Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

23 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за затримку її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому зазначив, що він з 2002 року по 17 листопада 2015 року працював у відповідача по справі водієм. 17 листопада 2015 року він звільнився з підприємства на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. При звільненні йому не були виплачені заборгованість по заробітній платі, нарахована компенсація за затримку її виплати в сумі, близько 23000 грн. Відповідач на його вимогу не надав відповідну довідку. Тому просив витребувати у відповідача довідку про розмір заборгованості по заробітній платі та нарахованій і не сплаченій компенсації, стягнути з відповідача цю заборгованість, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дати звільнення до дати винесення судового рішення. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, погодившись з розміром заборгованості по заробітній платі з індексацією в сумі 23153,03 грн., згідно довідки, наданої відповідачем. Представник Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» у судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника підприємства, не заперечували проти позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за її несвоєчасну виплату та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зясувавши вищенаведену позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» з 02 жовтня 2002 року по 17 листопада 2015 року, що підтверджується копію трудової книжки (а.с.14-15) та визнається сторонами. Згідно довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 02 грудня 2015 року № 3-221 загальна заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 23153,03 гривень, у тому числі компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 756 гривень 09 копійок, а також компенсація за невикористану відпустку в сумі 1427,05 грн. (а.с.24). Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватись працівникам регулярно в робочі дні у строку, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, і погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.. 34 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (із змінами та доповненнями), «Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку її виплати підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в межах заявлених позовних вимог в розмірі 20969,89 гривень, компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 756,09 гривень та компенсація за невикористану відпустку в сумі 1427,05 гривень, всього 23153 гривні 03 копійки. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим поста\-новою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 з відповідними змінами. Згідно п.2 Порядку обчислення такого середнього заробітку визначається виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою повязана відповідна виплата, а також Рішенням Конституційного Суду України у справі за конститу\-ційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачен\-ня положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями ста\-тей 117, 2371 цього кодексу від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012. Крім того суд керується нормами тривалості робочого часу у 2015 pоці, визначеними згідно ли\-ста Міністерства соціальної політики України № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року (із змінами та доповненнями). Середньоденний заробіток позивача, згідно довідки відповідача (а.с. 23), перевіреної судом, становить 176,88 грн. Час затримки розрахунку при звільненні, визначений з урахуванням Рішення Конститу\-ційного Суду України, по дату винесення судом цього рішення - 18 грудня 2015 року, становить 23 дні (при пятиденному робочому тижні) і, таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який слід стягнути з відповідача на користь позивача, складає 4068,24 грн. (176,88 грн. х 23 дні). Таким чином, загальна сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 27221,27 грн. В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст. 115, 116 КЗпП України, ст.ст.32, 34 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved