Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

23.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 17 травня 2016 року на VI позачерговій сесії Харківської міської ради 7 скликання під час розгляду другого питання порядку денного сесії «Про дострокове припинення повноважень депутата Харківської міської ради», депутат Харківської міської ради [PERSON] під час публічного виступу з трибуни своїми висловами принизив честь та гідність позивача та завдав шкоди його діловій репутації, як депутата Харківської міської ради та представника територіальної громади м. Харкова. У вищеназваному виступі [PERSON] зазначив, що позивачем та його помічниками збирались грошові кошти, для проведення футбольного турніру серед дітей, які згодом нібито були позивачем привласненні, а також вказав, що позивач [PERSON] «..за довгі роки має конфлікт з адміністрацією 108 школи та рядом батьків». Позивач вважає, що відповідачем [PERSON] були зроблені заяви про факти, які є неправдивими, з наміром принизити позивача, як депутата Харківської міської ради, в очах виборців. На думку [PERSON], образи, грубощі та неправдиві відомості, висловленні відповідачем [PERSON], принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, не відповідають дійсності, безпідставні, голослівні та носять негативний характер. Внаслідок розповсюджені відповідачем недостовірної інформації порушився нормальний хід життя [PERSON], він відчуває сильні моральні страждання і нервовий стрес. Позивачу доводиться постійно пояснювати і спростовувати неправдиві відомості перед його виборцями та іншими представниками територіаль\-ної громади м. Харкова. Оскільки відповідачем порушені особисті немайнові права [PERSON], позивач має право на спростування недостовірної інформації, тому за захистом своїх прав та інтересів він звернувся до суду. З огляду на викладене, [PERSON], з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію пошире\-ну відповідачем [PERSON] 17 травня 2016 року на VI позачерговій сесії Харківської міської ради 7 скликання, а саме позицію того, що позивачем та його помічниками збиралися грошові кошти для проведення футбольного турніру серед дітей, які згодом нібито були привла\-сненні позивачем у протиправний спосіб, а також вказав, що позивач [PERSON] «..за довгі роки має конфлікт з адміністрацією 108 школи та рядом батьків» та зобов'язати спростувати цю інформацію під час першої чергової сесії Харківської міської ради після набуття рішення суду законної сили - публічним виступом з трибуну Харківської міської ради. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року позов [PERSON] задоволено. Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] інформацію, пошире\-ну [PERSON] 17 травня 2016 року на VI позачерговій сесії Харківської міської ради, про те, що [PERSON] та його помічниками збиралися грошові кошти для проведення футбольного турніру серед дітей, які згодом були привласнені [PERSON], а також інформацію про те, що [PERSON] «..за довгі роки має конфлікт з адміністрацією 108 школи та рядом батьків». Зобов'язано [PERSON] спростувати вказану інформацію під час першої чергової сесії Харківської міської ради після набрання рішенням суду законної сили - публічним виступом з трибуну Харківської міської ради. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В апеляційній скарзі представник [PERSON] - адвокат [PERSON], просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення постановлено з порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, поза увагою суду залишилось, що позивач є публічною особою, відомою в суспільстві, політичним діячем та депутатом Харківської міської ради, відповідно, межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у житті територіальної громади міста Харкова, та його безпосередні дії становлять суспільний інтерес. Вважає, що зі змісту звернення [PERSON] на сесії Харківської міської ради 17.05.2016 року до депутатів не вбачається наявності завідомо неправдивих відомостей, виступ не містить жодного висловлювання в брутальній, принизливій чи непристойній формі, а в контексті всього виступу, висловлювання відповідача не можна вважати неправдивими, негативними, такими, що принижують честь, гідність і ділову репутацію позивача. Дане звернення мало під собою певне підґрунтя, та мало на меті не розповсюдження недостовірної інформації стосовно позивача, а надання громадськості та її представникам інформації, яка становить суспільний інтерес. Вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суд в оскаржуваному рішенні не визначив характеру поширеної інформації та не з'ясував, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Незважаючи на неодноразове ознайомлення [PERSON] в апеляційному суді з матеріалами справи, на скеровану йому апеляційним судом в порядку виконання вимог ст.298 ЦПК України копію апеляційної скарги з пропозицією надати заперечення з обґрунтування доводів, [PERSON] та його представник не побажали скористатися такою можливістю доведення переконливості своїх доводів, письмових заперечень не надали, а в судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] апеляційну скаргу не визнав і пояснив, що як весь перебіг розгляду питання про дострокове припинення його повноважень депутата Харківської міської ради на сесії Харківської міської ради 17.05.2016 року, так і виступ в сесійній залі відповідача [PERSON] зокрема, так і перегляд апеляційним судом рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року, так і організоване слідчими СБУ притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.110 КК України є незаконними і спрямованими на розправу з ним у зв'язку з його поглядами на події у суспільстві, які є відмінними від поглядів організаторів такого переслідування. Надаючи пояснення стосовно доводів апеляційної скарги [PERSON] підтвердив той факт, що в суді першої інстанції він не заперечував проти того, що дійсно він та його помічники організовували проведення футбольного турніру, однак це було не в 8 ДЮСШ, а в іншому спортивному закладі, що дійсно були певні непорозуміння з одним із керівників школи №108, але не з адміністрацією чи педагогічним колективом 108 школи взагалі. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд першої інстанції в повній мірі зазначених цивільно-процесуальних норм не виконав. Так, згідно ст. 297 ЦК України Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 32 Конституції України передбачено право особи спростувати в судовому порядку недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Способами захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до ч.2 ст.16 ЦК України, серед іншого, є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди тощо. Пленуму Верховного Суду України в п. 15 постанови №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, повідомлення в публічних виступах хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Задовольняючи позов [PERSON], суд першої інстанції дійшов висновку, що інформація, поширена відповідачем 17 травня 2016 року під час публічного виступу на VI позачерговій сесії Харківської міської ради 7 скликання під час розгляду питання про дострокове припинення повноважень депутата міської ради [PERSON], є негативною за своїм змістом, не відповідає дійсності, тобто є недостовірною, порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача [PERSON], як депутата Харківської міської ради та представника територіальної громади м. Харкова, порушує його особисті немайнові права, а тому права позивача мають бути захищені шляхом зобов'язання відповідача спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, яким вона була поширена. Колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке. Судовим розглядом встановлено, що 17 травня 2016 року відбулось засідання VI позачерговій сесії Харківської міської ради 7 скликання, на якому було прийнято Рішення № 236/16 про дострокове припинення повноважень депутата Харківської міської ради 7 скликання [PERSON] (а.с.105). Другим питанням порядку денного VI позачерговій сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.05.2016 року було питання «Про дострокове припинення повноважень депутата міської ради 7 скликання». Як вбачається з стенограми засідання VI позачерговій сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.05.2016 року (а.с.81-94), під час розгляду другого питання порядку денного відповідачу [PERSON] було надано слово та під час свого публічного виступу він виголосив промову наступного змісту (дослівно, мовою оригіналу): «Добрый день, дорогие друзья. Я хочу лишь несколько рассказать случаев и ситуаций. К примеру, вчера я по долгу службы, работая в администрации Холодногорского района, проводил рабочее совещание на базе Детской юношеской спортивной школы № 8 вместе с коммунальным предприятием «Спорт для всех», где в этом году, по нашей уже традиционной программе мы будем строить большой спортивный футбольный стадион с искусственным покрытием, полноразмерный, баскетбольную, волейбольную площадку и другие элементы инфраструктуры. Так вот, во время подошли родители воспитанников этой школы. И одна мамочка, стесняясь, задала мне вопрос, к сожалению, который я уже знал до этого. Рассказала историю, что некоторое время назад, осенью, депутатом городского совета [PERSON] в этой спорт школе, среди воспитанников был организован, начинал организовываться футбольный турнир, были собраны денежные средства его помощниками, однако турнир не состоялся. И мама, переминаясь с коленки на коленку, не зная моё отношение к этому вопросу, задаёт мне вопрос: «А какова судьба турнира или тех денежных средств, которые были собраны?». Мне было стыдно отвечать, потому что она на меня смотрела, конечно же понимая, и как и на председателя администрации, и как на депутата городского совета, и как на представителя фракции «Відродження», зная, что и [PERSON] тоже является представителем этой фракции. Я хотел бы сказать, что этот вопрос был для меня не нов. Две недели назад с аналогичным обращением ко мне обращалась группа родителей с этим вопросом. Я сделал телефонный звонок [PERSON] и попросил его разобраться в этой ситуации, так как в ней связано много людей, много родителей, много воспитанником наших школ. Очевидно, за две недели этот вопрос решён не был, и мне обратной связи никакой не поступило. [PERSON] учился в 108-й школе на Холодной Горе и этим гордится. Замечательная школа с французским уклоном с добрыми традициями. Пытается проявлять активность в этой школе, но, к сожалению, за долгие годы имеет конфликт с администрацией школы, с рядом родителей...». При цьому, суд першої інстанції зазначив, що суду не надано доказів, підтверджуючих наведені в виступі відповідача факти, про спростування яких просить позивач, оскільки не надано доказів, підтверджуючих факт організації позивачем футбольного турніру у Дитячій юнацькій школі №8, збору грошових коштів його помічниками та не повернення цих коштів, а також не надано також доказів, підтверджуючих наявність конфлікту між позивачем та адміністрацією 108 школи і рядом батьків. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сам позивач [PERSON] як в суді першої, так і апеляційної інстанції підтвердив: факт того, що він регулярно організовував проведення футбольних турнірів, які частково фінансувалися батьками їх учасників; факт телефонної розмови з відповідачем щодо непроведеного футбольного турніру та неповернених грошових коштів, що здавалися батьками на його проведення; факт повернення зі своїх особистих грошових коштів, суми, яка збиралася на футбольний турнір, який проведено не було, через те, що не набралася необхідна кількість команд; підтвердив, що він не повідомляв відповідача, про повернення грошових коштів та вирішення даної ситуації, а просив про це тренера, якому повернув грошові кошти. З самого виступу відповідача вбачається, що тверджень, на спростування яких посилається позивач, щодо присвоєння протиправним способом грошових коштів [PERSON] під час свого виступу 17.05.2016 року не висловлював. Він лише зазначав на факт звернення до нього батьків, яких хвилювала доля турніру та зібраних грошових коштів на його проведення, а також про телефонну розмову, в якій він просив розібратися позивача в даній ситуації. Колегія суддів зазначає, що, з урахуванням фактів, що визнаються позивачем, відсутні підстави визнання інформації, висловленої відповідачем 17.05.2016 року, як недостовірної. При цьому, та обставина, що відповідні змагання організовувались [PERSON] не в Дитячій юнацькій спортивній школі № 8, а в інших учбових закладах, за умови, що інші факти ним визнаються, не впливають на вказані висновки, адже це є не суттєвою обставиною. Вона не може впливала на достовірність іншої частини поширеної інформації, а сама по собі, у відриві від іншої частини, яка позивачем визнається, не є негативною та не може порушувати особисті немайнові права та завдавати шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача. До того ж судом першої інстанції не надано належної оцінки застосованому відповідачем [PERSON] прислівнику «вочевидь» перед твердженням, що «за два тижні це питання вирішено не було, оскільки зворотного зв'язку не було», та не враховано значення змісту цього речення в цілому. Відповідно ж до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. З огляду на характер застосованого автором мовно стилістичного засобу, позиція про те, що «питання вирішено не було» - є оціночним судженням, яке містить суб'єктивну думку щодо ситуації, яка склалася, та не може бути витлумачене як таке, що містить фактичні дані і порушує особисті права позивача. Отже, суд першої інстанції неправильно визначив характер зазначеної інформації та дійшов помилкового висновку, що вона є фактичним твердженням. Щодо вислову [PERSON], що [PERSON] має конфлікт з адміністрацією 108 школи та рядом батьків, то, будучи допитаним в якості свідка в суді першої інстанції [PERSON] також визнав, що з 2013-2014 років директор зазначеного учбового закладу проти того, щоб позивач приймав участь у різноманітних святкових заходах, чим підтверджується наявність певного конфлікту між адміністрацією школи та позивачем. Крім того, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, що вказане висловлювання містить негативну інформацію, яка б принижувала честь, гідність та ділову репутацію позивача, а свідчить лише про протилежність поглядів між відповідними суб'єктами, що фактично, враховуючи надані [PERSON] показання, останнім не заперечувалось, а отже, позивачем не доведено порушення [PERSON] його немайнових прав. Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції не правильно застосував норми ст. ст. 277, 297, 299 ЦК України, не врахував, що висловлювання відповідача під час проведення позачергової сесії Харківської міської ради 7 скликання 17.05.2017 року щодо [PERSON], містить суб'єктивну думку , переконання, його власну оцінку певних фактів та не є конкретною, та дійшов помилкових висновків про недостовірність відповідної інформації як підставу захисту немайнових прав позивача шляхом зобов'язання відповідну інформацію у спосіб, яким її було поширено. При цьому суд помилково, не маючи на це відповідних підстав, зобов'язав відповідача спростувати інформацію, яка ним не поширювалась, а саме, що позивачем та його помічниками збиралися грошові кошти для проведення футбольного турніру серед дітей, які згодом нібито були привла\-сненні позивачем у протиправний спосіб. Як вбачається зі змісту стенограми засідання VI позачерговій сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.05.2016 року (а.с.81-94) [PERSON], повідомив про недоліки в організації [PERSON] та його помічниками проведення футбольного турніру, але не говорив, як це помилково зазначив суд у своєму рішенні, що [PERSON] публічно повідомив про привласнення [PERSON] та його помічниками у протиправний спосіб гроші, які були зібрані для футбольного турніру. За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції у відповідності до п.2 ч.1 ст.307 та п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову. Колегія суддів не погоджується з доводами [PERSON] про упереджене ставлення до нього депутатів Харківської міської ради, її голови і відповідача [PERSON], зокрема, як виконавця замовлення, на перегляд апеляційним судом рішення суду першої інстанції та переслідування з боку СБУ, як свідченням правомірності рішення суду першої інстанції, так як вказані посилання [PERSON] на взаємозалежність, на його думку, вказаних ним подій є його суб'єктивною оцінкою і не свідчать про наявність підстав для залишення в силі постановленого з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду першої інстанції. Обставини взаємовідносин [PERSON] з іншими депутатами, посадовими особами органу місцевого самоврядування, а також правовідносини, пов'язані з кримінальним провадження, які виникли після спірних правовідносин і ухвалення рішення суду першої інстанції, не є предметом розгляду даної цивільної справи за позовом [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації у зв'язку з конкретними висловлюваннями відповідача [PERSON] на засіданні VI позачергової сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.05.2016 року.

Outcome: dismissed