overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки об»єкта нерухомого майна. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 10/13 частини будинковолодіння № 26 по вул. Кричевського в м. Полтаві, що підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданого Виконавчим комітетом Полтавської міської ради від 27.09.2010 року серія САС № 781464 та Технічним паспортом на садибний житловий будинок № 26 по вул. Кричевського в м. Полтава від 06.07.2015 року. Згідно листа ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» від 13.07.2015 року за № 5816 дана частина є 10/13 частиною об»єкту і складається із: 1)житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 42,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м.: -прим. 2-1 кухня площею 9,9 кв. м., -2-2 кімната площею 15,8 кв. м., -2-3 кімната площею 9,8 кв. м., -2-4 передпокої площею 5,2 кв. м., -2-5 сіни площею 2,1 кв. м. 2)Літня кухня літ. «В-в», 3)погріб літ. «в», 4)вбиральня літ. «Г», 5)літній душ літ. «З». В загальному користуванні: ворота огорожі № 1. Право власності земельною ділянкою підтверджується Державним актом серії ЯМ № 831049 загальною площею 838 кв. м. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з нерухомого майна від 20.07.2015 року № 6229 частина об»єкту є «відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі». Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку на загальну суму 12000 грн, яку підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача в судове засідання без поважних причин повторно не прибув. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач заборгував позивачу заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку на загальну суму 12000 грн за час роботи у відповідача в якості пічника (а.с.8). Відповідно до ст.115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. З відповідача необхідно стягнути вищевказану заборгованість. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогою про встановлення порядку користування чотирьохкімнатною квартирою [ADDRESS], з виділенням йому в користування: кімнати 5, площею 22,4 кв.м, кімнати 6, площею 14,1 кв.м, балкону 1, площею 0,9 кв.м; відповідачу 1 виділити кімнату 9, площею 11,4 кв.м, балкон 3, площею 2,7 кв.м; відповідачу 2 виділити кімнату 10, площею 10,7 кв.м, лоджію 2, площею 1, 2 кв м, а інші підсобні приміщення - коридор 1, ванну кімнату 7, вбиральню 8, дві кладові 2 та 4, кухню 3 залишити у загальному користуванні сторін. . Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач 1 позов визнав. Відповідач 2 позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] (частка кожного із співвласників у спільному майні становить 1/3 частину) і це встановлено згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.06.2015 року, яке видане Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою (а.с.10). Згідно технічного плану вказана квартира складається з чотирьох житлових кімнат (номери на плані - 5, 6, 9, 10, загальна житлова площа яких становить 58,6 кв.м ) та інших підсобних приміщень (а.с.18-19). Відповідно до положень ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому в користування та володіння тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Позов щодо встановлення судом порядку користування квартирою не може бути задоволений, так як доля сторін в житловій площі зазначеної квартири є рівною та складає 19,53 кв.м (58,6 кв.м : 3), а тому запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування помешканням буде порушувати право власності відповідача 2 на спільне майно (якому позивачем пропонується для користування кімната 9, площею 11,4 кв.м) і ці обставини є підставами для відмови в задоволенні позову. Понесені позивачем судові витрати необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання розірваним договору найму (піднайму) квартири [ADDRESS] та визнання відповідачів такими, що втратили право користування цієї квартирою. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі жодного для не проживали в спірній квартирі, мають у власності інше житло, а також на те, що спірна квартира потрібна для проживання членів його сімї. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Він уточнив, що позивач просить визнати розірваним саме договір найму квартири. Відповідачі не зявилися з підстав, визнаних судом неповажними. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] (далі Квартира), на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2007 року (а. с. 3). З 24.04.2015 року за вказаною адресою зареєстровані відповідачі. В якості підстави для визнання договору найму Квартири розірваним позивач посилається на частину третю статті 825 ЦК України, що визначає підстави для розірвання договору найму житла за рішенням суду, та статтю 168 ЖК Української РСР, що визначає підстави припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові. Відповідно до частини першої статті 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Оскільки позивач не надав суду доказів укладення ним з відповідачем [PERSON] договору найму Квартири в письмовій формі, вказана вимога не підлягає задоволенню за недоведеністю. В якості підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування Квартирою, позивач посилається на статтю 41 Конституції України, що визначає загальні гарантії права власності, а також на статті 319, 391 ЦК України, що визначають загальні засади права власності та порядок захисту права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння. Проте, факт реєстрації місця проживання в Квартирі одночасно є й підтвердженням набуття відповідачами житлових прав на Квартиру, зокрема, права користування нею, яких відповідачі можуть бути позбавлені лише в порядку, встановленому нормами ЖК Української РСР, а не нормами Конституції та ЦК України, на які помилково посилається позивач як на підставу позову. За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування Квартирою також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за кредитним договором від 06.09.2012 р., в якому, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач 06.09.2012 року отримав від позивача кредитну картку з кредитом на суму 15000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач зобов'язувався належним чином виконувати всі умови договору, у т.ч. належно погашати на прийнятих умовах отриманий кредит. Але умови договору відповідачем не виконуються і станом на 31.05.2015 року заборгованість його перед позивачем становить 36888, 41 грн, з яких: 18655, 28 грн. - заборгованість за кредитом; 15700, 35 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 300,00 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1732,78 грн. - штраф (процентна складова) . У зв'язку з цим, позивач, крім суми заборгованості, просить стягнути з відповідача і судові витрати, понесені ним при звернені з цим позовом до суду у сумі 368, 88 грн. (судовий збір). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги, просить справу розглянути за його відсутності і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином і не надав пояснень своєї неявки суду або позивачу, а також повідомлень про зміну місця проживання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини, на які вказує позивач, а саме у відповідності до умов вищезазначеного договору, який був укладений з відповідачем, останній на добровільних засадах зобов'язався погашати у встановленому порядку, отриманий кредит і відповідати у повному обсязі по невиконаним зобов'язанням, чого не виконав і не представив суду доказів і заперечень, щодо порушення прийнятих ним зобов'язань які сталися внаслідок випадку або непереборної сили. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та на умовах вищезазначеного договору, а також згідно ст.ст.526, 527, 530, 610, 625, 1050,1054 ЦК України - підлягають задоволенню, як і його вимоги у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем, по сплаті судового збору у сумі 368, 88 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом №1046. З обставин, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Позивач не прибула в судове засідання, надала попередньо заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримав позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач не прибув у судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом №664. З обставин, викладених у позовній заяві просила позов задовольнити. Позивач не прибула в судове засідання, надала попередньо заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримав позовні вимоги та просила їх задовольнити., проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач не прибув у судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.07.2005 року Виконкомом Світильнянської сільської ради Броварського району Київської області за актовим записом № 3. З обставин, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Позивач не прибула в судове засідання, надала попередньо заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримав позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач не прибув у судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

