Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

22 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] в м. Єнакієве Донецької області помер його батько [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №014429, виданого 17 грудня 1999 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 04 вересня 2020 року йому було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Маючи намір прийняти спадщину після смерті батька [PERSON] , позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, але в оформленні спадщини на вказану земельну ділянку, яка належала спадкодавцю, йому було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи. Оскільки в інший спосіб у нотаріальному порядку позивач не може набути права на спадщину після смерті батька, він звернувся до суду із захистом своїх спадкових прав. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014429, виданого 17 грудня 1999 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 442 у порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою від 23 грудня 2020 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом (а. с. 22-23). У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник - адвокат Даценко А.М. надав до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а. с. 39 ). Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області у підготовче засідання не з`явився. Голова комісії з реорганізації сільської ради Лопатка О.Б. письмовою заявою повідомила, що позов визнають, просить розглянути справу без участі представника (а. с. 25). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання також не з`явився. Державний нотаріус Ковальова Л.Б. надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 26). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, Цивільний процесуальний кодекс України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, суд враховує наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). В силу ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , записаний [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с. 40). Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014429, виданого 17 грудня 1999 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 442, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 3,835 га - ріллі в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 7). Із звіту про експертну оцінку вбачається, що станом оціночна вартість об`єкту - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8350 га, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради становить 46 000 грн. (а. с. 16-18). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м. Єнакієве Донецької області (а. с. 9). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 04 вересня 2020 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] (а. с. 10-12). У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зі змісту письмового роз`яснення державного нотаріуса Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальової Л.Б. від 15 грудня 2020 року з питань оформлення спадщини після батька [PERSON] , який помер [INFO] вбачається, що оформлення спадкових прав на земельну ділянку площею 3,8350 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кальченківської сільської ради не можливо, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця (а. с. 15). Згідно з п. 24 зазначеної вище Постанови Пленуму ВСУ при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори вбачається, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі щодо спадкової справи після [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 188/2020 за заявою [PERSON] , який фактично прийняв спадщину за законом (а. с. 13-14, 27-34). На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014429, виданого 17 грудня 1999 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 442 у порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved