Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву мотивує тим, що йому 07 грудня 1991 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, коли він мав паспорт громадянина СРСР і в паспорті його прізвище було зазначено російською мовою «[PERSON]». При отриманні в 2002 році паспорта громадянина України нового зразка його прізвище перекладено українською мовою та зазначено в паспорті «[PERSON]». На даний час він має намір продати будинок, проте невідповідність правовстановлюючого документа і паспорту позбавляє його можливості розпорядитися своєю власністю. Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факту належності йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07 грудня 1991 року державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори на ім'я «[PERSON]», яким посвідчується його право власності на 1/2 частину жилого будинку [ADDRESS] [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися. Представник заявника направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись. Великосорочинська сільська рада Миргородського району Полтавської області направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім.»я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. З наданого суду паспорта заявника, виданого ТУМ Солом'янського РУ ГУ МВС України в місті Києві 30 травня 2002 року, вбачається, що прізвище, ім'я та по батькові заявника згідно паспорта - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до наданого свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07 грудня 1991 року державним нотаріусом Миргородської міської державної нотаріальної контори Наконечною Н.П., встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видано в рівних частках «[PERSON]» і «[PERSON]». Документ виданий нотаріальною конторою російською мовою (а.с. 11). На підтвердження факту належності йому правовстановлюючого документа, заявник зазначає, що факт належності йому свідоцтва підтверджується рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2008 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа і визнання права власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] Цим рішенням встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадкове майно за заповітом спадкодавця «[PERSON]» спадкоємцями в рівних частках є «[PERSON]» і «[PERSON]». Рішенням суду також задоволені вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 1/2 частину будинку [ADDRESS] Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved