Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~23 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з вказаним позовом, уточнивши 22.11.2017р.,\~ який остаточно просив: 1)допустити його до виконання своїх службових обов'язків старшого інженера технічного відділу АУП ГПУ «Шебелинкагазвидобування»; 2)виплатити йому середній заробіток згідно штатного розпису посади старшого інженера технічного відділу АУП ГПУ «Шебелинкагазвидобування» за період з 01 травня 2016 року по 04 грудня 2017 року; 3)виплатити йому 300\~000,00 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що на підставі наказу Військового комісаріату Харківської області № 24 від 27.04.2015 року його було призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, і з 27.04.2015 року по 21.10.2016 року він проходив військову службу у Збройних Силах України. Після звільнення зі служби у Збройних Силах України і постановки на облік за місцем проживання в Балаклійському районному військовому комісаріаті Харківської області він звернувся до керівництва ГПУ «Шебелинкагазвидобування» з проханням допустити його до виконання службових обов'язків на посаді, на якій він працював до призову на військову службу. При цьому він надав усі необхідні документи, однак до роботи допущений не був. Від нього вимагали надання довідок з районного військового комісаріату, направляли його на бесіди з працівниками служби безпеки, вимагали від нього написання пояснювальних, а 18.11.2016 року видали йому направлення на проходження позачергового медичного огляду. У зв`язку з цим він звернувся до ПАТ «Укргазвидобування» (товариства, у підпорядкуванні якого перебуває «Шебелинкагазвидобування») зі скаргою на дії керівництва його філії. Однак його знову направили на позачерговий медичний огляд та просили повідомити відділ кадрів про його місце перебування по днях, починаючи з 18.11.2016 року з наданням підтверджуючих документів. Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушує його право на працю, а також положення ст. 119 КЗпП України щодо гарантій для працівників, призваних на військову службу під час мобілізації, а саме збереження місця роботи, посади і середнього заробітку. Зазначає, що направлення працівника на позачерговий медичний огляд законодавством не передбачено. Про його діагноз керівництву відповідача було відомо, оскільки цей діагноз було відображено у медичній документації, яка була надана при прийнятті його на роботу і проведенні періодичних медичних оглядів, а також при мобілізації. Під час служби його хвороба загострилася, у зв'язку з чим він не може продовжувати військову службу. Ставлення до нього відповідача вплинуло на його фізичний і моральний стан. Безпідставне припинення виплати йому середнього заробітку з 01 травня 2016 року, про що його не було повідомлено, недопущення його до роботи, практично позбавили його засобів до існування, можливості повноцінного лікування, відпочинку, звичного способу життя, можливості утримувати своїх малолітніх дітей. Він змушений позичати гроші, шукати підробіток. Тому вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому моральну шкоду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на доводи позовної заяви. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, надала письмові пояснення, в яких зазначила що 19.05.2016 року листом Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку, яка є спеціальним правоохоронним формуванням у складі Збройних Сил України, було повідомлено ГПУ «Шебелинкагазвидобування» про те, що 23.07.2015 року лейтенант [PERSON] з метою ухилення від проходження військової служби в умовах особливого періоду вчинив самовільне залишення місця дислокації військової частини та станом на 19.05.2016 року перебував у розшуку.\~ На підставі виявленого зазначеним спеціальним правоохоронним формуванням факту невиконання [PERSON] свого військового обов'язку,

Outcome: dismissed