Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

23 серпня 2012 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 20 вересня 2005 року по 10 січня 2012 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі і [INFO] у них народилась дочка [PERSON]. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає, просила стягнути на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а на її утримання аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Крім того, просила стягнути на її користь з відповідача витрати, пов'язані з її лікуванням в стоматологічній клініці в розмірі 1513,95 грн, оскільки її захворювання має причинний зв'язок з народженням спільної дитини та судові витрати на правову допомогу в розмірі 4700,00 грн. Рішенням Будьоннівського районного суду м.Донецька від 11 березня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісячно на утримання [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до повноліття дитини, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2012 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 серпня 2012 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 1164,41 грн. З вказаним рішенням не погодилась [PERSON] та оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. При цьому зазначила, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з відповідача аліменти в частці від заробітку, не врахувавши те, що останній не працює, має мінливий дохід. Крім того, зазначила, що суд безпідставно відмовив їй у стягненні з відповідача витрат на лікування, оскільки нею було надано достатньо доказів на користь цих позовних вимог. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні апеляційного суду підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції при вирішенні справи встановлено, що з 20 вересня 2005 року по 10 січня 2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і [INFO] в у них народилась дочка [PERSON], яка після припинення шлюбних відносин між батьками проживає з матір'ю. Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи аліменти на утримання дитини та дружини в частці від заробітку відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на те, що [PERSON] не працює і стабільного заробітку не має, однак не заперечував проти стягнення з нього аліментів в частці від доходу. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення витрат на лікування, суд виходив з недоведеності цих вимог. Частково стягуючи з відповідача витрати на правову допомогу, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів того, що адвокатом [PERSON] надавалась правова допомога в рамках даної цивільної справи, а вартість правової допомоги адвоката [PERSON] підлягає стягненню у відповідності до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» З висновками суду першої інстанції в частині стягнення аліментів повністю погодитись не можна, виходячи з наступного. Так, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, за положеннями частин 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) та дружини присуджуються у частці від доходу матері, батька дитини, другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд першої інстанції в повній мірі зазначених вимог закону, а також обставини справи не врахував та стягнув з відповідача аліменти в частці від заробітку, при цьому залишивши без уваги те, що [PERSON] офіційно не працює і стабільного заробітку немає, що є підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги обставини, які враховуються судом при визначені розміру аліментів, апеляційний суд вважає необхідним оскаржуване рішення змінити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі по 800, 00 грн. щомісячно на кожного. Разом з тим апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позову [PERSON] в частині стягнення, на підставі ст. 90 СК України, витрат на лікування, з огляду на те, що надані позивачкою квитанція та договори добровільного медичного страхування не містять достатньої інформації щодо предмета доказування, а саме не підтверджують, що витрати в сумі 1513,95 грн були понесені саме позивачем. Також є таким, що відповідає вимогам процесуального права та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» оскаржуване рішення в частині розподілу витрат на правову допомогу. Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката [PERSON] в межах граничного розміру їх компенсації, передбаченого зазначеним законом і відмовив у стягненні таких витрат, сплачених адвокату [PERSON], з огляду на те, що позивачем не надано доказів того, що цим фахівцем надавалась правова допомога в рамках даної цивільної справи. За таких обставин, оскаржуване рішення, на підставі ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні в частині розміру стягнутих аліментів на утримання дитини та дружини.

Outcome: partial