Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

23 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 27 лютого 2009 року між ЗАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», яке на даний час іменується ПАТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідачка отримала кредит в сумі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, посилається на те, що цим договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, а відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомлений, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу про припинення дії договору, то він автоматично лонгується на такий же термін. Оскільки станом на 31 січня 2016 року у відповідачки мається заборгованість на загальну суму 11874,56 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1158,68 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 7174,23 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2500 грн., та штрафи відповідно до п. 8.6 вищевказаних Умов: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 541,65 грн. - штраф (процентна складова), то позивач просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості та 1378 грн. витрат по оплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги, просить суд розглянути справу без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилася, хоча про місце й час розгляду справи була повідомлена належним чином, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану справу в заочному порядку на підставі наявних у ній письмових доказів. Також зважаючи на те, що розгляд справи відбувається за відсутності осіб, які беруть участь у справі, то відповідно до ч.1 ст. 197 ЦПК України судом не здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, з кредитного договору без номера від 27.02.2009 року вбачається, що в цей день між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, за яким остання отримує в кредит гроші в сумі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Із заяви [PERSON] від 27.02.2009 р. вбачається, що вона згодна, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг (надалі Умови), а також Тарифами банку, становить укладений між ним та банком кредитний договір, і зобовязується своєчасно погашати кредит. Надання кредиту у вигляді ліміту на платіжну карту це окремий вид користування коштами, наданими в кредит. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором без номеру, укладеного 27.02.2009 р. між банком та [PERSON], вбачається, що останній платіж в сумі 300 грн. відповідачка сплатила 30 грудня 2013 року, а станом на 31.01.2016 р. загальна заборгованість за цим кредитним договором становить 11874,56 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1158,68 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 7174,23 грн.; заборгованість за пенею 2500 грн., та штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 541,65 грн. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого\~\~сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. А статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до п. 9.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії\~\~договору, він автоматично пролонгується на такий же строк (а.с. 11). Відповідачем не надано доказів про те, що дія вищевказаного кредитного договору за її ініціативою та у спосіб, передбачений п. 9.12 Умов, була припинена, тому суд вважає, що кредитний договір від 27 лютого 2009 року, укладений між сторонами, діє з часу його укладення й по теперішній час. Крім того, пунктом 8.6 вищезгаданих Умов передбачено, що за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від ціни позову (а.с. 10). Така домовленість сторін цього договору не суперечить положенням ст. 549 ЦК України та не свідчить про подвійну відповідальність за одне й те саме правопорушення. Таким чином, фіксована та процентна частина штрафу є складовими передбаченої договором санкції і один одного не взаємозамінюють. Відповідно до вимог ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, і якщо договором встановлений обовязок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини банк вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Оскільки позивачем надано кредит, а відповідачка не виконала умов договору і кредит не повернула та не надала суду доказів, що ставила питання про визнання недійсними окремих положень договору й не оспорювала розрахунок заборгованості, то вимоги банку щодо стягнення заборгованості, в т.ч. і по комісії, підлягають задоволенню у повному обсязі. Також відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача 1378 грн. судових витрат по оплаті судового збору. На підставі ст.ст. 526 527, 530, 651, 654, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved