Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

23 вересня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому, з урахуванням доповнень від 11 грудня 2013 року, заяви про уточнення позовних вимог від 21лютого 2014 року, просить зобовязати відповідачів безоплатно усунути недоліки товару, придбаного за договорами № 329 від 24 березня 2010 року та № 180 від 03 листопада 2009 року в чотирнадцятиденний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, стягнути з відповідача фізичної особи підприємця [PERSON] на її користь неустойку за кожен день затримки вимоги усунення недоліків товару в сумі 53 950,59 грн.; зобовязати відповідача фізичну особу-підприємця безоплатно відновити первісний вигляд оздоблення, яке буде пошкоджене внаслідок демонтажу конструкцій у звязку з усуненням недоліків та стягнути з кожного відповідача на її користь по 10\~000,00 грн. спричиненої моральної шкоди. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до договору № 329 від 24 березня 2010 року у фізичної особи підприємця [PERSON] нею був придбаний товар вікна та двері на загальну суму 86\~800,00 грн., які встановлені за адресою: [ADDRESS]. Протягом встановленого гарантійного терміну у конструкціях були виявлені недоліки, що підтверджено висновком фахівців ТОВ «Міропласт» м. Дніпропетровськ, а саме: відсутність компенсаційних отворів на рамах, на імпостах, виконання компенсаційних і дренажних отворів на створах з порушенням технологічного процесу виробництва вікон, нормативних вимог щодо правил виконання вентиляційних отворів тощо, що призвело до деформації полотна рами, створ, імпостів, до неможливості користування вказаними конструкціями відповідно до їх цільового призначення. Зазначені недоліки сталися з вина виробника відповідача ТОВ «Нові вікна» та продавця, оскільки на наявність зазначених недоліків не було звернуто належної уваги при здійсненні монтажу. Вона зверталась до відповідачів з відповідними листами з вимогою замінити дефектні конструкції, проте на сьогоднішній день жодним з відповідачем її вимога не задоволена. Переговори щодо врегулювання спору мирним шляхом до бажаного результату не привели. Тому вона вимушена була звернутися за захистом своїх прав, як споживача, до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів. За результатами перевірки нею отримано лист № 2120/01/03 від 25 червня 2013 року, відповідно до якого ФОП [PERSON] зобовязано усунути недоліки металопластикових конструкцій у строк до 25 липня 2013 року. Оскільки недоліки відповідачами не усунуті, вона просить зобовязати безоплатно їх усунути у чотирнадцятиденних строк після набрання рішенням суду законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 709 ЦК України сплатити їй неустойку прострочення строків усунення недоліків за строк 211 днів (з 26 липня 2013 року по 21 лютого 2014 року) в сумі 53\~950,59 грн. Крім того стягнути з кожного з відповідачів по 10\~000,00 грн спричиненої їй моральної шкоди, яку вона отримала внаслідок тривалих емоційних стресів та погіршення стану здоровя внаслідок дій відповідачів. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявилася, позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно згідно договору № 329 вд 24 березня 2010 року та специфікацій до нього вона здійснила позивачу поставку метелопластикових дверей та вікон на загальну суму 86\~800, 00 грн. При цьому, в актах прийому-передачі від 25 травня 2010 року жодних позначок щодо недоліків товару або монтажу позивачем не зроблено, тож вона вважає, що виконала свої обовязки у повному обсязі. Про виявлені недоліки вона дізналася з листа позивачки від 05 березня 2012 року. Проте, ці недоліки виникли з вини виробника в результаті порушення ним технологічного процесу під час виготовлення товару, а не з її вини, про що вона повідомила позивача. Між нею та відповідачем виробником товару ТОВ «Нові вікна» 05 січня 2010 року укладений дилерський договір, відповідно до умов якого вона здійснює реалізацію його товару. Відповідно до п.5.3 цього договору виконання гарантійних обовязків на вироби здійснює постачальник, тобто відповідач ТОВ «Нові вікна», а виконання гарантійних обовязків з монтажу несе вона, дилер. Відповідно до п.8.3. договору витрати, повязані з заміною або ремонтом неякісної або пошкодженої продукції несе постачальник. Таким чином, вся відповідальність за неякісний товар повинна бути покладена на відповідача ТОВ «Нові вікна», виробника товару, а не на неї. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Нові вікна» Брижань Ю.В. у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав та просив застосувати строки позовної давності, оскільки відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ст.ст. 258, 681 ЦК України до вимог у звязку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється з дня виявлення недоліків. Оскільки у висновку фахівців ТОВ «Міропласт» вказані позивачем недоліки виявлені 07 грудня 2011 року, у цей день позивач дізналась про порушення її права. Відповідно до зазначених вимог строк позовної давності сплив 08 грудня 2012 року, позивач звернулась до суду тільки 23 вересня 2013 року з вимогою про захист свого цивільного права. Таким чином, вимоги позивача у звязку з недоліками проданого товару не підлягають задоволенню через пропуск позивачкою встановленого строку позовної давності. Відповідно до ст. 266 ЦК України за спливом позовної давності основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, тобто не підлягають задоволенню й вимоги позивача щодо стягнення неустойки. Крім того, вважає незаконними і недоведеними й вимоги позивача про заподіяння їй з їх боку моральної шкоди. Уточнення до позовної заяви від 11 грудня 2013 року щодо договору № 180 від 03 листопада 2009 року вважає такими, що не повязані з основним позовом, не повязаними між собою однією причиною виникнення, такими, що не мають нерозривного звязку з первісним позовом і вважає, що вони мають подаватися окремим позовом. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору № 180 від 03 листопада 2009 року, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем, фізичною особою-підприємцем [PERSON], позивач придбала та оплатила металопластикові конструкції у кількості 13 конструкцій на загальну суму 39\~730, 00 грн. Згідно акту прийому-передачі № 180 від 15 лютого 2010 року зазначені конструкції були встановлені позивачу по [ADDRESS]. Відповідно до договору № 329 від 24 березня 2010 року, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем - фізичною особою-підприємцем [PERSON], позивач придбала та оплатила металопластикові конструкції у кількості 38 конструкцій на загальну суму 86\~800,00 грн. Згідно актам прийому-передачі №№ 329 та 329(1) від 25 травня 2010 року зазначені конструкції були доставлені та встановлені позивачу по [ADDRESS]. Відповідно до дилерського договору б/н від 05 січня 2010 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальність «Нові вікна» (Постачальник) та [PERSON] (Дилер) постачальник постачає продукцію віконних та дверних конструкцій ПВХ профілів та елементів додаткової комплектації для реалізації Дилеру на умовах цього договору. Відповідно до п. 5.3. виконання гарантійних зобовязань на вироби здійснює постачальник, виконання гарантійних зобовязань з монтажу виробів несе дилер. Проте, протягом гарантійного строку, який відповідно гарантійного талону (№ 329 до договору від 24.03.2010 р.) складає 5 років позивачем виявлені істотні недоліки товару трьох віражних конструкцій, однієї балконної двері, чотирьох арочних конструкцій, а саме - відсутність компенсаційних отворів на рамах, на імпостах, виконання компенсаційних і дренажних отворів на створах з порушенням технологічного процесу виробництва вікон, нормативних вимог щодо правил виконання вентиляційних отворів тощо, що призвело до деформації полотна рами, створів, імпостів, до неможливості користування вказаними конструкціями відповідно до їх цільового призначення.Цей факт встановлений висновком фахівців товариства з обмеженою відповідальністю «Міропласт» м. Дніпропетровськ» та не заперечується відповідачами по справі. Зазначені недоліки сталися з вина виробника відповідача ТОВ «Нові вікна» та продавцем на наявність вказаних недоліків не було звернуто належної уваги при здійсненні монтажу. 05 березня 2012 року позивач звернулась до відповідача ФОП [PERSON] з листом-вимогою, у якому повідомляє про виявлені недоліки товару та просить замінити дефектні конструкції та відновити первісний вигляд оздоблення, яке буде пошкоджене внаслідок монтажу. З аналогічним листом-вимогою позивач 05 липня 2012 року звернулась до ТОВ «Нові вікна». Протягом липня 2012 року - травня 2013 року між сторонами йшли переговори щодо врегулювання спору, що виник, мировим шляхом. Проте, виходи із ситуації, що склалася, яка б влаштовувала всі сторони, знайти не вдалося. Відповідно відповіді інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області № 2120/01/03 від 25 червня 2013 року за зверненням [PERSON],встановлені обставини укладення договору № 329 від 24 березня 2010 року та виявлення протягом визначеного гарантійного терміну істотних недоліків у придбаній продукції та зазначено, що у звязку з невиконанням [PERSON] вимог позивача щодо усунення недоліків у виготовлених металоконструкціях, складено припис до акту перевірки від 25.06.2013 р. № 00609, яким останню зобовязано усунути недоліки, виявлені при реалізації металопластикових конструкцій протягом гарантійного строку до 25 липня 2013 року. Відповідно до п.п. 5,12 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» гарантійний строк строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобовязання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у звязку з введенням її в обіг. Істотний недолік недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижчеперечислених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцяти календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Згідно ч. 3 ст. 676 ЦК України гарантійний строк на комплектуючий виріб дорівнює гарантійному строку на основний виріб і починає спливати одночасно з ним. Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких повязане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи зявивлися знов після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару. Відповідно до ст. 680 ЦК України покупець має право предявити вимогу у звязку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно ст. 676 ЦК України, гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у звязку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає права споживача у разі виявлення недоліків у виконаній роботі і зазначає, що споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування наданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи з залученням третіх осіб; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Відповідно до ч. 5 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) зобовязаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку протягом десяти років. Ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначені права споживача у разі придбання ним товару належної якості, а саме при предявленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунені протягом чотирнадцяти днів з дати його предявлення або за згодою сторін в інший строк. За кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки та за кожен день затримки усунення недоліків понад встановлений строк (14 днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі 1% вартості товару. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони, інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено у судовому засіданні та визнано сторонами, 05.03.2012 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було надіслано лист-вимогу про заміну товару неналежної якості. Лист з аналогічною вимогою 05.07.2012 року було направлено на адресу ТОВ «Нові вікна». Проте, жодних відповідей чи дій з боку відповідачів на зазначені листи позивачем отримано не було. Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, предявляються на вибір споживача за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право предявити одну з вимог, передбачених ч. 1 цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену ч. 1 цієї статті. Позивач звернулась за захистом своїх прав споживача до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області. Відповідно листу № 2120/01/03 від 25 червня 2013 року Інспекції з питань захисту прав споживачів Харківської області в ході проведеної перевірки було встановлено, що зазначені позивачем недоліки товару призвели до неможливості користування конструкціями відповідно до їх цільового призначення, вказані недоліки відповідачами добровільно усунуті не були. Приписом до акту перевірки № 00609 від 25 червня 2013 року Інспекція зобовязала фізичну особу-підприємця [PERSON] усунути недоліки протягом гарантійного строку до 25 липня 2013 року. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» неустойка (штраф, пеня) стягується тільки тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожен день прострочки, у тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Неустойка, передбачена ч.9 ст.8 Закону застосовується в разі предявлення споживачем протягом гарантійного строку вимог про безоплатне усунення недоліків товару, а на випадки затримки задоволення вимог споживача про вжиття інших заходів захисту дія цієї норми не поширюється. Таким чином, спосіб захисту свого порушеного права як безоплатне усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк був обраний позивачем при зверненні до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківські області, саме з такою вимогою направлена претензія на імя [PERSON], тож пеня має нараховуватися і стягуватися відповідно до вказаної претензії Інспекції, тобто з 26 липня 2013 року. Відповідно до абз. 3 ч. 9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Таким чином, позивачем правомірно була нарахована неустойка за період з 26 липня 2013 року по 21 лютого 2014 року в розмірі 53 950, 59 грн. (211 днів х 255,69 грн. (1% вартості металопластикових конструкцій з недоліками) = 53\~950,59 грн., яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь позивача [PERSON] Згідно з п. 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Як встановлено в ході судового засідання та підтверджено довідкою № 267 від 24 грудня 2012 року Державного закладу «Дорожня клінічна лікарня станції Харків» СТГО «Південна залізниця» позивач перебуває на обліку в поліклініці, діагноз: ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба, атеросклеротичний кардіосклероз. 13.03.2012 року, 15.09.2012 року, 23.03.2013 року і 20.12.2013 року стан самопочуття позивача погіршувався у звязку зі стресовою ситуацією, повязаною із моральними стражданнями внаслідок невдалого придбання метало пластикових вікон. Згідно п.5 ч. 1 Закону Країни «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 р. при вирішення вимог споживача про відшкодування на підставі ст. 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з розяснень, які Пленум Верховного Суду України дав у Постанові від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода та позовні вимоги і цій частині слід частково задовольнити, стягнувши з кожного з відповідачів по 2000 грн. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, предявляються на вибір споживача за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право предявити одну з вимог, передбачених ч. 1 цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену ч. 1 цієї статті. Що стосується заперечень відповідача [PERSON], то, на думку суду, вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Щодо клопотання представника відповідача ТОВ «Нові вікна» про застосування строків позовної давності,то суд вважає такі доводи останнього такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки ст. 681 ЦК України чітко передбачає, що до вимоги у звязку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчисляється від дня виявлення недоліків в межах строків, встановлених ст. 680 ЦК України, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності) від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності). Відповідно до ч. 3 ст. 680 ЦК України якщо на товар встановлений гарантійний строк, покупець має право предявивти вимогу у звязку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами про те, що спірний товар має недоліки, позивач запідозрила у грудні 2011 року. Проте, виявлення подібних недоліків потребує спеціальних знань; офіційного документу, який би підтвердив на час грудня 2011 року наявність таких недоліків, суду не надано. Тобто належним чином недоліки товару та причини їх виникнення встановлено не було. Факт, коли позивач дізналася про порушення свого права або про особу, яка його порушила, вона повязує з проведенням перевірки компетентним органом Державною Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Харківській області 25 червня 2013 року, коли офіційно й документально було встановлено факт порушення її прав з боку відповідачів. 05 березня 2012 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] був направлений лист-вимога, у якому позивач викладає причини неможливості повноцінного користування конструкціями. У своїх поясненнях в ході розгляду справи та наданих письмових поясненнях відповідач [PERSON] прямо заявляє, що визнає наявність недоліків та зазначає, що це вина виробника відповідача ТОВ «Нові вікна» та пропонує звернутися з аналогічним листом безпосередньо до виробника. 05 липня 2012 року з аналогічним листом позивач звертається до відповідача ТОВ «Нові вікна». З пояснень сторін судом встановлено, що обидва відповідача визнали свою провину у недоліках конструкцій з вини виробника та протягом липня 2012 року- травня 2013 року шукали вихід з ситуації, що склалася, мирним шляхом. Цей факт визнаний сторонами по справі. Проте, домовленості досягти не вдалося, внаслідок чого в травні 2013 року позивач звернулась за захистом своїх прав до Державної Інспекцієї з питань захисту прав споживачів в Харківській області. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України факти, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, на підставі викладеного суд не приймає до уваги заяву представника відповідача ТОВ «Нові вікна» щодо застосування строку спеціальної позовної давності в один рік до вимог позивача. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами в справі є, зокрема, висновки експертів. Згідно висновку судової будівельно технічної експертизи № 9993 від 30.01.2015року, в недеформованих вікнах компенсаційні отвори маються, а в деформованих їх немає, що свідчить про взаємозвязок наявності компенсаційних отворів в конструкційному рішенні вікон, що відповідають вимогам ДСТУ (недеформовані) та відсутності цих отворів в конструктивному рішенні вікон, що не відповідають вимогам ДСТУ (в наявності теплова деформація поверхні профілю).Деформовані лише ті вікна, що розташовані на південному фасаді житлового будинку та не мають компенсаційних отворів, що свідчить про прямий звязок між деформаціями і відсутністю отворів для циркуляції повітря в передкамерах профілів. Згідно п.2.2.7 Дилерського договору від 05 січня 2010 року, дилер зобовязаний здійснювати установку продукції, суворо дотримуючись умов технологічного процесу з установки, монтажу та остаточній обробці отворів вікон, дверей та нести повну матеріальну відповідальність за неякісну установку продукції. Згідно п.4.4 цього Договору, в разі виявлення невідповідності якості продукції, що поставляється, або невідповідності продукції отриманому замовленню, в момент її передання або установки на підставі висновку експерта постачальника, складається дефектний акт в присутності та с підписами представників обох сторін. Згідно п.4.5 цього Договору до підписання дефектного акту продукція повинна знаходитися в стані, при якому встановлена дана невідповідність якості. Отже, відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] в момент установки металопластикових конструкцій не було звернуто належної уваги на відсутність компенсаційних отворів для циркуляції повітря в передкамерах профілів ПВХ, що призвело до теплової деформації поверхні профілю. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4920,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial