Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

23 лютого 2021 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, у якому прохає встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] в с. Вільховатка Кобеляцького району Полтавської області є її, [PERSON] , рідним дядьком, встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її рідного дядька [PERSON] та визнати за нею право власності на земельну часту (пай) площею 3,36 умовних кадастрових гектара на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 804970 від 24.02.2004 року. На обґрунтування позову зазначає, що [INFO] в с. Вільховатка Кобеляцького району Полтавської області померла її мати, [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в одному будинку зі своїм рідним братом, [PERSON] в [ADDRESS] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть № 20. До дня смерті свого рідного дядька [PERSON] , вона здійснювала догляд за ним, а після його смерті займалася його похованням, а тому вступила в управління спадковим майном шляхом догляду за житловим будинком, який за життя належав її рідному дядькові, [PERSON] , та в якому вона проживає до цього часу. Враховуючи, що вона вступила в управління спадковим майном свого рідного дядька [PERSON] , має право на успадкування його майна, а саме право на земельну частку (пай) загальною площею 3,36 умовно кадастрових гектара на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області серії РН № 804970 від 24 лютого 2004 року. У встановлений законом строк, вона подала до Кобеляцької державної нотаріальної контори Полтавської області заяву про прийняття спадщини за законом, однак нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з відсутністю документально підтверджуючих даних про її родинні відносини з померлим [PERSON] . Те, що її померла мати, [PERSON] , була рідною сестрою [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження її рідного брата, [PERSON] , з якого вбачається, що вони мали однакове прізвище по-батькові « [PERSON] », « [PERSON] ». Також вказаний факт вбачається із довідок виконавчого комітету Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Інші документи в архівах РАЦС, не збереглися. Зі спадкоємців, крім неї після матері, у [PERSON] немає, вона є єдиною спадкоємицею. Відповідач заперечень проти позову не висловив, правом відзиву не скористався. Ухвалою від 01 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 02 квітня 2021 року. Судове засідання 02 квітня 2021 року відкладено на 16 квітня 2021 року на підставі пункту 1 частини 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача. Відповідно до вимог частини 8 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України допитано свідків [PERSON] і [PERSON] , які з`явилися в судове засідання. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2021 року судовий розгляд відкладено на 27 квітня 2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача. У судове засідання 27 квітня 2021 року: - позивачка не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. 02 квітня 2021 року позивачкою подана заява про розгляд справи за її позовом у її відсутності у зв`язку із похилим віком (а.с. 42). - представник відповідача не з`явився. 23 квітня 2021 року до суду надійшла заява Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, відповідно до якої прохають розгляд справи проводити без участі відповідача, заперечень проти позову немає (а.с. 46). Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом частини 2 статті 247 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. З огляду на неявку учасників справи та подання ними клопотань про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до положень статей 211, 247, 268 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, що [INFO] в с. Вільховатка Кобеляцького району Полтавської області померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 2 від 06.01.1981 (а.с. 8). Також встановлено, що [INFO] в с. Вільховатка Кобеляцького району Полтавської області помер [PERSON] , актовий запис про смерть № 20 від 14.08.1995 (а.с. 17) Із виписки з погосподарської книги № 1 за 1961-1963 роки, особистий № 128 вбачається, що [PERSON] VI-1909 року народження, значиться головою двору; [PERSON] -1902 року народження, сестра; [PERSON] ІІ.1941 року народження, - племінниця (а.с. 13). Відповідно до довідки виконкому Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 30.08.1995 № 340 вбачається, що [PERSON] 1941 року народження, дійсно проживала з померлим [PERSON] до його смерті [INFO] , який доводиться їй рідним дядьком, вели з ним спільне господарство і проживали в одному будинку. Всі витрати на поховання вела [PERSON] (а.с. 13). Аналогічне вбачається із довідки Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 29.01.2004 року № 43 (а.с. 15). Відповідно до довідки № 52 від 11.02.2002 року Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області вбачається, що [PERSON] , введений в списки на розпаювання землі по АТ «Вільховатське» (а.с. 14). Із довідки Кобеляцької районної ради Полтавської області від 02.03.2004 року № 101 вбачається, що [PERSON] дійсно внесений в списки громадян членів АТ «Вільховатське», що додаються до державного акту на право колективної власності на землю під № 122 (а.с. 16). Згідно з довідками Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області № 1023 від 19.12.2014 та № 633 від 12.11.2020 року позивачка [PERSON] проживала разом зі своїм рідним дядьком [PERSON] 1909 року народження, який помер [INFO] , до дня його смерті, в будинку в [ADDRESS] , вступила в управління спадковим майном, а саме: доглядом за житловим будинком, який за життя належав її рідному дядькові [PERSON] (а.с. 17-18). Із посвідки про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився 30\ 1909 року і його батьками значаться: [PERSON] батько, [PERSON] мати (а.с. 9). Відповідно до посвідки про народження [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] і її батьками значаться [PERSON] (російською мовою [PERSON] ) та [PERSON] (російською мовою [PERSON] ) (а.с. 11) Відповідно до довідки Кобеляцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що актового запису про народження [PERSON] за 1902 рік по с. Вільховатка Кобеляцького (раніше Кишеньківського) району Полтавської області не виявлено. Також не виявлено актового запису про шлюб [PERSON] з [PERSON] за 1940-1941 роки по Кобеляцькому (раніше Кишеньківському) району Полтавської області. Не виявлено також, актового запису про розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] за період 1940-1981 роки (а.с. 20). Згідно з повідомленням відділу у Кобеляцькому районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 01.12.2020 № 81/37-20 вбачається, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян-членів АТ «Вільховатське» на території Вільховатської\~ сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, 24.02.2004 року під № 550, громадянину [PERSON] , видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 804970 відповідно до розпорядження Кобеляцької РДА від 19.02.2004 року № 122 (а.с.21). Зазначене також вбачається із копії сертифіката на право на земельну частку (пай) площею 3,36 умовно кадастрових га, серії РН № 804970\~ на ім`я [PERSON] (а.с.22). 26 січня 2021 року за вихідним № 44/02-31 постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Полтавської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 3,36 умовно кадастрових га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності ЗАТ «Вільховатське» на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області після смерті [INFO] [PERSON] , в зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на нерухоме майно та в зв`язку з відсутністю допустимих для перевірки в нотаріальному порядку доказів родинних відносин. Спадкова справа після померлого [PERSON] , в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі не заведена\~ (а.с.28-29). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказували, що [PERSON] , який помер [INFO] , доводився позивачці рідним дядьком, оскільки він був рідним братом її матері [PERSON] , вона ж [PERSON] , проживав разом у одному з позивачкою будинку в с. Вільховатка Кобеляцького району, вели спільне господарство, а після смерті [PERSON] саме позивачка здійснила його поховання та вступила в управління його майном. Водночас свідки також зазначали, що [PERSON] була єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] . Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Дані положення кореспондуються з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Згідно з частиною 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що кореспондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Так, Суд звертає увагу, що в даних конкретних правовідносинах визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовується, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що мати позивачки, [PERSON] , [PERSON] , є [PERSON] , та є рідною сестрою [PERSON] , а відтак, що [PERSON] є рідною племінницею померлого [PERSON] . Встановлення даного факту створює позивачці умови для здійснення особистого майнового права. Таким чином, враховуючи, що позивачка отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку (пай) в нотаріальній конторі не може, право позивачки підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved