Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

22.01.2020 [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту неправильності в актовому записі цивільного стану про народження, в якій просить встановити факт неправильності в актовому записі про народження [PERSON] за №179 від 14 жовтня 1972 року в Книзі реєстрації актів цивільного стану про народження, який складений виконавчим комітетом Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, запису щодо її імені та зобов`язати Яворівський районний відділ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) внести зміни до даного актового запису в графі «Відомості про дитину» щодо запису імені дитини з « [INFO] » на « [INFO] ». В обґрунтування заяви зазначила, що через халатну бездіяльність посадових осіб Яворівського районного відділу РАГС Львівської області, при видачі їй 04 березня 1997року повторного свідоцтва про народження на анкетні дані « [PERSON] » не було складено відповідного актового запису про переміну імені з « [INFO] » на « [INFO] що в подальшому призвело до виникнення неправильності в актовому записі про народження заявниці та порушення її особистого немайнового права на власне ім`я. У зв`язку з чим, Шевченківським районним у місті Львові відділу ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у видачі свідоцтва про народження їй було відмовлено по причині відсутності відповідного актового запису про народження [PERSON] , оскільки наявний лише актовий запис про народження [PERSON] , а актового запису про зміну імені після 26.06.1992 року з [INFO] на [INFO] складено не було. Також заявниці було рекомендовано звернутися до суду за вирішенням даного питання, тому вона змушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту неправильності в актовому записі цивільного стану про народження. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 23.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.15). Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак представник заявника [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву, в якій підтримав вимоги в повному обсязі та просив суд розглядати справу у його та заявника відсутності (а.с.41). Заінтересовані особи Шевченківського районного у місті Львові відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Яворівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явились, однак подали на адресу суду клопотання про визнання заявлених вимог та про слухання справи у їх відсутності (а.с.33, 39). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог частин першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Закон України від 01 липня 2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначає, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті та проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Зокрема, відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (стаття 6 Закону № 2389-VI). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (стаття 22 Закону № 2398-VI). Судом встановлено, що заявник [PERSON] (попереднє прізвище, ім`я та по батькові: [PERSON] ) народилася [INFO] в м.Яворів Львівської області, про що виконавчим комітетом Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області в книзі записів актів громадянського стану про народження, 14 жовтня 1972 року було зроблено відповідний запис за №179. Батьками даної громадянки вказані: батько [PERSON] , національність українець, мати [PERSON] , національність українка, що підтверджується копією запису про народження №179 від 14.10.1972р.н. (а.с.36). З дитинства заявниця мала природні здібності та займалася в Новояворівській музичній школі по класу вокалу. Заявниця планувала здійснювати професійну концертну діяльність, а тому з метою милозвучності сценічного прізвища та імені, за пропозицією учасників музикальної групи « [INFO] » вирішила змінити своє прізвище та ім`я « [PERSON] » на « [PERSON] ». З цього приводу [PERSON] звернулася з відповідною заявою до Яворівського районного відділу РАГС, яким 26 червня 1992 року в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові складено актовий запис за №10 про переміну прізвища та імені з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.37). Відповідні зміни було внесено в первинний актовий запис про народження заявниці та видано нове свідоцтво про народження серії [NUMBER] на анкетні дані [PERSON] (а.с.6). Первинне свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові у заявниці не збереглося. У виданому повторному свідоцтві про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 30.12.1998 року було відображено лише зміну прізвища « [PERSON] » (а.с.7). Так як творча діяльність заявниці не склалася, то остання вирішила відновити своє попереднє власне ім`я « [PERSON] » та залишити прізвище « [PERSON] », яке раніше було в їх родині по материнській лінії. З цього приводу [PERSON] звернулася з відповідною заявою до Яворівського районного відділу РАГС Львівської області, яким 04 березня 1997 року було видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] на анкетні дані « [PERSON] » (а.с.8). Проте, Яворівським районним відділом РАГС Львівської області не було складено відповідного актового запису про переміну прізвища, імені, по батькові відносно заявниці щодо імені « [PERSON] » на « [PERSON] ». На підставі виданого повторного свідоцтва про народження серії на анкетні дані « [PERSON] » заявниця була у встановленому порядку документована паспортним документом, а саме паспортом громадянина України [NUMBER] на анкетні дані « [PERSON] », [INFO] , місце народження м.Яворів Львівської області, який було видано 05.09.1997 року Шевченківським PB ЛМУ УМВС України у Львівській області, копії сторінок 1, 2, 3, 10 та 11 якого збереглися у заявниці. Також 15.05.2019 року заявниця [PERSON] провела обмін вищевказаного паспорта у формі книжечки на паспорт громадянина України у формі ГО-картки № [NUMBER] на анкетні дані « [PERSON] », [INFO] , місце народження м. Яворів Львівської області (а.с.9, 10, 11). На даний час заявниці [PERSON] для оформлення документів на офіційне працевлаштування та легалізацію проживання за кордоном необхідно подати свідоцтво про своє народження на бланку нового взірця з наступним проставленням апостилю. З цього приводу вона звернулася з заявою до Шевченківського районного у місті Львові відділу ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) за зареєстрованим своїм місцем проживання, однак у видачі свідоцтва про народження їй було відмовлено по причині відсутності відповідного актового запису про народження [PERSON] , оскільки наявний лише актовий запис про народження [PERSON] , а актового запису про зміну імені після 26.06.1992 року з [PERSON] на [PERSON] складено не було. Також заявниці було рекомендовано звернутися до суду за вирішенням даного питання. Відповідно до п. 1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 ( далі Правила) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абз. 2 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 17 липня 1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Пунктом 9 цієї ж Постанови судам роз`яснено, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 17 липня 1995 року, суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акту громадянського стану. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заява є підставною та її слід задовольнити.

Outcome: approved