Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

23.04.2019 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: служби у справах дітей Балтської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, відповідач покинув сім`ю, тому з 2013 року вони з відповідачем припинили стосунки і проживають окремо. З тих пір відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та його вихованням і утриманням. Відповідач жодного з покладених законом обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Він ніяким чином не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовкою до самостійного життя, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. З моменту їхнього розлучення за період навчання сина в дошкільному навчальному закладі с. Бендзарі Балтського району Одеської області в 2015-2018 роках та його навчання в Бендзарівській ЗОШ І-ІІІ ступенів відповідач не проявляв навіть найменшого інтересу до справ свого сина. Протягом всього цього періоду не цікавився ні успішністю, ні дисципліною, ні досягненням дитини. Батьківські збори та заходи не відвідував і навіть на запрошення свого сина не прийшов на його випуск у дитячому садочку. З серпня 2014 року і по даний час утворилась заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON] в сумі 19 887, 15 гривень. Таке ставлення до дитини не може, на її думку, бути допустимим і [PERSON] недостойний називатися батьком дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду телефонограму, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] позовні вимоги позивачки визнає та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа - представник служби у справах дітей Балтської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. (ч. 2 ст. 247 ЦПК України) Розглянувши позов в межах заявлених вимог, оцінивши позиції позивачки, та третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 283 (а.с. 7), батьком дитини [PERSON] , [INFO] являється [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , які у зв`язку із укладенням шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 03.05.2019 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 39) Як вбачається з довідки старости Бендзарівського старостинського округу Балтської міської ради Одеської області від 18.04.2019 року № 401 (а.с. 8) та акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] (а.с. 9-10), дитина [PERSON] , [INFO] проживає зі своєю матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] у власному будинку. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої зав. ДНЗ [PERSON] (а.с. 12), [PERSON] проживає з матір`ю. ДНЗ відвідував з 2015 року по 2018 рік. За цей період хлопчик проявив себе як активна, ввічлива та добре вихована дитина, брав участь в «Малих олімпійських іграх», «Перлинки рідного краю» та святах та розвагах, які проводились в закладі. [PERSON] всебічно-розвинена дитина, на заняттях хлопчика займалась лише мати , батько дитини участі у вихованні дитини не брав, до садочка не приводив і не забирав. На останнє свято «Випускний бал» Костя запросив свого батька, але останній не з`явився, дитина зі сльозами дивилася як до його товаришів приходили батьки. Те, що батько дитини [PERSON] не приймає учать у вихованні останнього та взагалі не цікавиться його життям, також свідчить характеристика директора школи та класного керівника учня 1 класу Бендзарівської ЗОШ [PERSON] (а.с. 13). З характеристики [PERSON] , наданої старостою Бендзарівського старостинського округу Балтської міської ради Одеської області від 18.04.2019 року № 402 (а.с. 11) вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрований в с. Андріяшівка Балтського району Одеської області, не працює, разом із сім`єю не проживає, у вихованні сина участі не приймає. Згідно довідки про наявність заборгованості № 5083/34-35 від 19.04.2019 року та розрахунку заборгованості від 19.04.2019 року, складеного державним виконавцем Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області боржник [PERSON] станом на 01.05.2019 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 19 887,15 грн. (а.с. 15,16) Згідно висновку Балтської районної державної адміністрації Одеської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , за вихідним № 01-47/530 від 03.06.2019 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У 2013 році батьки розлучились. Вже більше 6 років вони не проживають разом. Вихованням сина займається її мати, яка повністю забезпечує дитину, як матеріально: повноцінним харчуванням, одягом, взуттям та іншим, так і морально: виховує дитину, створює умови для навчання, здійснює догляд та лікування сина, а також піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Натомість, батько дитини самоусунувся від виховання та матеріального утримання своєї дитини, не приймає в житті сина ніякої участі, що також підтверджується характеристиками Балтської міської ради № 402 від 18.04.2019 року, завідувача ДНЗ, Бендзарівської ЗОШ І-ІІІ ст., де навчається хлопчик. Крім того, батько не сплачує аліменти. Вказані порушення є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 50). Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що вирішення питання сімейних відносин заявника та позбавлення батьківських прав мало б ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Проаналізувавши зазначені докази, суд встановив свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав не заперечує й не бажає приймати участь у вихованні дитини, не вчиняє дії на зміну своєї поведінки, та дійшов висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved