Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

23.10.2015 року представник законного представника відповідача [PERSON], поданої в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.04.2015 року обґрунтовуючи свою заяву наступним. Оболонським районним судом м. Києва 05.04.2011 року було постановлено заочне рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], законним представником якого є [PERSON], третя особа - [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Заочне рішення було отримано представником заявника 16.10.2015 року, у зв'язку з чим заявником не пропущено строк звернення до суду з відповідною заявою. Заявник вказує, що не був присутній у судовому засіданні, а отже не мав можливості скористуватись своїми правами та подати заперечення проти позову. Зазначає, що не був повідомлений про місце, день і час розгляду справи, у зв'язку з чим не знав і не міг знати про існування судового рішення. Окрім іншого заявник зазначає, при постановленні судового рішення судом не було залучено до участі у справі орган опіки та піклування, не було враховано вимоги Закону «Про охорону дитинства», вимоги інших нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини. На думку заявника наведені ним докази є суттєвими для правильного вирішення справи. З огляду на викладене просить суд скасувати заочне рішення від 05.04.2011 року та призначити справу до розгляду у загальному порядку. В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву у повному обсязі, та просив її задовольнити з підстав. викладених у заяві. Представник позивача та третя особа вважають, що судове рішення було постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України, а докази, на які посилається заявник є несуттєвими, у зв'язку з чим просили відмовити у задоволенні заяви у зв'язку з її безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.04.2011 року позов [PERSON] до [PERSON], законним представником якого є [PERSON], третя особа - [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням був задоволений. Судом було постановлено заочне рішення в порядку ст. 224, 225 ЦПК України. Як зазначає у своїй заяві представник заявниці, вона, як законний представник малолітнього відповідача [PERSON] не була присутня у судовому засіданні, оскільки не була обізнана про наявність справи у провадженні суду, та не була належним чином повідомлена про місце, день і час розгляду справи. Разом з тим, письмові докази по справі свідчать про те, що законний представник малолітнього відповідача 10.03.2011 року отримала позовну заяву з доданими до неї документами (а.с. 23), та належним чином була повідомлена про місце, день і час розгляду справи, призначеної до розгляду на 05.04.2011 року (а.с. 30), але не повідомила суд про причини своєї неявки у судове засідання. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, а саме враховуючи неприбуття в судове законного представника [PERSON], яка належним чином була повідомлена про місце, день і час розгляду справи, враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення судом заочного рішення, суд вважав за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. За таких обставин суд вважає, що судом було постановлене заочне рішення з дотриманням вимог ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Крім того суд вважає, що пояснення та докази на які посилається в заяві законний представник відповідача [PERSON] не мають істотного значення для правильного вирішення справи. Таким чином суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення передбачених ч.1 ст.232 ЦПК України не має і тому вказана заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed