Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

22.11.2020 року [PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (далі за текстом - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача на її користь 117878,45 грн. - заборгованість по заробітній платі, суму середнього заробітку за період затримки розрахунку належних їй виплат з 05.09.2019 року по день винесення рішення суду. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [PERSON] з 05.08.1969 року працювала на Державному підприємстві «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь». 01.03.2018 року була переведена у відділ теплогазопостачання зі збереженням посади начальник групи. 02.09.2019 року позивач звільнилась з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» за власним бажанням. Однак при звільненні з позивачем повний розрахунок проведено не було. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року було відкрито провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. До суду позивачем була надана заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача на її користь 117878,45 грн. - заборгованість по заробітній платі і середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати починаючи з 06.09.2019 року по день винесення рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки, дата заповнення 01.10.1966 р., яка належить [PERSON] , вона з 01.03.2018 року працювала на посаді начальника групи у відділі теплогазопостачання на Державному підприємстві «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь». 02.09.2019 року Наказом № 329-к [PERSON] звільнено з вказаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записом № 16 в трудовій книжці. Відповідач при звільненні [PERSON] не провів з нею розрахунок, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі у розмірі 66847,16 грн., що підтверджується довідкою про розмір невиплаченої заробітної плати від 07.10.2019 р. № Б-02/30. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. З матеріалів справи убачається, що докази сплати відповідачем на момент розгляду справи в суді суми заборгованості по заробітній платі [PERSON] у розмірі 66847,16 грн. відсутні, тому суд дійшов висновку про стягнення зазначеної суми з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної та додаткової відпусток або для виплати компенсації за невикористану відпустку, відпусток у зв`язку з навчанням без відриву від виробництва провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа наступного місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і забезпечення допомогою у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або по вагітності і родах середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно довідки № С-87-10/1-02 від 19.11.2019 року, що видана Державним підприємством «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» середньоденний заробіток за 2 місяці (липень-серпень) складає 331,90 грн. Позивачем надано неповний розрахунок грошової компенсації у розмірі середнього заробітку за час затримки виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 331,90 грн за період з 05.09.2019 року по 11.06.2020 року, який склав 63392,90 грн. (191 робочий день * 331,9 грн.) Судом встановлено, що загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки за період з 05.09.2019 року по 23.07.2020 року склав: 73349,9 грн. (221 робочий день * 331,9 грн.). Докази сплати відповідачем на момент розгляду справи в суді суми середнього заробітку за період затримки розрахунку належних [PERSON] виплат з 05.09.2019 року по 23.07.2020 року в сумі 73349,9 грн . відсутні, тому суд дійшов висновку про стягнення зазначеної суми з відповідача. При цьому суд зазначає, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів на спростування зазначеного розрахунку, тому суд дійшов висновку про задоволення позову в частині вимог про стягнення з позивача суми середнього заробітку за весь час затримки по день винесення рішення суду у розмірі 73349,9 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] . Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved