Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

23 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності від 28 жовтня 1999 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня 1999 року вона є співвласницею будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстрована її донька -[PERSON] З серпня 2013 року відповідач в належному позивачці будинку не мешкає, оскільки змінила місце проживання з власної волі та переїхала до Російської Федерації. Реєстрація [PERSON] в належному позивачці будинку має наслідком порушення її прав як власниці, у зв'язку з чим [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала заявлені позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що є родичами сторін по справі і їм відомо, що [PERSON] з 2013 року з власної волі перестала мешкати в будинку [ADDRESS], оскільки переїхала за місцем проживання свого чоловіка до м.Нижній Новгород Російської Федерації. Будь-яких перешкод у проживанні в зазначеному будинку позивачка доньці не чинила. З'ясувавши позицію позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 28 жовтня 1999 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня 1999 року є співвласником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.4,5). Іншим співвласником вказаного будинку, як вбачається зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня 1999 року, є [PERSON] (а.с.5). Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 16 серпня 2018 року № 2176 (а.с.9) та будинкової книги (а.с.6) в будинку [ADDRESS] зареєстрована, окрім інших осіб, і відповідачка по справі - [PERSON] Як вбачається з акту перевірки паспортного режиму від 16 серпня 2018 року (а.с.7), [PERSON] не мешкає в будинку [ADDRESS] Донецької області з серпня 2013 року (а.с.7). Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] з власної волі не проживає в належному позивачці будинку за адресою : [ADDRESS] з 2013 року без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачкою права права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням зазначеного будинку. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідачку по справі. На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України,

Outcome: approved