Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

23.07.2019 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом /а.с.2-5/, мотивуючи тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га кадастровий номер 4825484000:01:000:0189, яка розташована в межах території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» з 2017 року самовільно зайняло вищевказану земельну ділянку та використовує її для вирощування сільськогосподарських культур. Вона жодних договорів з ТОВ «Агрофірма Корнацьких», які б надавали йому право користуватись земельною ділянкою, не укладала. Факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується актами обстеження земельної ділянки від 19.03.2019 року № 59-ДК/41/АП/10/01-19 та перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 19.03.2019 року № 59-ДК/129/АП/09/01-19. За таких обставин просить зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, належну їй земельну ділянку, а також стягнути з відповідача на її корись збитки, заподіяні внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в сумі 2\~474 грн. 08 коп. та моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн. Ухвалою суду від 25.07.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні в підготовчому засіданні /а.с.1/. 17.09.2019 року представник відповідача надав відзив на позов /а.с.46-56/, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вимоги є необґрунтовані, безпідставні, а їх обгрунтування не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначив, що в процесі надання позивачці у власність земельної ділянки органами влади і органами землеустрою було допущено низку грубих і явних порушень чинного законодавства. Вказав, що на початку 90х років колгосп «Шлях Леніна» мав на праві постійного користування 2\~049 га сільгоспземель. В їх числі були всі без виключення землі сільськогосподарського призначення за межами села Чаусове-2 у межах території Ленінської сільради. Нікому іншому, окрім як колгоспу та його членам, права на землі сільського призначення не належали. На тому місці, де було виділено позивачці земельну ділянку ніколи не було ніякого пасовища, а завжди була і є рілля, яка належала колгоспу «Шлях Леніна», потім КСП «Шлях Леніна», а в подальшому була розпайована між колишніми його членами і використовується землевласниками за цільовим призначенням. Усі документи з формування та оформлення земельної ділянки позивачці були сфальсифіковані. Одноособовим власником 519 сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП «Шлях Леніна» є [PERSON] , яка не приймала будь-якого рішення щодо виділення земельних ділянок, тому спірна земельна ділянка ймовірно неправомірно винесена в натурі із земельних часток (паїв), які належать на праві власності іншій особі [PERSON] . Крім того, обстеження земельної ділянки, за результатами якого складено акти та визначено розмір заподіяної шкоди, проводилось без представника ТОВ «Агрофірма Корнацьких», а тому викликає сумніви в його об`єктивності. Також вважає необґрунтованою вимогу про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачкою не доведено наявність такої шкоди. 18.09.2019 року позивачка надала відповідь на відзив /а.с.67-68/, в якому підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що твердження представника відповідача про нікчемність та недійсність документів з оформлення спірної земельної ділянки не заслуговують на увагу, оскільки ніким не оспорювались і є дійсними. Всі інші обставини, зазначені у відзиві, не стосуються суті спору. Ухвалою суду від 14.11.2019 року /а.с.110/ за клопотанням представника відповідача /а.с.98-99/ зупинено провадження в наданій справі до набрання законної сили рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/3880/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання дій протиправними; скасування актів від 19.03.2019 року № 59-ДК/41/Ю/10/01/-19, № 59-ДК/129/АП/09/01/-19. Ухвалою суду від 27.05.2020 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання /а.с.114/. 16.06.2020 року [PERSON] та 20.07.2020 року представник відповідача надали докази, які були приєднані судом до справи. Ухвалою суду від 20.07.2020 року /а.с.148/ відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про виклик свідка головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Врадіївському, Первомайському, Кривоозерському районах [PERSON] для дачі пояснень про те, яким чином вона встановила, що саме ТОВ «Агрофірма Корнацьких» самовільно зайняло земельну ділянку позивачки; відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в порядку ст. 255 ЦПК України; закрите підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з наведених у позові та письмових поясненнях підстав. Представник відповідача адвокат Іванченко О.О. просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, ознайомившись з їх позиціями, викладеними у письмових заявах по суті справи, дослідивши наявні у справі письмові докази та наданий позивачкою відеозапис, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви [PERSON] рішенням Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області ХХХХУІІІ сесії 6 скликання №5 від 24.07.2015 року позивачці надано погодження на виділення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га, як члену сім`ї загиблого учасника АТО /а.с.16-17/. На підставі наказу головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 08.02.2017 року №14-1191/14-17-СГ [PERSON] у приватну власність надано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га з кадастровим номером 4825484000:01:000:0189, яка розташована в межах території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.03.2017 року /а.с.9/. Частиною першою ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частин 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п.