Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

22.09.2014р. до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 18.07.2007р. з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 02.04.2007р. по 28.06.2014р.. Зазначене рішення набрало законної сили та на його підставі видано виконавчий лист для виконання. Згідно з даним рішенням з позивача щомісячно, починаючи з 02.04.2007р., покладено зобов'язання сплачувати аліменти в розмірі, встановленому судом. При винесенні рішення судом враховувалось матеріальне становище [PERSON], проживання з нею неповнолітньої дитини, матеріальний стан [PERSON] та його заробіток на момент ухвалення судом рішення. Позивач вказує на те, що в період з 01.09.2012р. по 30.12.2013р. включно, син позивача та відповідача [PERSON], навчався в Комунальному закладі «Ізмаїльська спеціалізована школа-інтернат військово-морський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» та знаходився на його утриманні, позивачем в повному обсязі проводилася оплата за придбання обмундирування, разом із цим за даними позивача син перебував на його утриманні, але як вважає [PERSON], заборгованість за цей період часу безпідставно нарахована державним виконавцем на користь [PERSON]. На звернення позивача до державного виконавця ВДВС Ізмаїського міськрайонного управління юстиції з приводу звільнення його від сплати заборгованості за період проживання сина разом з батьком, [PERSON] рекомендовано звернутись до суду за вирішенням цього питання. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 27, 36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 26, 33). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання [PERSON] в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 02.04.2007р. по 28.06.2014р.. Згідно довідки-розрахунку у позивача значиться заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 28911,64грн. (а. с. 16-18). Згідно довідки № 361 від 22.08.2014р. виданої КЗ «Ізмаїльська спеціалізована школа-інтернат військово-морський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» (а. с. 14) [PERSON], [INFO] дійсно навчався в даному закладі та був зареєстрованим за місцем проживання [ADDRESS] з вересня 2012р. по 30.12.2013р.. Згідно копії паспорта позивача та довідок ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції (а. с. 2-на звороті; 19) [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS]. Зазначені обставини спростовують твердження позивача щодо перебування сина на його утриманні в період часу з 01.09.2012р. по 30.12.2013р.. З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed