Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

23.09.2016 року [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO], та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 04 листопада 1997 року вона уклала шлюб з відповідачем. За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що їхні сімейні стосунки змінились не в кращу сторону, в результаті чого відповідач спочатку обмежив надання матеріального утримання на користь спільних дітей, а потім взагалі припинив надавати допомогу на утримання дітей і добровільно надавати її відмовляється. Неповнолітній [PERSON] з 2010 року є інвалідом 1 групи, у зв'язку з чим він постійно потребує стороннього догляду і позивачка не має змоги працевлаштуватись. [PERSON] є повнолітнім і навчається на І курсі у ВСП «Ерастівський коледж імені Е.К.Бродського» Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету», термін його навчання з 01.09.2016 року по 31.01.2019 року. Позивачка вважає, що відповідач за своїм матеріальним становищем має можливість надавати допомогу на утримання спільних дітей, оскільки він працює у СФГ «Олімп» трактористом, має постійний щомісячний заробіток, який з 01.03.2016 року по 31.08.2016 року склав 35783,00 гривень. Відповідач має задовільний стан здоров'я, не має на утриманні інших осіб та не має боргових зобов'язань, що перешкоджали б йому у сплаті аліментів. На підставі статей 180-183, 191, 199, 200 Сімейного кодексу (далі - СК) України позивачка просить суд стягнути з [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 29). Оскільки відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 74, 76 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив по справі заочне рішення. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони 04 листопада 1997 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 04.11.1997 року виконкомом Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.7). У сторін народилися два сини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 28.09.1998 року виконкомом Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.8); [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 16.05.2002 року виконкомом Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.9). [PERSON], [INFO], внаслідок перенесення в 2010 році черепно - мозкової травми є інвалідом І групи з діагнозом симптоматична епілепсія з частими нападами, що підтверджується довідкою амбулаторії загальної практики сімейної медицини Петропавлівського ЦПМСД (а.с.10). Позивачка [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Петропавлівської районної державної адміністрації і отримує державну соціальну допомогу дітям - інвалідам у розмірі 1556 грн. 50 коп. на місяць, що підтверджується довідкою цієї установи від 14.09.2016 року (а.с.11). У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. [PERSON] навчається на І курсі у ВСП «Ерастівський коледж імені Е.К.Бродського» Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету», термін закінчення його навчання 31.01.2019 року, що підтверджується довідкою № 25, виданою 01.09.2016 року вказаним навчальним закладом (а.с.12). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач працює у фермерському господарстві «Олімп» трактористом, має постійний щомісячний заробіток, який з 01.03.2016 року по 31.08.2016 року склав 35783,00 гривень (а.с.13). В Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. На підставі досліджених доказів та приймаючи до уваги те, що відповідач, як батько дітей повинен піклуватися про них та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання синів не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 25 % заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви та до досягнення сином повноліття та сина [PERSON] в розмірі 25 % заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, чим до досягнення сином двадцяти трьох років, починаючи з дня подання позову. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 1531 грн. х 30% х 6 місяців = 2755 грн. 80 коп.. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1450 грн. х 30% х 6 місяців = 2610 грн. 00 коп.. 2755,80+2610,00=5365,80 грн.. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Позивачку відповідно до п.3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1378 грн., в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 180, 182, 183, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved