Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

24.05.2016 [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та продовження строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 01.12.2012, та баби [PERSON], яка померла 14.05.2014. 15.11.2016 до початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] подала суду заяву про уточнення позовних вимог, яку суд прийняв до розгляду, і остаточно позивач просить: визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08.04.2014 державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори на імя [PERSON], на земельну ділянку, площею 3,2077га, розташовану в адміністративних межах Аполянської сільської ради Уманського району Черкаської області, після смерті [PERSON], який помер 01.12.2012; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 01.04.2015 державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 14.05.2014 та визначити їй [PERSON] додатковий строк 4 місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 01.12.2012, та [PERSON], яка померла 14.05.2014. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Зазначила, що через рівень свого інтелектуального розвитку, про який свідчить її свідоцтво про закінчення спеціальної загальноосвітньої школи, наявну в неї інвалідність з дитинства, потребу в сторонньому догляді позивач була позбавлена можливості вчасно прийняти спадщину після батька та баби, а відповідачі недобросовісно скористалися цим та фактично позбавили позивача належного їй права на спадщину. Представник відповідача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] подав суду письмові заперечення від 20.12.2016 проти змінених позовних вимог, в яких просив відмовити в задоволенні позову повністю через його необґрунтованість, відсутність у позивача поважних причин неподання вчасно заяв про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] у 2012 році та баби [PERSON] у 2014 році. Відповідач жодним чином не перешкоджала позивачу вчасно подати відповідні заяви нотаріусу особисто або направити їх поштою. [PERSON] як представник і відповідачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач не довела, що в неї була поважна причина неподання вчасно заяви нотаріусу про прийняття спадщини після батька та баби. Також повідомив, що всі відповідачі на цей час не бажають надавати позивачу згоду на те, щоб вона прийняла спадщину після [PERSON] та [PERSON] Передбачених законом підстав для скасування частково свідоцтв про право на спадщину, виданих відповідачам та [PERSON], немає. Просив у задоволенні позову відмовити. [PERSON] як представник відповідачів в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, підтримавши позицію представника відповідачів [PERSON] Та будучи допитаною як свідок згідно зі ст. 62 ЦПК України, показала, що [PERSON] був її дядьком; після його похорон, на яких були і позивач [PERSON] зі своєю матір'ю, вона та відповідачі говорили їм, що залишилася спадщина і необхідно звернутися до нотаріуса для її оформлення. Потім приблизно через рік після смерті батька у січні 2014 року вона у позивача дійсно брала її паспорт і ходила до нотаріуса з приводу оформлення спадщини [PERSON] на його дочку [PERSON], однак нотаріус їй пояснив, що із заявою про прийняття спадщини повинен звертатися сам спадкоємець. Тому приблизно за три тижні вона повернула документи позивача її матері [PERSON] та пояснила їй та позивачу, що потрібно робити. Чому з початку чотирнадцятого року позивач та її мати не вчинили ніяких дій для прийняття спадщини після батька, а потім і після баби, вона не знає. До спливу шести місяців після смерті [PERSON], а також після смерті [PERSON] вона особисто говорила [PERSON], що є спадщина, яку необхідно оформити в нотаріуса; і до спливу одного року після смерті батька позивача паспорт останньої вона не брала. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла лише його мати [PERSON], яка проживала разом з ним в с.\~Аполянка, а після [PERSON] її діти, зазначені у заповіті, тобто троє відповідачів у справі. Позивач [PERSON] не проживала разом зі спадкодавцями на час їх смерті, протягом шести місяців без поважної на те причини не подала заяву нотаріусу, до відповідачі з проханням надати їй згоду на прийняття спадщини після пропуску строку не зверталась, тому вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, і в задоволенні позову просить відмовити повністю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, подані позивачем та витребувані судом за її клопотанням, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер 01.12.2012 в с. Аполянка Уманського району Черкаської області, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-СР №\~275025, виданим повторно 30.03.2016 відділом ДРАЦС по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаської області, актовий запис № 8. Спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України були його дочка (позивач) [PERSON] свідоцтво про народження від 05.01.1989 серії ІІІ-СР №\~270267, та його матір [PERSON] свідоцтво про народження спадкодавця від 06.09.1965 серії V-УР №\~0984841. На час відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] проживав у [INFO] зі своєю матір'ю [PERSON], тому остання відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважалась такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку не заявила про відмову від неї. Зазначені обставини підтверджуються копіями документів спадкової справи № 70/2014 (а.с.\~64-68). Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала і була зареєстрована окремо від батька в с.\~Бабанка Уманського району Черкаської області, що підтверджується відомостями про її зареєстроване місце проживання у паспорті громадянина України (а.с.\~3) та підтверджено нею в судовому засіданні. Протягом встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку з дня відкриття спадщини [PERSON] відповідно до вимог ч.\~1 ст.\~1269 ЦК України не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після батька. У зв'язку з вказаними обставинами [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину після батька [PERSON] 08.04.2014 державний нотаріус Уманської районної державної нотаріальної контори видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після сина [PERSON] на земельну ділянку площею 3,2077\~га, кадастровий номер 7124380400:02:000:0230, розташовану на території Аполянської сільської ради Уманського району Черкаської області. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог та з наданих позивачем документів звернень до міліції та прокуратури, та відповідей на них позивач [PERSON] до травня 2015 року ніяким чином не виявляла свого наміру і бажання прийняти спадщину після батька, який помер 01.12.2012, не вчинила для прийняття спадщини передбачених законом дій. Згідно з документами спадкової справи №\~70/2014, заведеної на підставі заяви [PERSON] від 04.02.2014, ані до вказаної дати, ані після того позивач не зверталась до нотаріуса із жодною заявою щодо прийняття або відмови від прийняття спадщини [PERSON] Доказів того, що відповідачі по справі брали документи [PERSON]О, в період з 01.12.2012 дня відкриття спадщини, до 01.06.2013 дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач суду не надала. Посилання позивача на стан свого здоров'я, встановлену їй інвалідність з дитинства (Акт огляду МСЕК від 19.10.2010), як на поважну підставу пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає необґрунтованими, так як вказаний стан [PERSON] існував і до відкриття спадщини, і після того, та продовжує існувати на цей час. Тобто вказана обставина не виникла в період до закінчення строку для прийняття спадщини, не була новою для позивача, та відповідно не могла об'єктивно перешкодити їй прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визначення їй додаткового строку 4 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] задоволенню не підлягає, так як позивач не довела існування поважної причини пропуску встановленого законом стоку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. [PERSON] померла 14.05.2014 в с. Аполянка Уманського району Черкаської області, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії №, виданим повторно 22.04.2016 відділом ДРАЦС по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаської області, актовий запис № 4. Спадкоємцями всього майна, яке належало [PERSON] на день її смерті, за її заповітом від 13.02.2014 були [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Названі спадкоємці прийняли спадщину, подавши заяви нотаріусу в установлений законом строк, та отримали 01.04.2015 видані державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо права власності на 1/3 частки майна [PERSON] земельної ділянки площею 6,4154 га, кадастровий номер 7124380400:02:000:0228. Зазначені обставини підтверджуються копіями документів спадкової справи № 493/2014 (а.с.\~55-63). Посилання позивача [PERSON] на те, що вона як інвалід ІІ групи, що підтверджено довідкою до Акта огляду МСЕК від 19.10.2010, мала право на обов'язкову частку в спадщині баби [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, суд вважає безпідставними, такими, що не відповідають нормам закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Внуки, правнуки спадкодавця згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення). З наведених норм Цивільного кодексу України вбачається, що позивач [PERSON] як онука [PERSON] не належить до кола спадкоємців, які згідно зі ст.\~1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині названого спадкодавця. Також вона не мала права на спадкування за правом представлення як дочка сина спадкодавця [PERSON], який помер раніше за неї, оскільки [PERSON] не входив до кола спадкоємців за заповітом та не мав би права на частку у спадщині за законом, у тому числі на обов'язкову частку, якби був живим на час відкриття спадщини [PERSON] Позивач [PERSON] не входила до кола спадкоємців [PERSON] ні за заповітом, ні за законом і не мала права на обов'язкову частку у спадщині, у зв'язку з цим відсутні передбачені ч. 3 ст. 1272 ЦК України підстави для її звернення до суду з позовом про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після баби [PERSON], і тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 01.04.2015 державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON], та свідоцтва про право на спадщину, виданого 08.04.2014 державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори на імя [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON], задоволенню не підлягають з таких підстав. Як було зазначено вище, позивач [PERSON] не прийняла спадщину після батька [PERSON] і суд не вбачає підстав для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після батька, а також позивач не є спадкоємцем [PERSON] Відповідно до норм ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтва про право на спадщину, які оспорює позивач, як було встановлено під час судового розгляду, були видані особам, які мали право на спадкування після [PERSON] та [PERSON], відповідно. Позивач не навела у своїй позовній заяві та не довела в суді, що існують які-небудь обставини, передбачені певною нормою закону, які є підставами для визнання свідоцтв про право на спадщину, виданих [PERSON] та відповідачам, недійсними в певній частині. Позивач не довела в суді, що було порушене яке-небудь належне їй цивільне право, яке може бути захищене (відновлене) шляхом визнання частково недійсними виданих [PERSON] та відповідачам свідоцтв про право на спадщину. Отже, на підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed