overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

22 грудня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], [INFO] помер його батько [PERSON]. Після їх смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Проживаючи зі спадкодавцями на день відкриття спадщини, позивач вступив в управління спадковим майном після їх смерті, проте оформити право на успадковане домоволодіння не може, в зв'язку з відсутністю свідоцтва про право власності на ім'я спадкодавців. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про проведення судового засідання без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 3), [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4). Після їх смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] є їх син - позивач у справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). В силу вимог ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки № 42 від 22.07.2014 року виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 9). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки. Оскільки судом встановлено неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, та від прийняття спадщини позивач [PERSON] не відмовився, суд вважає, що відповідно до змісту вищезазначеного закону позов є обґрунтований, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

22 грудня 2014 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові він зазначив, що 25.12.2006 року він з [PERSON] зареєстрував шлюб у Прилиманській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №35. Від цього шлюбу у сторін є діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. Посилаючись на те, що у позивача та відповідачки різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивач просив шлюб розірвати, дітей залишити йому на виховання. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, однак просив дітей залишити на виховання відповідачці. Відповідачка позов визнала та просила дітей залишити їй на виховання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2006 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у Прилиманській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №35. У сторін від спільного життя є діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. За час спільного проживання позивач з відповідачкою не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо. Оскільки діти проживають з відповідачкою, підстав для залишення їх з батьком не має, тому суд вважає за необхідне залишити їх на виховання матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

22 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказувала, що 12 листопада 2001 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № 4758, зареєстрований на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь», згідно якого позивач придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS]. Угода сторонами виконана, але позивач не може розпорядитися зазначеною квартирою, оскільки угода купівлі-продажу нотаріально не засвідчена, що суперечить діючому законодавству. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не направила свого представника для участі у справі, заперечень щодо позову не надіслала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд на підставі ч. 2 ст. 47 (в редакції 1963 р.) ЦК України, знаходить позов обґрунтованим, оскільки якщо одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що 12 листопада 2001 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № 4758, зареєстрований на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь», згідно якого позивач придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS], який 22.11.2001 року зареєстрований в ММБТІ за № 4961. На даний час позивач має намір розпорядитися належною їй квартирою, але не може це зробити у звязку з тим, що зазначений договір нотаріально не посвідчений. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір купівлі-продажу укладений відповідно до чинного законодавства, виконаний сторонами, але нотаріально не засвідчений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

22 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказувала, що 29 вересня 2000 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № 1560, зареєстрований на Універсальній біржі «Південь», згідно якого позивач придбала домобудівлю № 1-Ж по вул. Наваторів в м. Миколаєві. На даний час позивач не має можливості розпорядитися вказаною квартирою на власний розсуд, оскільки вказаний договір купівлі-продажу відповідно до діючого законодавства є нечинним. Позивач вказувала, що угода виконана сторонами, але відповідно до чинного законодавства оформлена не належним чином, в звязку із чим просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилася, направила для участі свого представника. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, заперечень проти позову до суду не надали. Про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу заочно. Третя особа Універсальна біржа «Південь» про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не направила свого представника для участі у справі, надали заяву, в якій позов визнали не заперечували проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) знаходить позов обґрунтованим, оскільки одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що 29 вересня 2000 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 1560, укладеного на Універсальна біржа «Південь», [PERSON] [PERSON], продали, а [PERSON] придбала домобудівлю № 1-Ж по вул.. Наваторів в м. Миколаєві. Частиною 1 статті 47 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що недодержання у випадках, вказаних у законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Відповідно до статті 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з часу передачі речі. Аналізуючи вимоги вказаного законодавства, що діяло на час укладання угоди, суд приходить до висновку, що позивач є правомірним власником зазначеного майна. Факт належності позивачу домобудівлі № 1-Ж по вул. Наваторів в м. Миколаєві також підтверджується реєстраційним написом за р.№ 17666 від 19.10.2000 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір купівлі-продажу укладений відповідно до чинного законодавства, виконаний сторонами, але в звязку із ухиленням відповідачів нотаріально не засвідчений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

22 грудня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитей у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дітей. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягнути аліменти з відповідача. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату та час слухання був повідомлений вчасно та належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надавав. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебували в цивільному шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дітей зазначений відповідач. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що діти проживають разом з позивачкою, перебувають на утриманні матері та відповідно до вимог сімейного законодавства [PERSON] має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дітей з боку їх батька. Відповідач є особою працездатного віку. Доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своїх дітей. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

22 грудня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час син [PERSON] продовжує навчання на 3-му курсі денного відділення Житомирського автомобільно-дорожнього коледжу Національного транспортного університету та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який не надає матеріальної допомоги на його утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Третя особа в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в смт.Новогуйвинське, Житомирського району, Житомирської області в свідоцтві про народження якої в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до довідки Житомирського автомобільно-дорожнього коледжу Національного транспортного університету від 28 листопада 2014 року №1333 [PERSON] дійсно навчається на 3-му курсі денної форми навчання з 01.09.2012 року по червень 2016 року (а.с.10). Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Оцінивши надані докази на умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє позов про стягнення аліментів на час навчання повнолітнього [PERSON], оскільки він продовжує навчання після досягнення повноліття, не досяг 23 річного віку та потребують матеріальної допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

22 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що син проживає разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Позивачка до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач до суду повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи в суді повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 09.11.2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.8). Сторони разом не проживають, син проживає разом з матір'ю, відповідач добровільно допомогу на його утримання не надає (а.с.6). Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони в даний час спільно не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не працює , на даний час знаходиться в зоні АТО, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

22 грудня 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з 13 вересня 2008 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 13 жовтня 2014 року був розірваний. Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON], який на даний час знаходиться на її утриманні. З моменту розлучення відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, постійної роботи не має, періодично виїжджає на сезонні роботи, інших дітей не має. Вважає, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також витрати за правову допомогу. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів підтримала, наполягає на стягненні із відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі по 600 грн. щомісячно, в частині стягнення витрат за надання правової допомоги відмовилась. Відповідач позов не визнав та пояснив, що на даний час ніде не працює, не має можливості заробити кошти для сплати аліментів. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON] є відповідач, що стверджено його свідоцтвом про народження (а.с. 5), а перебуває він на утримані позивачки, про що відповідач не заперечує і що стверджено довідкою Боровненської сільської ради Камінь-Каширського району від 15 грудня 2014 року № 1404 (а.с. 8). Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VІI від 16.01.2014 року передбачено, що для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1032 грн., що 30 % становитиме 309 грн. 60 коп. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відповідача, який інших, крім сина [PERSON], дітей не має, має нерегулярний, мінливий дохід, суд призначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки [PERSON] не довела суду, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти в розмірі, якому вона просить. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

22 грудня 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 22 грудня 2014 року був розірваний. Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON], [INFO] дочка [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON], які на даний час знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає, на даний час працює в Камінь-Каширському управлінні водного господарства, де отримує заробітну плату. Просить стягнути з нього в свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу подання позовної заяви і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей у вказаному в позові розмірі. Відповідач позов визнав повністю, згідний сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання дітей в розмірі, якому вона просить. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 3, 4), а перебувають вони на утримані позивачки, що не заперечує відповідач. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VIІ від 16.01.2014 року передбачено, що з 1 січня 2014 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1032 грн., від 6 до 18 років - 1286 грн., що 30 % становитиме відповідно 309,60 грн. та 385,80 грн. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей сторін, відповідача, який, інших окрім сина [PERSON], дочок [PERSON] та [PERSON], дітей не має, згідно довідки Камінь-Каширського управління водного господарства від 25 грудня 2014 року №278/03/09 про доходи [PERSON], останній працює у названій організації, де займає посаду оглядача ГТС та постійно отримує дохід середньомісячний розмір якого становить 1611 грн., у відповідності до вимог ст. 183 ч. 1 СК України, визначає аліменти в розмірі 1/2 частини від усій його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою повноліття, як того просить позивачка, оскільки отримуваний відповідачем дохід дозволяє йому сплачувати аліменти в такому розмірі. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: approved