Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

22.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «МЕТАБУД» про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він власник квартири [ADDRESS]. 04.07.2015 року його квартиру було залито. Згідно з актом комісії Житлово-експлуатаційного підприємства ТОВ «МЕТАБУД» від 06.07.2015 року, причиною затоплення було невиконання своїх обовязків робітниками Житлово-експлуатаційного підприємства ТОВ «МЕТАБУД», які повинні здійснювати заходи по утриманню будинку, технічного стану обладнання будинку у належному стані. У звязку з чим йому було завдано майнову шкоду, яка виразилася в наступному: зіпсовано шпалери, покриття площею 20 кв.м.; на стелі квартири зявилися мокрі жовті плями загальною площею близько 7,5 кв.м., зіпсовано паркет площею 7,5 кв.м., зіпсовано багет 13 м погонних. Причиною затоплення було пошкоджена покрівля будинку, та самовільне перебудування технічного приміщення понад його квартирою, засмічення та перебудування технічного козирку над його балконом, невиконання робітниками ТОВ «МЕТАБУД» своїх обовязків щодо утримання в належному стані покрівлі будинку, неналежне спостереження щодо виникнення самовільних перебудов інженерних мереж будинку. Особа, що здійснила перепланування, йому не відома, але позивач вважає, що самовільне перепланування не було без згоди ТОВ «МЕТАБУД», як обслуговуючій організації. Про факт залиття квартири він повідомив письмово рекомендованим листом на адресу ТОВ «МЕТАБУД» 21.10.2015 року, згідно поштового повідомлення його лист був отриманий адресатом ще 26.10.2015 року, однак ніякої відповіді він не отримав на даний час. Внаслідок залиття, його квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки нормально мешкати в ній стало неможливо. Ним підраховано матеріальні втрати на тимчасовий ремонт, а саме: заміна шпалер витрати 4000 грн., малярні роботи на стелі витрати 3450 грн., заміна паркету витрати 8650 грн., заміна багет витрати 8650 грн. На загальну суму 18300 грн. Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає попри неодноразові звернення. Крім того, неправомірними діями відповідача завдано моральної шкоди, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 10000 грн. Просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 18300 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та надала суду письмові заперечення, в яких просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та договором дарування від 03.06.2004 року. Позивач у судовому засіданні стверджував, що 04.07.2015 року сталося залиття квартири позивача, розташованої за адресою [ADDRESS], у звязку з чим йому було завдано матеріальну шкоду, про що 06.07.2016 року було складено акт. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України). За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З наведеного вбачається, що обовязок доказування розподіляється згідно із зазначеними нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Що стосується наданих позивачем доказів, зокрема, акта від 06.07.2015 року, локального кошторису на будівельні роботи № 3-1-1 станом на 20.04.2016 р., договірної ціни на ремонт квартири за адресою [ADDRESS] підраховані ПКФ «Мегаполіс» ТОВ, то останні містять відповідну інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо розміру завданої шкоди (а.с. 33- 40), а відтак є належними доказами в розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України. Представником відповідача, яка не заперечувала факт залиття квартири за адресою [ADDRESS], надані позивачем докази, у тому числі щодо розміру шкоди, не спростовано, на проведенні відповідної експертизи вона не наполягала. В судовому засіданні, суд відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, з метою сприяння сторонам у здійсненні наданих їм прав, роз'яснив сторонам право заявити клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи щодо зясування причини пошкоджень майна позивача, визначення розміру завданої шкоди його майну та попередив про наслідки не вчинення відповідної процесуальної дії. Ані позивачем, ані відповідачем клопотання про призначення експертизи не заявлено. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем підраховано матеріальні втрати на ремонт, а саме: заміна шпалер витрати 4000 грн., малярні роботи на стелі витрати 3450 грн., заміна паркету витрати 8650 грн., заміна багет витрати 8650 грн., здійснення витрати 400 грн. на частковий ремонт покрівлі дому, на загальну суму 18300 грн. Однак, суд не може погодитись з розрахунком матеріальної шкоди здійсненим позивачем, виходячи з наступного. В судовому засіданні позивач стверджував, що 06.07.2015 року він звернувся до диспетчера відповідача з приводу залиття його квартири та просив, щоб прибув представник ЖЕО для складання акту про залиття, на що він отримав відповідь, що прибуде уповноважена особа відповідача та огляне приміщення. Однак, до квартири прибув сантехнік [PERSON] який зазначив, що він не уповноважений складати будь які акти. Позивачем надано до суду копію акту від 06.07.2015 року, з якого вбачається, що під час обстеження козирка над залитим приміщенням було встановлено, що після перебудування козирка порушені його функції, внаслідок чого у ньому збирається дощова вода, яка згодом просочується в залите приміщення. Причиною залиття квартири за адресою [ADDRESS] є незаконне переобладнання козирка та невиконання робітниками ЖЄО своїх обовязків по очищенню козирка від сміття, що призвело до порушення його захисних функцій. Описані зміст та обсяг спричиненої шкоди: в квартирі повністю відклеїлись шпалери, видувся паркет на підлозі, виникло зацвітання віконних рам. Акт підписаний [PERSON] та сусід [PERSON] (а.с. 10). В судовому засіданні допитано в якості свідка [PERSON], який суду пояснив, що на початку липня 2015 р. він прибув до квартири [ADDRESS]. Там він бачив залиття квартири. Разом з [PERSON] вони піднялись на дах будинку, де він бачив, що після дощу, козирок який знаходився над залитою квартирою заповнений водою, дощовий злив засмічений, а вказана вода просочувалась до квартири [PERSON] Крім того, свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював в 2015 р. директором ТОВ «Метабуд» та памятає, що [PERSON] звертався з приводу систематичного затоплення його квартири дощовими водами з козирка даху у 2014 р., але пошкоджена ділянка даху була відремонтована у 2014 році та більше скарг до нього не надходило. У 2015 році він не був у квартирі позивача та не бачив чи було залиття. Сантехник [PERSON] був звільнений з підприємства та не міг бути уповноваженою особою на складання акту про залиття від 06.07.2015 року. Також, позивачем надано акт про залиття його квартири від 31.07.2014 року, який суд не бере до уваги, оскільки позивач стверджує, що заподіяння йому шкоди сталося 04.07.2015 року, та позивач посилається в своєму позові саме на цю дату залиття його квартири. Як вбачається з локального кошторису на будівельні роботи № 3-1-1 станом на 20.04.2016 р., договірну ціну на ремонт квартири за адресою [ADDRESS] виконані ПКФ «Мегаполіс» ТОВ загальна вартість ремонтних робіт становить 17\~906 грн. та включає здійснення таких робіт, як встановлення натяжної стелі - вартість 676 грн., вартість натяжної стелі 2045 грн., встановлення багетів - вартість 472 грн., вартість багета 150 грн. (а.с. 39). Таким чином, на день проведення огляду залиття спірної квартири (06.07.2015 року) були описані зміст та обсяг спричиненої шкоди: в квартирі повністю відклеїлись шпалери, видувся паркет на підлозі, виникло зацвітання віконних рам та нічого не зазначено з приводу знищення залиттям натяжної стелі і багета. Крім того, позивачем не надано суду жодного доказу з приводу здійснення витрати 400 грн. на частковий ремонт покрівлі дому. У звязку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не доведенні позивачем у частині відшкодування йому вартості встановлення натяжної стелі у розмірі - 676 грн., вартості натяжної стелі - 2045 грн., вартості встановлення багетів - 472 грн., вартості багета - 150 грн. та витрати 400 грн. на частковий ремонт покрівлі дому. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Суду не надано жодних доказів про те, що залиття сталося не з вини відповідача. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, стягнувши на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири з ТОВ «Метабуд» 14563 грн., в іншій частині зазначених вимог слід відмовити. Згідно ч.1 ст.23 та ч.1 ст.1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала своїми неправомірними діями чи бездіяльністю. Відповідно до ч.4 ст.22 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи те, що у ході розгляду справи не спростована вина відповідача у залитті квартири та встановлено факт пошкодження квартири позивача, суд вважає, що останньому спричинена моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню в розмірі 500,00 грн. Розмір грошового відшкодування суд визначає з урахуванням характеру правопорушення, душевних страждань позивача, позбавлення його можливості нормального користування своєю квартирою, ступеня вини відповідачки, а також з врахуванням вимог розумності і справедливості. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача згідно зі ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial