Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

24.06.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати квартиру [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини вказаної квартири та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 12.07.2019 року провадження у справі відкрито. 06.08.2019 року до суду надано зустрічну позовну заяву. 08.10.2019 року позивачем [PERSON] надано відзив на зустрічну позовну заяву. У судовому засіданні 09.10.2019 року суд ухвалив прийняти зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про\~поділ спільного\~майна подружжя та розглядати з первісним позовом в одному провадженні. 27.01.2020 року представником [PERSON] адвокатом Жмудом О.В. до суду надано уточнену зустрічну позовну заяву в порядку п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, в якій позивач просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] : - квартиру [ADDRESS] ; - квартиру [ADDRESS] ; - грошові кошти (заробітну плату) в сумі 417001, 9 доларів США. Поділити спільне майно подружжя наступним чином: - визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 74 кв.м, житловою 23,2 кв.м.; - залишити в особистій приватній власності [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43, 1 кв.м., житловою 18, 5 кв.м.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму в розмірі 208500,95 доларів США; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені у справі судові витрати. В ході проведення підготовчих дій сторони скористались процесуальними правами та надавали письмові пояснення щодо доказів, щодо допиту свідків. Всі клопотання, в тому числі і про витребування доказів, були обговорені в підготовчих судових засіданнях, та розглянуті. Судом отримано відповіді на ухвали суду щодо витребування доказів. Ухвалою суду від 19.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 11.03.2021 року представником позивача [PERSON] до суду подані додаткові письмові пояснення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] первісні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просять відмовити. 12.03.2021 року відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, представники відповідача [PERSON] та [PERSON] підтримали зустрічні позовні вимоги, які просять задовольнити. Під час розгляду справи - 18.12.2020 року в судовому засіданні відповідач [PERSON] була допитана в якості свідка, згідно її письмової згоди. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що в період шлюбу з відповідачем [PERSON] ними за рахунок спільних грошових коштів була придбана двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій після розірвання шлюбу проживає відповідач з дітьми. Оскільки вказаний об`єкт нерухомості є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач звернувся до суду з метою поділу вказаного майна та просить визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаної квартири. В зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на те, що з 2006 року вона познайомилась з позивачем [PERSON] , з яким з 2009 року почали проживати однією сім`єю, а в 2011 році зареєстрували шлюб. За час спільного проживання була придбана квартира [ADDRESS] , а за час перебування в зареєстрованому шлюбі квартира [ADDRESS] . Окрім того об`єктом права спільної сумісної власності позивач за зустрічним позовом зазначає грошові кошти (заробітну плату [PERSON] ) у сумі 417001,90 доларів США, що не були витрачені на потреби в сім`ї. При цьому позивач за зустрічним позовом вказує, що оскільки квартири є неподільними речами, та те, що [PERSON] проживає з двома неповнолітніми доньками в квартирі [ADDRESS] , яким необхідна окрема кімната, а також те, що відповідач зловживанням довірою приховував від дружини свою заробітну плату та використав її без відома та згоди, що завдало шкоди інтересам сім`ї, то обґрунтованим є передання у власність позивачу за зустрічним позовом квартири [ADDRESS] , залишення у власності відповідача квартири [ADDRESS] , а також стягнення з відповідача Ѕ частини заробітку відповідача, що не був витрачений в інтересах сім`ї. При цьому позивач [PERSON] зазначає, що вказаний заробіток [PERSON] отримувала його мати [PERSON] . У відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] посилається на те, що квартира [ADDRESS] є його особистою власністю, оскільки сторони по справі не проживали однією родиною до реєстрації шлюбу, в зв`язку з чим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, який підлягає поділу, є лише квартира [ADDRESS] . Стосовно грошових коштів, Ѕ частину яких просить стягнути позивач за зустрічним позовом, [PERSON] зазначає, що вказані кошти були витрачені на потреби сім`ї та не приховувались ним від дружини, так як дружина працювала в офісі фірми від якої він ходив у рейси, а його мати [PERSON] після отримання грошей відразу передавала їх його дружині, або передавала йому після повернення із рейсу. Всі кошти були витрачені на сім`ю. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В., 29.05.2010 року [PERSON] передала у власність (продала), а [PERSON] прийняв у власність (купив) квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м. та складається в цілому з однієї кімнати /а.с.55-56/. З пункту 4 Договору вбачається, що Покупець своєю заявою, яка є у справах нотаріуса [PERSON] , свідчить, що не перебуває, у зареєстрованому законом, шлюбі та не знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, тому гроші, за які купується квартира за цим договором, є його особистою приватною власністю, про що Продавець повідомлений на підставі заяви, яка зберігається у справах нотаріуса. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.11.2011 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1918. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] /т. 1а.с.36/. Від шлюбу у сторін [INFO] народились діти: [PERSON] та [PERSON] (свідоцтва про народження від 10.04.2015 року серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно) /а.с.37,38/. Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В., 20.03.2015 року [PERSON] передала у власність (продала), а [PERSON] прийняв у власність (купив) квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 23,2 кв.м. та складається в цілому з двох житлових кімнат. З пункту 3 Договору вбачається, що вказана в договорі квартира набувається за згодою дружини Покупця, [PERSON] , на підставі заяви, справжність підпису під якою засвідчено Калашник О.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 20.03.2015 за реєстровим № 178, яка зберігається у справах нотаріуса. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2015 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] , розмір частки 1/1. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.39/. При цьому в рішенні суду зафіксовано, що з липня 2018 року сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства. Вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та є чинним на теперішній час. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є моряком, працює на іноземних суднах та в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] перераховував заробітну плату на рахунок, відкритий в ПАТ АБ «Південний», про що суду надані відповідні виписки /а.с.238-241/. Відповідно до Звіту, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] ринкова вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] , станом на 13.11.2019 року становить 1451658 грн./а.с.109-136/. Відповідно до Звіту, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] ринкова вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] , станом на 13.11.2019 року становить 658913 грн. /а.с.137-161/. Матеріали справи містять копію заяви-відповіді свідка [PERSON] на адвокатський запит, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежан А.В. 17.09.2019 року, в якій [PERSON] повідомляє, що є рідним братом [PERSON] , в зв`язку з чим йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] починаючи з 2009 року разом проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У 2010 році [PERSON] та [PERSON] разом проживали та вели спільне господарство в належній [PERSON] квартирі [ADDRESS] . Після повернення у 2011 році [PERSON] з рейсу, стосунки між сестрою та [PERSON] були офіційно оформлені шляхом реєстрації шлюбу. Шлюбні стосунки між сестрою та [PERSON] були припинені влітку 2018 року /а.с.172/. 18.12.2020 року в судовому засіданні відповідач [PERSON] була допитана в якості свідка та пояснила суду, що познайомились вони з позивачем в 2007 році та на початку 2009 року почали проживати разом, коли батьки чоловіка розійшлися. Почали проживати з батьком [PERSON] , потім через алкоголь батько почав погрожувати та відповідач повернулася до гуртожитку. З липня 2009 року сторони знімали квартиру на [ADDRESS] , де жили як подружжя. [PERSON] ходив в рейси. В 2010 році батько продав квартиру, тому [PERSON] винаймав житло на [ADDRESS] , де сторони також разом проживали. Потім брат відповідача купив квартиру на [ADDRESS] , там також проживали. [PERSON] двічі ходив в рейс, збирав гроші та купив квартиру на ім`я мами, коли сторони проживали разом. Відповідач [PERSON] зазначає, що після одруження восени 2011 року була придбана квартира на [ADDRESS] . У сторін були окремі бюджети, відповідач сплачувала за комунальні послуги, їжу, а позивач складав гроші на житло. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що мати позивача їй грошей не привозила. Один раз тільки привезла, відповідач сховала їх в манеж, потім позивач їх забрав, так як всі гроші зберігав у батька в гаражі. Мати позивача привозила 500 доларів на дітей, але відповідач відмовилась їх брати. Довіреності він на відповідача не виписував, так як не довіряв через розлучення батьків. В ході судового розгляду справи судом також були допитані свідки: Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні 18.12.2020 року, пояснила, що є матір`ю позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] більше року не бачила, ніяких відношень не підтримують. Свідок [PERSON] зазначає, що сторони по справі познайомились в 2006 році, з 2007 року почали зустрічатися між рейсами [PERSON] , який почав ходити в рейси ще з 2002 року. До реєстрації шлюбу в жовтні 2009 року продали квартиру на [ADDRESS] , [PERSON] залишився з батьком, який віддав йому половину суми від продажу квартири на [PERSON] . Додавши зароблені в наступному рейсі кошти в червні 2010 року позивач купив квартиру на [ADDRESS] . До шлюбу [PERSON] та [PERSON] разом не проживали. Свідок [PERSON] зазначила, що син видав їй довіреність на зняття коштів з його рахунку. Самостійно свідок цього не могла робити, їздила зі своїм співмешканцем [PERSON] в банк та потім влни відвозили гроші невістці. Скільки грошей зняла та віддала невістці, не пам`ятає. Також не пам`ятає, скільки разів привозила гроші. Допитана в судовому засіданні 24.12.2020 року в режимі відеоконференції свідок [PERSON] суду пояснила, що познайомилась з [PERSON] в 2009 році, разом проживали в гуртожитку під час навчання в Університеті. Коли [PERSON] повернувся з рейсу, брат [PERSON] поміг перевезти її речі в квартиру, яку вони з позивачем винаймали. Сторони проживали разом, у них був спільний побут, жили в квартирі його батьків, які на той час розійшлися. Коли [PERSON] був в рейсі [PERSON] поверталась в гуртожиток. Свідок [PERSON] , допитана 24.12.2020 року в режимі відео конференції, суду пояснила, що з [PERSON] в 2004-2008 роках навчались в одній групі університету. На четвертому курсі зблизились та зі слів [PERSON] свідок знала, що вона зустрічається з [PERSON] , були серйозні стосунки, так як він подарував обручку з камінцем. З п`ятого курсу свідок не ходила на навчання, так як влаштувалась на роботу. Зустрічалась з подругою в квартирі на [ADDRESS] , де [PERSON] з [PERSON] разом проживали, потім в п`ятикімнатній квартирі брата [PERSON] сторони також разом проживали, а потім в квартирі [PERSON] та [PERSON] на [ADDRESS] , де вони жили разом з дітьми. Відповідач швидко вийшла з декрету, так як потрібно було утримувати дітей. До зарплати [PERSON] мала доступ тільки його мати. В судовому засіданні 19.02.2021 року свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2008 по 2016 рік перебував у фактичних шлюбних стосунках з матір`ю позивача [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначив, що в листопаді 2008 року [PERSON] жив з батьком, а його мати з [PERSON] жили на [ADDRESS] . Потім в даному будинку [PERSON] придбав квартиру. Барський та мати позивача залишили арендовану квартиру та перейшли жити в квартиру, яку придбав [PERSON] . В даній квартирі свідок робив ремонт. Після рейсу [PERSON] повернувся в свою квартиру, так як батько квартиру продав. Тому свідок [PERSON] сходився з [PERSON] , коли позивач [PERSON] ходив в рейси. Свідок [PERSON] суду пояснив, що бачив відповідача [PERSON] рази три, не спілкувався з нею. На вул. Кримській Калініна не жила, з батьком [PERSON] також не проживала. Перша квартира, де жили [PERSON] з [PERSON] - на Люстдорфській дорозі, де вони прожили рік. В цій квартирі свідок робив ремонт. Потім [PERSON] з [PERSON] купили квартиру на [ADDRESS] . Свідок возив туди гроші з банка, які по довіренності отримувала мати позивача зробив ремонт і в цій квартирі. Коли [PERSON] народила дітей, нікого туди не пускала. Свідок [PERSON] зазначив, що після народження дітей, коли [PERSON] був в рейсі, вони з його матір`ю возили гроші з банка відповідачу. Мати знімала гроші в банку та відвозила відповідачу [PERSON] . В банк свідок заходив разом з [PERSON] , відвозив її до невістки на пр. [PERSON] . Їздили кожен місяць. Свідок [PERSON] вказав, що [PERSON] отримувала гроші по 4-6-8 тисяч доларів. Найбільша сума була 19 тисяч. Чого довіреність була оформлена на маму, свідок не знає. Розписок з невістки мати позивача та він не брали. Деяка частина коштів зберігалась матір`ю до повернення сина з рейсу та ні одного цента Барський зі [PERSON] не витрачали, так як вони жили за бюджет, який заробляв Барський . IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч.1\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 ст. 372 ЦК України визначено , що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 18.11.2011 року та 20.03.2015 року купили квартиру [ADDRESS] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Таким чином, придбана в період шлюбу квартира [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами в рівних частках. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] в частині визнання права власності на Ѕ частку спірної квартири. Зустрічні позовні вимоги відповідача [PERSON] щодо визнання за нею права власності на вказану квартиру в цілому задоволенню не підлягають з огляду на наступне. В зустрічних позовних вимогах [PERSON] зокрема просить про визнання об`єктом права спільної сумісної власності сторін квартири [ADDRESS] . Суд зазначає, що вказана квартира була придбана позивачем [PERSON] до укладення шлюбу. Відтак для визнання вказаної квартири об`єктом спільної сумісної власності доказуванню підлягають обставини щодо спільного проживання сторін однією сім`єю на час придбання квартири. З цього приводу суд зазначає, що відповідачем [PERSON] на підтвердження її слів окрім пояснень свідків не надано жодних належних та допустимих в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказів. До показань свідків з вказаних питань суд ставиться критично, оскільки свідками є друзі [PERSON] , які не мали близьких стосунків з подружжям, та окрім того в своїх поясненнях свідки зазначають, що бачили [PERSON] лише кілька разів, більшість наданої суду інформації, отримана свідками зі слів відповідача [PERSON] . Окрім того стороною відповідача не надано жодних доказів, які б підтверджували спільне проживання, ведення сторонами спільного господарства, спільної участі на утримання житла і т. ін. За таких підстав суд вважає доводи сторони [PERSON] щодо проживання однією сім`єю зі [PERSON] до шлюбу не доведеними, в зв`язку з чим вимога щодо визнання квартири [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності є безпідставною. Стосовно зустрічної позовної вимоги [PERSON] про визнання об`єктом спільної сумісної власності грошових коштів (заробітної плати) в сумі 417001,9 доларів США та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 208500,95 доларів США суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. При цьому, до того часу, поки не буде доведене протилежне, вважається, що кожен з подружжя при розпорядженні спільним майном діє в інтересах подружжя. Суд погоджується з доводами представника позивача щодо того, що сам по собі факт отримання довіреною особою заробітної платні не говорить про приховування від родини заробітку та витрачання його не на користь родини. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що всі грошові кошти, які [PERSON] знімала з банківського рахунку свого сина, вона віддавала синові, після його повернення із рейсів, або привозила невістці. При цьому стороною [PERSON] не доведено, що вказані кошти залишились у володінні свідка [PERSON] або були витрачені позивачем [PERSON] не на користь сім`ї. При цьому твердження [PERSON] щодо витрат його заробітку [PERSON] не на потреби їх сім`ї, а частково на придбання квартири для тещі та тестя без його відома, під час перебування в рейсі, також не підтверджені належними доказами, а є його припущенням. За таких обставин суд погоджується з тим, що заробітна плата позивача [PERSON] в період шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, проте підстав для стягнення з нього на користь відповідача [PERSON] грошової суми в розмірі 208500,95 доларів США немає. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню лише в частині визнання за нею права власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . В іншій частині зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як не обґрунтовані та не доведені належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами.

Outcome: partial