Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

22.07.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним заповіт подружжя від 01.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Якубовською Т.О., зареєстрований в реєстрі № 1661. В обґрунтування зазначає, що 01.12.2006 року вона разом з чоловіком - [PERSON] , склали заповіт на ім`я сина - [PERSON] . При цьому їм не було роз`яснено наслідки укладення заповіту подружжям, а тому їй не були відомі всі юридичні наслідки, які виникають та мають істотне значення у разі укладення заповіту подружжям, в зв`язку з чим його зміст не відповідає справжній її волі Тому, просить визнати заповіт подружжя, складений [PERSON] та [PERSON] 01.12.2006 року недійсним. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Якубовської Т.О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання, не подав відзив на позов, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 20.06.1980 року міським відділом РАЦС м. Новоград-Волинський, Житомирської області (а.с. 5). 01.12.2006 року [PERSON] та [PERSON] склали заповіт подружжя на ім`я [PERSON] , посвідчений нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Якубовською Т.О. (а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до ст.1243 ЦК України, згідно з якою подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя. Згідно ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до тексту текст заповіту був записаний нотаріусом зі слів подружжя та прочитаний ними вголос у присутності нотаріуса (а.с. 10). Однак, як вбачається з тексту заповіту, [PERSON] та [PERSON] не було роз`яснено зміст ст. 1243 ЦК України (а.с. 6). Відповідно до ст.229 ч.1 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Встановлені судом обставини справи вказують, що подружжю не було належним чином роз`яснено прав та обов`язків, які виникають та мають істотне значення у разі укладення заповіту подружжям. Чоловік позивачки помер, тому на час коли стало відомо про правові наслідки укладення заповіту подружжя, самостійно внести зміни до заповіту вона не мала змоги, оскільки лише за життя обох з подружжя такі зміни можливі, у зв`язку з чим інакшим шляхом ніж за рішенням суду не можливо визнати заповіт подружжя недійсним. За наведених підстав, оскільки позивачу не було в повній мірі роз`яснено правові наслідки укладення заповіту подружжя, то її волевиявлення було не досить вільним та не відповідало її волі. Вимоги позивачки ґрунтуються на ст.1257 ЦК України, де вказано, що суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Outcome: approved