Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

22.12.2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить змінити розмір аліментів, стягнутих з відповідача за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.06.2008 р. справа № 2-2272/08 та стягнути з [PERSON] на користь позивача на виховання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від доходіввідповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку, починаючи стягувати з дня предявлення позову до досягнення повноліття дочкою, а саме: до 19.10.2019 року. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 30.11.2010 року. В шлюбі у позивача та відповідача народилася донька [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.06.2008 року справа № 2-2272/08 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], 250,00 грн. щомісяця, починаючи з 14.03.2008 року до досягнення дитиною повноліття. 23.07.2008 року позивачем був отриманий виконавчий лист, однак на примусове виконання вона його не направляла, оскільки сторони домовились, що відповідач буде виконувати рішення суду добровільно. Всупереч домовленостям, відповідач у добровільному порядку сплачує аліменти нерегулярно, із затримками. До того ж сума 250,00 грн. на місяць вже давно не актуальна. У додаткових витратах на спільну дитину відповідач не бере участі, у вихованні участі також не приймає. 08.07.2017 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» та відповідно внесені зміни до Сімейного кодексу України (ст. 182), в яких встановлено, щомінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач повідомила відповідача про зміни у вищевказаному нормативному акті та попросила його сплачувати аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, відповідач відмовився сплачувати аліменти у вказаному розмірі. У звязку з викладеним позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в своїй письмовій заяві позивач позов підтримала, відповідач позов визнав, просив його задовольнити. Відповідно до ч.1\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~вказано, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Згідно з ч.1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено в судовому засіданнівідповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №192428 від 22.11.2001 року [PERSON] народилася 19.10.2001 року та її батьками зазначені [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 4). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30.11.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 114074, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №317 (а.с. 3). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.06.2008 року по справі № 2-2272/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та збільшення розміру аліментів на утримання хронічно хворої дитини позов задоволено. Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Також зазначеним рішенням збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до 250 гривень, починаючи з 14.03.2008 року до досягнення дитини повноліття. В рішенні вказано, що зазначений розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону (а.с. 22-23). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того,\~стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 Сімейного Кодексу України , при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, на даний час розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 930 грн. Відповідно доч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 183 СК України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, враховуючи що відповідачем [PERSON] визнано позовні вимоги [PERSON] щодо зміни розміру аліментів і таке визнання прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає за необхідне позов в частині зміни розміру аліментів задовольнити та збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.06.2008 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі однієї чверті заробітку (доходу )[PERSON], але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, як роз'яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006\~\~N 3 «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства\~\~та стягнення аліментів»\~у новому розмірі аліменти у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану,\~\~погіршення чи поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів сплачуються з дня набрання рішенням\~\~законної сили. Тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів у зміненому розмірі саме від дня предявлення позову задоволенню не підлягають, оскільки повинні сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що відповідає законодавчим положенням та судовій практиці. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, від якого позивач звільнена, у розмірі 640 грн.

Outcome: partial