б ч.1 ст.90 ЗК України власник земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі. Позивачка стверджує, що належна їй на праві власності земельна ділянка самовільно зайнята ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та використовується ним для вирощування сільськогосподарських культур без правових на те підстав, оскільки вона не укладала будь-яких договорів з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на право користування землею. Таке твердження позивачки відповідає дійсності та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи. За результатами розгляду заяви [PERSON] від 26.02.2019 року про проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства Управлінням з контролю за використанням та охороною земель, відповідно до наказу Головного управління Держгеокадатру у Миколаївській області № 59-ДК від 06.03.2019 року /а.с.144/, проведено перевірку земельної ділянки, належної [PERSON] , за результатами якої встановлено, що земля оброблена та засіяна, про що складено акти обстеження земельної ділянки від 19.03.2019 року № 59-ДК/41/АП/10/01-19 та перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 19.03.2019 року № 59-ДК/129/АП/09/01-19 /а.с.18,143/. З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 19.03.2019 року № 59-ДК/129/АП/09/01-19 вбачається, що земельна ділянка площею 2 га сільськогосподарського призначення перебуває у приватній власності [PERSON] , кадастровий номер 4825484000:01:000:0189. Відповідно до даних національної кадастрової системи земельна ділянка не передавалась в оренду. Згідно отриманої інформації та за результатами проведених заходів державного нагляду (контролю) встановлено, що на момент обстеження вказана земельна ділянка оброблена та зайнята сільськогосподарською озимою культурою та здійснено її обробіток ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Проведеним заходом державного нагляду за дотриманням земельного законодавства встановлено порушення ст. 125 Земельного кодексу України ТОВ «Агрофірма Корнацьких», а саме здійснено зайняття земельної ділянки без виникнення будь-яких прав на неї /а.с.21-22, 146/. В акті обстеження земельної ділянки від 19.03.2019 року № 59-ДК/41/АП/10/01-19 вказана аналогічна інформація /а.с.19-20, 145/. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» подано позов до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання дій протиправними; скасування актів від 19.03.2019 року № 59-ДК/41/Ю/10/01/-19, № 59-ДК/129/АП/09/01/-19. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 року у справі № 400/3880/19, яке набрало законної сили 19.05.2020 року /а.с.122-124/, в задоволенні позову про визнання дій протиправними відмовлено /а.с.125-126/; в частині позовних вимог про скасування актів провадження у справі закрито ухвалою від 26.12.2019 року /а.с.129/. З огляду на зазначене, суд вважає, що акти, складені за результатами перевірки, свідчать про фактичне використання ТОВ «Агрофірма Корнацьких» належної на праві власності [PERSON] земельної ділянки без надання права користування щодо такої земельної ділянки. Суд визнає зазначені акти належними і допустимими доказами. Суд бере також до уваги досліджений в судовому засіданні відеозапис, який підтверджує факт самовільного зайняття земельної ділянки ТОВ «Агрофірма Корнацьких». На відео зафіксовано обробіток землі сільськогосподарською технікою, належною відповідачу. Суд визнає такий доказ належним і допустимим, оскільки відповідачем він не спростований. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не доведено обставини, на які посилається представник у відзиві, як на підставу заперечень проти позову. Зокрема, належність спірної земельної ділянки на праві власності іншій особі. Інформація про історію передачі земель комунальної власності у приватну не відноситься до суті спору. Статтею 212 ЦК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що позивачкою доведено, а відповідачем не спростовано, факт самовільного зайняття ТОВ «Агрофірма Корнацьких» належної [PERSON] земельної ділянки, а тому позовна вимога про звільнення та приведення до стану придатного до використання за цільовим призначенням земельної ділянки підлягає задоволенню. Крім того, діями ТОВ «Агрофірма Корнацьких» позивачці заподіяно збитки, які полягають у відновленні родючості землі, втраті доходів, які б вона могла отримати при використанні земельної ділянки, але не отримала через протиправні дії відповідача. Згідно розрахунку, виконаного державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадатстру у Миколаївській області головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Врадіївському, Первомайському, Кривоозерському районах Лемешко Т.В., розмір шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок неправомірного використання її земельної ділянки складає 2\~474 грн. 08 коп. /а.с.23/. Такий розрахунок відповідає положенням Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25.07.2007 року №963. Відповідачем не надано доказів на спростування вказаного розрахунку. Враховуючи зазначене, позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Також, частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3, 9 постанови Пленум у Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачка отримала моральні страждання, які вона зазнала у зв`язку з порушенням її права власності. ЇЇ життєвий уклад змінився, вона неодноразово зверталася до різних інстанцій, в тому числі і до поліції, до прокуратури, до суду за захистом своїх прав, про що свідчать надані нею докази, у зв`язку із чим нею витрачено багато зусиль та часу, що призвело до погіршення самопочуття, страждань на безсоння, тривоги за своє майбутнє, своїх онуків, які після смерті сина в АТО залишились під її опікою. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача, як з юридичної особи, в дохід держави слід стягнути судовий збір за вимогою немайнового характеру та вимогами майнового характерну, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а її вимоги задоволенні.

Outcome: partial