Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

22.04.2015 р. позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей в розмірі передбаченому чинним законодавством України до досягнення дітей повноліття та стягнути з відповідача аліменти за минулий час з жовтня 2012 р. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо один від одного. Доньки знаходяться на утриманні позивачки та проживають з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, чим ставить її та дітей в скрутне матеріальне становище, у звязку з чим позивачка змушена звернутись до суду з вищезазначеним позовом. Позивач до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву, з проханням слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 20.12.2003 р. по 16.12.2013 р. позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.5-6/. З жовтня 2012 р. шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2013 р., шлюб між сторонами розірвано /а.с.7/. На даний час сторони проживають окремо один від одного, доньки мешкають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач на утримання доньок не надає матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку дитини, так батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно з вимогами ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей судом враховуються зазначені обставини, а також можливість надання утримання другим з батьків. Так, відповідач, здоровий, працездатний, не має інших осіб на утриманні, крім доньок, не надає ніякої матеріальної допомоги дітям, тому суд задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітей повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Стосовно стягнення аліментів за минулий час з жовтня 2012 р. Відповідно до ст.10 ч.3, 60 ч.1,4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не надано до суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання з відповідача аліментів. Таким чином, суд вважає, що маються підстави для часткового задоволення позову. При подачі позовної заяви судовий збір не сплачено, в звязку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial