Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

23.02.2016 року відкрито провадження у справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем і від шлюбу народила дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області від 06.06.2012 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку ( доходу ) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку ( доходу ) щомісяця до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20.08.2014 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку ( доходу ) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття та відмовлено у задоволенні її вимог про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. На даний час дочка [PERSON] досягла трирічного віку. Відповідач добровільно коштів на її утримання не надає, крім того, не сплачує аліменти, визначені судом. Оскільки дочка [PERSON] не досягла трирічного віку, позивачка має право на отримання коштів від відповідача на своє утримання, не працює, знаходячись у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, порушує питання про стягнення з відповідача на своє утримання до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. Крім того, оскільки на даний час значно підвищилися ринкові ціни на споживчі товари, порушує питання про збільшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] та стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки, наполягає на задоволенні заявлених вимог. В судовому засіданні відповідач, не заперечуючи проти доводів позивачки щодо підвищення ринкових цін, заперечив проти стягнення аліментів на утримання позивачки, зазначивши, що вона не позбавлена можливості працевлаштуватися. Суд проаналізував матеріали справи, врахував пояснення відповідача, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Височанської сільради Охтирського району Сумської області 26.07.2013 року підтверджується, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Довідкою виконкому Височанської сільради від 07.03.2016 року підтверджується факт проживання з позивачкою дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області від 06.06.2012 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісяця у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття та стягнуті аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку ( доходу ) відповідача до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. За наслідками апеляційного перегляду рішення Охтирського міськрайсуду Сумської області від 14.07.2014 року, рішенням Апеляційного суду Сумської області на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], до її повноліття, щомісяця у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, відповідно до рішення Охтирського міськрайсуду Сумської області визначений строк сплати відповідачем аліментів на утримання позивачки, як матері дитини, до 22 жовтня 2014 року. Виходячи з положень ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України, позивачка, як мати малолітньої [PERSON], має право на утримання від відповідача, як батька дитини, до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку, незалежно від її матеріального становища, за умови, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги, що відповідач має постійне місце роботи, є працездатним, особливостей стану здоров'я не має, з урахуванням розміру аліментів, які він сплачує на утримання дочок, суд дійшов висновку, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісяця. Згідно з положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як на підставу для збільшення розміру аліментів, визначених судовим рішенням, позивачка посилається на підвищення ринкових цін на споживчі товари, однак будь-яких доказів зміни свого матеріального стану чи матеріального стану відповідача позивачкою не надано. За рішенням суду аліменти на утримання дочки [PERSON] визначені у частці від заробітку ( доходу ) відповідача, відповідач працевлаштований, має постійний дохід. Розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] визначений з урахуванням сплати відповідачем аліментів на утримання дочки [PERSON] та з урахуванням сплати аліментів на утримання позивачки, а також враховуючи положення чинного законодавства щодо неможливості стягнення з особи більш як половини його заробітку. Тому на даний час відсутні підстави для задоволення вимог в частині збільшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON]. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Виходячи з документально підтверджених витрат позивача на правову допомогу, а також виходячи з розміру задоволених вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 200 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial