Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

24.03.2014 року ПАТ Страхова компанія «ВУСО» звернувся до суду з позовом, в якому просить сягнути з відповідача у порядку регресу матеріальну шкоду в розмірі 9247,03 грн., також судовий збір 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 26.11.2012 року сталося ДТП, внаслідок якого зіткнувся автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою суду від 04.01.2013 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «ВУСО» на підставі полісу від 26.11.2012 року. В звязку з настанням страхового випадку страховою компанією на підставі страхового акту від 18.04.2013 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9247 грн. 03 коп. У звязку з тим, що відповідач не повідомив страховика про настання страхового випадку до теперішнього часу, після виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] у позивача виникло право вимоги до відповідача в межах виплаченого страхового відшкодування. Таким чином сума, що підлягає виплаті в порядку регресу, становить 9247,03 грн. Однак добровільно відшкодувати заподіяну матеріалу шкоду відповідач відмовляється. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, в письмових поясненнях зазначив, що відповідач порушив вимоги п. 33.1.4. ст. 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідач зобовязаний не пізніше трьох днів повинен був письмово надати страховику повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка. Однак, відповідач письмово позивача не повідомив, що є підставою для стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу. ПАТ Страхова компанія «ВУСО» не заперечує тієї обставини, що відповідач здійснив дзвінок на гарячу лінію страхової компанії, 26.11.2012 року на місце ДТП виїхав аварійний комісар страхової компанії та створив умови для оцінки розміру заподіяної шкоди потерпілому та виплатити останньому страхове відшкодування за винні дії відповідача. Відповідач позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначив, що одразу після ДТП 26.11.2012 року він зателефонував на гарячу лінію страхової компанії та повідомив про подію. Внаслідок чого, на місце ДТП прибув представник страхової компанії та в його присутності, присутності водія [PERSON] склав усі необхідні документи, в яких учасники ДТП «розписалися». Тобто він повідомив про ДТП одразу, тому представник страхової компанії склав необхідні документи та вчинив потрібні дії. Суд, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 22.11.2012 року між ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО» (правонаступником якого є ПАТ «Страхова компанія «ВУСО») і [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1324804, за яким страховик ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО» зобовязався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником [PERSON] майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Chevrolet Tacuma» д.н. [NUMBER], строк дії договору з 26.11.2012 року по 25.11.2013 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, - 50 000 грн., розмір франшизи нуль (а.с.7). Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.01.2013 року (справа №3/2011/5994/12), яка набрала законної сили, [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, та встановлено, що 26.11.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не надав дорогу автомобіля [NUMBER], в наслідок чого заподіяв матеріальну шкоду, порушивши п.п.10.5, 16.11 ПДР України (а.с.18) Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини. 27.11.2012 року власник автомобілю [NUMBER] [PERSON] звернулася до ПАТ СК «ВУСО» з заявою про відшкодування страхової виплати. (а.с.8,14,15) Відповідно до звіту № 12/12/414 від 18.12.2012 року ДФ «Експерт-сервіс» про оцінку транспортного засобу вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER]» складає 11141,43 грн. (а.с.9-12) В судовому засіданні відповідач пояснив, що одразу після ДТП 26.11.2012 року він зателефонував на гарячу лінію страхової компанії та повідомив про подію. Внаслідок чого, на місце ДТП прибув представник страхової компанії, який в його присутності та присутності водія [PERSON] склав усі необхідні документи, в яких учасники ДТП «розписалися». В наданих суду письмових запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення, представник ПАТ СК «ВУСО» підтвердив, що відповідач здійснив дзвінок на гарячу лінію страхової компанії, 26.11.2012 року на місце ДТП виїхав аварійний комісар страхової компанії та створив умови для оцінки розміру заподіяної шкоди потерпілому та виплатити останньому страхове відшкодування за винні дії відповідача. Вказане підтверджується актом виїзду на місце події 26.11.2012 року, складеним співробітником ПАТ СК «ВУСО» (а.с. 79-80). Вказана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком. Відповідно до звіту СК «ВУСО» № 579778 від 19.12.2012 року, страхового акту №1500-24 від 18.04.2013 року, платіжного доручення № 4361 від 18.04.2013 р., ПАТ «СК «ВУСО» 18.04.2013 року сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 9247 грн. 03 коп. (а.с. 4а,5-6,20) Підставою для задоволення позовних вимог, на яку посилається позивач, є письмове ненадання відповідачем повідомлення позивачу про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка протягом 3-х днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р., при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), страхувальник, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Разом з тим, на підставі матеріалів справи та пояснень сторін судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування [PERSON], тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків (Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15). Таким чином, сам факт письмового неповідомлення позивача про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка протягом 3-х днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, за наявності встановлених вище обставин, не є підставою для стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу на підставі п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На підставі викладеного, суд, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір у розмірі 243,60 грн. не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed