було знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.34-35). Згідно п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, коли позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. За таких обставин необхідно стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

23 січня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 лютого 2013 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, за актовим записом № 23, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сімї постійно виникали сварки. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 06 березня 2017 року ухвалою суду сторонам відповідно до ст. 111 СК України, надано строк для примирення протягом одного місяця. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не змінили наміру позивача про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами не згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

23 січня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду. В якості обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 23 жовтня 2012 року вступила у шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, працює в ПАО ДТЕК ЦОФ «Октябрська», аліменти на користь інших осіб на утримання дітей не сплачує. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягав, просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

23 січня 2017 року позивач звернулася до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб з відповідачем виявився невдалим і швидкоплинним. Крім того, відповідач не вважав за потрібне забезпечувати сімю у фінансовому плані. На цьому підґрунті у них виникали конфлікти які приносили їй душевні страждання. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримала та просить задовольнити. У судове засідання по виконанню судового доручення відповідно Конвенції про правову допомогу, відповідач [PERSON] прибув, згідно протоколу судового засідання від 13.03.2017 року до Суду Центрального району міста Мінськ Республіки Білорусь. В судовому засіданні відповідач ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю. При цьому, не визнав заявлені позовні вимоги в частині стягнення з нього суми судового збору. Вважає, що дані витрати повинна нести позивачка, оскільки саме вона є ініціатором розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 28 липня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем, громадянином [PERSON] Білорусь [PERSON], був укладений шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції в Чернігівській області, актовий запис за №49. Шлюб з відповідачем виявився нетривалим. Фактично сторони перебували у шлюбних відносинах в м. Мінськ, з 28.08.2015 року по 10.09.2015 року. З причин невідповідності характерів позивач зі своїми двома малолітніми дітьми [INFO] та [INFO], батьком яких відповідач не являється, повернулася на місце свого попереднього проживання в Україну Чернігівську область Корюківку. З 2015 року сторони будь-яких відносин не підтримують, проживають за різними адресами, також сумісне проживання та ведення спільного господарства між ними припинено. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сімї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється та позивачем сплачено судовий збір, тому ці витрати слід залишити за нею, оскільки підстав стягнення його з відповідача суд не знаходить.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

23 січня 2017 року позивачка звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10 листопада 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, в шлюбі народилися дві доньки [PERSON], та [PERSON]. Зараз вони не можуть як сім'я проживати разом викоувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, все це в результаті стало підставою до того, що були втрачені почуття любові, поваги та призвело до остаточного розпаду сім'ї. Спробу зберегти родину результату не дали, в січні 2016 року остаточно розійшлися з відповідачем та не проживають разом, діти проживають з позивачкою, подальше збереження сім'ї не є можливим. На підставі викладеного позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2-3). Позивачка в судове засідання не зявився, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не зявився надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.15). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 10 листопада 2012 року позивачка [PERSON] (до шлюбу Бабенко) К.А. та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії 1-КИ № 348929 від 13 грудня 2016 року, актовий запис 329 (а.с.5). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved