Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

22 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на її користь на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 березня 2019 року на утримання малолітніх дітей, а саме: доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень на кожного щомісяця і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з 23 листопада 2007 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі у якому у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду від 16 листопада 2018 року, шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу їхні малолітні діти залишилися проживати з нею та згідно рішення суду на її користь стягуються аліменти на утримання дітей. Позивач зазначає, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача становить 4236,67 гривень в місяць на утримання двох дітей, які відповідач платить нерегулярно та не в повному обсязі, що не достатньо для забезпечення рівня життя дітей, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку, враховуючи те, що їхня донька навчається в школі та потребує належного забезпечення відповідним сезонним одягом, продуктами харчування та житлом, а син з 1 червня 2020 року відвідує приватну групу продовженого дня, вартість перебування в якому становить 4500 гривень на місяць, також вона несе інші витрати, пов`язанні із лікуванням дітей та розвитком їх природних здібностей, а відповідач є працездатною та працевлаштованою особою, тому зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи при цьому стан здоров`я та матеріальні потреби дітей. На підставі викладеного, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів. Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справа про збільшення розміру аліментів є малозначною, вона розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, встановленому статтею 274 ЦПК України. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 6 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників провадження та призначено до розгляду на 13 квітня 2021 року про що повідомлено сторін у встановленому законом порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, при цьому від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначивши їх розмір на двох дітей - одну третину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. У своєму відзиві відповідач зазначає, що з 15 березня 2021 року працює завідувачем філії центру культурних послуг футбольного клубу «Межигір`я» з посадовим окладом 5260 гривень, наразі має іншу сім`ю, допомагає та піклується про дітей його дружини, а тому його фінансове становище дуже складне, проте він не відмовляється від сплати аліментів згідно чинного законодавства та хоче утримувати свої дітей у межах його можливостей. 13 квітня 2021 року удове засідання не відбулося у зв`язку із дією розпорядження Вишгородського районного суду Київської області від 2 квітня 2021 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену вірусом COVID-19», а також відсутністю заяв сторін про розгляд справи у їх відсутності. Наступне судове засідання було призначено на 6 травня 2021 року. У призначене судове засідання з`явилися сторони та представник відповідача - адвокат Лещенко Ю.В. Під час судового засідання позивачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю її представника, а також з метою уточнення позовних вимог. Клопотання позивача було задоволено та розгляд справи відкладено на 29 червня 2021 року. 26 червня 2021 року на електрону адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог з поясненнями на відзив відповідача на позовну заяву.. Щодо зменшення позовних вимог зазначено про вимоги позивача про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 березня 2019 року на утримання дітей, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень кожного місяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Щодо відзиву відповідача на позовну заяву, у заяві зазначено, що відповідач професійний футболіст, який був капітаном футбольного клубу «Чайка» та мав офіційну заробітну плату, а також, за кожну гру він отримував додаткові кошти. Разом з тим, з 2019 року він перейшов виступати за футбольний клуб «Міжгір`я», але не як гравець, а влаштувався на посаду завідуючий центру і тренує дитячу футбольну команду, за що отримує кошти. Крім цього, під час розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] про поділ спільного майна, відповідачем [PERSON] було надано відзив, у якому він зазначив, що оплатив послуги адвоката у розмірі 20000 гривень та просить стягнути їх з позивача, а тому позивач та її представник вважають, що відповідач має додаткові доходи, які перевищують його офіційний дохід, та є всі підстави для задоволення позову. У судове засідання, призначене на 29 червня 2021 року з`явилися сторони та їх представники. Після з`ясування судом у сторони відповідача питання про отримання ними заяви про зменшення позовних вимог із відповіддю на відзив, представник позивача зазначив, що у заяві про зменшення позовних вимог допущено помилку при цьому вказав, що позивач просить суд про збільшення суми аліментів у розмірі 2000 гривень щомісяця на кожну дитину з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Вказані уточнення представником позивача було оформлено у формі письмової заяви про виправлення помилки, яку подано до суду цього самого дня. Оскільки, як було з`ясовано у судовому засіданні, сторона відповідача не отримала заяви про зменшення розміру позовних вимог з відповіддю на відзив, за клопотанням представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 2 серпня 2021 року. 26 липня 2021 року до суду надійшла заява відповідача про часткове визнання ним позовних вимог, згідно якої він не заперечує проти збільшення розміру аліментів, проте не з часу подання позовної заяви до суду, а з часу набрання рішенням законної сили. У призначене на 2 серпня 2021 року судове засідання з`явилися позивач та її представник, а також представник відповідача. Позивач та її представник підтримали позовну заяву із зменшеними позовними вимогами та з відповідними уточненнями, наполягали на її задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, просив ухвалити рішення про нараховування аліментів у збільшеному розмірі з моменти набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання позовної заяви до суду. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який рішенням суду розірвано. У шлюбі у них народилося двоє дітей, а саме: [INFO] - донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 2011 року; [INFO] - син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2016 року. У свідоцтвах про народження дітей батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 березня 2019 року у справі № 363/4748/18 з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини кожному від усіх видів заробітку (доходів) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2018 року та до досягнення дітьми повноліття. Як убачається із копії довідки №1 від 22 січня 2021 року, виданої фізичною-особою підприємцем - директором [PERSON] , учениця Спеціалізованої школи Сузір`я - [PERSON] продовжує відвідувати Приватну групу продовженого дня з 16 жовтня і по сьогодні. Згідно копії довідки № 1 від 16 жовтня 2021 року, виданої фізичною-особою підприємцем - директором [PERSON] , учениця Спеціалізованої школи «Сузір`я» - [PERSON] , [INFO] , відвідує приватну Групу Продовженого дня з 1 червня 2020 року. Вартість перебування за місяць складає 4500 грн. разом із харчуванням. Відповідно до довідки від 23 березня 2021 року відповідач працює на посаді завідувача філії центру культурних послуг футбольного клубу «Межигір`я» з 15 березня 2021 року з посадовим окладом 5260 гривень. Також судом встановлено, що відповідач має іншу сім`ю з жінкою, яка має дітей від попереднього шлюбу, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дітей. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статей 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки відповідач у справі - [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] щодо збільшення розміру аліментів, які з нього стягуються на її користь на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 березня 2019 року на утримання малолітніх дітей, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісяця на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття, - вони підлягають задоволенню. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини і не порушить прав сторін. Щодо позовних вимог [PERSON] у частині стягнення аліментів у збільшеному розмірі підлягають стягненню з дня подачі позовної заяви суд вважає їх необґрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для цього, а тому вони не підлягають задоволенню. Так, відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial