Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

22.10.2020 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 86754 грн 49 коп. за кредитним договором № без номеру від 27.11.2010 року, що було укладено між сторонами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач зобов`язання належним чином не виконала і станом на 20.09.2020 має заборгованість у розмірі 86754 гривні 49 копійок, яка складається з наступного: - заборгованості за простроченим тілом кредита 58231 грн 96 коп.; - заборгованість за простроченими відсотками 4154 грн 31 коп.; - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 24368 грн 22 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 2102 грн 00 коп. 25.11.2020 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 25.11.2020 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але повернуто до суду з відміткою «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 65,66) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Станом на 11 травня 2021 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 27.11.2010 року позивач та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір (без номеру), зміст укладеного сторонами договору викладено в Анкеті позичальника та Довідці про умови кредитування, які підписано відповідачем. У відповідності до умов договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 2,5 відсотків на місяць за користування кредитом. Відповідно до договору, строк внесення щомісячних платежів визначено сторонами до 25 числа місяця, слідуючого за звітним. (а.с. 14, 15) Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено випискою по рахунку. (а.с. 49-54) Протягом дії договору Банком було видано чотири кредитних карток, остання з яких має термін дії до 11/22. (а.с. 13) Позивач ставить питання про стягнення з відповідача 86754 грн 49 коп. заборгованості за користування кредитними коштами, з яких: 58231 грн 96 коп. заборгованість за тілом кредиту; 4154 грн 31 коп. заборгованість за відсотками; 24368 грн 22 грн. заборгованість за відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку та первинного документу - банківської виписки по рахунках відповідача вбачається, що відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, що дає підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 58231 грн 96 коп та 4154 грн 31 коп заборгованості за відсотками. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості зі сплати відсотків в сумі 24368 грн 22 коп., які нараховані на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з позовної заяви, вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України мотивовані банком з посиланням на Умови та правила надання банківських послуг. Зокрема, позивач вказує, що п. 2.1.1.2.12 Умов та правил сторони дійшли згоди, що проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд». З наданого банком розрахунку вбачається, що процентна ставка на прострочений кредит за ст. 625 ЦК становить 84 % з 01.09.2019 року по 31.07.2020 року та 60% з 01.08.2020 року по 20.09.2020 року. (а.с. 11) В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що підпис відповідача в анкеті-заяві про приєднання свідчить про факт його ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківський послуг та тарифами банку. На підтвердження цих вимог позивач надав витяг з архіву Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України у процентах від простроченої суми заборгованості, зокрема саме у зазначеному в Умовах та правилах банківських послуг розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача як і відомості на самому сайті належним доказом бути не може, оскільки формування цієї інформації повністю залежить від волевиявлення ПриватБанку. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів у відповідності\~ до ч. 2 ст. 625 ЦК України, наданий банком Витяг з Умов не можє розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Вищевикладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності щодо сплати процентів у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зазначеному в Умовах та правилах банківських послуг розмірах. Підсумовуючи наведене, позов Банку підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі\~ 58231 грн 96 коп та відсотками 4154 грн 31 коп, що загалом складає 62386 грн 27 коп. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першою статті 141 ЦПК України, згідно до Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1511 грн 58 коп. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial