Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

23 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 11 лютого 1927 року Дрімайлівською сільською радою Вертіївського району Ніжинського округу, актовий запис № 23. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] помер її дід [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] . Після смерті її діда [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: право на земельну частку (пай), що належало дружині спадкодавця [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0266449, померлій [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем виконкому Хибалівської сільської ради Кудрявецевою О. О., згідно якого заповів все своє майно заявниці. Після смерті [PERSON] заявниця звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Тимощука В.О. та подала заяву про прийняття спадщини. Однак, звернувшись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну частку (пай), нотаріус оглянув подані нею документи та повідомив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки у актовому записі про реєстрацію шлюбу її діда і баби по-батькові останньої зазначено як « [PERSON] », а в усіх документах, які посвідчують родинні відносини по- батькові значиться « [PERSON] » та порадив звернутися до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 11 лютого 1927 року у с. Дрімайлівка Вертіївського району Ніжинського округу. Встановлення даного факту необхідно заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Куликівська селищна рада надала клопотання заінтересованої особи за підписом селищного голови Постернак Ю. О., в якому просила розглянути справу без участі представника селищної ради за наявними матеріалами та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Заслухавши пояснення заявника, безпосередньо дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що згідно з копією архівної довідки Державного архіву Чернігівської області № К-251 від 22.01.2020 року, [INFO] (за старим стилем) народилася [PERSON] (мовою оригіналу), її батьками були [PERSON] (мовою оригіналу) та дружина його [PERSON] (мовою оригіналу) (а.с. 10). Згідно з копією архівної довідки Державного архіву Чернігівської області № P-2093 від 01.09.2016 року, [INFO] (за старим стилем) народився [PERSON] (мовою оригіналу), його батьками були [PERSON] (мовою оригіналу) та дружина його [PERSON] (мовою оригіналу) (а.с. 9). [INFO] померла [PERSON] (а.с.8). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 9/03-22/292 від 08.09.2021 року, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм чоловіком [PERSON] (а.с.15). [INFO] помер [PERSON] (а.с.7). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 9/03-22/293 від 08.09.2021 року, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно з копією запису акта про одруження № 23, 11 лютого 1927 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (мовою оригіналу), після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « [PERSON] ». [PERSON] є онукою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] , копією свідоцтва про народження [PERSON] , та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно з яким 13 травня 1978 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 5, 6, 11). За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів онуці [PERSON] . Заповіт складений 14 квітня 1995 року, посвідчений виконавчим комітетом Хибалівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі за № 17 (а.с. 12). З листа начальника Куликівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Масюк С. А. від 07.12.2020 року встановлено, що відсутня можливість внесення змін до актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] в зв`язку з розбіжностями, зазначеними в свідоцтвах та архівних довідках: а саме: -в свідоцтві про смерть баби заявниці серії [NUMBER] від 09 лютого 1998 року, виданого виконавчим комітетом Хибалівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області вказано власне ім`я померлої « [PERSON] », по батькові померлої « [PERSON] »; -в архівній довідці Державного архіву Чернігівської області від 01.09.2016 року вказано власне ім`я нареченої « [PERSON] », по батькові нареченої « [PERSON] ». -в архівній довідці Державного архіву Чернігівської області від 22.01.2020 року № К-251 вказано власне ім`я дитини « [PERSON] », власне ім`я батька дитини « [PERSON] ». Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 159/2019 вбачається, що 30 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON] (а.с.29). Пленум Верховного Суду України у пунктах 1 та 7 своєї постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звертає увагу, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. У даному випадку виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , підтверджується довідкою виконкому Куликівської селищної ради, в якій зазначено що [PERSON] на день своєї смерті проживала разом зі своїм чоловіком - [PERSON] , записом акта про одруження № 23 від 11.02.1927 між [PERSON] та [PERSON] , в якому вік останньої зазначений 22 роки, що відповідає віку [PERSON] зазначеному у свідоцтві про смерть станом на 1998 рік. Враховуючи, що допущені в актовому записі про одруження № 23 від 11 лютого 1927 року помилки позбавляють заявницю можливості в повній мірі реалізувати свої немайнові чи майнові права з приводу спадщини, що залишилась після смерті діда, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, а заявлений в ній факт встановленню.

Outcome: approved