Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

22.06.2020 Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту АТ КБ «Приватбанк», позивач) звернулось до Дзержинського районного\~суду м.\~Харкова з позовом до [PERSON] (далі по тексту [PERSON] , відповідач), в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] (дата народження [INFO] ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 06.09.2010 у розмірі 134\~195 грн. 44 коп. станом на 31.03.2020; судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2\~102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 06.09.2010, згідно з якою відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердила згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на сайті банку, складає Договір про надання банківських послуг, укладений між нею та банком. Відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом [PERSON] в анкеті-заяві. Отже, відповідач була повністю проінформована про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Пунктом 2.1.1.5.5 Договору передбачено обов`язок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. В силу пункту 2.1.1.2.3 Договору відповідач дала свою згоду на прийняття будь-якого розмірі кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за ініціативою банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується підписом в заяві. Однак, [PERSON] умови кредитного договору не виконуються, у зв`язку з чим у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2020\~становить 134\~195,44\~грн.,\~яка складається\~з наступного:\~1\~711,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~тілом кредиту;\~122\~367,99\~грн.\~ загальний\~залишок заборгованості\~за відсотками;\~3\~250\~грн.\~ нарахована\~пеня,\~а також\~штрафи відповідно\~до п.\~2.1.1.7.6\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг:\~500,00\~грн.\~ штраф\~(фіксована\~частина);\~6\~366,45\~грн.\~ штраф\~(процентна\~складова). АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». З огляду на викладене, АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.07.2020 матеріали цивільної справи № 638/8514/20, н/п 2/638/3755/20 за позовом Акціонерного товариства\~комерційного банку\~«ПРИВАТБАНК» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованостіпередано за підсудністю до Богодухівського районного суду Харківської області. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 08.09.2020 позовну заяву Акціонерного товариства\~комерційного банку\~«ПРИВАТБАНК» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованостібуло прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Заходи забезпечення позову не вживались. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 29.09.2020 та 27.10.2020, не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомила. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 06.09.2010 між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви (а.с. 18). Як зазначено в анкеті-заяві, відповідач погоджується з тим, що підписана нею заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також, у заяві-анкеті вказано, що відповідач ознайомився і погодився із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. У відповідності до умов договору від 06.09.2010 [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалася здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування. Відповідно до наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , з 24.12.2012 відповідачці встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., з 23.07.2013 кредитний ліміт відповідачці було збільшено до 1500,00 грн., з 24.08.2013 - збільшено до 2000,00 грн., з 22.07.2015 зменшено до 1720,00 грн., з 22.01.2020 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с. 16). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, за твердженням позивача, станом на 31.03.2020 за договором від 06.09.2010 [PERSON] має заборгованість в розмірі 134\~195,44 грн., а саме: 1\~711,00 грн. загальний залишок заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 122\~367,99 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками; в т.ч. 122\~367,99 грн. залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість; 3\~250 грн. заборгованість з пені; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 6\~366,45 грн. штраф (процентна складова). Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду за захистом своїх прав. Статтею 634\~Цивільного кодексу\~України (далі по тексту - ЦК України) передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статей 525, 526\~ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статей 610, 611, 625\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил у випадку невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку позичальник зобов`язаний виконати обов`язок по поверненню Кредиту, в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), виплатити винагороду Банку. У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054\~ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, чим порушила умови кредитного договору. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та [PERSON] 06.09.2010 укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 2\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 31.03.2020 склалась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1\~711,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача 122\~367,99 грн. загального залишку заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 31 березня 2020 року у [PERSON] утворилась заборгованість за відсотками у розмірі 122\~367 грн. 99 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві (а.с. 36). Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки, включно (п. 2.1.1.2.11 Умов та правил) (а.с. 37). Після закінчення строку дії відповідна карта подовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії) за зверненням клієнта в Банк згідно з діючими тарифами (п. 2.1.1.2.12 Умов та правил) (а.с. 38). З указаного вище, суд зазначає, що строк кредитування [PERSON] був обмежений строком дії кредитної картки. Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою про видачу кредитних карток, [PERSON] позивачем була видана єдина кредитна картка № [NUMBER] зі строком дії - до 31.03.2016. Інших кредитних карток позивачем відповідачці видано не було (а.с. 17). Однак, виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, проценти за користування простроченим тілом кредиту продовжували нараховуватися Банком і після закінчення терміну кредитування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід стягнути проценти в межах строку кредитування в період з 24.12.2012 (старт карткового рахунку) по 31.03.2016 (кінцевий термін дії картки). З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що розмір процентів в межах строку кредитування за період з 24.12.2012 по 31.03.2016 складає 2155 грн. 28 коп. Саме цей розмір процентів підлягає стягненню з відповідача. В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору на підставі п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг позивачем нарахована пеня за прострочене зобов`язання у сумі 3\~250 грн., а також на підставі п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг нараховано штрафні санкції, а саме: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 6\~366,45 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи порушення відповідачем строків повернення кредитних коштів, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 3\~250 грн. пені за прострочене зобов`язання. Відносно стягнення штрафів суд зазначає, що пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст.\~61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 06.09.2010 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Водночас, умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів - фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.\~61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15. Приймаючи до уваги викладене вище, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 6\~366,45 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1711,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2155,28 грн. та пені в сумі 3250,00 грн., та про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] 120\~212,71 грн. решта заборгованості за відсотками, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 6366,45 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу позову пропорційно розміру задоволених вимог. Так, позов задоволений на 5,30%, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 111 грн. 40 коп. судового збору, сплачених при подачі позовної заяви.

Outcome: partial