overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

23.11.2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 31.08.2013 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем та знаходяться на його утриманні. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Позивач просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надала суду заяву, в якій просив суд \~розглядати справу за його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов визнала у повному обсязі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

23.11.2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 17.12.2013 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін мешкає із матір'ю. З теперішнього часу вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газету. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 17.12.2013р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З теперішнього часу сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

23.11.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через втрату взаємної любові та поваги, різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з травня 2014 року. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають із позивачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач не зявився, хоча був викликаний судом, про що свідчить повернутий конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що розцінюється, як відмова цієї особи від отримання судової повістки, внаслідок чого його слід визнати таким, що своєчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, а тому для запобігання тяганини, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 30.08.2013 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції з актовим записом № 151. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається,\~ що спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо, шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з травня 2014 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

23.11.2016 [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач є батьком її повнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до часу закінчення дитиною навчання. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягяє задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього, серії І-КИ №048842 від 19.05.1999, видане відділомреєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 3), свідоцтвом про зміну імені від 26.12.2014, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6) . [PERSON] є студентом І курсу Запорізького державного медичного університету, що підтверджується довідкою №9379 від 18.11.2016. (а.с. 8) Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини в досудовому порядку сторони не дійшли. Відповідач працює, інших утриманців не має, стягнень за виконавчим документом з нього не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

23.11.2016 р. [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду з зазначеним позовом (а.с. 1-2), який було уточнено (а.с. 27-30), в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 23.11.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття, 03.01.2031 р. В судове засідання 02.02.2017 р. позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу у її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи в відсутність відповідача (а.с. 32). В судове засідання 02.02.2017 р. відповідач не з'явився, про причини неявки не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. 33). За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходилися у шлюбі до 18.01.2016 р. (а.с. 3 об.), мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який мешкає з позивачкою (а.с. 14). Сторони на час звернення до суду не досягли домовленості з питання утримання дитини. Відповідач не надав докази, які б підтверджували, що матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я не дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, встановлені ст. 182 СК України. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

23.11.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 3000 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-1 об.). 27.03.2017 р. відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву (а.с. 28-29), в яких визнав позовні вимоги частково, просить стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що він не працює, перебуває на обліку у Чорноморському міському центрі зайнятості, проходить медичний огляд та кваліфікаційні іспити, його заробітна плата буде складати 3200 грн. Сторони не зявились в судове засідання. Позивач надала заяву (а.с. 42), в якій підтримала позовні вимоги в повному обсягу, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач надав заяву (а.с. 43), в якій підтримав заперечення на позов, просив розглянути справу у його відсутності. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності сторін. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходяться у шлюбі з 10.11.2001 р. (а.с. 4), мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3), яка мешкає з позивачкою. Сторони не досягли домовленості з питання утримання дитини. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Із заяви позивача на а.с. 42 слідує, що вона не бажає подавати докази у підтвердження можливості стягнення аліментів у розмірі, визначеному у позові. Заперечення та докази, надані відповідачем (а.с. 28-29, 32-37, 44), свідчать про відсутність доходу, який дозволяв би сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, що заплановий дохід - 3200 грн. після працевлаштування. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 800 грн. (1/4 частина від 3200 грн.). При цьому позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни матеріального стану відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

23.11.2016р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним: вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10.03.2007р., одруження було зареєстровано Виконкомом Райгородської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Спільне життя між ними не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2016 року. Причиною розпаду сім'ї стало те, що у них різні характери, погляди на життя та сімейні цінності. Відновлювати шлюбні стосунки не бажають. Спору про поділ майна та місце мешкання дитини не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 10.03.2007р, одруження було зареєстровано Виконкомом Райгородської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 3 (а.с.4,9), є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ч.1 ст.24 СК України, ст.51 Конституції України, ст.16 «Загальної декларації прав людини», шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне залишити дитину - [PERSON], [INFO], на вихованні її матері - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

23.11.2016 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. В позові позивачка зазначила, що 19.04.2016року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Строк прийняття спадщини пропущений з поважних причин, у зв'язку з тим, що позивач на момент звернення знаходилась у лікарні, у зв'язку з хворобою. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом,19/04.2016 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Факт родинних відносин підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим 04.05.1983 року, актовий запис № 2169, в якому померла [PERSON], записана матірю позивача. У звязку з тим, що позивач знаходився на лікуванні у встановлений законом строк, не звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом. 08.11.20116 року позивач отримав постанову Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з пропуском строку, встановленим законодавством для прийняття спадщини Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може надати йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин та вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

23.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом\~ до відповідача про визначення\~ додаткового\~ строку\~ для прийняття спадщини, зазначаючи, що 20.08.2015 року помер його рідний дядько [PERSON]. Після смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельні ділянки. Спадкоємці за законом першої черги відсутні. Спадкоємцем за законом другої черги є рідний брат померлого та його батько, [PERSON], який помер 17.12.2011 року. Тому він є спадкодавцем відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України за правом представлення. У визначений законом строк він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через те, що після смерті дядька тривалий час знаходився у стресовому стані, оскільки той замінив йому батька, та не мав усіх необхідних документів. До нотаріуса він звертався неодноразово, але отримував лише усні відмови, а 22.11.2016 року отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за пропуску шестимісячного строку. Позивач вважає, що встановлений для прийняття спадщини строк він пропустив з поважної причини, тому просить суд визначити йому додатковий, тримісячний, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач надав суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить справу розглянути без його участі. Відповідач, Марківська селищна рада Марківського району Луганської області, заперечень на позов не надала, просила розглянути справу без участі представника селищної ради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за\~ позовом спадкоємця,\~ який\~ пропустив строк\~ для\~ прийняття\~ спадщини з\~ поважної\~ причини, суд\~ може\~ визначити\~\~ йому\~ додатковий\~ строк, достатній\~ для\~ подання\~ ним\~ заяви\~ про\~ прийняття\~ спадщини. Судом установлено, що 20.08.2015 року помер рідний дядько позивача [PERSON], який на момент смерті був зареєстрований і постійно\~ проживав за\~ адресою: [INFO]. Разом з ним на день смерті проживала гр-ка [PERSON], яка не входить до числа спадкоємців. Відповідно до довідки державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори від 28.12.2016 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Позивач є спадкоємцем за законом за правом представлення відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, що підтверджується наданими суду свідоцтвами про народження позивача, його батька, [PERSON], та дядька, [PERSON] Зважаючи на те, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, відповідач не заперечив проти позову, а інших спадкоємців немає, є підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON].

Outcome: approved