Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

22.05.2018 року позивач [PERSON] (адреса: [ADDRESS]) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (останнє відоме місце перебування: [ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.08.2016 року між нею та відповідачем [PERSON] в окрузі Таррент штат Техас США було зареєстровано шлюб, про що секретарем округу Таррент, Марком Луіс Гарсіа було поставлено свій підпис, засвідчено печаткою суду та видано шлюбний сертифікат [NUMBER]. Вказує, що фактично у шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO], проте внаслідок того, що дитина народилась в Україні, а відповідач в Україні не перебував, вона не мала його документів, тому батько у свідоцтві про народження був записаний в порядку ст.135 СК України. З моменту реєстрації шлюбу сім»ї вони так і не утворили, кожен проживав окремо в своїй країні, спілкувались лише за допомогою електронних засобів, та згодом втратили інтерес один до одного. Між ними виникали непорозуміння, кожен зрозумів, що укладення шлюбу було швидким та необдуманим. Більше року позивач не бачилась з відповідачем, внаслідок різних поглядів на життя та побут не бажають більше продовжувати сімейні стосунки. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, примирення не можливе. Просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 21.06.2018 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, направив суду заяву від 09.04.2018 року,про розгляд справи без його присутності. Щодо задоволення позову він не проти. Дану заяву перекладено з англійської мови перекладачем Плотниковою А.О., справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Цигіповою О.Г., зареєстровано в реєстрі №4897. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 22.08.2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] в окрузі Таррент штат Техас США зареєстровано шлюб, на підтвердження чого секретар округу Таррент, Марком Луіс Гарсіа було поставлено підпис, засвідчено печаткою суду, що стверджено свідоцтвом про одруження [NUMBER] штат Техас. Переклад тексту свідоцтва з англійської мови на українську виконано перекладачем Плотниковою А.О., справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Цигіповою О.Г., якої засвідчено і вірність копії свідоцтва про одруження з оригіналу документа, зареєстровано в реєстрі №4849, 4850. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені більше року, через те, що з моменту реєстрації шлюбу сторони проживали окремо в різних країнах, спілкувались лише за допомогою електронних засобів. У зв»язку із різними поглядами на життя та побут між сторонами виникали непорозуміння та згодом вони втратили інтерес один до одного. Сторони не бажають більше продовжувати сімейні стосунки, позивач зазначає у позові, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Примирення між ними є неможливим, що випливає із заяв сторін. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Крім цього, згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст.58 Закону України «Мро міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Статтею 63 Закону України «Мро міжнародне приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідачем [PERSON] позовні вимоги визнаються в повному обсязі. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачем, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved