Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

22.07.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі договору дарування житлового будинку від 26.02.2009 він є одноосібним власником будинку [ADDRESS] . Крім нього в даному будинку зареєстрована колишня дружина його брата [PERSON] та племінник [PERSON] . Починаючи з червня 2018 року відповідачі ніякої участі в утриманні житла не приймають, особистих речей повсякденного вжитку та використання, які б належали відповідачам в будинку не має. З моменту добровільної зміни відповідачами свого місця проживання він неодноразово звертався до [PERSON] та [PERSON] з вимогою знятися з реєстрації, однак його прохання були проігноровані. Наявність зареєстрованих мешканців в будинку, зокрема відповідачів, які фактично там не проживають, не дозволяє йому безперешкодно оформити субсидію, а тому він вимушений звернутися до суду та просити в судовому порядку визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Райхель Р.П. не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, причину неявки не повідомили, відзиву на позов не подали. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] , проти чого представник позивача не заперечив. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.03.2009, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору дарування від 26.02.2009, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником І.А. Як вбачається із довідки про склад сім`ї, виданої Вороцівською сільською радою Яворівського району Львівської області №227 від 28.04.2020 в житловому будинку [ADDRESS] , зареєстрований позивач по справі [PERSON] , а також відповідачі [PERSON] та [PERSON] З актів обстеження житлового будинку [ADDRESS] від 12.06.2018, 16.07.2018, 10.08.2018, 14.09.2018, 10.10.2018, 12.11.2018 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою [ADDRESS] , проте не проживають за місцем реєстрації. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов`язані із позбавленням володіння. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані в житловому будинку [ADDRESS] як члени сім`ї власника. На даний час відповідачі проживають за іншою адресою, житлом не користуються, а відтак втратили право на користування житловим приміщенням. Оскільки на даний час відсутня будь-яка домовленість між власником та відповідачами на право користування житловим приміщенням, відповідачі в добровільному порядку знятись з реєстрації наміру не виявляють, тому суд вважає, що відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право на користування житлом. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. підлягає до стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved