Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

22.07.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Враховуючи, що відповідач усунулася від виконання батьківських обов'язків щодо своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не займається утриманням, вихованням, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, тому, виходячи виключно з інтересів дитини, з метою встановлення правового статусу дітей та забезпечення їх права на соціальний захист, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дитини: [PERSON], [INFO], передавши дитину на виховання та утримання бабусі, [PERSON], [INFO], до встановлення над дитиною опіки та піклування. А також, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв та заперечень до суду не подала. Прокурор Бондар О.В. в судовому засіданні висловила думку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у заявленому розмірі. Представник третьої особи від Органу опіки і піклування Ківерцівської РДА Супоровський М.О. посилаючись на висновок Ківерцівської РДА Волинської області від 15.07.2016 року висловив думку, щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання останньої. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що матір'ю неповнолітньої [PERSON] [INFO], є відповідач [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] актовий запис № 52, виданого виконавчим комітетом Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області /а.с.7/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України №00016913146 від 25.07.2016 року, державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Як вбачається з витягу до протоколу комісії з питань захисту прав дитини Ківерцівської районної державної адміністрації про неналежне виховання [PERSON] батьківських обов'язків щодо утримання і виховання дочки [PERSON], [INFO] вирішено взяти останню на облік, як таку що перебуває в складних життєвих обставинах, а наказом №20 від 08.02.2016 року малолітню [PERSON] взято на вищевказаний облік /а.с.12-13/. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.01.2015 року, 12.01.2015 року, 14.06.2016 року, 12.07.2016 року вбачається, що стосунки у сім'ї не доброзичливі, мати дитини схильна до зловживання спиртними напоями, також рекомендовано бабусі малолітньої [PERSON] - [PERSON] надати відповідні матеріали в Ківерцівський районний суд Волинської області для позбавлення матері останньої батьківських прав. /а.с.17-20/. Разом з тим, [PERSON] притягалась до відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №008895 /а.с.21/. Як слідує з роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не займається їх вихованням, не забезпечує матеріально, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. З врахуванням інтересів неповнолітньої [PERSON] передати її бабусі [PERSON] на виховання та утримання, до встановлення над дитиною опіки і піклування. Крім того, як передбачено ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом також встановлено, що відповідач ніде не працює, на утримання неповнолітньої дитини матеріальної допомоги не надає, а тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд може допустити негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежів за один місяць. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved