Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

23 жовтня 2013 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28.07.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № NKXRRС10570098, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 9 350 грн, з процентною ставкою 12,00 % річних на суму залишку кредиту. Вказали, що боржник свої зобов'язання по договору не виконав, внаслідок чого станом на 04 жовтня 2013 р. існує заборгованість у сумі 39 193,15 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1054 ЦК України, просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав письмову заяву про підтримання позову і його задоволення, а справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги не визнав і просив в їх задоволенні відмовити, оскільки взагалі не укладав цього кредитного договору з Банком. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № NKXRRС10570098, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 9 350 грн, з процентною ставкою 12,0 % річних на суму залишку кредиту, на строк 36 місяців, тобто з кінцевим терміном повернення до 28 липня 2010 р. Відповідач зобов'язаний був щомісячно у період з 20 по 25 число здійснювати погашення кредиту згідно графіку, але сумою не менше 479,60 грн. В день укладення договору боржнику вказана сума кредиту перерахована на його картковий рахунок. Судом з'ясовано, що боржник свої зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 04 жовтня 2013 р. заборгованість склала - 39 193,15 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 5 581,60 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 860,50 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 187,90 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 15 220,62 грн; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 1 842,53 грн. У судовому засіданні відповідач суду пояснив, що не визнає вимоги Банку, оскільки такий Договір не укладав та не підписував його і грошові кошти не отримував. За правилами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК). Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК). На обґрунтування доводів відповідача, на підставі яких він не визнає вимоги Банку, судом йому запропоновано заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з приводу дослідження експертами спірного Договору та інших, пов'язаних з цим кредитом документів, на предмет їх підпису [PERSON], але той від проведення такої експертизи як усно, так і письмово категорично відмовився. За такого, ураховуючи те, що відповідач не оспорює нараховану Банком суму боргу, а заявляє, що не підписував такий Договір, але на підтвердження цього не надав належних доказів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення у безспірному порядку з нього вказаної заборгованості. В силу ст. 88 ЦПК з відповідача слід стягнути на користь Банку судовий збір сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved