Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

22 жовтня 2013 року прокурор Жовтневого району Миколаївської області звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив витребувати у відповідача земельну ділянку, площею 0,25 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS], скасувавши при цьому в державному реєстрі записи про реєстрацію права власності на дану ділянку за [PERSON] та за попередньою власницею - [PERSON] Обґрунтовував свої вимоги тим, що рішення Лиманівської сільської ради про передачу ділянки у власність її первісного власника - [PERSON] було скасовано рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 березня 2013 року, яке набрало законної сили. Цим же рішенням суду зобов'язано [PERSON] повернути земельну ділянку у власність територіальної громади с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області. Посилаючи на те, що судовим рішенням було встановлено незаконність набуття [PERSON] зазначеної земельної ділянки, тому вона підлягає поверненню власнику, тобто територіальній громаді. Під час провадження в справі прокурор зменшив позовні вимоги і просив суд тільки витребувати земельну ділянку із чужого незаконного володіння [PERSON] На підставі відповідної заяви прокурора, проти задоволення якої не заперечували інші учасники, в тому числі і представник позивача, позов в частині вимог про скасування державної реєстрації прав власності на земельну ділянку був залишений без розгляду відповідною ухвалою суду. В судове засідання відповідач не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, його представник в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що [PERSON] є добросовісним власником земельної ділянки, а вона вибула з власності власника за його волі, тому підстав для її витребування за положеннями ст. 388 ЦК України не має. Таку ж позицію висловив в судовому засіданні представник [PERSON] Інші учасники розгляду в судове засідання не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Представник позивача - голова Лиманівської сільської рад Жовтневого району Миколаївської області, в своїх письмових поясненнях підтримала позов. Суд, заслухавши пояснення, присутніх на засіданні учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 2 ЦК України, учасниками цивільних відносин також є територіальні громади. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. В основі інтересів держави є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих, в тому числі на охорону землі як національного багатства. За ст.ст. 13,14 Конституції України, земля є об'єктом права українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Оскільки власником земельної ділянки в межах с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області є територіальна громада даного села, тому звернення прокурора до суду з позовом в інтересах територіальної громади про повернення земельної ділянки є правомірним. Так, 3 лютого 2011 року прокуратурою Жовтневого району Миколаївської області була порушена кримінальна справа відносно колишнього голови Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області [PERSON] за ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України. У вину йому вмінялася підробка рішення Лиманівської сільської ради № 8 від 15 грудня 2002 року та незаконна видача державних актів про право приватної власності на земельні ділянки декільком громадянам в цьому селі. В тому числі, за даним рішенням було передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 липня 2012 року із обвинувачення [PERSON] був виключений епізод зловживання службовим становищем та службового підроблення в частині передачі [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Проте рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 березня 2013 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 квітня 2013 року, було визнано незаконною передачу у власність [PERSON] зазначеної земельної ділянки, тому рішення сільської ради від 15 жовтня 2002 року № 8 щодо передачі йому у власність ділянки судом було скасовано. Також був скасований Державний акт серії ЯЗ № 243568 від 8 травня 2009 року про належність [PERSON] ділянки та зобов'язано його повернути її до власності територіальної громади с. Лимани. В той же час, 2 жовтня 2012 року [PERSON] продав земельну ділянку, площею 0,25 га [PERSON] (а.с. 27), а та її продала 29 липня 2013 року [PERSON] (а.с. 8). Згідно з відомостями реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області земельна ділянка, площею 0,25 га, виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS], зареєстрована в даний час за [PERSON]. Відповідно до положень статей 387 та 388 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а також і від добросовісного набувача. За частиною 1 статті 388 ЦК України добросовісний набувач є особа, яка не знала і не могла знати, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Згідно з цією ж статтею якщо майно за відплатним договором придбане у добросовісного набувача, власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Виходячи з того, що земельна ділянка була передана у власність [PERSON] незаконно, з порушенням порядку, встановленого законодавством, яке діяло на той час, що було встановлено зазначеним вище рішенням Жовтневого районного суду, а також без дійсної волі власника земельної ділянки - територіальної громади с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області, тому за положеннями ст. 388 ЦК України вона підлягає витребуванню у теперішнього власника - [PERSON] Посилання представника відповідача та представника третьої особи на те, що земельна ділянка перейшла у власність [PERSON] за доброї волі власника - Лиманівської селищної ради і він не мав обмежень по її розпорядженню, а теперішній власник ділянки є добросовісним набувачем і підстав для витребування у нього майна на підставі ст. 388 ЦК України не має, суд не може прийняти як обґрунтовані, оскільки вони спростовуються зазначеними вище обставинами. В тому числі, як було встановлено власником земельної ділянки є територіальна громада села, а не селищна рада, і хоча остання є уповноваженим органом територіальної громади, але при прийнятті рішень повинна керуватися нормами законодавства та приймати їх з врахуванням інтересів громади, чого зроблено не було, і що було встановлено рішенням Жовтневого районного суду від 12 березня 2013 року. Тому є всі підстави для витребування ділянки у [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved