Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

24.01.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 18.09.2009р. у Жовтневому відділі ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 802. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 23.02.2010р. У позовній заяві позивачка вказує, що шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з листопада 2013р., а з березня 2014р. сторони стали проживати окремо, коли позивачка повернулась проживати до м. Дніпра. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на життя, через що виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. В судове засідання 01.06.2017р. позивачка не з,явилась, в раніше поданій до суду заяві від 25.04.2017р. позивачка просила шлюб розірвати, строк для примирення не надавати, оскільки на сьогоднішній день вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого має дитину та винести по справі заочне рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу позивачка прізвище змінювати не просила (а.с. № 21). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені до розгляду на 25.04.2017р. та 01.06.2017р. двічі поспіль не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлявся належним чином за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 21.02.2017р. (а.с. № 13). Конверти, які були надіслані відповідачу повернуті до суду з відміткою: «за минуванням терміну зберігання» , що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням ( а.с. № 20,24). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197, 224-226 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.09.2009р. у Жовтневому відділі ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 802 (а.с. № 4). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 23.02.2010р. (а.с. № 5). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства. Сторони з листопада 2013р. мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а з березня 2014р. проживають окремо. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з листопада 2013р., тобто більше 3 років тому з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач ніяких заперечень не надав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. , що підтверджується квитанцією ( а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved