Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

22.04.2021 [PERSON] , через свого представника - [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй 55 років, вона не працює. Пенсію по інвалідності отримує в сумі 2100 грн. інших джерел доходів не має. ЇЇ матеріальне становище є вкрай нужденним, з врахуванням того, що вона постійно хворіє. Син позивачки [PERSON] [INFO] , матеріальну допомогу їй добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як постійно знаходиться на заробітках за кордоном. Зазначила, що син у неї один, чоловіка немає. На утриманні відповідача знаходиться дружина, яка знаходиться в декретній відпусці та син [PERSON] [INFO] . Вважає, що за таких обставин відповідач має можливість надавати позивачкі матеріальну допомогу. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивачка підтримує у повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі де вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав -непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] та є непрацездатною - пенсіонером по інвалідності, потребує лікування. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] крім пенсії інших доходів не має, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2100,00 гривень. Суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, який є її сином та має офіційне місце працевлаштування, має можливість надавати у розмірі, визначеному в позовній заяві. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved