Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

23 жовтня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 8000 гривень, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . 14 січня 2020 року [PERSON] уточнила вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач мотивує свої вимоги тим, що з 2015 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . З липня 2019 року сторони не проживають разом однією сім`єю та 29.08.2019 року відповідачем до суду подано позов про розірвання шлюбу. Відповідач на даний час разом з сином не проживає, участі у його утриманні не приймає, вона утримує і виховує сина одна. Проте, у зв`язку з находженням у декретній відпустці, її матеріальне становище ускладнилось та необхідності погашення додаткових витрат на дитину, вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач наразі офіційно працевлаштований у Одеському прикордонному загоні Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України та отримує заробітну плату, яка приблизно складає 14000 гривень. Провадження у справі відкрито 01 листопада 2019 року, для розгляду справи обрано порядок спрощеного позовного провадження. 13 січня 2020 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що добровільно погоджується на сплату аліментів та вживає заходів до відновлення сім`ї. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю з рахуванням уточнень. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та стягнееня аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, зазначив що шлюб розірвано рішенням суду від 04.11.2019 року, дитина проживає з матір`ю. Суд, проаналізувавши матеріали справи, знаходить позов [PERSON] обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , актовий запис № 4830 зроблений [INFO] . Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , які на той час перебували у зареєстрованому шлюбі. Після припинення шлюбних відносин, спільна дитина сторін залишилась проживати з матір`ю. Суд, оцінивши зібрані по справі докази, вважає доведеним факт проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] та факт ухилення відповідача від участі в утриманні дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу також статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Таким чином, на утриманні позивачки знаходиться син, а батько повинен приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини, яка такої допомоги потребує. Докази, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку. При цьому, суд враховує що відповідач визнає позов та згоден сплачувати аліменти в розмірі ј частки від його доходів. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до роз`яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи аліментний обов`язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, що дитина проживає з позивачкою, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини на її утримання щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дитини. В силу ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів. Стягненню підлягають 768 гривень 40 коп. за вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved