Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

22 квітня 2021 року до Крюківського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява представника приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 05 грудня 2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої заподіяно матеріальну шкоду автомобілю «Daewoo», номерний знак [NUMBER] . Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.01.2019 року винним у спричиненої вказаної ДТП визнано [PERSON] . Розмір страхового відшкодування склав 37 638,95 грн, яке було повністю виплачено страховою компанією заявнику. Оскільки цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією автомобіля «Citroen», була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» на пільгових умовах на іншу особу, а на час вчинення ДТП за кермом автомобіля був [PERSON] , тому позивач прохає суд стягнути 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 18 819,48 грн. Крім цього прохає стягнути понесені судові витрати. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2021 року передано цивільну справу за підсудністю до Кобеляцького районного суду Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 вересня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2021 року відкладено в зв`язку з неявкою відповідача. [PERSON] викликано до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2021 року постановлено ухвалити заочне рішення. Представник позивача, ПАТ «Страхова група «ТАС» будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, у якому просив справу розглянути без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 грудня 2018 року о 13 годині 40 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Citroen Berlingo ЗНГ», державний номерний знак [NUMBER] по проспекту Свободи, 124, в м. Кременчуці при виїзді з двору, не надав перевагу в русі автомобілю «ЗАЗ - DAEWOO T13110», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по проспекту Свободи, 126, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 січня 2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Страхова група «ТАС» та власником автомобіля марки «Citroen», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] укладено договір Обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5542838 від 06.12.2017 року на пільгових умовах. Строк дії договору з 07.12.2017 року по 06.12.2018 року (а.с. 5). 14.01.2019 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 7). Відповідно до дослідження спеціаліста № 17-D/48/7 від 12.12.2018 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ЗАЗ - DEWOO T13110 державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали складає 40 905,47 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ - DEWOO T13110 державний номерний знак [NUMBER] , складає 57 158,21 грн.; ринкова вартість майна ЗАЗ - DEWOO T13110 державний номерний знак [NUMBER] складає 66 842,76 грн (а.с.9-12). У подальшому, позивачем на підставі страхового акту № 2065р/01/2019 від 21.01.2019 року та розрахунку суми страхового відшкодування (додаток 1 до стра- хового акту) було нараховано та здійснено страхове відшкодування у розмірі 37 638,95 гривень на рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 4806 від 31.01.2019 року (а.с.14-15). За нормою ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відпові- дальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Так, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Статтею 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Таким чином, з викладеного вбачається, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля «Citroen», д.н.з. [NUMBER] , дійсно була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» на пільгових умовах, саме на підставі пенсійного посвідчення [NUMBER] від 13 грудня 2013 року виданого на ім`я [PERSON] , однак на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобілем «Citroen», д.н.з. [NUMBER] керував [PERSON] . Як вказано у висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 37 638,95 грн, що становить 18 819,48 грн. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2270,00 гривень.

Outcome: approved