Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

22.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - територіальної громади м. Вознесенська в особі Вознесенської міської Ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що 06.07.1996 року вона уклала договір довічного утримання з [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі № I-1949. За умовами вказаного договору, [PERSON] передала у власність позивачки, належний їй на праві приватної власності, житловий будинок [ADDRESS]. В свою чергу, позивачка зобов*язувалася пожиттєво повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її їжею, одежею, необхідною допомогою та зберігати у її безоплатному пожиттєвому використанню вказаний житловий будинок. Крім цього позивачка вказувала, що вона на протязі 12 років сумлінно виконувала свої обов*язки, передбачені вище вказаним договором довічного утримання, про що свідчить той факт, що договір не було розірвано. [INFO] [PERSON] померла. 26.09.2008 року КП «Вознесенське МБТІ» на ім*я позивачки був виданий витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20370184, відповідно до якого вона є власницею житлового будинку [ADDRESS]. При зверненні позивачкою [PERSON] до нотаріальної контори з приводу можливості посвідчення договору купівлі - продажу вказаного житлового будинку, їй було відмовлено, оскільки, власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок та наданої для його обслуговування є [PERSON], тому, рекомендовано звернутися до суду. В позовній заяві позивачка [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, наданої у приватну власність на підставі рішення виконкому Вознесенської міської Ради Миколаївської області від 21.09.1993 року №237, що розташована на території Вознесенської міської Ради та надана для обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з*явилася. 06.02.2014 року від її представника [PERSON] (угода від 20.01.2014 року) надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги позивачки підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Вознесенської міської ради Миколаївської області, у заяві на ім*я суду просив справу слухати у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області у заяві на ім*я суду просив справу слухати у його відсутності, питання щодо вирішення справи залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, відповідно до наданих доказів, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного Кодексу України та ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення. Відповідно до договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі № I-1949, [PERSON] передала у власність [PERSON], належний їй на праві приватної власності, житловий будинок [ADDRESS], за що [PERSON] зобов*язувалася пожиттєво повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її їжею, одежею, необхідною допомогою та зберігати у її безоплатному по життєвому використанню вказаний житловий будинок (а.с.7-8). Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 12.08.2008 року відділом РАЦС по м. Вознесенську Вознесенського МРУЮ Миколаївської області, актовий №529, [PERSON] померла [INFO] у м. Вознесенськ Миколаївської області (а.с.15). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (№20370184 від 26.08.2008 року) та даних технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить - [PERSON] (а.с.9-14). Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю, площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], виданого на підставі рішення виконкому Вознесенської міської Ради від 21.09.1993 року за № 237, її власником є [PERSON] (а.с.5). Тому, суд вважає, що є правові підстави, згідно ч.1 ст. 377 ЦК України та ч.1 ст. 120 ЗК України, для задоволення позову.

Outcome: approved