Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

22 квітня 2020 року позивач звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з неї на користь Миколаївського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 526,45 грн., а також судовий збір. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2020 року позовну заяву разом з додатками направлено до Жовтневого районного суду Миколаївської області за підсудністю, в порядку статті 31 ЦПК України. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 18 липня 2013 року відповідачка звернулася до Корабельного районного центру зайнятості, їй було надано статус безробітної з призначенням допомоги по безробіттю. 31 липня 2014 року відповідачку було знято з обліку. З метою забезпечення цільового та ефективного витрачання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття була проведена звірка даних центру зайнятості із даними ПФУ та виявлено, що під час перебування в статусі безробітної [PERSON] приховала факт отримання доходу за виконання робіт відповідно до договору цивільно-правового характеру з ФОП [PERSON] . За результатами проведення розслідування страхового випадку було складено акт від 26 грудня 2019 року № 15, яким підтверджено факт виконання робіт відповідно до укладеного договору. Отже, за період з 01 липня 2014 року 31 липня 2014 року відповідачці було виплачено допомогу по безробіттю в сумі 526,45 грн. на яку вона не мала права. Оскільки на сьогодні не повернута незаконно отримана допомога, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка в судові засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачкою не поданий. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ухвали суду від 11 січня 2021 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З огляду на персональну картку № 140313071800005 18 липня 2013 року [PERSON] звернулася до Корабельного районного центру зайнятості, її було взято на облік, надано статус з призначенням допомоги по безробіттю (а.с. 5). Частиною 3 статі 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування по безробіттю» від 02 березня 2000 року №1533-ІІІ (далі - Закон №1533-ІІІ) встановлено, що допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду. Під час проведення розслідування страхових випадків було з`ясовано, що [PERSON] зареєстрована як безробітна у Миколаївському міському центрі зайнятості з 07 серпня 2013 року по 31 липня 2014 року, водночас за даними Єдиного Державного реєстру страхувальників з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року остання надавала послуги ФОП [PERSON] за цивільно-правовим договором. Складено акт розслідування страхових випадків та обслуговування виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 6). Вказане підтверджується копією цивільно-правового договору від 01 липня 2014 року(а.с. 7). Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про занятість населення» до зайнятого населення належить особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту), або інших умовах, передбачених законодавством. Пунктом 2 статті 36 Закону №1533-ІІІ встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. В свою чергу, відповідачка приховала факт виконання робіт на підставі договору цивільно-правового характеру та не подала до центру зайнятості інформацію що мала суттєве значення. Тобто, за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року [PERSON] було виплачено допомогу по безробіттю в сумі 526,45 грн. на яку вона не мала права. Відповідно до частини 3 статті 36 Закону №1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. 01 жовтня 2018 року шляхом злиття районних центрів зайнятості м. Миколаєва, у тому числі Корабельного РЦЗ, було створено нову юридичну особу - Миколаївський міський центр зайнятості що є їх правонаступником (а.с. 13-14). Миколаївським міським центром зайнятості 27 січня 2020 року за № 7 було винесено наказ про відшкодування коштів безробітною [PERSON] виплачених, як допомога по безробіттю та занесення її до дебіторської заборгованості (а.с. 9). З огляду на розрахункову довідку від 27 січня 2020 року сума неправомірно виплаченої допомоги за період з 01 липня 2014 року по 30 липня 2014 року становить 526,45 грн. (а.с. 10). На адресу відповідачки було направлено претензію про повернення вказаної суми, а також лист вимога (а.с. 11). Відповідачкою на сьогодні кошти не повернуті. Згідно частини 1 та частини 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Будь-яких належних та допустимих доказів завдання майнової шкоди державі не з вини відповідачки матеріали справи не містять, не надала таких доказів й відповідачка [PERSON] . Враховуючи викладене, встановивши, що виникла передплата бюджетних коштів в сумі 526,45 грн. за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, оскільки, зазначена сума відповідачкою до цього часу не повернута, то на підставі ст. 1166 ЦК України, позовні вимоги Миколаївського міського центру зайнятості обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача в порядку відшкодування, судові витрати у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved