overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 25 січня 2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 39. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 25 січня 2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25 січня 2003 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 29 липня 2009 року. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з родиною не проживає, на утримання дитини матеріально не допомагає, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини . У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідач позов визнав повністю та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його доходу. З'ясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 29 липня 2009 року. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з родиною не проживає, та не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності зі ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів повинен складати 1/4 частину від його доходу. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, відповідача, а також те, що відповідач не має інших дітей, непрацездатних батьків. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним свого сина -[PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що її син є інвалідом з дитинства, діагнох ДЦП, внаслідок захворювання син не може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. Крім того, просить призначити її опікуном над сином. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи -орган опіки і піклування Балаклійської міської ради в судове засідання не з'явися, надав заяву про розгляд справи без їхнього представника. Заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Балаклійським відділом РАГС Харківської області 18 листопада 1996 року. ( а.с. 5). Як вбачається із медичного висновку № 19 від 20 квітня 2013 року [PERSON] страждає ДЦП, спастична диплегія (а.с.18). Відповідно до акту судово -психіатричної експертизи № 585 від 01 липня 2014 року на даний час [PERSON] має ознаки стійкого хронічного психічного розладу у формі глибокої розумової відсталості. [PERSON] за своїм психічним станом не здатний розуміти значення своїх дій і керувати ними ( а.с. 51-53). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до ч.1 ст. 60, ч.1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням орану опіки та піклування призначає їй опікуна. Як вбачається із подання Балаклійської міської ради Харківської області №02-15/1724 від 23.07.2014р., Балаклійська міська рада просить суд призначити опікуном [PERSON] його мати [PERSON]. Враховуючи те, що за станом здоров'я [PERSON] не може самостійно здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки, суд вважає за необхідне встановити над ним опіку та призначити його опікуном -його матір [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 18 травня 2002 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 308. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 18 травня 2002 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянсько стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18 травня 2002 року. Від даного шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача донькою та у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхньої неповнолітньої дитини. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. [PERSON], [INFO], є донькою позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 5) та довідкою про склад сім'ї позивачки (а. с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення опіки над недієздатною особою В обґрунтування своїх вимог заявник посилалася на те, що вона є матір'ю [PERSON] [INFO], яка страждає на психічне захворювання, є інвалідом дитинства 2 групи. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року [PERSON] була визнана недієздатною, в зв'язку з тим, що остання страждає хронічним стійким психічним розладом у формі помірної розумової відсталості , що унеможливлює розуміти значення своїх дій та керуватися ними. Заявник зазначив, що при винесенні рішення судом не встановлений опікун недієздатної особи. В зв'язку з вищенаведеним, в заяві [PERSON], посилаючись на ст. 60 ЦК України, просила суд призначити її опікуном недієздатної [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, в заяві просила суд розглянути справу без її участі, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована і підлягає задоволенню, за наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] [INFO], уродженка с. Тростянець Ямпільського району Винницької області є рідною матір'ю [PERSON] [INFO] уродженки с.Тростянець Ямпільського району Винницької області. Встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року [PERSON] була визнана недієздатною, в зв'язку з тим, що остання страждає хронічним стійким психічним розладом у формі помірної розумової відсталості , що унеможливлює розуміти значення своїх дій та керуватися ними. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно до подання, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільненської сільської ради Дніпропетровської області вважає за доцільне призначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON] Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 05 жовтня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 395. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з червня 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із непорозуміннями, сварками, різницею характерів, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON]. просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила змінити її прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 395, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з червня 2013 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 11 серпня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 423. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO].. Позивач зазначила, що вона та відповідач з 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із непорозуміннями, сварками, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 11 серпня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова сторони зареєстрували шлюб з відповідачем, актовий запис № 423, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з 2013 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між сторонами, який був зареєстрований 16.08.2012 року Виконкомом Тернівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис за № 2. Зазначає, що подружнє життя сторін не склалось, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, що кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім'ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги. На початку січня 2014 року ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено, дітей від шлюбу немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність у зв'язку із виїздом з міста, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає, на примирення не погоджується. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені останнім і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітньої - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву в якій зазначив, що позов визнає частково, просить суд стягнути з нього на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку). Дослідивши надані матеріали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої - [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина мешкає разом з матір'ю. Відповідач у добровільному порядку матеріально допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст. 183 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду, кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Згідно зі ст. 182, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан відповідача, який не працює, не має постійного заробітку, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 300 (триста) гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved