Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

23.10.2019 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит №39/4 від 21.02.2019 року в розмірі 12409,92 грн. та сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до вказаного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. Відповідно до графіку платежів, позичальник зобов`язався 20 числа кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом, а сам кредит сплатити до 20.08.2020 року. Позивач свої зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконує, у зв`язку із чим станом на 22.10.2019 року має заборгованість в сумі 12409,92 грн., в тому числі: по кредиту 7652,08 грн.; по процентам 1037,3 грн.; за штрафними санкціями 3720,11 грн. \~ \~ \~ \~На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 18.11.2019 року відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено особисто відповідачу 22.11.2019 року рекомендованим повідомленням, але правом надання відзиву остання не скористалася. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подала, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України, проти чого представник позивача не заперечував. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.02.2019 року між КС «Харківська Каса Взаємодопомоги» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 39/4, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит строком на 18 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту в сумі 8000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання (ремонт житла), платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит до 20.08.2020 року, сплатити проценти та інші платежі, передбачені договором на умовах, визначених договором (п.1,2, п. 4.3). Відповідно до п.3.1 договору плата за користування кредитом (проценти) становить 50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту і дня повного розрахунку за кредитом з кредитодавцем ( у разі порушення позичальником строку повернення кредиту, передбаченого п.4.3 договору). Згідно п. 4.1 договору сторони домовилися, що погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. Черговість погашення вимог за договором передбачена п.4.2 договору. Тобто сторони погодили всі умови укладеного між ними договору, другий примірник якого [PERSON] отримала 21.02.2019 року та власноручно зазначила про це в договорі. Позивач свої зобов`язання за даним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконала, у зв`язку із чим станом 22.10.2019 року має заборгованість в сумі 12409,92 грн., в тому числі: по кредиту 7652,08 грн.; по процентам 1037,3 грн.; за штрафними санкціями 3720,11 грн. Згідно п.6.4 та п. 6.5 кредитного договору у разі затримання позичальником сплати частини споживчого кредиту та /або процентів щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити позичальника про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюється позичальником протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Доказів, які б свідчили про виконання умов договору від 21.02.2019 року суду не надано. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Зміна або розірвання договору відповідно до ст.651 ЦК України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України\~на підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання у відповідності до ст.599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки докази свідчать про те, що відповідач через неналежне виконання умов Договору про споживчий кредит має заборгованість, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач правомірно пред`явив їм обґрунтовану вимогу відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved