Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

23 серпня 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позов обґрунтовано наступним. 12 лютого 2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області прийняте рішення по справі № 317/2742/18, яким з КП «Облводоканал» на користь [PERSON] стягнуто вихідну допомогу при звільненні та середній заробіток за весь період затримки - з дня звільнення (05.07.2018) по день ухвалення рішення (12.02.2019). Стягнута зазначеним судовим рішенням сума вихідної допомоги була виплачена позивачу [PERSON] 24 липня 2019 року, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що стягнуто вказаним судовим рішенням, відповідач виплатив позивачу лише 16 серпня 2019 року. Враховуючи викладене та посилаючись на норму статті 117 КЗпП України, позивач [PERSON] заявила даний позов, в якому просила суд стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 13 лютого 2019 року (день, наступний за днем, до якого вже було стягнуто середній заробіток) по 16 серпня 2019 року (день остаточного розрахунку). 27 серпня 2019 року відкрито провадження по даній цивільній справі. 09 вересня 2019 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву [PERSON] , який обґрунтовано наступним. Зазначене вище рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року було оскаржено КП «Облводоканал» ЗОР в апеляційному порядку і набрало законної сили лише 10 травня 2019 року і до цього дня не було обов`язковим до виконання. Крім того, виконавчий лист був виданий позивачу 06 червня 2019 року. Таким чином, на думку відповідача, виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року по справі № 317/2742/18 мало б розпочатися саме з 06 червня 2019 року, а не з 12 лютого 2019 року, як про це зазначає позивач. Також відповідачем у відзиві зазначено, що кінцевим строком здійснення розрахунку середнього заробітку є 24 липня 2019 року, тобто день виплати позивачу вихідної допомоги за рішенням суду, а не день виплати йому середнього заробітку. Крім того, позивачем повторно заявлено вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в той час як така позовна вимога вже була вирішена судом. Повторне заявлення вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є безпідставним. Враховуючи наведені доводи, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, 26 вересня 2019 року відповідачем до суду надано свій розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який представник в судовому засіданні просила не брати до уваги, оскільки відповідач не визнає позов у повному обсязі. Крім того, 08 жовтня 2019 року до суду було подано письмові пояснення відповідача, доводи яких зводяться до доводів відзиву на позовну заяву та доводів представника відповідача, викладених нею у судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову у повному обсязі та просила суд відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків. До матеріалів справи позивачем рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року по справі № 317/2742/18 у вигляді роздруківки з Єдиного державного реєстру судових рішень. В судовому засіданні представники сторін підтвердили його автентичність. Вказаним рішенням позов [PERSON] задоволено частково: зобов`язано відповідача змінити формулювання звільнення; стягнуто з відповідача на користь позивача вихідну допомогу в сумі 43493,61 грн.; стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 липня 2018 року по 12 лютого 2019 року в сумі 108707,21 грн. та вирішено питання про судові витрати (а.с. 7-12). Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 травня 2019 року зазначене рішення залишене без змін (а.с. 24-27). У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку - ч. 1 ст. 117 КЗпП України. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Таким чином, нормою статті 117 КЗпП України встановлено обов`язок для роботодавця виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні - по день фактичного розрахунку. Таким чином, суд вважає хибною думку відповідача про відсутність підстав для стягнення середнього заробітку за період після ухвалення рішення від 12 лютого 2019 року, оскільки в постанові Пленуму ВСУ зазначено день постановлення рішення в якості останнього дня такого розрахунку виключно через те, що суд не може наперед знати про дату фактичного розрахунку, тому й обмежується стягненням суми по день постановлення рішення. Вказане не позбавляє особу права вже після постановлення рішення суду звернутись до суду з відповідними позовними вимогами про стягнення середнього заробітку по день фактичного розрахунку, як це передбачено нормою КЗпП. Першим днем періоду, за який підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, є день, наступний за днем постановлення рішення Запорізького районного суду Запорізької області, тобто 13 лютого 2019 року. В той же час, визначаючи день остаточного розрахунку з боку КП «Облводоканал» перед [PERSON] , суд виходить з наступного. Позивачем в якості дня фактичного розрахунку зазначено 16 серпня 2019 року як день, коли відповідачем позивачу було виплачено суму середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, яка стягнута судовим рішенням. Однак, як зазначалось вище, у відповідності до вимог статей 116 та 117 КЗпП України підприємство зобов`язано виплатити особі всі суми, які були належні їй при звільненні, тобто заробітну плату, вихідну допомогу, компенсаційні та інші виплати, право на отримання яких особа мала відповідно до вимог законодавства. Днем фактичного розрахунку є саме день, коли особі було виплачено всі належні їй при звільненні суми. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати та не був належний до виплати позивачу [PERSON] на день її звільнення, оскільки нарахований за більш пізній період. Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача в цій частині і вважає хибною позицію позивача щодо наявності підстав для стягнення середнього заробітку за період до 16 серпня 2019 року. Рішенням суду від 12 лютого 2019 року з відповідача, окрім середнього заробітку, на користь позивача було стягнуто вихідну допомогу, яка належить працівнику при звільненні - стаття 44 КЗпП України. Таким чином, останнім днем розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є день виплати відповідачем позивачу стягнутої судовим рішенням вихідної допомоги, як виплати, яка була належна їй при звільненні. Як вбачається з платіжного доручення № 474, яке долучено відповідачем до матеріалів справи, вихідна допомога виплачена відповідачем позивачу 24 липня 2019 року (а.с. 29). Вказана дата не заперечується сторонами у судовому засіданні. Таким чином позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню - за період з 13 лютого по 24 липня 2019 року. Визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснюється відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок). У відповідності до абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати - п. 5 Порядку. В даному випадку суд вважає необхідним взяти за розрахункову величину розмір середньоденного заробітку, який визначений судовим рішенням - 707 гривень 21 копійка, оскільки ця величина встановлена, виходячи з фактичних даних щодо заробітку позивача. У відповідності до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Визначаючи кількість робочих днів за період з 13 лютого по 24 липня 2019 року, суд керується відповідним листом Міністерства соціальної політики України № 78/0/206?18 від 08 серпня 2018 року, яким встановлено норми тривалості робочого часу на 2019 рік. Так, в лютому 2019 року (з 13 числа включно) було 12 робочих днів, у березні - 20, в квітні - 21, в травні - 21, в червні - 18 і в липні (по 24 число включно) - 18 днів. Загальна кількість робочих днів у розрахунковому періоді становить 110 днів. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить: 110 днів * 707,21 грн./день = 77 793,10 гривень. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial