Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

23 серпня 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 26 лютого 2014 року між відповідачем [PERSON] та позивачем ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено кредитний договір № 140226-104850 (далі за текстом\~Договір), відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит на суму 1\~500,00 гривень, який зобовязався повернути разом з нарахованими процентами в сумі 420 гривень до 11 березня 2014 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит на вказану вище суму. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за договором виконав не в повному обсязі, кредитні кошти у встановлений строк позивачу не повернув, повернувши лише проценти в сумі 420 гривень та основний борг на суму 1500 гривень, внаслідок чого станом на 16 серпня 2016 року у нього виникла заборгованість перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в сумі 27\~900,00 гривень, яка складається з: ?заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1500 гривень; ?заборгованості за пенею в розмірі 26 400 гривень. Крім того, 26 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, у відповідності до якого останній поручився за виконання зобовязань відповідача [PERSON] за Договором. Відповідальність відповідача [PERSON] за порукою обмежена сумою 50 гривень. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 50 гривень за договором поруки, а з відповідача [PERSON] решту заборгованості за Договором в сумі 27 900 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подала. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 15.02.2014 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 140226-104850, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 1 500,00 грн. строком до 11.03.2014 року. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору розмір процентів, які повинен сплатити позичальник 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних або 732 відсотки річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Відповідно до п. 3.3 цього договору позичальник зобовязується повернути кредит у розмірі, вказаному у п. 1.2 даного договору, а також сплатити проценти у розмірі 420,00 грн., нараховані за період починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 1 920,00 грн., у дату повернення кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється разовим платежем. Згідно з п. 6.2 договору за порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2 % від суми кредиту, що вказана в п. 1.2 цього договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, що міститься у позові, станом на 16.08.2016 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 27 900 грн., яка складається з наступного: 1500 грн. основний борг; 26 400 грн. пеня. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є одним з видів неустойки. У відповідності до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини по справі, положення ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір усіх складових заборгованості, бездіяльність самого позивача протягом тривалого строку свідчить про те, що він не вживав заходів щодо стягнення сум заборгованості, сприяючи збільшенню штрафних санкцій за зобовязаннями,

Outcome: partial