Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

22.08.2018 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 1 742 506,02 грн. за кредитним договором №ML-705/110/2008 від 28.01.2008 р.та судові витрати у розмірі 26 137,59 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 28.01.2008 р. між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» укладений Кредитний Договір №МL-705/110/2008. До кредитного договору були укладені додаткові договори: 05.02.2009р. додатковий договір №1, 13.05.2016р. додатковий договір №2, яким сторони змінили валюту зобов'язання, 26.06.2017р. додатковий договір №3. Згідно умов кредитного договору, з урахуванням додаткових договорів до нього, Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 1 753 396,58 гривень, з яких «кредит - 1» 876 698,29 гривень, «кредит - 2» 876 698,29 гривень, строком до 24.01.2030р., а Позичальник зобов'язався повернути Банку суму отриманого кредиту, та оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені Кредитним договором. Банк виконав зобов'язання, надав Позичальнику кошти згідно кредитної заявки від 13.05.2016р. Позичальник порушив строки оплати платежів, у результаті чого виникла прострочена заборгованість. 11.06.2018р. Позивач на адресу Відповідача направив повідомлення вих. №12-4-8/1432 від 08.06.2018р. із вимогою про дострокове виконання боргових зобов'язань. Вимога Банку не виконана. Станом на 01.06.2018 року заборгованість за Кредитним договором №МL-705/110/2008 від 28.01.2008р. становить 1742506,02 гривень та складається з двох траншів. Перший транш: 839 178,31 гривень - заборгованість по сплаті кредиту, 24 466,83 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за період з 23.01.2018р. по 31.05.2018р., 1 998,64 гривні - пеня. Другий транш: 876 698,29 гривень - заборгованість по сплаті кредиту, 160,94 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за період з 25.03.2018р. по 31.05.2018р., 3,01 гривні - пеня. У зв'язку із викладеним, позивач звернувся до суду із цим позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13.09.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Підготовчі засідання, призначені на 19.10.2018 р., 05.11.2018 р., 13.11.2018 р. відкладались через неявку відповідача та подання ним та його представником заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи, правом подання відзиву у визначений судом в ухвалі суду строк - не скористався. Представник позивача 18.10.2018 р. та 02.11.2018 р. подала заяви про проведення підготовчого судового засідання без її участі. 11.12.2018 р. в підготовче засідання учасники справи не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі позивача, представник відповідача подала чергову заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату. Враховуючи відсутність законних підстав для відкладення чи оголошення перерви у підготовчому засіданні, закінчення строку підготовчого провадження, відсутність заяв від сторін про продовження такого строку, суд провів підготовче засідання за відсутності учасників справи. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.12.2018 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.01.2019 р. Судові засідання, призначені на 14.01.2019 р., 11.02.2019 р., 06.03.2019 р. відкладались через неявку відповідача, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Про дату, час і місце судових засідань сторони повідомлялась належним чином. В дане судове засідання відповідач повторно не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце даного судового засідання, представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без її участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що відповідно до умов Кредитного договору №МL-705/110/2008 від 28.01.2008 р., укладеного між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк», з урахуванням всіх укладених додаткових договорів до нього, Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 1 753 396,58 гривень, з яких «кредит - 1» 876 698,29 гривень, «кредит - 2» 876 698,29 гривень, строком до 24.01.2030 р., згідно кредитної заявки від 13.05.2016 р. Позичальник порушив строки оплати платежів, виникла прострочена заборгованість. 11.06.2018 р. АТ «ОТП Банк» направив на адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань вих. №12-4-8/1432 від 08.06.2018 р. Конверт повернувся відправнику із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до Застереження в п.2.1.5.2 Додаткового договору №3 від 26.06.2017 р. до Кредитного договору №МL-705/110/2008 від 28.01.2008 р., для цілей відправки Вимоги, за допомогою засобів поштового зв'язку, сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання Позичальником Вимоги, відправленої Банком рекомендованим листом на адресу Позичальника, зазначену в кредитному договорі чи іншу відому Банку адресу Позичальника, та повернення Банку відповідного документу поштової організації з відміткою про неотримання Позичальником листа з вимогою з будь-яких причин, зокрема ухилення Позичальника від належного отримання Вимоги з інших причин, тощо, Вимога вважається отриманою позичальником на 7 (сьомий) календарний день з дати відправки Вимоги. Виконання Боргових зобов'язань в цілому, у випадку неотримання Позичальником Вимоги, повинно бути проведено Позичальником протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту, коли Вимога вважається отриманою. Станом на 01.06.2018 р. заборгованість за Кредитним договором №МL-705/110/2008 від 28.01.2008 р. становить 1742506,02 гривень та складається з: перший транш: 839 178,31 гривень - заборгованість по сплаті кредиту, 24 466,83 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за період з 23.01.2018 р. по 31.05.2018 р., 1 998,64 гривні - пеня; другий транш: 876 698,29 гривень - заборгованість по сплаті кредиту, 160,94 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за період з 25.03.2018 р. по 31.05.2018 р., 3,01 гривні - пеня. Наявність заборгованості у вказаному розмірі підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості. Відповідач не надав суду доказів на спростування факту наявності заборгованості у вказаному розмірі. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 742 506,02 грн. за кредитним договором №ML-705/110/2008 від 28.01.2008 р. підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 26 137,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2901441280 від 16.08.2018 р. (а.с.2). Пред'явлений позов задоволений на 100%. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задовольняються судом в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 26 137,59 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved