Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 10 жовтня 2008 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, через що виникають сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини наразі припинили у 2013 році, з того часу спільне господарство разом не ведуть. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року було відкрито провадження у справі (а.с.\~12-13). У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 24, 25). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В звязку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 жовтня 2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 771 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 15 липня 2009 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] та 16 лютого 2012\~року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 4, 5). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у звязку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved