Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

23.06.2017 року позивач [PERSON] , звернувся до Кілійського районного суду Одеської області, який в подальшому неодноразово уточнював і в останній його редакції вказав, що 15.04.2016 року в газеті «Дунайская заря» новообраний голова садівницького (виноградарського) товариства, як зазначено в статті, [PERSON] , в своєму інтерв`ю повідомив, що рішенням зборів робота попереднього правління на чолі з попереднім головою, тобто позивачем була визнана незадовільною. Члени товариства висловили недовіру, в зв`язку з чим був обраний новий склад правління. Окрім цього, в своїй розповіді журналісту, [PERSON] повідомив, що за 10 років ні разу не було проведено ремонт парому, причалів, доріг тощо. Грошові кошти, які збирались на ремонт дамб не використовувались за призначенням. Мали місце фінансові порушення з боку попереднього голови та скарбника. Так, відповідач, [PERSON] у своєму інтерв`ю заявив наступне (мовою оригіналу): «Решением собрания работа правления во главе с председателем была признана неудовлетворительной. Члены общества выразили им недоверие»…(2 абз.1 колонка)… «председатель и правление не выполняли свои обязанности. За 10 лет ни разу не был проведен ремонт парома, причалов, дорог-подсыпка бутом и т.п. Четыре участка дамб на острове находятся в критическом состоянии. Целевые средства, которые собирали на ремонт дамб, не использовали по назначению. Было много финансовых нарушений. Все это делали [PERSON] и казначей.»(4. абз., 1 колонка). Однак, як вказує позивач, ці висловлювання не відповідають дійсності, оскільки за його головування постійно проводився ремонт парома, причалів, доріг, також проводився ремонт дамби. Більш того, протокол №1 загальних зборів (конференції) членів садівницького (виноградного) товариства «Дунаєць» на яке посилається, [PERSON] , як на джерело своїх заперечень проти позову в цій частині, не містить рішення про визнання роботи голови, правління товариства незадовільною та висловлення недовіри, оскільки відсутній відповідний реквізит структури документа протоколу «ВИРІШИЛИ», як цього вимагає Наказ міністерства юстиції від 18.06.2015 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 р. за N 736/27181, а тому є обов`язковим для виконання юридичними та фізичними особами на всій території України. А відтак відсутні підстави вважати, що висловлювання, опубліковане в газеті «Дунайская заря», [PERSON] , є колегіальним рішенням, документально підтвердженим. Тому очевидно, що стаття записана зі слів [PERSON] , містить неправдиві відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. Однак, не тільки в своєму інтерв`ю [PERSON] спаплюжив честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , а систематично доводив і продовжує доводити до відома членів садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць», неправдиву інформацію. Так, під час зборів членів товариства «Дунаєць», які відбулись 20.03.2016 року, [PERSON] , довів до відома членів Товариства, що по факту вчинених начебто позивачем, кримінальних правопорушень, правоохоронними органами проводиться досудове розслідування. На зборах правління товариства «Дунаєць», яке відбулось 29.10.2016 року, на порядок денний зборів було винесено питання щодо позивача, а саме: підробка документів, незаконне присвоєння майна товариства, тобто крадіжка. Як вказує позивач, його привселюдно звинуватили у скоєнні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України, які кваліфікуються за ознаками ст. 366 та 185 цього кодексу. Вся ця інформація до присутніх була донесена [PERSON] , та було прийнято рішення про виключення позивача з членів товариства з цих підстав. Більш того, рішенням зборів обслуговуючого кооперативу «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» (організаційно правова форма зазначена в протоколі, однак юридична особа на той час не була зареєстрована), які відбулись 03.06.2017 року було затверджено рішення правління товариства «Дунаєць» від 29.10.2016 року та остаточно виключено позивача з членів Товариства з вищезазначених підстав. Як зазначає позивач, його знов необґрунтовано публічно принизили, та звинуватили у скоєнні злочинів яких він не скоював, та фактично позбавили його членства у товаристві. Так, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» 20.07.2017 року перетворено в обслуговуючий кооператив «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць», який є його правонаступником. Тобто, рішення про виключення було прийнято правлінням товариства 29.10.2016 року. З 01.11.2016 року Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» по 20.07.2017 рік перебувало в стані припинення. \~ \~ \~ \~03.06.2017 року рішенням зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Дунаєць» було затверджено рішення правління Садівничого (виноградарського) товариства «Дунаєць» про виключенн [PERSON] з членів товариства, тобто у той час коли попереднє товариство перебувало в стані припинення перетворення ще не відбулось, а управління справами товариства відповідно до ч. 4 ст. 105 Цивільного кодексу перейшло до ліквідатора. \~ \~ \~ \~20.07.2017 року Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» було перетворено на Обслуговуючий кооператив «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць». Неправдиві відомості щодо скоєних позивачем правопорушень, а саме: підробку документів та привласнення майна Товариства стали підставою для фактичного позбавлення його членства у товаристві. \~ \~ \~ \~ Прикриваючись рішенням зборів [PERSON] та товариство чинять перепони позивачу до доступу на земельну ділянку, якою він користувався до прийняття рішення про виключення з Товариства відповідно до ст. 17 п. 19 Статуту - за крадіжку. А відтак, [PERSON] в супереч цивільному законодавству скликав такі збори, озвучив неправдиві відомості щодо позивача, стосовно скоєних начебто ним кримінальних правопорушень та поставив питання про виключення позивача з Товариства з цих підстав. А рішенням товариства, позивача було позбавлено фактичного членства у Товаристві. Рішення цих зборів вивішувались та демонструвались на дошці об`яв товариства. Однак, твердження [PERSON] , щодо скоєних позивачем кримінальних правопорушень повністю спростовуються. На підставі вищезазначеного позивач, просить суд визнати причини пропуску ним строку для звернення до суду за захистом порушеного немайнового права поважними та поновити даний строк; визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, яка була надана [PERSON] в інтерв`ю, надруковану у статті «Общество « [PERSON] » раздает земли» на сторінці 2, в № 29 від 15.04.2016 року газети «Дунайская заря», а саме: - «Решением собрания работа правления во главе с председателем была признана неудовлетворительной. Члены общества выразили им недоверие»… «Председатель и правление не выполняли свои обязанности. За 10 лет ни разу не был проведен ремонт парома, причалов, дорог-подсыпка бутом и т.п. Четыре участка дамб на острове находятся в критическом состоянии. Целевые средства, которые собирали на ремонт дамб, не использовали по назначению. Было много финансовых нарушений. Все это делали [PERSON] председатель и казначей.»; зобов`язати [PERSON] , у місячний строк після набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] у такий же спосіб, у який вона була поширена, шляхом звернення до редакції газети «Дунайская заря» з заявою опублікувати спростування інформації, надрукованої на другій сторінці, в № 29 від 15.04.2016 року газети «Дунайская заря» наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ [PERSON] Я, [PERSON] заявляю, що інформація повідомлена мною у інтерв`ю газеті Дунайская заря», яке опубліковане 15.04.2016 року № 29 (11128), розміщена у статті «Общество « [PERSON] » раздает земли» на сторінці 2, про те, що -…«Решением собрания работа правления во главе с председателем была признана неудовлетворительной. Члены общества выразили им недоверие»… «председатель и правление не выполняли свои обязанности. За 10 лет ни разу не был проведен ремонт парома, причалов, дорог-подсыпка бутом и т.п. Четыре участка дамб на острове находятся в критическом состоянии. Целевые средства, которые собирали на ремонт дамб, не использовали по назначению. Было много финансовых нарушений. Все это делали [PERSON] председатель и казначей.» є неправдивою та недостовірною. \~ \~ \~ \~Таке рішення на загальних зборах (конференції) членів садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць від 20.03.2016 року не приймалось; зобов`язати редакцію газети «Дунайская заря» опублікувати спростування інформації, повідомленої [PERSON] у інтерв`ю газеті Дунайская заря», яке опубліковане 15.04.2016 року № 29 (11128), розміщене у статті «Общество « [PERSON] » раздает земли» на сторінці 2, на тому ж місці шпальти де містилось повідомлення, яке спростовується, а саме: на сторінці 2, набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком «Спростування»; стягнути з [PERSON] на мою користь 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди; визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, яка була розповсюджена [PERSON] на зборах правління Садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць» від 29.10.2016 року, щодо вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, а саме: незаконного заволодіння майном садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць» (металевої рубки), вчинення підробки документів; визнати неправомірними дії [PERSON] щодо винесення на порядок денний зборів (конференції) членів обслуговуючого кооперативу «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаєць», які відбулись 03.06.2017 року та обговорення питання, про виключення [PERSON] з членів садівничого (виноградарського) товариства «Дунаєць», на підставі недостовірних відомостей щодо вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, а саме: незаконного заволодіння майном садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць» (металевої рубки), вчинення підробки документів перебуваючи на посаді голови садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць», та втрати фінансових документів за період 2013-2015 року; зобов`язати обслуговуючий кооператив «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаєць» відкликати рішення правління Садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць» від 29.10.2016 року № 2 про виключення [PERSON] з членів садівничого (виноградарського) товариства «Дунаєць» та рішення обслуговуючого кооперативу «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаєць» №2 від 03.07.2017 року про виключення [PERSON] з членів товариства «Дунаєць». Заявлені вимоги позивач та його представник підтримали в ході розгляду справи. Після відкриття провадження у справі видавцем газети «Дунайськая заря» надано заперечення на позову заяву, відповідно до якого вважає, що є підстави для відмови в задоволенні позовних вимог до редакції газети «Дунайська заря» у повному обсязі, посилаючись на те, що у згаданій публікації редакція повідомляла зі слів [PERSON] про те, що говорили люди на зборах публічному заході. Інтерв`ю є дослівним відтворенням розповіді [PERSON] , а відповідно до ст. 42 Закону «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»: « редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо: 3) вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб. Крім того, позивач з заявою про спростування інформації до редакції газети «Дунайская заря» не звертався, минув рік після публікації. Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція може відмовити в публікації спростування, якщо спростування надійшло з вимогою заявника опублікувати його пізніше, ніж через рік з дня публікації відомостей, що спростовуються. Також, відповідач просить застосувати строк позовної давності і відмовити у позові до редакції, оскільки редакція не зобов`язана спростовувати повідомлення, якщо минув рік після їх публікації. Після відкриття провадження у справі відповідачем [PERSON] було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позов не визнає в повному обсязі з наступних причин: позивач свій позов обґрунтував на підґрунті статті у газеті «Дунайская заря» під назвою «Общество «Дунаец» раздает земли» та висуває позовні вимоги про спростування викладеної інформації у вказаній статті, стягнення моральної школи. Відповідач зазначає, що згідно Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду від 27.02.2009 року та п. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність встановлюється Законом, а ст. 27 Закону про пресу та ст. 42 Закону «Про друковані засобами масової інформації (пресу) в Україні» передбачено, що строк позовної давності про спростування інформації у статтях надрукованих в газеті встановлюється у 1 рік. Стаття було надрукована 15.04.2016 року, а позов був поданий 23.06.2017 року, тобто пройшло більше року. Крім того, позивач [PERSON] у позовній заяві не довів, що відповідач втручався у особисте життя позивача. Як особисті та розповсюджував неправдиву інформацію з особистого життя та побуту, як це передбачено ст. 271 ЦК України. Вся викладена інформація у статті газети тобто у інтерв`ю відповідача, була основана та обґрунтована на підставі загальних зборів товариства «Дунаец» тобто на рішеннях які були прийняти публічно, на публічному заході та великою кількістю членів товариства; наданими та долученими до справи документами: фото переправи до зборів та після переобрання голови товариства; рапортами та поясненнями нових членів правління про облік електроенергії, копії звернень до податкової, прокуратури та поліції про втрату документів, вбачається, що позовні вимоги не обґрунтовані та надумані, вказані документи прямо на це вказують та спростовують доводи позивача; протоколами зборів, котрі не спростовані мають законну силу та на підставі протоколу про переобрання правління товариства, проведена перереєстрація товариства у кооператив. На підставі викладеного відповідач [PERSON] у відзиві та судовому засіданні просив відмовити [PERSON] у задоволені позовної заяви до [PERSON] , редакції газета «Дунайская заря» та кооперативу «Дунаец» про захист честі, гідності та ділової репутації, як подаваною за межами позовної давності та необґрунтованості позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] М у судовому засіданні зазначив, що не погоджується з позовними вимогами та з позовом в цілому, оскільки строк позовної давності відповідно до п.2 ч.2 ст.258 ЦК України встановлено один рік. Позивач не надав жодних документів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку, на лікарняному він не перебував, не надав доказів звернення до редакції газети про спростування інформації чи будь-якої претензії до товариства «Дунаець» щодо спростування інформації. Крім того, посилання представника позивача та позивав про те, що рішення, які прийняті про виключення чи переобрання голови є також безпідставними оскільки у позивача з моменту прийняття рішення був час подати позовну заяву щодо визнання протоколу загальних зборів чи протоколів правління, де обирався головою правління Вазанов, не були до суду надані докази про їх скасування, тому підстав відзиву прийнятих рішень товариств немає. Також немає підстав щодо спростування інформації , оскільки пройшло більше року. Щодо статті у газеті представник відповідача зазначив, що у публікації відсутні прізвища особи про яку ідеться. Дійсно в статті ідеться про роботу товариства, що прийшов новий голова, що проведені збори, та які були прийнятті рішення на них, яка була надана оцінка попередньому правлінню та голові, та що це слугувало його переобранню. Що стосується наявності підтвердження фінансових недоліків, то достеменних даних немає, оскільки після проведення загальних зборів, скарбника, з незрозумілих причин, забрав усю документацію, після чого на нього було здійснено напад та була знищена саме фінансова документація. З цього приводу було звернення до правоохоронних органів, були також звернення [PERSON] та товариства до податковою щодо проведення перевірки фінансового стану роботи товариства «Дунаець». Відповідно до ст. 40 Конституції України та п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1, звернення особи до правоохоронних органів з приводу проведення певних перевірок, це не є розповсюдженням неправдивої інформації , це є правом особи звернутися до правоохоронних органів та здійснити перевірку, тому те що [PERSON] звернувся до правоохоронних органів та податкової не є розповсюдженням, це є викладення фактів, що нове правління встановлює фінансову документацію через податкову, правоохоронні органи і звернення про надання їм відповідної правової допомоги. На підставі викладеного, представник відповідача вважає, що позов не може бути задоволений. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступні фактичні обставини по справі та зміст спірних правовідносин: Допитана в якості свідка, [PERSON] , суду пояснила, що була присутня на зборах товариства «Дунаець» в статусі секретаря та бухгалтера-скарбника, де вела протокол. На зборах порушувалася питання недовіри [PERSON] , піднявся гам та підрахувати голоса було неможливо. Протокол не підписала, оскільки його редакція не відповідала чернетці. Через деякий час [PERSON] прийшов та попросив підписати протокол, однак він не відповідав чернетці протоколу. Потім [PERSON] попросила підписати та вона з поваги до неї його підписала та для того щоб люди могли далі працювати. На зборах [PERSON] попросив слово та звинуватив [PERSON] в крадіжці. Щодо статті в газеті свідок зазначила, що вона знайома з її змістом та вважає, що вона не відповідає дійсності. В товаристві «Дунаець» працювала з 2005 року з [PERSON] , за цей час роботи систематично проводилися, дороги «грейдировались», сміття вивозилося. Також свідок вказала, що бачила на дошці об`яв рішення про виключення [PERSON] з членів товариства. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, що з 1986 року є членом товариства «Дунаець». 20.03.2016 року був присутній на зборах, які проходили в кінотеатрі «Маяк». Під час зборів піднімалось питання недовіри [PERSON] , однак чи ухвалювалось рішення та чи заносилось це до протоколу йому невідомо. Під час зборів на адресу [PERSON] звучали обвинувачення, Вазанов казав, що проти [PERSON] заведена кримінальна справа, але за які саме розкрадання сказано не було. Збори вів [PERSON] . Публікацію в газеті «Дунайская заря» читав, реакція була негативна, писав статтю спростування, однак її відмовились друкувати, по якій причині йому не відомо. За останні 2 роки, коли він працював з [PERSON] , товариство працювало, працювали насосні, ремонтувалися дороги в міру можливості та по наявності грошей, ремонтувалася дамба, переправа. Допитаний в якості свідка, [PERSON] , суду пояснив, що у свій час був членом правління та був присутній на зборах. [PERSON] на зборах піднімав питання недовіри правлінню, хто вів протокол зборів не пам`ятає. Також вказав, що бачив рішення правління щодо виключення [PERSON] з членів товариства на дошці об`яв, воно висіло довгий час. Після виходу статті, він особисто декілька разів ходив до редакції «Дунайская заря», однак йому було відмовлено у публікації. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, що 20.03.2016 року був присутній на звітно-виборних зборах, виконував обов`язки голови зборів. На зборах була дана незадовільна оцінка попередньому правлінню та тому його перевибрали. Секретарем на зборах була бухгалтер - скарбник. Зазначив, що не пам`ятає чи називав [PERSON] крадієм [PERSON] . Під час зборів багато членів були незадоволені діяльністю [PERSON] . Також свідок зазначив, що протокол зборів писав він, записував результати голосування, текстовку протоколу писала [PERSON] . На наступний день він звернувся до [PERSON] за документами для оформлення протоколу, на жаль вона повідомила, що документи були вкрадені. Так, оскільки чернетки були вкрадені, він протокол зборів писав по пам`яті. Щодо публікації в «Дунайская заря» повідомив, що не читав та не знаком з нею. Свідок [PERSON] у судовому засідання надала пояснення, що вона є журналістом « [PERSON] заря» та до неї звернувся [PERSON] з приводу інтерв`ю, оскільки він став головою « [PERSON] » та хотів, щоб люди знали про можливість отримати землю в цьому товаристві. Під час інтерв`ю прізвище позивача озвучено не було. Від інших членів товариства статті спростування не отримувала. Допитана в якості свідка, [PERSON] , суду пояснила, що на зборах про переобрання голови товариства була присутня достатня кількість членів, виходячи з уставу. На зборах було вирішено визнати роботу [PERSON] за останні 2 роки незадовільною. Також вказала, що два роки назад вже була спроба переобрати голову, однак спроба була невдала. Головна причина звільнення [PERSON] за посади була мало виконаної роботи. Протокол зборів вела [PERSON] . Щодо знаходження рішення про виключення [PERSON] з членів правління на дошці об`яв, зазначила, що у той час на дошці об`яв розміщувалися рішення усіх зборів для того, щоб висвітлювати діяльність товариства. Публікацію в «Дунайская заря» читала, однак змісту її не пам`ятає. Згідно записів в копії трудової книжки, серії [NUMBER] , належної [PERSON] , [INFO] , встановлено, що : - 01.03.1988 року, відповідно до наказу № 9, від 29.02.1988 року, позивача прийнято в садово виноградарське товариство «Дунаєць», на посаду заст. голови; - 01.04.1990 року, на підставі наказу № 1 від 26.02.1990 р. позивач переведений на посаду голови, на підставі протоколу загальних зборів від 26.02.1990 р; - 30.03.1993 року, на підставі наказу № 16 від 30.03.1993р, звільнений з садово-виноградного товариства «Дунаець» за власним бажанням; - 01.01.2001 року, на підставі наказу № 10 від 30.12.2000р., прийнятий на посаду зам.голови в садово-виноградне товариство «Дунаець»; - 30.11.2011 року, на підставі наказу №40 від 29.11.2000р., звільнений з садово-виноградного товариства «Дунаець» за власним бажанням; - 01.04.2006 року, на підставі наказу № 13 від 26.03.2006 р., прийнятий на посаду голови садово-виноградного товариства « [PERSON] »; - 29.03.2016 року, на підставі наказу № 1 від 29.03.2016 р., звільнений з посади у зв`язку з закінченням строку каденції. Згідно статті (далі викладено мовою оригіналу) : «Общество « [PERSON] » раздает земли, з копії газети «Дунайська Заря», від 15.04.2016 року, встановлено, що (далі викладено мовою оригіналу): « 20 марта этого года состоялись очередное отчетно выборное собрание садово-огородного общества «Дунаец». Решением собрания работа правления во главе с председателем была признана неудовлетворительной. После собрания, буквально через несколько дней, якобы, было совершено нападение на казначея. Она ехала с документацией. Неизвестные брызнули баллончиком в лицо и похитили документы. Вся финансовая деятельность исчезла. Пропали ведомости, книга приказов, счета использования денег. А речь идет о расходовании немалой суммы 200 тыс. грн.» /Т. 1, а. с. 20/. Відповідно до повідомлення начальника ВП начальника СВ Кілійського ВП ІВП ГУНП в Одеській області, за вих. № 44/2/2471, від 07.06.2017 року, наданого [PERSON] , встановлено, що в провадженні Кілійського ІП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, відсутні кримінальні провадження, або матеріали ЖЄО за фактами порушення [PERSON] , законодавства. Підозрюваним по жодному кримінальному провадженню, він не являється, /Т. 1, а. с. 21/. Згідно рапорту, від 10.09.2016 року, наданому членами правління [PERSON] , [PERSON] , на ім`я [PERSON] , встановлено, що члени правління [PERSON] А [PERSON] , та [PERSON] , здійснили перевірку лічильника [PERSON] . При перевірці виявилось, що на лічильнику дійсно немає пломби, /Т. 1, а. с. 39/. У судовому\~ засіданні\~ встановлено,\~ що відповідно до протоколу № 1 загальних зборів (конференції) членів СВТ «Дунаєць», від 20.03.2016 року,\~ на зборах були присутні 109 членів товариства. Загальні збори (конференція) рахується правомірною. На голосуванні, надійшла пропозиція, визнати роботу правління за 2015 рік незадовільною. Шляхом голосування, «За» - 109 осіб, «Проти» - жодного, «Утримались» - жоден, визнано роботу правління незадовільною та виражена недовіра до правління товариства та голові правління, /Т. 1, а. с. 68/. Згідно протоколу зібрання правління товариства «Дунаєць» № 12 від 29.10.2016 року, у зв`язку з порушенням ст. 17 п. 19 Статуту товариства «Дунаєць» за незаконну підробку документів та присвоєння собі майна товариства, правління вирішило виключити [PERSON] з товариства « [PERSON] ». Вказане питання обговорювалось на засіданні правління на підставі рапортів членів правління [PERSON] та [PERSON] і касира [PERSON] / [PERSON] . 1, а.с. 39-43, 47-49/. Відповідно до протоколу зібрання (конференції) членів обслуговуючого кооперативу «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць», від 03.06.2017 року, на якому були присутні 71 особа, було прийнято рішення, (надалі викладено мовою оригіналу): « В связи с нарушением п. 19 ст. 17 Устава СВО «Дунаец» - незаконную подделку [PERSON] , присвоение имущества общества, а также утерю финансовых документов за период 2013-2015 года, за период работы [PERSON] , и казначея бухгалтера [PERSON] , не способствование по их восстановлению, исключить [PERSON] из членов общества «Дунаец» с последующих утверждений на общем собрании» /Т. 1, а. с. 78-79/ Відповідно до акту оцінки металевої будки (суднової рубки), належній СВО «Дунаєць» незаконно присвоєної колишнім головою СВО «данаєць» [PERSON] , складеного заступником голови правління СВО «Дунаєць» та членами правління, вартість металевої будки становить 19989,00 гривень Т. 1, а.с.128/. Згідно досліджених в судовому засіданні заяв [PERSON] у 2009-2010 роках зверталась до правління СВТ «Дунаець», до голови правління [PERSON] та до прокурора Кілійського району по поводу бездіяльності [PERSON] та проханням переобрати голову правління Андросюка, розібратися в незаконних діях голови [PERSON] та в жалобі прокурору просила провести перевірку господарської діяльності товариства. 07.04.2016 року голова правління [PERSON] та члени правління звернулись до заступника начальника начальника Кілійського відділення ІОДПІ ДФС Одеської області з проханням провести позачергову перевірку господарської діяльності товариства. 07.04.2016 року голова правління [PERSON] та члени правління звернулись до заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури з метою вирішення проблеми щодо пошуку викрадених фінансових та бухгалтерських документів за 2014-2016 роки у [PERSON] . Згідно повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за вих. № 44/2/В-220 від 24.07.2017 року [PERSON] , його заява про кримінальне правопорушення передбачене ст. 356 КК України, за фактом порушення самоуправства, від 21.07.2017 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 12017160310000525. З постанови про закриття кримінального провадження від 30.08.2017 року вбачається, що кримінальне провадження № 12017160310000525 від 22.07.2017 року, порушене за ст. 356 КК України закрито у зв`язку відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. 03 червня 2017 року загальними зборами затверджено Статут Обслуговуючого кооперативу «Садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць», де вказано що його створено шляхом реорганізації з громадської організації садівницького (виноградарського) товариства «Дунаець» згідно з рішенням загальних зборів від 03.06.2017 року № 1 та є його правонаступником, якому передаються майно, активи та пасиви. Розділом 5 Статуту передбачено, що керівництво ОК «СВТ «Дунаєць» здійснюється загальними зборами членів (зборами уповноважених) Кооперативу, а в період між зборами правлінням Кооперативу. Розділом 4.3 Статуту «Припинення членства в Кооперативі» передбачені підставі примусового виключення з членства в кооперативі. Також передбачено, що питання про примусове виключення з членів Кооперативу при зазначених порушеннях приймається правлінням Кооперативу з подальшим затвердженням на загальних зборах членів (зборах уповноважених) Кооперативу. Рішення про виключення з членів Кооперативу може бути оскаржено в суді в місячний термін. Відповідно до повідомлення в.о. начальника управління Дунайського басейнове управління водних ресурсів № 1/3-144 від 10.08.2017 року наданого [PERSON] , роботи по укріпленню дамби садівничого (виноградарського) товариства «Дунаець» у 2013 році силами Дунайського басейнового управління водних ресурсів не виконувались. Лікарем [PERSON] 04.07.2016 року надано довідку [PERSON] , де вказаний діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, гіпертонічний криз не ускладнений. Пройшов курс лікування в умовах денного стаціонару з 04.07.2016 р. по 08.07.2016 р. Рекомендовано продовжувати лікування в амбулаторному режимі під наглядом сімейного лікаря. Лікарем Кілійської амбулаторії загальної практики сімейної медицини [PERSON] 19.12.2016 року видано довідка, відповідно до якої [PERSON] був встановлений діагноз остеохондроз поперекового відділу в стадії загострення. ІБС. Кардіосклероз атеросклеротичний. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Відповідно до витягу з історії хвороби № 3583, виданого Кілійською центральною районною лікарнею від 30.12.2017 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в об`єднаному терапевтично-неврологічному відділенні Кілійської ЦРЛ з 24.12.2017 по 30.12.2017 р.р., йому встановлені такі діагнози: гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз - 24.12.2017 р, загострений повторною носовою кровотечею. Гіпертонічне серце, атеросклеротичний кардіосклероз. Також, позивачем наданий витяг з історії хвороби [PERSON] , виданий Кілійською центральною районною лікарнею 30.05.2017 року, відповідно до якого їй встановлений діагноз: ІБС, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз. Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частин 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав та основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Відповідно до\~ст. 34 Конституції України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим\~статтею 32 Конституції України\~передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до частини 4\~ст. 277 ЦК України\~спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до\~ст. 41 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»,\~\~р`едакції, засновники, видавці, розповсюджувачі, державні органи, організації та об`єднання громадян несуть відповідальність за порушення законодавства про друковані засоби масової інформації. Порушеннями законодавства України про друковані засоби масової інформації є порушення положень\~статті 3 цього Закону\~(п.4) . Відповідно до п. п. 6-7\~ст. 3 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»\~забороняється використання\~друкованих засобів\~масової інформації\~втручання \~в \~особисте \~і сімейне\~життя особи,\~крім випадків,\~передбачених законом; заподіяння шкоди честі і гідності особи. П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року встановлено, що вимоги про захист гідності, честі чи ділової репутації випливають із порушення особистих немайнових прав, тому згідно з пунктом 1 частини першої статті 268 ЦК позовна давність на них не поширюється, крім випадків, встановлених законом, зокрема пунктом 2 частини другої статті 258 ЦК і статтею 37 Закону про пресу. Для таких випадків застосовуються загальні положення про початок перебігу та наслідки спливу позовної давності. Сплив без поважних причин позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення, є підставою для відмови в позові. Пунктом 2 ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості. Оцінюючи зміст інформації, надрукованої в газеті «Дунайская заря», суд виходить з того, що вона в певній частині містить фактичні твердження голови товариства «Дунаєць» про неналежне здійснення попереднім головою товариства своїх обов`язків та використання коштів товариства не за призначенням, отже вона не є простим оціночним судженням. Крім того, незважаючи на те, що у статті не вказано прізвище, ім`я та по батькові попереднього голови товариства, проте через вказівку на назву товариства та посаду особи, особу про яку йдеться у статті, тобто позивача, могло ідентифікувати широке (фактично невизначене) коло осіб. Оскільки доказів на підтвердження фактів щодо вчинення позивачем зазначених у статті дій позивача суду не надано, суд приходить до висновку, що є підстави визнати відповідну інформацію недостовірною. Разом з тим, позивач з вимогою про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобі масової інформації, розміщеної в газеті «Дунайская заря» звернувся до суду 23.06.2017 року, в той час коли сама стаття була надрукована в газеті «Дунайская заря» 15.04.2016 року, з якою він був ознайомлений в день публікації, про що сам повідомив суду. Представник позивача просив визнати причину пропуску строку для звернення до суду поважною та поновити даний строк, однак судом, при дослідженні доказів не було встановлено поважних причин пропуску строку, позивач періодично хворів, його захворювання не пов`язані з відповідною публікацією та не позбавляло його можливості вчасно звернутися до суду в строк, передбачений законодавством. На підставі викладеного суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , редакції газети « [PERSON] Заря» про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобі масової інформації відмовляє в зв`язку зі спливом позовної давності. Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює у 10000 грн. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог\~ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України\~передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3\~постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї\~постанови\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз`яснення, що містяться у в п. 9 постанови № 4 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач. Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про захист честі та гідності та ділової репутації, крім того, позивачем не надано доказів, що підтверджують спричинення йому відповідачем моральних страждань, тому вони задоволенню не підлягають. Стосовно позовної вимоги до [PERSON] про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність а ділову репутацію позивача, що розповсюджена ним на зборах правління кооперативу від 29.10.2016 року, суд виходить з того, що відповідач, як голова правління виносив на обговорення відповідне питання, яке було внесене до повістки дня на підставі документів, складених членами правління (відповідних рапортів). Тобто у даному випадку відповідач [PERSON] виконував свої функції з озвучення питань, які стоять на порядку денному, а не мав відповідний умисел, розповсюджував чи ініціював розповсюдження недостовірної інформації, як про це вказує позивач. Отже, відповідна позовна вимога також є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Крім того, дії [PERSON] щодо винесення на порядок денний зборів членів обслуговуючого кооперативу «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаєць» від 03.06.2017 р. питання про виключення позивача з членів товариства» визнанню неправомірними не підлягають, оскільки відповідач діяв в межах наданих ним повноважень щодо включених до порядку денного відповідних питань. До того ж, у самому протоколі зборів членів правління від 29.10.2016 р. було зазначено, що воно набирає чинності після рішення загальних зборів. Щодо позовних вимог [PERSON] до обслуговуючого кооперативу «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» про відкликання рішення правління від 29.10.2016 р. № 12 про виключення позивача з членів товариства, суд виходить з того, що рішення правління Садівницького (виноградарського) товариства «Дунаець» від 29.10.2016 року № 2 про виключення [PERSON] з членів садівничого (виноградарського) товариства «Дунаець» та рішення обслуговуючого кооперативу «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаець» № 2 від 03.07.2017 року про виключення [PERSON] з членів товариства «Дунаець» позивачем в судовому порядку не оскаржувалися. Позовна вимога відкликати відповідне рішення не відповідає як загальним визначеним цивільним законодавством способам захисту порушеного права особи, так і положенням Закону «Про кооперацію». Таким чином відповідна позовна вимога також є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. На підставі ст. ст. 11, \~16, 23,\~п. 2 ч. 2 ст. 258, ст. 277 ЦК України та

Outcome: dismissed