Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

23 лютого 2017 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ Приватбанк до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 44064 грн. 28 коп., в якій зазначено, що відповідно до договору № б/н, укладеного 15 січня 2008 року відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе зобов*язання з повернення кредиту, у зв*язку з чим виникла заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 15 січня 2008 року, станом на 31 січня 2017 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5187 грн. 35 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 33640 грн. 54 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2900 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 250 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 2086 грн. 39 коп., а всього 44064 грн. 28 коп., а також відшкодувати витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, в сумі 1600 грн. У судове засідання представник позивача не з*явився, просив у позовній заяві розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, поштове відправлення повернуто за нерозшуком. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON] за кредитним договором № б/н від 15 січня 2008 року у загальному розмірі 44064 грн. 28 коп., позивачем суду первісно додано до позову заяву на одержання кредиту фізичної особи [PERSON], [INFO] (а.с. 8), Витяг з Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 9-14), а також розрахунок заборгованості за договором б/н від 15 січня 2008 року (а.с. 4-7), з якого вбачається що за даними позивача станом на 31 січня 2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 5187 грн. 35 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 33640 грн. 54 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2900 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 250 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 2086 грн. 39 коп., а всього 44064 грн. 28 коп. Згідно зі статтею 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов*язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом. Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 2 статті 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, на пропозицію суду надати докази укладення сторонами кредитного договору 15 січня 2008 року позивачем суду надано копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаної відповідачем 24 лютого 2012 року (а.с. 46-47), спираючись на яку позивач просив прийняти рішення у справі, вказуючи, що у 2012 році з клієнтом [PERSON] була проведена актуалізація анкетних даних. Оригіналу або належним чином завіреної копії анкети-заяви [PERSON] від 15 січня 2008 року позивачем суду надано не було, також, позивач не звертався до суду із будь-якою заявою щодо уточнення позовних вимог, згідно позову позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 15 січня 2008 року за розрахунком. Проаналізувавши надані позивачем суду докази, суд доходить висновку про те, що вони не містять відомостей про умови, встановлені кредитним договором б/н від 15 січня 2008 року, про дотримання письмової форми договору, про визначення за кредитним договором розміру процентів, типу процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати та інше, а також доказів на підтвердження факту виконання позивачем своїх зобовязань за кредитним договором. Підстав звільнення сторони позивача від доказування за ст.61 ЦПК України судом не встановлено. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позивачем суду не надано достатніх доказів у підтвердження заявлених позовних вимог, тому за таких обставин у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed