Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

23 жовтня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказало, що відповідно до умов укладеного кредитного договору від 30 грудня 2005 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 4 000 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, станом на 31 серпня 2013 року в нього виникла заборгованість в розмірі 22 359 грн. 37 коп., з яких: 3927 грн. 39 коп. - заборгованість за кредитом; 16 891 грн. 06 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи в розмірі 500 грн. та 1040 грн. 62 коп. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь загальну заборгованість в розмірі 22 359 грн. 37 коп. та судові витрати. Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 30 грудня 2005 року в сумі 135 грн. 21 коп. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 лютого 2014 року рішення місцевого суду змінено в частині розміру заборгованості. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 30 грудня 2005 року в сумі 14 505 грн. 54 коп. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 лютого 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивача за довіреністю Тимошенко О.А. надав в судове засідання письмову заяву, в якій позовні вимоги банку підтримав у повному обсязі, а справу просив розглянути без його участі. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову банку у зв'язку з пропущенням позивачем строку позовної давності, а справу розглянути без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що 30 грудня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а. с. 6 ). Зазначений договір було укладено шляхом підписання Заяви позичальника, яка разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає кредитний договір. Згідно із п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Крім того, відповідно до пункту 6.4 Умов і правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів клієнт зобов'язаний пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилася перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилася упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки ( місяць і рік ) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці ( в полі MONTH ). Пунктом 5.12 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк позовної давності за вимогами по стягненню кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів по даному договору встановлюється сторонами тривалістю 5 ( п'ять ) років. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Із наданих представником позивача електронних облікових даних слідує, що строк дії платіжної картки, виданої [PERSON] визначений до жовтня 2009 року ( а. с.141), а позивач звернувся до суду з позовом 23 жовтня 2013 року, тобто в межах п'ятирічного строку позовної давності, а тому вимоги відповідача про відмову в позові у зв'язку з пропущенням строку є безпідставними. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року № 6-144цс14, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, за розрахунком ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 31 серпня 2013 року в нього утворилася заборгованість в сумі 22 359 грн. 37 коп., з якої: 3927 грн. 39 коп. - заборгованість за кредитом; 16 891 грн. 06 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи в розмірі 500 грн. та 1040 грн. 62 коп. ( а. с. 4-5 ). Відповідно до ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із сутті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилами ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановленні договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Таким чином, вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості з відповідача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У відповідності з цією статтею суд стягує з [PERSON] 229 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved