Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

22 лютого 2021 року позивач [PERSON] в особі представника адвоката Біліченка О.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути одноразово з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на користь [PERSON] грошову суму в розмірі 35\~000,00 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 18 березня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 12 квітня 2021 року представник відповідача адвокат Барчунінов К.О., надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі. 16 квітня 2021 року представником позивача адвокатом Біліченко О.О. подано відповідь на відзив, в якому оспорюється обґрунтованість заперечень відповідача. Також 16 квітня 2021 року від позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог щодо відшкодування завданої моральної шкоди до 10000 гривень. Фактичні обставини справи, нормативне обґрунтування позовних вимог не змінював. 13 травня 2021 року представник відповідача адвокат Барчунінов К.О. надав відзив на уточнений позов. Вказав, що розмір моральної шкоди в даному випадку не може перевищувати 1365,44 гривень, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. 17 травня 2021 року представник позивача адвокат Біліченко О.О. подав письмові пояснення щодо відзиву на заяву про зменшення позовних вимог, та крім того, заяву про залучення доказів щодо витрат на правову допомогу, в розмірі 3500 гривень. 20 травня 2021 року представник відповідача адвокат Барчунінов К.О. подав заперечення на заяву про залучення доказів щодо витрат на правову допомогу, які вважав завищеними, не співмірними зі складністю справи, та фактичними витратами часу адвоката. Обґрунтованою суму вважав 2000 гривень. В судовому засіданні представник позивача адвокат Біліченко О.О. наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Барчунінов К.О. проти позову заперечував, посилаючись на викладені у відзиві підстави. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] має 24 роки 07 місяців загального трудового стажу, 20 років 05 місяців стажу роботи за професією, та з них 19 років 10 місяців стажу роботи в шкідливих умовах, а саме: з 23.05.1994 року по 04.09.1995 року токарем ЦРМУ металургійного заводу Дніпроспецсталь (1 рік 3 місяці); з 14.09.1995 року по 01.03.2002 року вогнетривником Запорізького спеціалізованого управління №1 тресту «Дніпродомнаремонт» (6 років 5 місяців); з 12.04.2002 року по 13.09.2010 року вогнетривником ВАТ «БМУ Запоріжстальбуд-1» (8 років 5 місяців); з 06.04.2017 року по 31.01.2018 року вогнетривником ЦРМП ПАТ «Запоріжсталь» (9 місяців); з 01.02.2018 року по 03.12.2020 року вогнетривником Сервісного центру ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (2 роки 10 місяців). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 10.11.2020 року (протокол №1840), [PERSON] встановлено протипоказання роботи в умовах дії пилу, токсичних речовин, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, шуму, що перевищує ГДК та ГДР. Наказом №285 (розпорядженням) при припинення трудового договору (контракту), [PERSON] звільнено з 03.12.2020 року з посади вогнетривника 4р. Сервісного центру ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із виявленням невідповідності займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. Згідно п.п.17, 18 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), від 15.12.2020 року, хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло внаслідок тривалого стажу роботи [PERSON] в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на Запорізьке спеціалізоване управління №1 тресту «Дніпродомнаремонт» (6 років 5 місяців) та ВАТ «БМУ Запоріжстальбуд-1» (8 років 5 місяців), та роботи у шкідливих умовах праці на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» Сервісний центр (м. Запоріжжя) та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження хворим періодичних оглядів. Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) наявність на робочому місці вогнетривника [PERSON] шкідливих виробничих факторів: При роботі на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» Сервісний центр (м.Запоріжжя): кремнію діоксину кристалічного з вмістом у пилу 2-10%-96,2 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; шуму 89,4 дБА при ГДР 80 дБА; При роботі на Запорізьке спеціалізоване управління №1 тресту «Дніпродомнаремонт» та ВАТ «БМУ Запоріжстальбуд-1»: кремнію діоксину кристалічного з вмістом у пилу 2-10%-27,8 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; кремнію діоксину кристалічного з вмістом у пилу 10-70%-14,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; шуму 87-89 дБА при ГДР 80 дБА. Санітарно-гігієнічна характеристика умов праці, згідно ГКТ №4137-86 на робочому місті вогнетривника умови праці відносяться до 3 ст. ІІІ кл. (особливо шкідливі та особливо важкі). Згідно довідки МСЕК серії АБ №0041990, довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №092742 від 04.01.2021 року [PERSON] за результатами первинного огляду встановлено третю групу інвалідності із втратою працездатності 35% на строк до 01.02.2023 року. 04.01.2021 року [PERSON] встановлена Індивідуальна програма реабілітації інваліда №1. Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити реабілітації у зв`язку із чим було порушено його нормальні життєві зв`язки. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Статтею 2371 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рн/2004 констатує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. За змістом ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст.ст. 1167, 1168 ЦК України. Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання. Отримане позивачем професійне захворювання призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позиція сторони відповідача про винуватість працівника в отриманні професійного захворювання не заслуговує на увагу, оскільки саме роботодавець повинен забезпечувати належний та ефективний захист здоров`я своїх працівників, задіяних при відповідній шкідливості умов праці. Обізнаність працівника із шкідливими умовами не нівелює обов`язки і відповідальність роботодавця. Також судом не встановлено нехтування [PERSON] технікою безпеки під час виконання своїх трудових обов`язків, що свідчить про неналежне забезпечення роботодавцем необхідного ступеня безпеки працівника. Доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення. При цьому згідно п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я. Вирішуючи питання\~про розмір\~відшкодування позивачеві\~моральної шкоди,\~суд враховує\~глибину фізичних\~та моральних\~страждань позивача,\~ступінь втрати\~ним професійної\~працездатності в\~розмірі 35%\~згідно первинного\~огляду МСЕКна строк до 01.02.2023 року, неможливість на цей час відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного характеру, а також період праці на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів на протязі 2 років 10 місяців (34 місяці). За таких обставин, з урахуванням вимог ч.3 ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд, будучи обмежений заявленими позовними вимогами, погоджується з уточненою позовною заявою, щодо загальної оцінки спричиненої [PERSON] моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я сумою в 10000 гривень. Однак, оскільки з 238 місяців стажу роботи в шкідливих умовах, що призвели до встановлених тяжких наслідків, [PERSON] лише 34 місяці працював у ПрАТ «Запоріжвогнетрив», з відповідача підлягає стягненню 14,29% від заявленої позивачем до відшкодування суми, що дорівнює 1429 гривень. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України ст.ст. 5, 4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору при звернення до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь держави судовий збір в розмірі актуальному на день подачі позову в сумі 908 гривень. Крім того, відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним частково стягнути з відповідача ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь позивача [PERSON] понесені ним витрати на правничу допомогу через наступне. Так, згідно з ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.137\~ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В межах цієї справи позивач [PERSON] отримував правову допомогу адвоката Біліченка О.О. та сплатив за це в загальній сумі 5000 гривень, однак оскільки задоволено лише 14,29% від остаточно заявлених позовних вимог, відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає 14,29%, тобто 714,5 гривень. У зв`язку із частковим відшкодуванням судових витрат, суд не вбачає підстав для зменшення цієї суми відповідно до заявленого представником відповідача клопотання.

Outcome: partial