Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

22.02.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «СК «ЕККО» про стягнення коштів. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що в 2007 році між її матір`ю - [PERSON] , на той момент страхувальником, на її користь як застрахованої особи був укладений договір добровільного страхування життя від 20.06.2007 року № Р0015-0706 з ПАТ «СК «ЕККО» як страховиком, на строк 20 років. 15.06.2011 року між [PERSON] та відповідачем була підписана Додаткова угода № 1, у відповідності до якої були внесені зміни до умов Договору страхування. 19.09.2011 року між ними була підписана Додаткова угода № 2, у відповідності до якою, страхувальник передала [PERSON] права та обов`язки страхувальника за Договором страхування, починаючи з 21.06.2011 року. Позивач пояснює, що і її мати, і вона щорічно здійснювали страхові внески на рахунок відповідача. У четвертому кварталі 2016 року на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, було опубліковано повідомлення про те, що до відповідача як порушника законодавства про страхову діяльність було застосовано заходи впливу у вигляді позбавлення ліцензії на здійснення страхової діяльності та виключення його з Державного реєстру фінансових установ. Крім того, на офіційному веб-сайті Інтерфакс, з`явилося повідомлення про те, що за інформацією, наданою Службою безпеки України, за результатами розгляду листа Нацкомфінпослуг від 12.10.2016 року щодо протиправної діяльності службових осіб ПрАТ «СК «ЕККО», що призвело до неплатоспроможності фінансової установи та унеможливлення отримання страхувальниками страхових виплат, зареєстровано кримінальне провадження від 05.03.2016 року № 12016100100002903 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за фактом заволодіння службовими особами ПрАТ «Страхова компанія «ЕККО» чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем. На підставі викладеного вище, позивач зупинила перерахування щорічних страхових внесків до відповідача за Договором, а 28.09.2020 року рекомендованим листом на адресу відповідачу направила заяву про дострокове припинення дії договорів страхування, на підставі якої просила здійснити виплату визначеною умовами страхування викупну суму у гривневому еквіваленті 6 259 доларів США. Однак лист доставлено не було у зв`язку з тим, що відповідач відсутній за вказаною адресою. Виходячи з норм закону та розміру викупної суми, зазначеної у Таблиці страхових виплат як Додатку до Договору страхування, а також розрахункової дати (30 календарних днів з дати подання заяви до відповідача 02.11.2020 року) його дострокового закінчення 01.11.2020 року та курсу НБУ до долару США на цю дату, розмір викупної суми за Договором страхування складає: 177 995,32 грн. Позивач зазначає, що, порушуючи її законні права як споживача страхових послуг та страхувальника на отримання викупної суми у разі дострокового припинення дії Договору страхування життя, відповідач не сплатив викупну суму у повному обсязі до цього часу. У зв`язку з цим просить задовольнити позов, а також стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 1250 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом сторін). В ухвалі про відкриття провадження сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідач відзив у встановлені судом строки не подав. У судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява-клопотання з якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без її участі. Сторона відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в порядку, передбаченому процесуальним законом. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до змісту ст. 979 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.ст. 981, 982 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 20.06.2007 році між ЗАТ «ЕККО», правонаступником якого є ПАТ «СК «ЕККО», та [PERSON] укладено договір добровільного страхування життя № Р0015-0706, поліс страхування життя і здоров`я Програма ЕККО-ЛАЙФ-ПЛЮС № Р0015-0706. Предметом договору є те, що Страховик, при настанні страхового випадку, бере на себе обов`язок виплатити страхову суму Страхувальнику або інші особам, визначеним Страхувальником, або на користь яких заключний договір страхування, а Страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі (внески, премії) в встановлені Страховиком строки і виконувати інші умови Договору. Статтею 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування життя. Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. За змістом п. 2.2. Договору застрахованою особою є [PERSON] - позивач. Як вбачається з полісу страхування, договір укладений на 20 років (до 30.06.2027 року), тобто до досягнення позивачем 36 років. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Умовами укладеного Договору було визначено розмір страхової суми в разі дожиття застрахованої особи до узгодженого строку дії страхового захисту, а також розмір тарифу, строки та порядок сплати страхових платежів. 15.06.2011 року між [PERSON] та ПАТ «СК «ЕККО» була підписана Додаткова угода № 1, у відповідності до якої були внесені зміни до умов Договору страхування в частині зняття додаткового страхування на випадок госпіталізації та інвалідності в результаті нещасного випадку, страхової суми та розміру щорічного страхового платежу. Також Договір було доповнено Програмою № 1 «Персональна програма страхування «ЕККО-ЛАЙФ-ПЛЮС». 19.09.2011 року між [PERSON] , ПАТ «СК «ЕККО» та [PERSON] була підписана Додаткова угода № 2, відповідно до якої страхувальник передала [PERSON] права та обов`язки страхувальника за Договором страхування, починаючи з 21.06.2011 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач зазначає, що за період дії договору і її мати і вона щорічно здійснювали страхові внески на рахунок відповідача. На підтвердження своїх тверджень надає копії квитанцій. На спростування зазначених обставин стороною відповідача жодних заперечень до суду не надано. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази щодо порушення будь-яких умов договору з боку позивача. Як вбачається з Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 01.11.2016 року № 2750, ПАТ «СК «ЕККО» виключено з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії СТ № 49 від 21.08.2004 року, видане Товариству. Згідно вимог ст. 21 Закону України «Про страхування» страховиками, які мають право здійснювати страхову діяльність на території України, є, зокрема, фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно із Законом України «Про господарські товариства», з урахуванням того, що учасників кожної з таких фінансових установ повинно бути не менше трьох, та інших особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Юридичні особи, які не відповідають вимогам цієї статті, не можуть займатися страховою діяльністю. Позивач зазначає, що нею було зупинено перерахування щорічних страхових внесків до відповідача за Договором, а 28.09.2020 року рекомендованим листом на адресу відповідача направлено заяву про дострокове припинення дії Договору страхування, на підставі якої просила здійснити виплату визначену умовами страхування викупну суму у гривневому еквіваленті 6 259 доларів США. Однак лист доставлено не було у зв`язку з тим, що відповідач відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про страхування» дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України. Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов`язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено. Укладений Договір добровільного страхування життя № Р0015-0706 містить розділ щодо порядку змін та припинення дії договору. Вказані вимоги позивачем щодо направлення повідомлення про намір достроково припинити дії договору позивачем було виконано. Положеннями цієї статті також встановлено, що у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страхувальнику повертається викупна сума. Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід`ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми. Як вбачається з матеріалів справи, викупна сума позивачу відповідачем не сплачена та складає згідно розрахунку 177 995,32 грн. (6 259 х 28,4383). Розрахунок позивача відповідає встановленим вимогам та стороною відповідача не спростовувався. Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що страхувальником виконано умови договору в повному обсязі шляхом сплати страхових внесків та направлення повідомлення про дострокове припинення дії договору у зв`язку з обставинами викладеними вище, однак страховиком добровільно не сплачено виплату викупної суми, яка розрахована відповідно до кількості страхових років, за які оплачені страхові внески, та на день припинення дії договору, яким є 01.11.2020 року, позов підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 1250 грн., то вбачається наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження зазначених вимог позивачем до позовної заяви додано копії наступних документів: договору про надання правової допомоги № 07/20 від 24.09.2020 року, укладеного з ФОП [PERSON] ; диплому спеціаліста. Разом з тим, з положення ст. 137 ЦПК України вбачається, що такі витрати несуть сторони, якщо вони пов`язані з правничою допомогою саме адвоката. Правнича допомога позивачу була надана спеціалістом у галузі права - фізичною-особою підприємцем [PERSON] , який не є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, суд вважає, що заявлені позивачем витрати у розмірі 1250 грн. не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають стягненню з відповідача. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 779,95 грн.

Outcome: approved