23.07.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 624,00 грн. щомісячно, зазначивши, що 21.06.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З листопада 2014 року сторони разом не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття у розмірі 500 грн, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, та просила задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до представленого суду свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої виконкомом Старо-Кримської селищної ради від 02.04.2015 року малолітня [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вимоги законодавства, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у вигляді стягнення аліментів у розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

23.07.2017 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою до Балтської міської ради Одеської області про тлумачення змісту заповіту. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] склав на користь нього заповіт, в якому заповів йому державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 372560. Відповідно до вказаного державного акту [PERSON] мав право власності на земельну ділянку площею 3,68 га., що знаходиться на території Козацької сільської ради Балтського району Одеської області. 28.05.2018 року [PERSON] помер, не внісши змін до вказаного заповіту. Після його смерті він як спадкоємець за заповітом у відведений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкодавець [PERSON] заповів йому державний акт на право власності на земельну ділянку, а не саму земельну ділянку. Тому він просив суд здійснити тлумачення заповіту, а саме встановити, що посилання в заповіті на державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 372560 стосується волі спадкодавця щодо успадкування ним земельної ділянки площею 3,68 га., що знаходиться на території Козацької сільської ради Балтського району Одеської області. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з заповіту спадкодавця, [PERSON] заповів позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 372560. 28.05.2018 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст. 1256 ЦК України у разі\~спору між\~спадкоємцями тлумачення\~заповіту здійснюється\~судом відповідно\~до \~статті 213 цього Кодексу. Виходячи з аналізу ст. 213 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою визначення справжньої волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 372560 спадкодавець [PERSON] мав право власності на земельну ділянку площею 3,68 га., що знаходиться на території Козацької сільської ради Балтського району Одеської області. Отже, судом встановлено, що [PERSON], складаючи заповіт, самостійно та вільно виявив волю щодо настання реальних наслідків вчиненого ним правочину, що в разі\~\~його смерті позивач успадкує не державний акт на право власності на земельну ділянку, а саме земельну ділянку, на яку він мав право власності згідно вказаного державного акту. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

23.07.2018 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі значиться зареєстрованим, але вже понад два роки не проживає його син [PERSON]. Син не є співвласником квартири, його речей в квартирі немає. Місцем теперішнього проживання відповідача позивач зазначив Сполучені Штати Америки. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], оскільки реєстрація відповідача створює для нього певні незручності в користуванні власністю, зокрема стосовно отримання субсидії. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час розгляду справи за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. В судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не направив. Відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачу належить квартира [ADDRESS], що підтверджується документами про право власності (а.с. 4-5). Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9,15). З довідки виданої головою ОСББ «Маяк» від 09.07.2018 вбачається, що відповідач [PERSON], фактично не проживає за адресою: в [ADDRESS] (а.с. 9). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що проживають по сусідству з позивачем, часто відвідують квартиру [ADDRESS], а тому їм достовірно відомо, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі близько 2 років. Останній раз його бачили в 2016 році. Його речей в квартирі немає. Наскільки їм відомо, відповідач перебуває у Сполучених Штатах Америки. Згідно з положенням ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] більше року, його слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved