Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

22 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити юридичний факт того, що він є племінником [PERSON], яка померла [INFO] року. Вказує, що його батько [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, що доводиться їх свідоцтвами про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану. [PERSON] одружилася з [PERSON] та узяла його прізвище «[PERSON]», однак відомості про це відсутні. 01 липня 1973 року [PERSON] уклал шлюб із [PERSON], про що мається свідоцтво про одруження. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку, тому зважаючи на те, що спадщину після її смерті ніхто не прийняв, оскільки заповіту вона не залишила, а спадкоємці попередніх черг по закону відсутність, заявник з метою оформлення спадкових прав на майно тітки просить встановити вказаний факт. В останнє судове засідання заявник та його представник не з'явилися, від останнього надійшла письмова заява, у якій він просить суд розглянути справу за його та заявника відсутності. Представник заінтересованої сторони також до суду не з'явився, сільська рада надіслала заяву про відсутність жодних претензій щодо вирішення заяви про встановлення факту. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є рідними братом та сестрою, про що маються копія свідоцтва про народження та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 8, 74). [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], про що мається копія свідоцтва про народження (а.с.10). У період 1947-1949 рр. [PERSON] проживала із [PERSON], а в період 1950-1966 рр. з [PERSON] у с. Саї Липоводолинського району, про що вказують копії погосподраських книг Саївської сільської ради (а.с. 51-56). Із листа Державного архіву Сумської області від 07 лютого 2018 року вбачається, що відомості про факт реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] за 1939-1940 рр. відсутні (а.с. 70). 01 липня 1973 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], узявши прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с.17). У період 1971-2001 рр. [PERSON] разом із чоловіком проживала у [ADDRESS], про що вказують копії погосподраських книг цієї сільради (а.с. 57-68). 02 квітня 1996 року на ім'я [PERSON] виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) у Лебединському районі Сумської області, серії [NUMBER], належний їй як члену агрофірми «РУНО» (а.с.18). [INFO] року року у с.Олександрівка Лебединського району померла [PERSON], про що мається копія свідоцтва про смерть (а.с.18). Заповіт від її імені сільською радою не посвідчувався (а.с. 20). За даними Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 26 січня 2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіт від її імені не посвідчувався (а.с. 32). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вказали, що їм відомо про факт спільного проживання у с. Саї [PERSON] та [PERSON] у період до 1964 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За пунктами 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року по справі № 6-138цс13. Тому, у даному випадку до спірних правовідносин, зокрема в частині віднесення заявника до кола спадкоємців, підлягає застосуванню ЦК УРСР 1963 року, Розділ VII «Спадкове право» якого передбачає лише дві черги спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Заявник вказує, що встановлення зазначеного факту йому необхідне для оформлення спадкових прав після смерті його тітки [PERSON] Проте, з огляду на викладені вище положення закону, він не є спадкоємцем після її смерті, спадщину після якої взагалі ніхто не прийняв. Оскільки встановлення факту родинних відносин між заявником та [PERSON] не наділить його правом на спадкування після неї та жодним чином не вказуватиме на можливість оформлення ним спадщини після смерті спадкодавиці, тобто не матиме юридичне значення, суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Outcome: dismissed