Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

23.06.2015 р. [PERSON] предявив до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело» (далі Товариство) про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, пені за несвоєчасне внесення орендної плати за 2014 р., сплаченого судового збору, обґрунтовуючи вимоги тим, що згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку він є власником земельної ділянки площею 7,560 га, розташованої на території Марянівської сільської ради Пятихатського району. 02.12.2008 р. з Товариством уклав договір про оренду цієї ділянки, яку передав Товариству на 7 років. Відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати за користування землею 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не пізніше 25 грудня кожного поточного року. За 2013 р. орендна плата була сплачена 29.08.2014 р. після ухвалення апеляційним судом Дніпропетровської області рішення про стягнення заборгованості, тому сплачена з порушенням умов договору. За 2014 р. йому не сплачена орендна плата взагалі. На неодноразові звернення до Товариства про здійснення розрахунку представники Товариства просять зачекати, а на письмову претензію відповіді не надали. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2014 р. становить 176702,52 грн., тому орендна плата повинна складати 5301,07 грн.. Нехтуючи визначеними термінами Товариство досі не розрахувалося з ним, що є підставою для розірвання договору. Також просить стягнути пеню в розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення з 26.12.2014 р. по 19.06.2015 р. у сумі 933 грн.. Він не працює і не має доходів, а порушення умов договору є систематичним. У судовому засіданні позивач [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі відмовився і ця відмова прийнята судом, про що постановлено ухвалу, а в решті позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 26, 29), в судове засідання свого представника не направив тричі поспіль і причину неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивачеві на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 7,560 гектар (пай № 183), розташована на території Марянівської сільської ради Пятихатського району, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серія IV-ДП № 010393, виданий Марянівською сільською радою Пятихатського району 25.12.2001 р.. 02.12.2008 р. між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого, та акту про передачу та прийом земельної ділянки від 02.12.2008 р., Товариство прийняло від [PERSON] в оренду вказану земельну ділянку терміном на сім років (а.с. 10-14). На виконання вказаного договору орендар взяв зобовязання протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але не пізніше 25 грудня кожного поточного року (п. 8, 14 Договору). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладання договору становила 82454,74 грн., тому розмір орендної плати за умовами договору з розрахунку: 82454,74 х 3 : 100 мав становити 2473,64 грн.. Згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 р. у справі № 22-ц/774/7127/14р. за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі у задоволенні позову в частині розірвання договору та зобовязання Товариства повернути земельну ділянку [PERSON] відмовлено з посиланням на те, що відповідач не сплатив орендну плату лише за 2013 р., тому відсутні правові підстави для розірвання договору оренди в порядку ст. 32 Закону України «Про оренду землі», оскільки матеріали справи не містять доказів про систематичну несплату відповідачем орендної плати за користування землею (а.с. 15-17). Відповідач ані заперечень проти позову, ані будь-яких інших доказів на підтвердження сплати орендної плати [PERSON] суду не подав. Статтею 96 ч. 1 п.п. в, г) ЗК України визначено, що землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату, підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі. Згідно статті 2 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 14 ч. 1 Закону в редакції, чинній на момент укладення договору, визначено, що договір оренди укладається в письмовій формі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності зі ст. 24 Закону орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, що визначено і п. 29, 31 Договору оренди земельної ділянки від 02.12.2008 р.. Крім того, стаття 32 Закону передбачає, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24, 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно п. 32 пп. «г» Договору відповідач взяв на себе зобовязання своєчасно сплачувати орендну плату, а п. 14 Договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем до 25 грудня поточного року. Орендар за погодженням з орендодавцем може перенести термін виплати орендної плати. Відповідно до ст. 651 ч. 2 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Згідно ст. 141 ч. 1 п. «д» ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Судом встановлено, що умови договору оренди земельної ділянки відповідачем не виконуються в частині своєчасної сплати орендної плати. Суд зазначає, що підставою для розірвання договору є саме систематична несплата орендної плати, адже за 2013 р. орендна плата сплачена за рішенням суду від 07.10.2014 р. лише 29.08.2014 р., а за 2014 р. вона сплачена 19.06.2015 р., на що вказує позивач, що свідчить не про разове порушення умов договору, а про системність, що є підставою для його розірвання. Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 р. (справа № 6-146цс12). Відповідач ухиляється від виконання договору, уникає і від участі в розгляді справи в суді, двічі свого представника до суду не направив. Крім того, договором визначено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору. Так, п. 42 Договору передбачено, що за несплату орендарем орендної плати в строк, передбачений договором, орендар виплачує орендодавцю неустойку у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що встановлена орендна плата за договором оренди Товариством сплачена за 2014 р. з порушенням строків її виплати, а саме 19 червня 2015 р., за 2013 рік також були порушені строки її виплати. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь пені є обґрунтованими і задовольняючи цю вимогу суд виходить з наступного розрахунку: з 26.12.2014 р. по 19.06.2015 р. прострочено 176 днів, тому розмір неустойки, належної до стягнення, становить 933 грн. (5301,07 х 0,1 % х 176 = 932,99). Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 89 ч. 1 цього Кодексу визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача, тому сплачений [PERSON] судовий збір у сумі 487,20 грн. покладається на відповідача (а.с. 1). На підставі ст.ст. 2, 13-15, 24, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 526, 549, 629, 651 ч. 2 ЦК України, ст.ст. 96, 141 ч. 1 п. «д» ЗК України,

Outcome: approved