overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

23 серпня 2013 року рішенням Калинівського районного суду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 13 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення по даній цивільній справі, оскільки в резолютивній частині рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 23 серпня 2013 року не зазначено, яким буде її прізвище після розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що заява підлягає задоволенню. Так згідно п. 1, ч. 1 ст. 220 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В даному випадку, це стосується прізвища відповідачки яке буде у неї після розлучення, яка виявила побажання щодо зміни її прізвища «[PERSON]» на дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

23 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1109. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], яка проживає з позивачем. З вересня 2015 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, розірвавши шлюб, примирення в сімї не можливе. Відповідач до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1109. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], яка проживає з позивачем. З вересня 2015 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 СК України визначає, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, подальше збереження сімї неможливе, спільне господарство не ведуть, строк для примирення наданий сторонам ними не використаний. За таких обставин, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити Мироненко. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору становить 487 грн. 20 коп., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій зазначив, що досяг пенсійного віку, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі (далі - УПФ) із заявою про призначення пенсії за віком, але в УПФ відмовлено в призначенні пенсії, тому що в трудовій книжці, атестаті про професійно-технічну освіту, дипломі та у свідоцтві про право власності на житло неправильно вказано його по батькові. Просить встановити факт належності йому вказаних документів. В суд заявник не прибув, подав заяву у якій доводи заяви підтримав. Представник УПФУ у письмовій заяві просить розглядати справу без участі їх представника. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що по батькові заявника в трудовій книжці, атестаті про професійно-технічну освіту, дипломі та у свідоцтві про право власності на житло було записано як «[PERSON]», а згідно паспорта його по батькові зазначено «[PERSON]». Рік народження заявника, його ім'я та прізвище співпадають з датою народження та ім'ям і по батькові в спірних документах. Дані обставини встановлені з письмових доказів - паспорта, свідоцтва про народження, військового квитка, трудової книжки та вкладки до трудової книжки, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про право власності. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що заявникові [PERSON] належить трудова книжка, атестаті про професійно-технічну освіту, дипломі та у свідоцтві про право власності на житло, в яких неправильно вказано його по батькові. Тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернувся із заявою про визнання недієздатною своєї дочки [PERSON], [INFO] та встановлення опіки, посилаючись на те, що дочка є інвалідом першої групи з дитинства, страждає на хронічний психічний розлад, внаслідок чого нездатна усвідомлювати свої дії і керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, тому заявник просить визнати його дочку недієздатною та призначити його опікуном. Заявник [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримав,. Представник Органу опіки та піклування у судове засідання не зявився, надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі (а.с.21). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У матеріалах справи є копія довідки Павлоградської міжрайонної МСЕК № 049130 про встановлення [PERSON] першої групи інвалідності з дитинства безстроково (а.с.7), довідки психіатричного диспансерного відділення про перебування на обліку [PERSON], яка страждає на хронічний психічний розлад та потребує опіки (а.с.10). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 48 від 04 квітня 2017 року (а.с.33-35), [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі глибокої розумової відсталості. За своїм психічним станом у теперішній час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] Як передбачено ч.1 ст.241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Заявник [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6), проживає разом із дочкою за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Павлоградської міської ради надано подання про встановлення опіки над психічно хворою [PERSON] з боку батька [PERSON] (а.с.12). Суд вважає доцільним призначити заявника [PERSON] опікуном над його дочкою [PERSON], оскільки заявник постійно доглядає і утримує дочку, яка проживає з ним. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка зазначає, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського управління юстиції у місті Донецьку, про що зроблено актовий запис №43. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, а саме: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, у звязку з тим, що між ними постійно виникають конфлікти, сварки, відповідач не бажає приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження одне від одного. На теперішній час сімя сторін фактично розпалася та примирення неможливе. Тому, позивачка просить суд розірвати вищезазначений шлюб, стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте надала заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги один до одного. Спільне життя не можливе, у звязку з тим, що між ними постійно виникають конфлікти, сварки, що призвело до відчуження одне від одного. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - «Закревська». Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., які понесла позивачка. Враховуючи викладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітніх [PERSON], яка народилася 02 липня 2013 року та [PERSON], яка народилась 07 квітня 2016 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], яка народилася 02 липня 2013 року, та [PERSON], яка народилась 07 квітня 2016 року, які проживають з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження дітей серії І-ФП № 191416 та серії І-ФП №243789, а також довідкою ОСББ «116» № 17 від 22 серпня 2016 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій зазначає, що [INFO] померла її матір [PERSON], яка проживала в с. Шимкове Ананьївського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,63 га, що знаходиться на території Новоселівської сільської ради. Заявник зазначає, що при зверненні до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які можуть підтвердити родинні відносини між нею та її померлою матір'ю, та рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою, у зв'язку з чим заявник звернулася до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні під час розгляду справи заявник вимоги, викладені в заяві, підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області не заперечив проти задоволення вимог заявника. Свідок [PERSON] під час розгляду справи по суті пояснив, що добре знає заявника та її матір та підтвердив той факт, що заявник є дочкою [PERSON]. Суд, взявши до уваги пояснення заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідка, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що прохання заявника підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії паспорту заявник - [PERSON], [INFO], уродженка с. Пасицели Ананьївського району Одеської області, мешканка [ADDRESS] (а.с.4-5). Судом досліджені наступні матеріали справи: копія свідоцтва про народження заявника(а.с.7), копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та заявником(а.с.8), копія свідоцтва про смерть [PERSON](а.с.9), копія державного акта права власності на земельну ділянку та додатки до нього(а.с.10-12), довідки Шимківської сільської ради №666 від 11 серпня 2016 року(а.с.13-14), копія витягу з погосподарської книги(а.с.15), лист нотаріуса від 10 серпня 2016 року на звернення заявника(а.с.16). У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та його показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин має для заявника значення для вирішення питання належного оформлення спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON]. Із матеріалів справи слідує, що заявник дійсно є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Заявник є спадкоємцем померлої за законом, проте не може прийняти майно у спадщину внаслідок відсутності в повному обсязі документів, що підтверджують родинні відносини між нею та померлою, через що неможливо простежити лінію родинних відносин з [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення того факту, що [PERSON] дійсно є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], яким просить розірвати шлюб укладений між ними 11.02.2006р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 200. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO] Вказує, що сімейне життя у них не складалось добре, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, наявність неповнолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.02.2006р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 200. Від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» і в позовній заяві зазначила, що для забезпечення грошових зобов'язань за кредитним договором №11015500000 від 30 червня 2006 року між її дочкою та АКІБ «Украсиббанк» був укладений договір іпотеки, предметом якого стали належні для неї на праві власності жилий будинок з господарськими спорудами, що за адресою [ADDRESS] 20 липня 2016 року для позивачки стало відомо, що відповідачем - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 25 квітня 2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказане домоволодіння за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». В заяві про забезпечення позову позивачка вказує, що має реальні підстави побоюватись за відчуження відповідачем ТОВ «Кей -Колект» єдиного місця проживання З метою забезпечення прав позивачки, просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок та заборонити ТОВ «Кей-Колект» вчиняти будь-які дії щодо зняття з реєстрації та виселення її та членів її родини з будинку, вселення та реєстрацію третіх осіб, проникнення, входження, а також вчинення інших дій, щодо користування, володіння чи розпорядження. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що неприйняття заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «Кей - Колект» та до нотаріуса Кобелєвої А.М., в якому вказала, що для забезпечення грошових зобов'язань за договором кредиту її дочки [PERSON] з АКІБ «УкрСиббанк» вона передала в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Рішенням нотаріуса Кобелєвої А.М. право власності на цей будинок зареєстровано за ТОВ «Кей - Колект». Просить визнати рішення нотаріуса про реєстрацію права власності на житловий будинок протиправним та скасувати, визнати за [PERSON] право власності на будинок. Представник відповідача ТОВ «Кей - Колект» [PERSON] в судове засідання не прибув, направив письмове клопотання розгляд справи без їх участі і про передачу справи за підсудністю - до суду за місцезнаходженням відповідачів. Нотаріус Кобелєва А.М. в суд не прибула, направила письмове заперечення проти позову. Представник позивачки [PERSON] заперечує проти клопотання про передачу справи на розгляд суду за місцезнаходженням відповідачів, тому що предметом позову є нерухоме майно. Позов може бути пред'явлений тільки за місцезнаходженням нерухомого майна. Як вбачається із змісту позову, він виник з приводу нерухомості - житлового будинку, що належав [PERSON], а в даний час належить ТОВ «Кей - Колект». Будинок розташований м. Полонному. З огляду на встановлені обставини провадження в Полонському районному суді відкрито з дотриманням вимог правил підсудності, як це передбачено ч.1 ст.114 ЦПК України. Тому клопотання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed