Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

21 червня 2017 року ТОВ фірма «ТехНова» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви та заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 43-44, 65), просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за отримані послуги з опалення місць загального користування в сумі 1374,11 грн. за період з 01.02.2014 року по 01.05.2017 року та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що Новозаводський районний суд м. Чернігова 26 квітня 2017 року скасував судовий наказ за вимогою про стягнення заборгованості за отримані послуги з теплопостачання з [PERSON] Комунальний енергогенеруючий підрозділ «Чернігівська теплоелектроцентраль» ТОВ фірми «ТехНова» надає населенню послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення у відповідності до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005р. № 630. Згідно особового рахунку, виданого КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, власником квартири № 20 по просп.. Перемоги, буд. 46 являється [PERSON] В даній квартирі встановлено індивідуальне опалення. Пояснює, що згідно п. 28 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Дана методика затверджена Наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 року. Згідно цієї методики було проведено нарахування за опалення місць загального користування. Боржником плата за отриманні послуги своєчасно не вноситься, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 1374,11 грн. за період з 01.02.2014 року по 01.05.2017 року, яка до цього часу не сплачена. У судовому засіданні представник поповича позов підтримала з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві та письмових поясненнях по справі (а.с. 43-44, 65, 72-73). Відповідач та його представник позов не визнали і в його задоволенні просили відмовити, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на позовну заяву (а.с. 23-24), відзиві на позовну заяву (а.с. 70-71) та письмових поясненнях (а.с. 51-52, 84). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] являється власником квартири № 20 в будинку № 46 по просп.. Перемоги в м. Чернігові (а.с. 7) і в даній квартирі встановлено індивідуальне опалення. Зазначені обставини учасниками розгляду не оспорюються. Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 п.1.2 Методики. Розрахунок заборгованості споживання тепла на опалення місць загального користування за період з лютого 2014 року по травень 2017 року відповідачу (а.с. 66) складений з у рахуванням кількості спожитого тепла, визначеної за формулами 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, встановлених п. 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2, про що зазначено в наданих позивачем поясненнях (а.с. 72). З таким розрахунком не може погодитись суд, виходячи з наступного. Відповідно до п.1.4. Методики кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні субєкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. В даному ж випадку, як зясовано судом, квартира відповідача обладнана індивідуальним опаленням, а отже зазначений пункт Методики в даному випадку застосуванню не підлягає. Таким чином, порядок розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування, має визначатися розділом 2 Методики. Пункт 2.1.4. Методики вказує, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначається розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1. В той же час п. 2.1.4. Методики наводить формулу за якою визначається загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК. Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку. Проте, як вбачається з пояснень позивача (а.с. 72-73), формула 2.5 Методики, викладена у розрахунку невірно, оскільки не передбачає застосування у даній формулі місячної норми витрат на опалення МЗК, а передбачає річну (Гкал/кв.м/рік), про що конкретно зазначено у формулі 2.5. У формулі 2.5 та 2.6 показники q рік тотожні і не можуть бути різні, як це зазначено у поясненнях і розрахунках позивача. Позивач у формулу 2.5 замість q рік вставив q місяць, яку визначив по формулі 2.6, що є абсолютно неможливим та таким, що явно суперечить методиці. В даному випадку повинні були застосовуватись данні таблиці 1 Методики. Також невірно у формулу 2.5 вставлена площа МЗК будинку - 207 м.кв., оскільки формулою передбачено МЗК приміщення - 69.6 м.кв. = 13.9 м.кв. х 5, як це зазначено у проектній документації (а.с. 55). Також у поясненнях і розрахунках позивача невірно визначений коефіцієнт по формулі 2.8, оскільки умовою є приміщення, які не мають відокремленого виходу, а в даному випадку кожний підїзд має відокремлений вихід і тому повинна братися площа підїзду, а не будинку. Дослідивши і проаналізувавши всі надані сторонами докази в їх сукупності з нормативно-правовими актами, суд вважає, що розмір заборгованості [PERSON], зазначений у листі розрахунку по особовому рахунку № 94160 за період з лютого 2014 року по квітень 2017 року (а.с. 66), є необґрунтованим, а заявлені позивачем вимоги є недоведеними і такими, що задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed