Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

22 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просила визнати договір купівлі-продажу 7/25 частин житлового будинку літ. А-1 з надвірними будівлями житлового будинку з надвірними будівлями: вбиральня літ. Б, погріб літ. В, літня кухня літ. Г, сарай літ. Д, вбиральня літ. Е, огорожа номер 1, 2, 3, 4, 5, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Широнінців, буд. 11, який укладено між [PERSON] та [PERSON] дійсним. В обгрунтування свого позову [PERSON] зазначила, що 01 липня 2016 року між нею та [PERSON] було досягнуто угоди щодо всіх суттєвих умов договору купівлі-продажу 7/25 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Зміїв, вул. Широнінців, буд. 11, а саме сторони домовились про те, що Продавець - [PERSON] продає, а Покупець - [PERSON] купує 7/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею 41,8 кв. м та загальною площею 72,2 кв. м за адресою Харківська обл., м. Зміїв, вул. Широнінців, буд. 11, за 75000 грн. Зазначене нерухоме майно належить [PERSON] на підставі Договору дарування від 22 липня 2005 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за номером 2060. 01 липня 2016 року Продавець отримав кошти в розмірі 75000 грн. у повному обсязі та звільнив будинок і передав його Покупцеві [PERSON] На підтвердження отримання грошей Продавець особисто склав письмову розписку, в якій також зазначив, що будь-яких інших претензій матеріального характеру до позивача він не має, а також зобовязався укласти договір купівлі-продажу з нотаріальним посвідченням не пізніше 01 вересня 2016 року, та зобовязався до 01 вересня 2016 року знятися з реєстрації у вказаному будинку. Також, в цей же день відповідач передав [PERSON] оригінали правовстановлюючих документів на будинок (договір дарування та технічний паспорт). Враховуючи, всі домовленості сторін, позивач з липня 2016 року вселилася в будинок та фактично там проживає і повністю користується ним. Але, [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, пояснюючи це тим, що він не має часу, бо практично весь свій час зайнятий на роботі. Він вважає, що всі правовстановлюючі документи передані [PERSON], він отримав всю обумовлену суму грошових коштів за проданий будинок, тому сторонам немає про що хвилюватися, фактично договір між ними вже виконано. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу, [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи, а саме копії Договору дарування 7/25 частки житлового будинку від 22 липня 2005 року, копії [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01 серпня 2005 року, копії Довідки КП «Зміївське БТІ» від 21 грудня 2016 року № 3500, а також копії технічного паспорту на будинок, вбачається, що [PERSON] є власником 7/25 частин житлового будинку № 11, розташованого по вул. Широнінців в м. Змієві Харківської області. Інші 18/25 частин вказаного будинку належали [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області 21 травня 2002 року р-р № 1-1362 (а.с. 7, 8, 9, 11-13). Судом встановлено, що 29 квітня 2016 року [PERSON] на імя [PERSON] було складено письмову розписку про те, що він отримав від позивача грошову суму у розмірі 75000 грн. за продаж 7/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою Харківська обл., м. Зміїв, вул. Широнінців, 11. Будь-яких матеріальних претензій відповідач до [PERSON] не має. Крім того, відповідач зобовязувався укласти Договір купівлі-продажу даного будинку у нотаріуса до 01 вересня 2016 року та знятися з реєстрації за вказаною адресою до 01 липня 2016 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ст. ст. 655, 656 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Стаття 209 ЦК України передбачає, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу [PERSON] 7/25 частин житлового будинку про що свідчать листи позивача на відповідача про необхідність зявитися до нотаріуса у визначений день. В той же час, [PERSON] не заперечував проти того факту, що саме з його вини спірний договір не посвідчено нотаріально. Відповідно до ч. 2 ст.\~220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Попередня редакція ст. 657 ЦК України містила положення про те, що договір купівлі-продажу, зокрема житлового будинку (квартири), укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У звязку з чим ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовувалася щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, зокрема договорів купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними, а отже, не створюють прав та обовязків для сторін. Слід звернути увагу на те, що з 01 січня 2013 року набирав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким частину третю статті 640 ЦК викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше, а право на нерухоме майно та його обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, із зазначеної дати скасовується обовязок здійснювати державну реєстрацію відповідного договору купівлі-продажу після його нотаріального посвідчення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] досягнуто всіх істотних умов договору, а саме сторони дійшли згоди щодо предмету договору, ціни договору, строків передачі майна. На даний час позивач повністю володіє купленим будинком, однак її право розпорядження майном обмежене\~по вині відповідача, оскільки в звязку з тим, що договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально, [PERSON] не має можливості розпорядитися своїм майном на свій власний розсуд, як це передбачено ст. 319 ЦК України. При цьому, позивачем надано на розсуд суду докази про відсутність заборон відчуження нерухомого майна та відсутність будь-яких обтяжень (а.с. 14). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується відповідною письмовою розпискою і відбулося повне виконання договору [PERSON] повністю сплатила продавцю обумовлену між ними вартість майна, відповідач передав їй у повне користування належний йому житловий будинок та правовстановлюючі документи на нього, позивач вселилася в будинок і там проживає,в той же час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved