Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

22 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] про відшкодування страхової виплати та шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 30 липня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel Meriva», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] (цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна») та його автомобіля марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєні зазначеного адміністративного правопорушення. Позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди. 03 серпня 2015 року він також подав заяву про виплату страхового відшкодування. 14 вересня 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» складено страховий акт № 2300083020 та затверджено виплату страхового відшкодування в сумі 25655 гривень 79 копійок, яка була йому виплачена. Страхова компанія не розрахувала розмір матеріального збитку, завданого його транспортному засобу, тому 23 жовтня 2015 року на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» було подано заяву про долучення до матеріалів страхової справи експертного дослідження № 9386. У заяві він просив доплатити йому вартість матеріального збитку в розмірі 53636 гривень 09 копійок. 26 жовтня 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» направило листа-повідомлення щодо розміру страхового відшкодування, яке було розраховано на підставі калькуляції спеціаліста страховика. 27 жовтня 2015 року позивач здійснив ремонт власного транспортного засобу, сплативши 98059 гривень, що підтверджується прибутковими касовими ордерами по сплаті коштів та актом виконаних робіт. У такому випадку [PERSON] має сплатити різницю між сплаченою сумою за ремонт транспортного засобу та виплатою страхового відшкодування в сумі 48059 гривень (98059 - 50000), а відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» - 26335 гривень 76 копійок вартості матеріального збитку з урахуванням проведених виплат страхового відшкодування та штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов'язання. 26 травня 2016 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог (а.с. 77-78), у якій просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» 74394 гривні 76 копійок. Зазначив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» діяв договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами «Автоцивілка плюс» № 0098257/1002/15. За цим договором страхова компанія взяла на себе зобов'язання відшкодувати завдану страхувальником, тобто [PERSON], шкоду, яка заподіяна третій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, ліміт виплати якого становить 150000 гривень. Він сплатив за ремонт власного транспортного засобу марки «Mitsubishi» 98059 гривень, тому просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» недоплачене страхове відшкодування та штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов'язання - 74394 гривні 76 копійок. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] про стягнення коштів у частині вимог до відповідача [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов у повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи страхова компанія повідомлена належним чином. Направила до суду письмові заперечення проти позову та зазначила, що просить справу розглядати без участі її представника (а.с. 85-90). У письмових запереченнях вказано, що в заяві про виплату страхового відшкодування позивач та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Позивач зазначив, що бажає отримати відшкодування по калькуляції складеній спеціалістом страховика у відповідності до вимог ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком страховика згоден. Відповідно до розрахунку проведеного спеціалістом ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на підставі методики та за допомогою програмного продукту «AUDATEX», рекомендованого Міністерством юстиції для проведення автотоварознавчих досліджень, було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mitsubishi» державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 64033 гривні 79 копійок. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 25655 гривень 79 копійок, коефіцієнт фізичного зносу - 0,6642. [PERSON] 29 вересня 2015 року було перераховано страхове відшкодування у розмірі 25655 гривень 79 копійок. Для відшкодування розміру податку на додану вартість у ПрАТ «СК «Провідна» немає правових підстав, оскільки надані акти виконаних робіт не підтверджують сплату ПДВ. Станом на дату проведення виплати (29 вересня 2015 pоку) акти виконаних робіт від 27 жовтня 2015 року та висновок № 9386 від 29 жовтня 2015 року були відсутні, тому не могли бути враховані. Також зазначено, що вимоги позивача стосовно стягнення 3 % річних та інфляційних втрат не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, оскільки цивільним законодавством не передбачено застосування ст. 625 ЦК України до деліктних правовідносин, які виникли між: потерпілим і страховою компанією за викладених вище обставин. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30 липня 2015 року по вул. Антоновича у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel Meriva», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєні зазначеного адміністративного правопорушення, а провадження в справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 11). Власником пошкодженого автомобіля марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] (а.с. 9). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за договором страхування № АЕ/4190252/1002/15 від 24 квітня 2014 року. 03 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування. 14 вересня 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» складено страховий акт № 2300083020, затверджено та виплачено страхове відшкодування в сумі 25655 гривень 79 копійок. Згідно Висновку експертного дослідження № 9386 від 19 жовтня 2015 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 53636 гривень 09 копійок (а.с. 16-29). 23 жовтня 2015 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з листом-претензією, в якій просив здійснити доплату страхового відшкодування з урахуванням зазначеного висновку (а.с. 14). ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відмовило в задоволенні цієї вимоги, посилаючись на те, що страхове відшкодування виплачено на підставі погодженої сторонами калькуляції страховика. 27 жовтня 2015 року позивач здійснив ремонт транспортного засобу, сплативши 98059 гривень, що підтверджується прибутковими касовими ордерами по сплаті акта виконаних робіт № 790 від 27 жовтня 2015 року, виконаних ТОВ «Шелтер Авто». (а.с. 30-32). З матеріалів справи вбачається та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що 24 квітня 2015 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» було укладено договір добровільного страхування за умовами «Автоцивілка плюс» № 0098257/1002/15. За умовами договору страхова компанія взяла на себе зобов'язання відшкодувати завдану страхувальником ([PERSON]) шкоду, яка заподіяна третій особі, а саме фізичній особі, її майну, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, строком договору з 29 квітня 2015 року по 28 квітня 2016 року, ліміт виплати становить 150000 гривень (а.с.69-70). У п. 2.3. цього договору визначено, що відшкодуванню підлягає прямий (реальний) збиток кожної потерпілої особи, що дорівнює перевищенню суми збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку та визначених відповідно до пункту 10.4. договору, над лімітом відповідальності страховика з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з п. 10.4. договору розмір збитку, що підлягає відшкодуванню страховиком за шкоду, заподіяну життю здоров'ю майну третьої особи визначається з урахуванням положень, зазначених в пункті 10.5 договору. За змістом пункту 10.5. договору страховик відшкодовує тільки ту шкоду, розмір якої перевищує розмір шкоди, який має бути відшкодований щодо цього страхового випадку за полісом. Розмір збитку, що підлягає відшкодуванню страховиком за шкоду заподіяну третім особам за даним договором розраховується у порядку, що встановлений для розрахунку розміру збитку за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та майну третій особі полісом. Правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, в договірному зобов'язанні ним є страховик. Потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. За таких обставин, оскільки цивільно-правова відповідальність винної в дорожньо-транспортній пригоді особи була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами «Автоцивілка плюс» з лімітом відповідальності 150000 гривень, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача 72403 гривень 21 копійки різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та реальними збитками, що були виявлені при здійсненні ремонту транспортного засобу. Згідно зі ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» а кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 04 листопада 2015 року по 21 грудня 2015 року, яка нарахована на меншу суму - 24344 гривні 21 копійку, і в цій частині позивач свої вимоги не змінював. Відповідно до ч. 1 ст. ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У такому випадку сума пені складає 1408 гривень 63 копійки та обраховується від суми невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 24344 гривень 21 копійки, 48 днів прострочення виплати страхового відшкодування та з урахуванням розмірів подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 04 листопада 2015 року по 21 грудня 2015 року (а.с. 34). Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 486 гривень 88 копійок та три проценти річних у розмірі 96 гривень 04 копійок. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У частині ч. 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). У п. 21 цієї Постанови пленуму вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Вбачається, що фактично кошти в повному обсязі позивачу не виплачені, тому вимога про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних ґрунтується на законі. Інфляційне збільшення суми боргу складає 486 гривень 88 копійок (24344,21 (сума боргу) х 1,02 (сукупний індекс інфляції за період з 04 листопада 2015 року по 21 грудня 2015 року) = 486,88) (а.с. 33). Три проценти річних становить суму 96 гривень 04 копійки за 48 днів прострочення за період з 04 листопада 2015 року по 21 грудня 2015 року (а.с. 35). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь позивача також підлягає 743 гривні 94 копійки судового збору.

Outcome: approved