Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

22.05.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», в якій просить визнати кредитний договір № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] таким, що виконаний, та застосувати наслідки: стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 23291,47 доларів США надмірно сплачених коштів; зняти заборону відчуження зазначеного в іпотечному договорі нерухомого майна, що зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 2203, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та виключити запис з Державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою будинку за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути [PERSON] документи на будинок, а саме: витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20043625, технічний паспорт на житловий будинок, інвентаризаційна справа 85669, адреса: [ADDRESS] , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 050973 від 21.06.2007; покласти на відповідача судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2019 справу передано для розгляду судді Чередник В.Є. Ухвалою суду від 27.05.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Ухвалою суду від 22.07.2019 відкрито загальне позовне провадження по даній справі та почато підготовче провадження. 20.09.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. 24.09.2019 позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. 17.01.2020 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої він просить суд визнати кредитний договір № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] таким, що виконаний; стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] 37766,41доларів США надмірно сплачених коштів; зняти заборону відчуження зазначеного в іпотечному договорі нерухомого майна, що зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 2203, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та виключити запис з Державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою будинку за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути [PERSON] документи на будинок, а саме: витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20043625 від 20.08.2008, реєстраційний номер 24509957; технічний паспорт на житловий будинок, інвентаризаційна справа 85669, адреса: [ADDRESS] ; державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 050973 від 21.06.2007; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.05.2007 між ним та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», укладено кредитний договір № HAG7GA 00000009, за яким банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 14.07.2007 по 12.05.2017 у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 125616 доларів США на наступні цілі: 100000 доларів США на будівництво житлового будинку, а також у розмірі 25616 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 договору. До кредитного договору укладено додаткові угоди, а саме: додаткова угода № 1 від 15.08.2008 про зміну п. 7.1 договору, розміру кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 230616 доларів США; 21.05.2008 укладено додаткову угоду № 2 про зміну п.7.1, розміру кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 255616 доларів США; 04.11.2008 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору про зміну п.7.4. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позивачем в іпотеку банку передано будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у відповідача перебувають оригінали правовстановлюючих документів на вказаний будинок. За період кредитування позивач від відповідача отримав кредитних коштів у розмірі 225000 доларів США. Сума платежів, здійснених на користь відповідача з метою повернення кредиту, склала 343875,58 доларів США. Станом на дату звернення позивача до суду дія зазначеного вище кредитного договору не припинена. Відповідач продовжує нараховувати позивачеві кредитну заборгованість. Іпотека є діючою. Позивач зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.02.2018 по справі № 640/20084/15-ц, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 19.06.2018, визнано недійсними пункти 3.7, 7.1 кредитного договору від 14.05.2007, додаткову угоду № 1 від 15.01.2008, додаткову угоду № 2 від 21.05.2008 щодо сплати винагороди банку за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця. Також позивач зазначає, що в період з 14.05.2007 по 10.08.2015 ним на виконання пунктів 3.7, 7.1 кредитного договору від 14.05.2007, додаткової угоди № 1 від 15.01.2008, додаткової угоди № 2 від 21.05.2008 на користь банку щомісячно сплачувалась винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця. Визнання судом недійсними вказаних пунктів договорів має безпосередній вплив на взаємовідносини сторін в частині розрахунків за кредитним договором, а саме виплати здійсненні позивачем з 14.05.2007 по 10.08.2015 на виконання пунктів 3.7, 7.1 кредитного договору від 14.05.2007, додаткової угоди №1 від 15.01.2008, додаткової угоди №2 від 21.05.2008 на користь банку за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця, треба віднести та зарахувати на погашення тіла кредиту, що в свою чергу зменшує розмір щомісячних плат процентів за користування кредитними коштами. З метою здійснення перерахунку взаємних розрахунків з 14.05.2007 по 05.12.2018 за кредитним договором № НАG7GА00000009 від 14.05.2007, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою від 05.12.2018. Листом відповідача від 11.12.2018 № 20.1.0.0.0/7-181207/9393, останній відмовився від добровільного виконання рішення суду, зазначивши, що примусити відповідача виконати рішення суду може тільки виконавча служба. У зв`язку з відмовою відповідача виконати взаєморозрахунки з 14.05.2007 по 05.12.2018 за кредитним договором № НАG7GА00000009 від 14.05.2007, позивач зробив їх самостійно. Відповідно до вказаних розрахунків позивачем у період з 15.12.2010 по 10.08.2015 було надмірно сплачено на користь банку суму в розмірі 23 291,47 доларів США. У зв`язку з цим, [PERSON] звернувся з листом-вимогою до відповідача, яка залишилась поза увагою останнього. 25.11.2019 позивач звернувся із заявою до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса з проханням провести судову економічну експертизу. На вирішення судової економічної експертизи поставлено питання: який розмір заборгованості за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 буде складати за період з 14.05.2007 по 16.02.2018, виходячи з даних розрахунків банка без врахування 0,2% комісії. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 26137, який складений 17.12.2019, за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 за період з 14.05.2007 по 16.02.2018 заборгованість відсутня та надлишок сплачених коштів становить: по основному боргу переплата складає: 24535,73 доларів США; сума переплати за відсотками становить 13230,68 доларів США. Позивач зазначає, що з урахуванням вказаного висновку судової економічної експертизи загальна сума переплати ним за кредитним договором від 14.05.2007 № HAG7GA00000009 складає 37766 (тридцять сім тисяч сімсот шістдесят шість) доларів США 41 цент. [PERSON] вважає, що він не має заборгованості перед відповідачем, виконав свої зобов`язання належним чином, що є підставою для припинення дії договору іпотеки, який укладений між ним та відповідачем для забезпечення виконання кредитного договору № НАG7GА00000009 від 14.05.2007, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. 17.02.2020 представником відповідача - адвокатом Левицькою А.В. подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог. Представник просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/20084/15-ц банком було виконано в добровільному порядку, сума боргу [PERSON] була перерахована з урахуванням висновків, викладених у рішенні, сума надлишково сплачених коштів (у вигляді комісій) була зарахована на зменшення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та пені. Згідно розрахунку заборгованості станом на 15.08.2019 заборгованість позивача перед відповідачем за кредитним договором № НАG7GА00000009 від 14.05.2007 становить 5074,48 доларів США. Також представник відповідача не погодилась з розрахунками, які надані позивачем. Крім того, адвокат Левицька А.В. заперечувала щодо висновку експерта, який був наданий позивачем, вважала його неналежним та недопустимим доказом. Свою позицію обґрунтовувала тим, що на дослідження експерту було надано копію розрахунку заборгованості за кредитним договором № НАG7GА00000009 від 14.05.2007 станом на 05.11.2015 та копію виписки по цьому ж кредиту, які є документами невідомого походження та не підписані відповідальними співробітниками банку. Також представником відповідача зазначено, що на дослідження експерту не надано додатковий договір № 3 від 16.04.2013 та додаткова угода до договору від 18.05.2013, які мали вплинути на результати дослідження. Заперечуючи проти висновку експерта представник відповідача також зазначила, що при проведенні дослідження було використано нормативні акти, які втратили свою чинність, а також не погодилась з методикою, яку використовувала експерт під час проведення досліджень. Ухвалою суду від 17.02.2020 закрито підготовче провадження по справі, задоволено клопотання представника відповідача про виклик у судове засідання для допиту експерта [PERSON] , справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засідання представник позивача доводи позову в редакції від 17.01.2020 підтримав, з підстав, докладно викладених у позовах та відповіді на відзив, вважав позовні вимоги підтвердженими наявними доказами, в тому числі висновком експерта, тому просив позов задовольнити та повідомив про подачу заяви про розмір судових витрат протягом 5 днів після постановлення рішення. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову як первісного, так і збільшеного заперечувала в повному обсязі, з підстав, викладених у відзивах, вважала доводи позовів необґрунтованими, а висновок експерта хибним, таким, що зроблений без врахування додаткової угоди №3, останнього розрахунку банку та з використанням застарілої нормативної бази. Суд, вислухавши доводи представників сторін, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, допитавши в якості експерта Закорко І.П., всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 14 травня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір № HAG7GA00000009, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 14 травня 2007 року по 12 травня 2017 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 125616 доларів США на наступні цілі: 100000 доларів США на будівництво житлового будинку, а також у розмірі 25616 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. З метою забезпечення зобов`язань, взятих на себе позивачем, між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 14 травня 2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого є надання позивачем в іпотеку нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] договору іпотеки передбачено, що на строк його дії предмет іпотеки залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, правоустановчі документи на предмет іпотеки передаються для зберігання банком на строк виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором та всіма додатковими угодами. Після повного виконання зобов`язань іпотекодержатель повертає документи іпотекодавцю. Пунктом 30 договору іпотеки визначено, що термін його дії - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., та зареєстровано в реєстрі за № 2203. Також, 14 травня 2007 року тим же приватним нотаріусом на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону відчуження зазначеного в договорі житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , який належить [PERSON] , до припинення чи розірвання іпотечного договору. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2018 року по справі № 640/20084/15-ц визнано недійсними пункти 3.7, 7.1 кредитного договору № HAG7GA00000009 від 14.05.2007, додаткову угоду № 1 від 15.01.2008, додаткову угоду № 2 від 21.05.2008 щодо сплати винагороди банку за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року вказане рішення Київського районного суду м. Харкова залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом недійсними вказаних вище пунктів кредитного договору, виникла необхідність проведення перерахунку здійснених позивачем платежів на виконання кредитного договору. З цією метою 05 грудня 2018 року позивач звернувся із заявою до керівництва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з проханням провести перерахунок взаємних розрахунків за період з 14.05.2007 по 05.12.2018 за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007. Листом від 11.12.2018 № 20.1.0.0.0/7-181207/9393 банк повідомив [PERSON] про те, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, та останньому було рекомендовано звернутися до виконавчої служби з рішенням суду, що набуло чинності. Після цього позивачем самостійно було проведено перерахунок взаємних розрахунків за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007, відповідно до якого сума надміру сплачених [PERSON] коштів склала 23291,47 доларів США. 02 квітня 2019 року позивач звернувся з письмовою вимогою до відповідача, в якій просив припинити нарахування заборгованості за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007, повернути йому суму переплати в розмірі 23291,47 доларів США, припинити дію обтяжень на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.05.2007, повернути правовстановлюючі документи на предмет іпотеки. Відповідач листом від 08.04.2019 № 20.1.0.0.0/7-190405/884 повідомив [PERSON] про неможливість задоволення його вимог з приводу перерахунку кредитного договору, оскільки примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу. Позивачу знов-таки було рекомендовано звернутися до виконавчої служби з рішенням суду, що набуло чинності. Щодо видачі правовстановлюючих документів на нерухомість та зняття обтяження з нерухомості банком повідомлено, що вказані дії можливі тільки після повного погашення та закриття договору. Не погодившись з такою бездіяльністю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2018 року по справі № 640/20084/15-ц [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання кредитного договору № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 таким, що виконаний, надавши при цьому власний розрахунок платежів за кредитним договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 43 ЦПК України надано право учасникам справи, зокрема, подавати докази; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. Стаття 106 ЦПК України надає учасникам справи право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Позивачем разом із заявою про збільшення позовних вимог було надано до суду висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 26137, який складено 17 грудня 2019 року. Вказаний висновок експерта був складений за заявою [PERSON] . Позивачем на дослідження надано наступні матеріали: копію рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.02.2018; завірена копія кредитного договору № HAG7GA00000009 від 14.05.2007; завірена копія додаткової угоди № 1 від 15.01.2008 до кредитного договору № HAG7GA00000009 від 14.05.2007; додаткова угода № 2 від 21.05.2008 до кредитного договору № HAG7GA00000009 від 14.05.2007; копія розрахунку заборгованості за договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007, укладеного між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та клієнтом [PERSON] станом на 05.11.2015; копія виписки по кредиту № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 за період з 01.05.2007 по 12.11.2019. На вирішення судової економічної експертизи поставлено питання: який розмір заборгованості за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 буде складати за період з 14.05.2007 по 16.02.2018, виходячи з даних розрахунків банка без врахування 0,2% комісії? Проведеним дослідженням в обсязі наданих матеріалів встановлено, що за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 за період з 14.05.2007 по 16.02.2018 заборгованість відсутня та надлишок сплачених коштів становить: по основному боргу переплата складає 24535,73 доларів США; сума переплати за відсотками становить 13230,68 доларів США. За клопотанням представника відповідача у судове засідання було викликано судового експерта Закорко І.П. для надання усних пояснень щодо складеного нею висновку. У судовому засіданні експерт пояснила, що при проведенні дослідження застосовувався метод документальної перевірки і співставлення документів, відповідно до методик проведення судових експертиз «Методи, способи та прийоми, які використовуються при проведенні судово-економічних експертиз» за реєстраційним кодом № 11.0.08, якої достатньо для надання обґрунтованого висновку на питання, яке перед нею було поставлено позивачем. Також експертом повідомлено, що наданих [PERSON] матеріалів було достатньо для складання висновку експерта та надання обґрунтованої відповіді на поставлене перед експертом для вирішення питання. Крім того, експерт повідомила, що надання на дослідження копій або оригіналів документів жодним чином не впливають на його результати. В судовому засіданні представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначила, що висновок експерта викликає сумніви у своїй достовірності та обґрунтованості щодо відповідності чинному законодавству, посилаючись на доводи, які викладені у відзиві на заяву позивача про збільшення позовних вимог. Крім того, представник позивача зазначила, що експертом під час проведення дослідження не враховано додатковий договір № 3 від 16 квітня 2013 року до кредитного договору № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 та додаткову угоду від 18 травня 2013 року до цього ж кредитного договору. Також, представник відповідача надала до суду розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом 15.08.2019, згідно з яким залишок заборгованості позивача за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 складає 5074,48 доларів США. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та вивчивши надані в їх обґрунтування докази приходить до наступного. Як вже було зазначено судом доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача, що позивачем на дослідження експерту надано недостовірні документи, оскільки невідомо ким вони сформовані та не містять підписів відповідальних осіб банку. Вказане спростовується матеріалами справи. Так, позивачем на дослідження експерту було надано розрахунок заборгованості за договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007, укладеного між ПРИВАТБАНКОМ та клієнтом - [PERSON] , станом на 15.11.2015. Вказаний розрахунок підготовлений та підписаний представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Шевченко О.О. Надана на дослідження експерту позивачем виписка по кредиту договір HAG7GA00000009 за період з 01.05.2007 - 12.11.2019 після оплати за неї [PERSON] була підготовлена та підписана уповноваженою особою відповідача - керівником відділення гр.А-керівником відділення гр. Б, В, С і К Відченко Я.І. та скріплена печаткою банка. Отже, документи, які були надані позивачем експерту для проведення відповідного дослідження виготовлені безпосередньо відповідальними особами АТ КБ «ПРИВАТБАНК», містять їх підписи та печатки. Щодо посилань представника відповідача на те, що експертом під час проведення дослідження застосовано нормативно-правові акти, які в своїй більшості на теперішній час втратили чинність, суд зазначає наступне. Статтею 5 ЦК України визначено порядок дії актів цивільного законодавства у часі. Так, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, експертом під час проведення дослідження використано нормативно-правові акти, які були чинними на момент проведення розрахунків між позивачем та відповідачем за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007, що цілком відповідає вимогам статті 5 ЦК України. Вказане також було підтверджено і самим експертом у судовому засіданні під час надання усних пояснень. Щодо посилання представника відповідача на те, що експертом під час проведення дослідження не враховано додаткові угоди до кредитного договору від 16.04.2013 та від 18.05.2013, то суд зазначає, що наявними у справі матеріалами підтверджено той факт, що взяті на себе обов`язки з виконання умов кредитного договору № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 позивачем фактично були виконані ще в грудні 2010 року. Отже, суд вважає, що додаткові угоди жодним чином не можуть вплинути як на взаєморозрахунки між сторонами кредитного договору, так і на кінцеві результати досліджень експерта, які викладені у висновку № 26137 від 17.12.2019. В свою чергу наданий представником відповідача розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 станом на 15.08.2019 суд вважає неналежним та недопустимим доказом з огляду на наступне. 01 грудня 2015 року ПАТ КБ «Пиватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Отже, банк, вважаючи, що [PERSON] має прострочення виконання основного зобов`язання за кредитним договором, звернувшись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі 310/11534/13-ц. Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувшись 01.12.2015 до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 змінив строк дії вказаного договору та втратив право нараховувати передбачені договором проценти. В той же час, згідно наданого представником відповідача розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 станом на 15.08.2019 відповідачем проценти за користування кредитом продовжували нараховуватись і на час складання цього розрахунку, тобто ще 15 серпня 2019 року. Але такі дії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суперечать положенням Цивільного кодексу України. А отже і розрахунок, на який посилається представник відповідача суд не бере до уваги та не вважає його таким, що спростовує доводи позивача та відповідний висновок експерта. Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання кредитного договору № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 між ним та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», таким, що виконаний, та стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача 37766,41 доларів США надмірно сплачених коштів є доведеними у встановленому порядку належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зняття заборони відчуження зазначеного в іпотечному договорі нерухомого майна, що зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 2203, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та виключити запис з Державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою будинку за адресою: [ADDRESS] , а також зобов`язання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути [PERSON] документи на будинок суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Отже, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних із припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. За відсутності заборгованості позичальника іпотека припиняється. Відповідно до пункту 30 договору іпотеки від 14.05.2007 термін дії договору - до повного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього. Згідно пункту 11 договору іпотеки на строк дії цього договору Предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця, правоустановчі документи на Предмет іпотеки передаються для зберігання банком на строк виконання зобов`язань Позичальником за кредитним договором та всіма додатковими угодами. Після повного виконання зобов`язань Іпотекодержатель повертає документи Іпотекодавцю. З урахуванням наведених вище висновків суду, що кредитний договір № HAG7GA00000009 від 14.05.2007 є виконаним в розумінні статті 599 ЦК України, отже і іпотека є припиненою на підставі виконання основного зобов`язання. У зв`язку з цим, правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, яким є житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , підлягають поверненню позивачу. На підставі договору іпотеки від 14.05.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі наведеного

Outcome: approved