Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

23.05.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 25.06.2014 у Лівобережному районному в м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено актовий запис № 238. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачем. Сторони припинили шлюбні відносини з листопада 2018 року з причини різних поглядів на життя та відсутність взаємного порозуміння, через що стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження родини є неможливим, тому просив розірвати шлюб. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10.06.2019 відрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка надала до суду заяву про розгляд цивільної справи у її відсутністю, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідача, в якій відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , 25.06.2014 року зареєстрували шлюб у Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 238, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23.05.2019. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.12.2011 року. Шлюбні відносини сторони припинили з причини різних поглядів на життя, відсутність взаємного порозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідач позов визнав і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved