Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

23.02.2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], після смерті якої, відкрилась спадщина до складу якої входить право власності на землю (середню земельну частку) площею 1,16 га, яка розташована на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області. Стверджує, що на дане спадкове майно інші спадкоємці не претендують. Вважає, що спадщину позивачка фактично прийняла, оскільки приступила до обробітку вищевказаної земельної ділянки. Однак, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на право власності на зазначену земельну ділянку (сертифікату) та неможливість отримання його дублікату, позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв'язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачкою [PERSON] право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,16 га, яка розташована на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представники третіх осіб - Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області та Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не з'явилися і не повідомили про причини своєї неявки, а також від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивачки [PERSON].). До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,16 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташована на території с.Санники Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] від 06.06.1997 року. Проте оригінал вищевказаного сертифікату було втрачено і такий не може бути відновлений на даний час у передбаченому законом порядку у зв'язку із смертю його власника. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна [PERSON] є дочка померлої - [PERSON] (позивачка у справі), яка фактично вступила в управління спадковим майном, тобто у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті матері. Інші діти спадкодавця - син [PERSON] помер [INFO], дочка [PERSON] померла [INFO]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43239338 від 14.03.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендують на таку, крім позивачки [PERSON], немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналу вищевказаного сертифікату) позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] від 06.06.1997 року; копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON]; копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та позивачкою [PERSON]; копією листа Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області №28 03.02.2016року; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області Вих.№408 від 29.03.2016року; довідкою, виданою виконавчим комітетом Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області про склад сім`ї на час смерті [PERSON]; копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON]; Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру «спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину» та зі Спадкового реєстру «заповіти/спадкові договори» щодо спадкодавця [PERSON] від 14.03.2016року. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.). Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини про те, що спадкодавцю [PERSON] на час смерті належала спірна земельна ділянка (середня земельна частка) і таке її право підтверджувалось відповідним сертифікатом, однак оригінал такого був втрачений та не може бути відновлений на даний час в передбаченому законом порядку, та те, що позивачка [PERSON], дочка померлої, є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом та прийняла спадщину після смерті матері, інших спадкоємців, що претендують на спадщину немає, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved