overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

23 листопада 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що він є квартиронаймачем кімнати №20 в будинку №2 по вул.Силікатній у м.Полтаві. 01.06.1994 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], яка 05.01.1996 року була зареєстрована за вищевказаною адресою. В 2004 році [PERSON] та [PERSON] виїхали з гуртожитку на інше місце проживання. 27.06.2014 року [PERSON] в добровільному порядку знялася з реєстраційного обліку за адресою: м.Полтава, пров. Силікатний,2, к.20. [PERSON] в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає. Просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в гуртожитку, що знаходиться за адресою: м.Полтава, пров. Силікатний,2, кім.20. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05 червня 1996 року позивач [PERSON] є квартиронаймачем кімнати №20 в будинку №2 по провулку Силікатному в м.Полтаві, що підтверджується довідкою №11731 від 11.11.2015 року (а.с.5). Разом з позивачем зареєстрована його донька [PERSON], [INFO], що підтверджується вищевказаною довідкою. В 2004 році [PERSON] разом з матірю [PERSON] виїхали з гуртожитку, що розташований за адресою: м.Полтава, пров. Силікатний, 2 на інше місце проживання. З тих пір відповідач в гуртожитку не зявляється. Факт не проживання [PERSON] в гуртожитку, розташованому по пров. Силікатному, 2 в м.Полтава, підтверджується актами про не проживання від 29.07.2015 року, 23.09.2015 року, 25.09.2015 року, 29.10.2015 року. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача, житлове приміщення за ним зберігається протягом шести місців. Оскільки, [PERSON] не проживає в гуртожитку більше 6 місяців без поважних причин, згідно ст.72 ЖК України вона втратила право користування житловою площею в гуртожитку по пров. Силікатному, 2 в м.Полтаві та підлягає зняттю з реєстрації по зазначеній адресі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

23 листопада 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по 02.11.2004 року, який розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, з моменту розлучення відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направили на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника та зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження, яке було видано 15.10.2010 року, батьками [PERSON], [INFO] зазначені батько - [PERSON], мати - [PERSON]. 02.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], про що вчинено актовий запис №256. 15.10.2015 року [PERSON] надав свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Заява посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація у своєму висновку від 20.01.20016 року №107-331/40 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач з 2004 року не цікавився дитиною та не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, подав заяву, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, а тому суд на підставі викладеного приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та про позбавлення батьківських прав [PERSON]відносно доньки [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

23 листопада 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 06 вересня 1986 року, який зареєстрований Відділом записів актів громадянського стану Печерського району м.Києва, про що зроблено актовий запис №599. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з лютого 2008 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

23 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Дніпропетровський р-н, м. Підгороднє, вул.. Новомосковська, 42А. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.11.2015р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.11.2015р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „ДЦРЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на запитання відповідає не завжди, більшу частину питань залишає без відповіді. Контакт малопродуктивний. До чогось прислухається, щось шепоче. Відмовляється від їжі. Мислення аморфне, паралогічне. Свій стан адекватно не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Є інвалідом 2 групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

23 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул.. Березинська, 28/168. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.11.2015 р. о 18 год. 26 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 21.11.2015 р. о 18 год. 26 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що маніакальний, багатомовний, збуджений, настрій підвищений. [PERSON] було поставлено попередній діагноз біполярний афективний розлад, маніакальний епізод. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

23 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул. С.Ковалевської, 88/35. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.11.2015 р. о 23 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 22.11.2015 р. о 23 год. 01 хв. [PERSON] [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, вживає амфетаміни, каже, що їх діти демони, агресія до дружини та дітей. [PERSON] було поставлено попередній діагноз психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин (амфетамін), психотичний розлад поліморфний. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

23 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул. Щербина, 17/37. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.11.2015 р. о 01 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 21.11.2015р. о 01 год. 21 хв. [PERSON] [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Сухойвана лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, чує «голоси», викидає речі, алкоголізується. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

23 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Самарський р-н, вул. Олександрійська, 33. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.11.2015 р. о 12 год. 24 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 21.11.2015 р. о 12 год. 24 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Педан лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доставлений у відділення у супроводі. Напружений, тривожний, занепокоєний. Місця не тримається, намагається піти. На звернену мову реагує на короткий час. Виражений емоційний смуток, афективна нестійкість, тривога. Судження та умовивід стійкі, некоректовані, некритичні. Мають місце стереотипії, ехолалії, негативізм, мутизма. Критика до свого стану відсутня. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

23 листопада 2015 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявою, в якій просять розірвати їхній шлюб, посилаючись на те, що спільне подружнє життя не склалося, в зв'язку з втратою порозуміння. На даний час сім'я розпалась остаточно. Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали та просили його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що заявники зареєстрували шлюб 23.12.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 2026. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.3,4,5) 13.07.2015 року між подружжям було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліневською О.Г., реєстраційний № 1527. (а.с.12-13) Відповідно до п.3 вказаного договору, малолітній син [PERSON] та малолітня донька [PERSON] будуть проживати разом з їх матір'ю - [PERSON]. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Шлюбний договір між заявниками не укладався, а також вони не мають спільного майна, що свідчить про те, що на даний час між ними немає майнового спору. За таких обставин, суд вважає збереження сім'ї неможливим, а тому заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved