Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

24.03.2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, на підставі чого в сім»ї відбувалися сварки та сторони стали чужими людьми. Шлюбні відносини припинили з січня 2016 року. З цього часу спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя, примирення та збереження сім»ї неможливе. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтві про народження записаний відповідач. Після розірвання шлюбу позивачка прохає залишити проживати неповнолітніх дітей з нею, а такою бажає залишити після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві, що надійшла до суду на своїх вимогах наполягає та просить суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, на розірвання шлюбу згоден, не заперечує, щоб діти залишилися проживати з матір»ю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Судом встановлено, що 08 червня 2002 року відділом РАГС Новосанжарського районного управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], який проживає [INFO] та [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO] і після одруження подружжю було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.6). Суд приймає до уваги, що подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження записаний відповідач (а.с.7,8,9). Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. У відповідності зі ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає до уваги, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] суд вважає, що слід залишити проживати з матірю [PERSON] Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved