Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

23.02.2021 р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулась до суду з позовною заявою до ТОВ «Вердикт Капітал»(далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., у якій просить: визнати виконавчий напис, вчинений 27.01.2021 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.та зареєстрований в реєстрі за № 14858, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», заборгованості за кредитним договором 9713, укладеним 06.11.2018 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 27.01.2021 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.було вчинено та зареєстровано за № 14858, виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість у розмірі 26539,53 грн. При цьому, позивач вважає, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що порушено вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 а тому, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. 22.04.2021 р. надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому останній виклав свої заперечення проти задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволені. Крім того, 22.04.2021 р. надійшло клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.та зареєстрований в реєстрі за № 14858, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», заборгованості за кредитним договором 9713, укладеним 06.11.2018 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] , яка виникла за період з 09.01.2020р. по 13.01.2021 р. в сумі 26539,53 грн. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Саме цю норму застосував приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений 27.01.2021 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 14858 не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172, оскільки він вчинений на підставі боргового документу - кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 362,20 грн., а також документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2800,00 грн ., а всього з відповідача підлягає стягненню 4 162,20 грн. (908,00 грн. + 454,20 грн. + 2 800,00 грн.)

Outcome: approved