Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

23.01.2017 р. позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення позову, в твердій грошовій сумі 500 грн.; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати шляхом одноразової виплати. В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що вони з відповідачем проживали разом і перебували у фактичних шлюбних відносинах понад 2 роки. Коли вона завагітніла, стосунки з відповідачем відразу погіршились, і він пішов від неї. Народивши [INFO] р. доньку позивач через спільних знайомих зв'язалась з відповідачем, і він погодився бути офіційним батьком їх дитини, про що вказано в свідоцтві про народження. Однак це не пробудило у відповідача батьківських почуттів, і з 2014 р. вони не бачились і не спілкувались. Посилаючись на ст. 7 ЗУ «Про громадянство України», ст.ст. 16, 65 ЗУ «Про міжнародне приватне право», позивач вказує, що оскільки вона є громадянкою України і народила доньку в Україні, тому особистим законом дитини є право України. [PERSON] вказує, що з 2014 р. відповідач не бачив доньку жодного разу. На сьогодні місце перебування відповідача їй невідомо. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надавав і не надає по цей час; не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, сам не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Позивач зазначає, що вона неодноразово відправляла на електронну пошту відповідача фотографії їх дитини, але відповідач їх ігнорує, жодної відповіді не надав та вніс позивача до чорного списку, а тому листи від неї не бачить. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідує її. Позивач зазначає, що дитина знаходиться на її повному утриманні; вона намагається забезпечити їй всі необхідні умови для проживання, виховання і розвитку. Посилаючись на характеристику з місця своєї роботи [PERSON] вказує, що вона доброзичлива і стримана, має правильні життєві пріоритети та орієнтири, у неї відсутні шкідливі звички. Посилаючись на ст. 17 ЗУ «Про міжнародне приватне право», позивач вказує, що іноземці мають цивільну правоздатність в Україні нарівні з громадянами України. Отже, невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки є порушенням вимог чинного законодавства України. Оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов'язки позивач просить суд позбавити його батьківських прав по відношенню до спільної малолітньої доньки [PERSON]. [PERSON] вказує, що вона прикладає всі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє їй в той мірі, що вона вважає достатньою, повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої доньки на її повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків в разі хвороби, та на інші життєві потреби дитини. Позивач зазначає, що вони з дитиною проживають разом, дитина знаходиться на повному її утриманні, однак достатніх доходів для утримання дитини вона не має, тому що на даний момент не працює в зв'язку з тим, що доглядає за малолітньою дитиною. Тому позивач має потребу в аліментах від відповідача і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 500 грн. Позивач вказує, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, так як а ні вона, а ні хто інший, ніколи йому не перешкоджали в спілкуванні з дитиною. [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги і просила задовольнити їх в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Судові повістки, направлені на останню відому суду адресу проживання відповідача повернулись до суду без вручення адресату з відміткою про закінчення терміну зберігання. Також для повідомлення [PERSON] про час і місце розгляду справи в газеті «Урядовий кур'єр» від 11.05.2017 р., №85 (5954) було поміщено оголошення про виклик [PERSON] в якості відповідача на судове засідання 17.05.2017 р. об 11:45 год. і повідомлено, що в разі неявки відповідача в судове засідання справа буде розглянута за наявними в матеріалах доказами. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради в судове засідання не з'явився. Від заступника директора Департаменту - начальника Управління служб у справах дітей 18.04.2017 р. надійшла заява, в якій він просив розглядати справу без присутності їх представника; при винесенні рішення просив враховувати інтереси дитини; позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в цілому, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] р. народилась [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №783. Її батьками записані: батько - [PERSON], громадянин Російської Федерації; мати - [PERSON], громадянка України. Місце державної реєстрації: Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку №67 від 17.01.2017 р., виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця №10, [PERSON] з дочкою проживають і зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Будинок обладнаний всіма зручностями. Технічний стан будинку, характеристика житлового приміщення - задовільний. В довідці КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №14» №297 від 16.03.2017 р. зазначено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 3 народження по лютий 2015 р. дитина один раз на місяць оглядалась в поліклініці дільничним лікарем-педіатром. До 7 місяців не хворіла. 3 лютого 2015 р. по березень 2017 р. звернень в поліклініку та визовів згідно документації не зареєстровано. Профілактичні щеплення в поліклініці дитині не проводились (маються копії довідок з часних медичних закладів). Єдине звернення матері за 2 роки в поліклініку - 14.03.2017 р. - огляд педіатра та проведення щеплення дитині. Відомостей про батька дитини немає. З листа начальника поштамту-ЦПЗ №1 Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта» від 14.03.2017 р. №09-07-294 вбачається, що візуальною перевіркою бази даних відділення поштового зв'язку Харків, 51 встановлено, що на ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS], 61051 за період з 01.09.2016 р. по 28.02.2017 р. поштові перекази від [PERSON] в виплаті не значаться. Відповідно до характеристики, наданої завідувачем кафедри англійської мови Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна, [PERSON] працює в ХНУ ім. В.Н. Каразіна на кафедрі англійської мови з 1.09.2010 р. на посаді викладача англійської мови. Має вищу освіту за спеціальністю «Викладач англійської мови та інформатики, перекладач та лінгвіст-програміст». Викладає англійську мову студентам механіко-математичного та хімічного факультетів. [PERSON] є гідним професіоналом, відповідальною людиною, користується повагою колег та студентів. З колегами знаходиться в дружніх відносинах. Доброзичлива і стримана, в будь-якій ситуації готова до мирного вирішення конфлікту людина. Шкідливі звички відсутні. Має правильні життєві пріоритети та орієнтири. Із задоволенням бере участь в громадському житті колективу. З довідки-характеристики від 18.01.2017 р. на [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], складеної ст. УОП СУОП ПП Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, вбачається, що [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, суспільний порядок не порушує, з сусідами підтримує доброзичливі відносини; за період 2016-2017 р.р. скарг і заяв в відношенні [PERSON] до Шевченківського ВП не надходило. Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.04.2017 р. №251 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]» зазначається, що [PERSON] з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], і щодо усунення перешкод в спілкуванні з нею з боку матері дитини, [PERSON], до Управління служб у справах дітей не звертався і ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов'язків не надав. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], додатково було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO] Допитана в судовому засіданні 17.05.2017 р. свідок [PERSON] пояснила суду, що є подругою позивача, вони знайомі близько 10 років; знає, що [PERSON] і відповідач жили разом до народження дитини; відповідача бачила, коли вони гуляли разом з [PERSON], приблизно 3 роки назад, після народження дитини його не бачила. Останній раз бачила відповідача також 3 роки назад, куди він зник - не знає. Допитана в судовому засіданні 17.05.2017 р. свідок [PERSON] пояснила суду, що є подругою позивача, вони живуть в одному дворі; [PERSON] знає заочно, часто бачила його до народження дитини, коли вони гуляли разом з [PERSON]; знає, що вони перебували у стосунках; після народження дитини відповідач зник, останній раз бачила його 3 роки назад. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.п. 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений в ч. 2 ст. 182 СК України. Суд приходить до висновку, що доцільно стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. №2402-III, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.04.2017 р. №251 вбачається, що визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Суд враховує, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки [PERSON] з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні доньки, [PERSON], [INFO], та щодо усунення перешкод у спілкуванні з ним з боку матері дитини, [PERSON], до Управління служб у справах дітей не звертався, є громадянином Російської Федерації, його місцезнаходження не відомо, з моменту народження дитини батько нею не цікавиться, не приймає участі в її вихованні і матеріальному утриманні, дитина не знає свого батька. Суд вважає, що викладене свідчить про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання доньки, про винну поведінку відповідача, про свідоме нехтування ним своїми обов'язками. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ч. 1 ст. 79 ЦПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а частина 3 тієї ж статті вказує, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», під час розгляду справи в усіх судових інстанціях від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. На підтвердження понесених судових витрат позивачем до суду надано квитанцію №62 від 23.01.2017 р. про сплату судового збору на суму 640,00 грн. Таким чином, стягненню з вiдповiдача на користь позивача підлягає сплачена при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 640 грн. Сума в розмірі 640 грн., відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», в якості судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved