Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

24.04.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 3 000 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12.08.2011 року. У період шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років сімейне життя почало втрачати сенс, відносини погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Наразі, у провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває позовна заява про розірвання шлюбу. На сьогоднішній день, між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання спільної дитини, яка проживає із матір`ю. Позивач працює, проте, її коштів не вистачає для найкращого забезпечення інтересів дитини. Батько проживає по сусідству, надавав кошти у розмірі 500 грн., проте вказаної суми не є достатнім для задоволення потреб дитини. Позивач вказує, що орієнтовно витрати на дитину в місяць складають 7 000 грн. (харчування, побутові потреби, витрати на лікування, медичне обстеження, витрати на одяг, взуття, розваги та розвиток дитини). Позивач вказує, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, має задовільне матеріальне становище, та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.04.2020 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) учасників справи. Позивач в судовому засіданні позові вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з викладених підстав. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до вимог ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи та здійснено публікацію оголошення на веб - порталі судової влади України. Причини неявки суду невідомі. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2011 року. У період шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Зокрема, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 3 000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. У відповідності до доказів, наявних в матеріалах справи, позивач працює на посаді бухгалтера в ТОВ «Транспортні системи України», та отримує дохід в розмірі від 17467,26 грн. до 25067,26 грн. щомісячно. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі - 2218 грн. щомісячно. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial