Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

24.02.2016 до суду звернувся позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» з позовом про стягнення заборгованості до відповідача [PERSON] 11.03.2016 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 12.03.2016 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області винесена ухвала про відкриття провадження у справі. Справа призначена до розгляду на 23.03.2016 року. 23.03.2018 ухвалене заочне рішення у справі. 14.05.2018 року позивачем подана заява про перегляд заочного рішення та поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. 16.05.2018 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області винесена ухвала про прийняття ухвали про перегляд заочного рішення. Справа призначена до розгляду на 23.05.2018 року. 23.05.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву. Справу призначено до розгляду на 13 липня 2018 рокую 13.07.2018 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області винесена ухвала про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду на 22 жовтня 2018 року. 22.01.2018 року проведене підготовче судове засідання. справа призначена до розгляду на 22.10.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 22.12.2018 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11983 грн., 42 коп., за кредитним договором № АBH0RG127860225 від 1 травня 2015 року, яка складається з наступного: 7702 грн. 24 коп. заборгованість за кредитом; 5 грн. 91 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 2464 грн. 72 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 763 грн. 72 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання; 500 грн. штраф (фіксована частка); 546 грн. 83 коп. штраф (процентна складова), В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідно до умов договору № АBH0RG127860225 від 1 травня 2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7702 грн. 22 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач була ознайомлена і згодна з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві. Відповідно до умов кредитного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов У порушення зазначених норм закону та договору відповідач зобов'язання належним чином не виконаувала. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON], станом на 13.01.2016 року має заборгованість 11983.42 грн., яка складається з наступного: 7702 грн. 24 коп. заборгованість за кредитом; 5 грн. 91 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 2464 грн. 72 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 763 грн. 72 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання; 500 грн. штраф (фіксована частка); 546 грн. 83 коп. штраф (процентна складова) Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився,подавши клопотання про розгляд справи у відсутність його представника та надавши на вимогу суду розрахунок заборгованості відповідача на час розгляду справи. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що у святковий день 01 травня 2015 року за місцем її проживання ходили представники фірми та пропонували вставляти пластикові вікна. Її умовили вставити два невеликі вікна запевнивши, що ціна у них є дуже вигідною. Крім того пенсіонерам надаються знижки. Вони оформляють кредит і вона буде сплачувати на погашення кредиту лише по 200 грн.., на місяць. Вона погодилась з даною пропозицію. Працівники фірми відразу склали договір та запропонували їй підписати його. Вона хотіла ознайомитись з умовами договору, але представники фірми сказали, що в них закінчується робочий день і це потрібно зробити швидко і в договорі зазначені всі умови про які вони домовились. Вона підписала договір. Після того вона ознайомилась з його змістом і побачила, що їй необхідно сплачувати щомісячно по 500 грн. Вона не могла сплатити таку суму. Та наступного дня поїхала до фірми, з якою уклала договір, з метою розірвати договір. Але їй повідомили, що так як вона оформила кредитний договір, договір на виготовлення вікон не може бути розірваний. Вона ще їздила до фірми з метою врегулювання відносин по розірванню договору. Останній раз їй навіть пообіцяли вирішити це питання і сказали приїхати через декілька днів, але коли вона приїхала, фірми на тому місці вже не було, а в приміщенні, яке вона займала був магазин одягу. Вважає, що вона не повинна погашати кредит, так як вікна їй не були виготовлені та вставлені. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог так як вважає даний договір несправедливим. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається між сторонами виник спір з кредитних правовідносин. 01.05.2015 року між сторонами був укладений кредитний договір № АBH0RG127860225, відповідно до умов якого [PERSON] у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» отримала кредит у розмірі 7702 грн. 22 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кретині кошти були надані на конструкції метало пластикових вікон в кількості двох штук відповідно рахунку - фактури від 01.05.2015 року ФОП [PERSON] Договором передбачено єдиноразова допомога за надання фінансового інструменту в сумі 296.24 грн. Та щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту в сумі 308 грн., 09 коп. Строк кредиту з 01.05.2015 року по 30.04.2018 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Судом встановлено, що відповідачем підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між відповідачкою та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Таким чином відповідач підтвердила свою згоду на укладення кредитного договору та кредитний договір, шляхом складання зазначених вище документів був укладений у належній письмовій формі. Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також, інші витрати згідно умов Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що в порушення зазначених норм закону та договору відповідач зобов'язання належним чином не виконала. Відповідно до наданого позивачем розрахунку погашення заборгованості вбачається, що відповідачем частково вносились кошти на погашення кредиту. Як зазначає сама позивач шляхом відрахування платежів з її пенсії Відповідно до ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з порушенням виконання зобов'язання за кредитним договором відповідач [PERSON], станом на 13.01.2016 року має заборгованість в загальній сумі 11983.42 грн., яка складається з наступного: -7702 грн. 24 коп. заборгованість за кредитом; -5 грн. 91 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; -2464 грн. 72 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; -763 грн. 72 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання; -500 грн. штраф (фіксована частка); -546 грн. 83 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості . Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Так п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), які є невідємною частиною кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань передбачених умовами договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу . Згідно з розрахунком позивача за порушення строків повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору станом на 1301.2016 року нарахована пеня в сумі 763 грн. 72 коп. . З урахуванням того, що договором кредиту було передбачено графік повернення кредиту щомісячними платежами, проте розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач не здійснювала платежі, суд вважає позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про дострокове повернення кредиту, стягнення нарахованих відсотків, заборгованості по комісії та пені законними та обґрунтованими. Пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») також передбачено, що у випадку порушення Позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 6-12). Позивачем надано розрахунок штрафу: 500 грн. (фіксована частина) та 546 грн. 83 коп. (процентна складова). Разом з тим згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У звязку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання суперечить вимогам закону, зокрема ст. 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON], про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Так як відповідачем доказів на повернення кредитних коштів не надано, а згідно наданого суду розрахунку заборгованості заборгованість відповідача перед банком на даний час збільшилась, проте так як заяви про збільшення позовних вимог суду не надавалось, суд вирішує спір в межах заявлених позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ABН0RG127860225 від 01.05.2015 року в сумі 10936 (десять тисяч девятсот тридцять шість) грн.,59 коп. яка складається з наступного: - 7702.24 грн., заборгованість за кредитом - 5.91 грн.. заборгованість за процентом за користування кредитом - 2464.72 заборгованість по комісії за користування кредитом - 763.72 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за можливе відмовити Доводи відповідача про те, що вона не отримала товару, на який брала кредитні кошти, не можуть бути підставою для відмови від задоволення позовних вимог, так як відповідачем по - перше, не надано доказів даного факту. Крім того весь даний період відповідач не ставила питання про розірвання кредитного договору за даною підставою або про визнання його недійсним. Не зверталась до правоохоронних органів щодо неправомірності дій, в тому числі банку при оформленні зазначеного кредиту. При цьому так як на даний час строк, на який укладався кредитний договір закінчився, відповідач втратила право на предявлення вимог про дострокове розірвання кредитного договору. Але, в свою чергу, так як відповідачем були отримані кредитні кошти на оплату товару за зазначеним вище рахунком - фактурою у відповідача зберігається права заявити вимоги про повернення їй сплачених коштів на погашення кредиту в зв'язку з невиконанням іншою стороною взятих на себе зобов'язань з передачі позивачці конструкцій метало пластикових вікон. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно заявлених позовних вимог в сумі 1100 грн..

Outcome: partial