Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

22 жовтня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини. В обгрунтування позову зазначила, що 07 травня 2013 року вона уклала шлюб із відпвідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сім?ї, ведення господарства та виховання дітей. З січня 2018 року сторони разом не проживають. Окрім того, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, і відповідно до положень Сімейного кодексу України має право на утримання з боку чоловіка. З огляду на викладене, позивач просить стягувати із відповідача аліменти на її утримання в сумі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, до досягнення їх донькою - [PERSON], трьохрічного віку, тобто до [INFO]. У судове засідання позивач не з?явилась, однак 21 листопада 2018 року до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 27). Відповідач у судове засідання не з?явився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, причин неявки суду не повідомив (а.с. 22-26). Відповідно до ухвали суду від 20 листопада 2018 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи (а.с. 28). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з?ясувавши усі обставини, об?єктивно дослідивши усі докази у справі, суд доходить висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі, з огляду на наступне. 07 травня 2013 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного шлюбу у сторін народилося дві дитини: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER], [NUMBER] відповідно (а.с. 7, 8). Згідно довідки виконавчого комітету Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 2508 від 16 жовтня 2018 року вбачається, що на повному матеріальному утриманні позивача перебувають її діти - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Із довідки виконавчого комітету Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 2509 від 16 жовтня 2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але з 05 січня 2018 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 11). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, оскільки доказів протилежного він не надав. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України). Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки право позивача на матеріальне утримання з боку чоловіка - батька дитини порушено, то воно підлягає судовому захисту. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Беручи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», із відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved