Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

22 грудня 2016 року [PERSON](далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Благодарівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання за позивачем права власності на житловий будинок № 17, розташований по вулиці Миру в селищі Благодарівка (стара назва Комсомольське) Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON]посилається на те, що в 2010 році померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 17, розташованого по вулиці Миру в селищі Благодарівка (стара назва Комсомольське) Миколаївського району Миколаївської області. На підставі рішення виконавчого комітету Комсомольської сільської ради від 17 жовтня 2010 року № 43 було оформлено право власності на зазначений житловий будинок, погосподарські будівлі та споруди на ім'я померлої [PERSON]. Спадщину за законом після смерті [PERSON], відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, прийняв її син, брат позивача,- [PERSON]. 26 грудня 2015 року помер [PERSON]. За життя [PERSON] одружений не був, дітей не мав, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, як сестра померлого. Після смерті брата [PERSON], позивач [PERSON]звернулася з заявою до приватного нотаріуса [PERSON] за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після смерті [PERSON], померлого 26 грудня 2015 року, яке складається з житлового будинку, розташованого по вулиці Миру, 17 в селі Благодарівка (стара назва Комсомольське)Миколаївського району Миколаївської області, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, про що 26 липня 2016 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на законність набуття права власності на нерухоме майно спадкодавцем, позивач [PERSON]просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на зазначений житловий будинок. Ухвалою суду від 26 грудня 2016 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 28 березня 2017 року замінено первісного відповідача у справі - Благодарівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області на належного відповідача - Нечаянську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, при цьому 20.04.2017 представник позивача [PERSON] подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому 04.04.2017 відповідач також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі і просив розглядати справу без участі його представника. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.10). Водночас, з копії свідоцтва про шлюб серії I-ФП № 487854 вбачається, що позивач [PERSON] змінила дошлюбне прізвище [PERSON], укладаючи шлюб із [PERSON] (а.с.11). 26 грудня 2015 року [PERSON] помер у віці 49 років у с.Комсомольське Миколаївського району Миколаївської області (а.с.9). За життя [PERSON] проживав та був зареєстрований разом зі своєю матір'ю [PERSON] в будинку № 17 по вулиці Миру в с. Благодарівка (стара назва Комсомольське) Миколаївського району Миколаївської області. (а. с. 13). Зазначений будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 05 березня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради, зареєстрованого в комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 05 березня 1990 року (а.с.22). 28 листопада 2010 року [PERSON] померла у віці 74 років у с.Комсомольське Миколаївського району Миколаївської області (а.с.8). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, при цьому за життя [PERSON] не встиг оформити свого спадкового права. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Згідно з положеннями ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За життя [PERSON] одружений не був, дітей не мав. За таких обставин, після смерті [PERSON], позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею. При цьому, 26 липня 2016 року приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] винесла постанову про відмову [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після її брата [PERSON], померлого 26 грудня 2015 року, яка складається з житлового будинку, розташованого по вулиці Миру, 17 в селі Благодарівка (стара назва Комсомольське) Миколаївського району Миколаївської області, у зв'язку з тим, що нотаріусу не подано правовстановлювального документа на житловий будинок на ім'я спадкодавця (а.с.26-27). Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України позивач [PERSON], 09 лютого 2016 року шляхом подачі заяви приватному нотаріусу Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] за законом. Інших спадкоємців немає. Таким чином, згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України позивач успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на вищезазначений житловий будинок, яке фактично було набуто спадкодавцем [PERSON] на законних підставах та у незаборонений спосіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved