Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

23 лютого 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 листопада 2012 року виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 134 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 23 листопада 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них 04 липня 2013 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з лютого 2016 року. Причиною розпаду сім'ї, є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Прізвище просила змінити на дошлюбне Шеліпова. Ухвалою суду від 27 березня 2018 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб та змінити їй прізвище на дошлюбне Шеліпова. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 23 листопада 2012 року уклали шлюб. Від шлюбу у них 04 липня 2013 року народився син [PERSON], який проживає разом з позивачкою, що підтверджується копією довідки № 2146 від 08 лютого 2018 року, виданою КП МІРАЦ. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з лютого 2016 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved