overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельнику реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з ним. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельнику реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 152 (а. с. 6), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 7), яка проживає з позивачем. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є рідним сином [PERSON] Шлюб між батьками розірвано. За рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки Дарї. В звязку з тим, що він на даний час навчається на четвертому курсі денного відділення бюджетної форми навчання відділення ІЕКСУ Одеського національного політехнічного інституту та проживає у гуртожитку йому також потрібна матеріальна допомога, яку відповідач у добровільному порядку не надає, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Просить суд стягнути аліменти з відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги зменшила та просила суд стягнути аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів. Відповідач суду пояснив, що він на даний час перебуває у шлюбі його дружина є студенткою 1 курсу стоматологічної академії з контрактною формою навчання та він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, тому просить суд задовольнити позов частково в розмірі 1/10 частки. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом державної реєстрації актів Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області (а.с. 3). Згідно довідки №4266 від 03.03.2016 року [PERSON] є студентом Одеського національного політехнічного інституту (а.с. 4). Відповідно до рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області №486/1771/15-ц з відповідача стягнено аліменти на утримання неповнолітньої доньки Дарї у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку. (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 15 серпня 2015 року (а.с. 40), яка є студенткою першого курсу. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років при умові, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, враховуючи стан здоров'я, матеріальні статки відповідача, який сплачує аліменти на неповнолітню доньку, одружений, дружина якого навчається, суд приходе до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій прохав встановити факт постійного проживання його та його матері [PERSON] за однією адресою на момент її смерті 11.01.2008 року, тобто на час відкриття спадщини. Свої вимоги до суду мотивував тим, що встановлення факту йому необхідно для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері, а саме земельної ділянки площею 3,48 га, розташованої на території Липнягівська сільська рада Семенівського району Полтавської області і призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали і прохали її задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 153 від 01.04.2016 року, заявлені вимоги визнав і не заперечував проти її задоволення. Суд, вислухавши заявника, його представника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що матірю [PERSON] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. ( а.с. 8). 11 січня 2008 року [PERSON] померла. ( а.с. 7). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що заявник доглядав матір у 2008 році та регулярно приїздив до неї, перед смертю [PERSON] відвіз її у с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, де остання й померла. Згідно довідки, виданої виконкомом Липнягівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована в [INFO], разом зі своїм сином [PERSON], який на момент смерті проживав з нею без реєстрації (а.с. 6). Частина 1 статті 1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частина 3 статті 1268 ЦК України, встановлює, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що самим заявником було вказано, що основним місцем проживання його є с. Мала Перещепина Новосанжарського району Полтавської області, де проживає його родина, з матірю він фактично проживав певний час, з пояснень свідків близько півтора місяці перед її смертю, а померла вона у с. Вишняки Хорольського району Полтавської області у своєї сестри, суд приходить до висновку, що мало місце фактичне доглядання заявником за своєю матірю перед її смертю, і не можуть вважатися фактом постійного проживання разом із спадкодавцем.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 08 січня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконкомом Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний момент шлюбні відносини не підтримують біля 3-х місяців. Причиною тому є несумісність характерів. В сім'ї виникали різного роду непорозуміння, їхні відносини поступово погіршувалися. Відповідач іноді застосовував до неї фізичну силу, вчинював сварки. Шлюб фактично припинено, проживають окремо. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлень від 07.04.2016 року та від 12.04.2016 року, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 08 січня 2009 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконкомом Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про що зроблено актовий запис № 1 (а.с.5). Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, на примирення позивачка не згідна, тому збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам їхніх дітей. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхніх дітей, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачами уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який було зареєстровано 27 вересня 1999 року на Первомайській Південній Товарній Біржі. Після укладання договору вона разом з членами своєї сім»ї проживає в цій квартирі та підтримує квартиру в належному стані, а відповідачам сплатила обумовлену суму, тобто сторони виконали всі істотні умови договору. Квартиру нею зареєстровано на своє імя в МБТІ. Нотаріально посвідчити даний правочин вона не може, оскільки вже здійснена державна реєстрація нерухомості на її імя. Посилаючись на викладені обставини, просила задовольнити позовні вимоги. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Встановлено, що сторони 27 вересня 1999 року уклали між собою письмовий договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який було зареєстровано 27 вересня 1999 року на Первомайській Південній Товарній Біржі, що підтверджується договором №4561 від 27 вересня 1999 року. За умовами договору, відповідачі продали квартиру, а позивачка купила її і сплатила обумовлену договором суму. Згідно реєстрового запису від 08.10.1999 року за №13136 дана квартира зареєстрована в Первомайському МБТІ на імя [PERSON]. Викладене свідчить, що позивачка є стороною, яка придбала будинок і виконала всі умови договору повністю. На даний час позивачка позбавлена можливості укласти угоду купівлі-продажу в нотаріальному порядку, так як спірна квартира в органах державної реєстрації вже зареєстрована на її імя, згідно угоди купівлі продажу, яка зареєстрована на Південній товарній біржі, що унеможливлює цю угоду посвідчити нотаріально. Встановлене свідчить, що позивачка набула право власності на квартиру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач на даний час з нею не проживає, добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття та стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився. Був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення з відміткою «адресат відсутній», що відповідає ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 116146(а.с. 5). В сімї народились дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], 11.08.2013 року. Батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвами про їх народження(а.с. 6-7). Діти проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї № 161 від 18.03.2016 (а.с. 8), знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що діти мають нормальний стан здоровя, позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дітей, має задовільний стан здоровя, є працездатний, має тимчасові заробітки, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1167 грн., а від 6 до 18 років - 1455 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання її дочки [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення її, заявника, опікуном, посилаючись на те, що її дочка - інвалід ІІ групи з дитинства довічно, стан хворої важкий, вона потребує постійного стороннього догляду, психічний розлад хворої дочки документально підтверджується довідкою ЛТЕК від 11 січня 1990 року № 050181 та записами медичної карти амбулаторного хворого. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій свої вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Заінтересовані особи: Білогірське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області і орган опіки та піклування Кур'янківської сільської ради Білогірського району Хмельницької області повідомлені належним чином, представники в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутності. Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, враховуючи стан її здоров'я, в судове засідання не викликалася. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ЛТЕК від 11 січня 1990 року № 050181 та записів медичної карти амбулаторного хворої [PERSON] остання є інвалідом ІІ групи з дитинства, перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра Білогірської центральної районної лікарні Хмельницької області з діагнозом - легка розумова відсталість. Амбулаторною судово-психіатричною експертизою Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 від 05 травня 2016 року № 262, проведеною на підставі ухвали Білогірського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2016 року, встановлено, що [PERSON] виявляє стійкий хронічний психічний розлад - легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності) з поведінковими розладами, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є достатньою підставою для визнання її недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Заявник [PERSON] є матір'ю [PERSON], яка проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Із рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Вікнинської сільської ради Білогірського району від 11 квітня 2016 року № 65 слідує, що опікуном [PERSON] доцільно призначити [PERSON] Таким чином, виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначила, що 04 вересня 2004 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 39, зареєструвала шлюб з [PERSON]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони не зійшлися характерами та не знайшли спільної мови, а тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] призначено один місяць для примирення. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2004 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 39 (а.с. 11). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сім'я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 551 грн. 20 коп. належить стягнути з відповідача по справі.

Outcome: approved