Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

22 квітня 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2015 року по цивільній справі № 352/2784/14-ц стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно починаючи з 16.12.2014 року. Відповідачка звернула до виконання виконавчий лист, шляхом подання відповідної заяви до відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції . Про існування вказаного рішення суду йому стало відомо від матері, на адресу якої прийшов лист із ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції. За місцем реєстрації він фактично не проживає, оскільки тривалий час перебуває на Сході України, де займається волонтерською діяльністю. Від вказаної діяльності він не отримує доходів. Його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., оскільки він не має доходів, на роботі не працює. Крім того, він не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. На даний час його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки він не отримує доходів, він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений рішенням Тисменицького районного суду від 06 лютого 2015 року по цивільній справі № 352/2784/14-ц, а тому просить суд зменшити розмір аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі з 1000,00 грн. до 436,50 грн. до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням рішення суду законної сили, щомісячно. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні заперечила проти позову, посилаючись на те, що їй одній важко утримувати дитину, а позивач є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей та непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2015 року по цивільній справі № 352/2784/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно починаючи з 16.12.2014 року. Відповідачка звернула до виконання виконавчий лист, шляхом подання відповідної заяви до відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції. Про існування вказаного рішення суду позивачу стало відомо від матері, на адресу якої прийшов лист із ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції. За місцем реєстрації [PERSON] фактично не проживає, оскільки тривалий час перебуває на Сході України, де займається волонтерською діяльністю. Від вказаної діяльності він не отримує доходів. Його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., оскільки він не має доходів, на роботі не працює. Крім того, він не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. З ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). На даний час матеріальний стан позивача суттєво погіршився, оскільки він не отримує доходів, що призвело до неможливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений рішенням Тисменицького районного суду від 06 лютого 2015 року по цивільній справі № 352/2784/14-ц, а відповідачка в судовому засіданні не надала суду доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно, а тому суд приходить до висновку, що необхідно змінити розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2015 року, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 436,50 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.,ст. 181, 182, 184, 192 СК України та

Outcome: approved