Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

24.04.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся з позовом до Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 29.07.2006 року померла бабуся позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) на території Хорошівської сільської ради у землі, що перебувала в колективній власності КСП ім. Ватутіна Петропавлівського району Дніпропетровської області розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах, що згідно з дублікатом сертифікату на право на земельну частку (пай) належала [PERSON] та земельної частки (паю) на території Хорошівської сільської ради у землі, що перебувала в колективній власності КСП ім. Ватутіна Петропавлівського району Дніпропетровської області розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) належала [PERSON], діду позивача та чоловікові [PERSON], який помер 07.03.2003 року. За життя [PERSON] та [PERSON] заповіт не складали. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON], оскільки на день його смерті була зареєстрована за однією адресою з померлим. Позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Причинами пропуску строку позивач вказав тривалу хворобу його доньки протягом строку на прийняття спадщини, зазначивши, що відразу після смерті спадкодавці 08.08.2006 року у нього народилася донью [PERSON], яка з народження почала хворіти на дисплазію тазо-стегнового суглоба, аномалію розвитку серця та анемію І-ІІ ступеня. Позивач протягом всього строку на прийняття спадщини відвідував разом з новонародженою дитиною лікувальні заклади та витрачав на це весь час та кошти. Зазначені поважні обставини і стали причиною пропуску позивачем строку на прийняття спадщини. 15.08.2016 року позивач особисто звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з питання оформлення своїх спадкових прав. Однак нотаріус своєю постановою від 16.08.2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], вказавши, що строк для прийняття спадщини ним пропущено, у зв'язку з чим позивачу слід звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач стверджує, що інші спадкоємці майна померлої [PERSON], крім позивача, відсутні. На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач просить суд визначити йому додатковий строк у шістдесят днів для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.31). Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.32). Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У судовому засіданні встановлено, що 29.07.2006 року померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №202140, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції 05.03.2008 року (а.с.7), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді: земельної частки (паю) на території Хорошівської сільської ради у землі, що перебувала в колективній власності КСП ім. Ватутіна Петропавлівського району Дніпропетровської області розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується дублікатом сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0378954 від 13.07.2007 р. (а.с.8); земельної частки (паю) на території Хорошівської сільської ради у землі, що перебувала в колективній власності КСП ім. Ватутіна Петропавлівського району Дніпропетровської області розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП №0256295 від 21.05.1997 р., належної [PERSON] (а.с.37), який помер 06.03.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №480753, виданим Хорошівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області 07.03.2003 року (а.с.9). [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується довідкою Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 12.08.2016 р. №496 (а.с.39). Після його смерті спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON], оскільки на день його смерті була зареєстрована з померлим за однією адресою, що підтверджується довідкою Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 12.07.2016 р. №594 (а.с.38). Подружні стосунки підтверджуються [PERSON] також заповіту не складала, що підтверджується довідкою Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 12.08.2016 р. №497 (а.с.13), а також постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2016 р. №727/02-31 (а.с.19). Родинний зв'язок позивача зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІІІ-КИ №316196, виданим Хорошівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області 29.11.1979 р., в якому матірю вказана [PERSON] (а.с.4) ; свідоцтвом про одруження матері позивача серії ІІ-КИ № 258385, виданим Хорошівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області 28.07.1979 р., з якого вбачається, що її дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.5); свідоцтвом про народження матері позивача серії ІІ-УР №035749, виданим Олександропільським ЗАГС Петропавлівського району Дніпропетровської області 15.03.1960 р., в якому її матірю вказана [PERSON] (а.с.5). Інші спадкоємці майна померлої [PERSON], крім позивача, відсутні, що підтверджується довідкою Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 12.07.2016 р. №595, у якій зазначено, що на момент смерті зареєстрована та проживала вона одна (а.с.12); свідоцтвом про смерть 06.07.2016 р. матері позивача [PERSON] серії І-КИ № 707204, виданим Тернівським міським відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області 12.08.2016 р. (а.с.6); свідоцтвом про смерть 11.10.2009 р. брата позивача [PERSON] серії І-КИ № 707204, виданим відділом РАЦС Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 16.10.2009 р. (а.с.10); свідоцтвом про смерть 11.01.1986 р. брата позивача [PERSON] серії І-КИ № 299102, виданим Хорошівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області 13.01.1986 р. (а.с.11). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1222 ЦК України визначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за законом на земельну частку (пай) на території Хорошівської сільської ради у землі, що перебувала в колективній власності КСП ім. Ватутіна Петропавлівського району Дніпропетровської області розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцеві [PERSON], земельну частку (пай) на території Хорошівської сільської ради у землі, що перебувала в колективній власності КСП ім. Ватутіна Петропавлівського району Дніпропетровської області розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцеві [PERSON] і яку відповідно до приписів ст.549 Цивільного кодексу Української РСР, що діяла на момент смерті [PERSON] 06.03.2003 р., успадкувала за законом [PERSON], яка фактично вступила в управління спадковим майном. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини через тривалу хворобу його доньки [PERSON], яка народилася відразу після смерті спадкодавці 08.08.2006 року, що вбачається з свідоцтва про народження серії І-КИ № 073502, виданого відділом РАЦС Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 18.08.2006 р. (а.с.14); і з народження почала хворіти на дисплазію тазо-стегнового суглоба, аномалію розвитку серця та анемію І-ІІ ступеня. Позивач протягом всього строку на прийняття спадщини відвідував разом з новонародженою дитиною лікувальні заклади та витрачав на це весь час та кошти, що підтверджується витягом з амбулаторної картки [PERSON] (а.с.15-18). 15.08.2016 року позивач особисто звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з питання оформлення своїх спадкових прав. Однак нотаріус своєю постановою від 15.08.2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, що вбачається з копії постанови (а.с.19). Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1). Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у якому вказав, що строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин і суд може його поновити. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. У п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, суд може визнати поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивачем хворобу його доньки, оскільки ця причина є обєктивною, непереборною, що створила істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Суд бере до уваги також ту обставину, що у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейським Судом з прав людини розглядалися справи щодо порушення права власності, де обєктами були майнові права, наприклад, набуте на підставі заповіту право на одержання орендної плати (ренти) за користування земельною ділянкою (ухвала щодо прийнятності заяви № 10741/84 S. v. the United Kingdom від 13 грудня 1984 р.). Таким чином, у разі відмови у вимозі позивача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, на думку суду, буде допущене порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право фізичних та юридичних осіб на вільне володіння своїм майном. За змістом абзацу 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, належним відповідачем у цій справі є Хорошівська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області, на території якої розташоване спадкове майно у вигляді земельних часток (паїв). Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved