Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

22 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання за нею права користування квартирою №6 в будинку №2 по вулиці Дегтярьова в місті Очакові Миколаївської області. Свої вимоги позивачка обгрунтувала тим, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] У 1994 році батько позивачки отримав ордер на службове житлове приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS]. З того часу позивачка та її батьки проживали у цій кваритрі. Разом із тим, [PERSON] поїхав на заробітки до Росії і місце його перебування не відомо. Сама ж позивачка проживає в місті Харкові, де працює, однак, коли приїжджає до Очакова, зупиняється в спірній квартирі. Рішенням суду [PERSON] визнано таким, що втратив право користування службовою квартирою, у звязку із чим позивачку та її родину (матір та сестру) виселяють із займаного приміщення. Вважаючи, що у неї виникло право користування вказаною вище квартирою, [PERSON] звернулася з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала з тих підстав, що право користування жилим приміщенням членів сімї наймача є похідним від права основного користувача, а відтак з моменту визнання [PERSON] таким, що втратив право користування службовим приміщенням, права членів його сімї на проживання в спірній квартирі також припинилися. При цьому, представник послалася на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2014 року, яким [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування службовим жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Крім того, представник звернула увагу на те, що позивачка постійно проживає в місті Харкові і зареєстрована за іншою адресою - в с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, а тому підстав для задоволення позову немає. Заслухавши пояснення представників, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 січня 1994 року [PERSON] отримав ордер №30 серії 030 на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 11, 1 кв. м., що складається з ізольованої однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Зі змісту вказаного ордеру вбачається, що до складу сімї особи, якій видано ордер, входить лише сам [PERSON]. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2014 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням (а.с. 51-54). Судом також встановлено, що позивачка зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 6). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, слід виходити з того, що право користування жилим приміщенням є похідним від прав титульного власника, а тому суд встановлює обставини, за яких особа вселилася до приміщення, чи мала особа за законом право проживати у квартирі, чи була на це згода власника або основного наймача, чи була особа зареєстрована у вказаному жилому приміщенні. Судом встановлено, що позивачка народилася 09 травня 1993 року (а.с. 5). Батьком позивачки записаний [PERSON] (а.с. 13). У 1994 році [PERSON] отримав ордер на спірну кваритру на проживання в службовому приміщенні однієї особи. Відповідно до ч. 1 ст. 65 Житлового кодексу Української РСР (надалі ЖК УРСР), наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення, зокрема, своїх неповнолітніх дітей Разом із тим, зі змісту ордеру вбачається, що він виданий у 1994 році, тобто після народження позивачки, лише на одну особу. Доказів того факту, що позивачка вселилася до квартири у встановленому законом порядку, тобто за згодою власника житла, і набула право користування цим житлом суду не надано. Суд також звертає увагу, що згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з ним усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Якщо вказані особи перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї. З викладеного вбачається, що у разі втрати наймачем права користування житлом, члени сімї також його втрачають. Судом встановлено, і сторони не заперечують, що службова квартира [PERSON] не була приватизована і у 2014 році [PERSON] втратив право користування службовим житлом на підставі рішення суду, а відтак це право втратили і члени його сімї. Сама позивачка вказує, що проживає в м. Харкові, зареєстрована в [INFO]. Оскільки право позивачки на користування житлом було похідним від права [PERSON], який вселився у квартиру на підставі ордеру, і це право прининилося у звязку із набранням законної сили рішенням суду, права інших користувачів також припинилися, а тому підстав для задоволення позову і визнання за [PERSON] права користування квартирою не вбачається. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed