Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

22 листопада 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 05.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правоноступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № PLC0GK0000003268, в забезпечення виконання зобов'язань за яким було укладено договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 42,2 кв.м., який знаходиться за адресою: пров. Робітничий, 6, м. Миргород Полтавської області. Також позивач вказував, що 05.09.2008 року приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням договору іпотеки була накладена заборона на відчуження предмету іпотеки, який знаходиться за адресою пров. Робітничий, 6, м. Миргород Полтавської області. Зазначав, що право застави у позивача щодо предмета іпотеки виникло 05.09.2008 року, а 16.08.2013 року державними виконавцями було накладено арешт на вказане майно, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Тому просив суд звільнити майно з-під арешту, належне на праві власності [PERSON], а саме житловий будинок, загальною площею 42,2 кв.м., який знаходиться за адресою: пров. Робітничий, 6, м. Миргород Полтавської області та заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КТБ «ПриватБанк» права іпотекодержателя щодо житлового будинку, загальною площею 42,2 кв.м., який знаходиться за адресою: пров. Робітничий, 6, м. Миргород Полтавської області. Стягнути понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив розглянути справу у його відсутність. В судове засідання представник ПАТ «ПриватБанк» не зявився, але направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 50). Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України (а.с.58). Представник Миргородського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області у судовому засіданні заперечень проти задоволення позовної вимоги в частині звільнення майна з-під арешту не висловив. В іншій частині позовні вимоги не визнав, вважав їх не обґрунтованими та незаконними. Відповідно до положень ст. ст 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правоноступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № PLC0GK0000003268 (а.с.7-9). За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 24\~530,90 доларів США, той в свою чергу зобовязувався повернути суму кредиту та сплати передбачені кредитним договором платежі. Згідно із п. 7 Договору іпотеки в забезпечення виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 42,2 кв.м., який знаходиться за адресою: пров. Робітничий, 6, м. Миргород Полтавської області. Право власності на житловий будинок, загальною площею 42,2 кв.м., який знаходиться за адресою: пров. Робітничий, 6, м. Миргород Полтавської області [PERSON] належить на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі під № 5620. 05.09.2008 року приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням договору іпотеки була накладена заборона на відчуження предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: пров. Робітничий, 6, м. Миргород Полтавської області. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із ст. 589 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованим твердження позивача про те, що ПАТ КБ «Приватбанк», як заставодержатель, набув права звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить [PERSON] накладені наступні арешти: -запис про обтяження № 2606105 від 23.09.2013 року про арешт нерухомого майна за адресою: пров. Робітничий, 6, м. Миргород, накладений головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області на підставі постанови про арешт майна боржника від 16.08.2013 року, ВП № 39360384 (а.с.15-16); Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. На підставі викладеного, враховуючи, що на час накладення арешту державними виконавцем на майно відповідача [PERSON], а саме на житловий будинок, житловий будинок перебував у заставі позивача, який набув право звернення на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що накладений державним виконавцем арешт на квартиру порушує право ПАТ КБ «Приватбанк». За таких обставин, суд приходить до переконання про необхідність звільнення з-під арешту майна, належного [PERSON], накладене державним виконавцем на житловий будинок № 6, що розташована по провулку Робітничому в м. Миргороді. З цих підстав вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права іпотекодержателя не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не було предявлено вимоги безпосередньо до Державної виконавчої служби. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved