Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

21 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], який є дитиною-інвалідом, у твердій грошовій сумі в розмірі 1860 гривень щомісячно на дитину, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач - батько дитини, ухиляється від утримання сина, добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає. При цьому, зазначає, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. Дитина проявляє здібності до вивчення іноземних мов та в окремих видах спорту, прагне відвідувати спортивні секції, потребує забезпечення новітньою комп'ютерною технікою, оскільки мріє здобути професію в сфері комп'ютерних технологій. Також, вказує, що інвалідність дитини позначається на здоров'ї дитини, що потребує більших матеріальних витрат на лікування, підбір продуктів харчування, ніж на здорову дитину. А у зв'язку з тим, що розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини не можуть бути меншим прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з метою гармонійного розвитку дитини та забезпечення рівності обов'язків батьків утримувати дитину, просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Ухвалою судді від 25.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін на 13.07.2018 року. 12.07.2018 р. на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та просила виправити описку в прохальній частині позовної заяви та стягнути із відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі та вказав, що визнає позовні вимоги в розмірі 1000 грн. на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.09.2014 року ( рішення набрало законної сили 06.10.2014 року). Від даного шлюбу у них [INFO] року народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] Як вбачається із довідки від 06.06.2018 року № 3438, [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є дитиною-і його законним представником визнано [PERSON] Даний факт, також, підтверджується копією висновку ЛКК № 220 від 27.09.2017 року. Із оригіналів фіскальних чеків, долучених відповідачем до матеріалів справи, вбачається, що він перераховував аліменти в розмірі по 2000 грн. - 17.11.2016 року, 30.12.2017 року та 14.02.2018 року, 1000 грн. - 05.07.2017 року, 1500 грн. - 14.03.2017 року. При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають батьки, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, а також, що він виховує їх спільного з іншою жінкою сина, оскільки доказів перебування на утриманні відповідача його батьків та малолітньої дитини суду не надано. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п. 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку відповідача утримувати дитину, принципу законності, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 21.06.2018 року і до повноліття дитини. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини частково, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial