Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

23 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати останнього батьком малолітньої дитини, - [PERSON], [INFO], внести зміни до актового запису про народження дитини та стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 розмірі всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв'язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання о 16 год. 00 хв. 18 вересня 2018 року. У підготовче засідання сторони не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у підготовчому провадженні за їх відсутності. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Начальник Шишацького РВ ДРАЦС ГТУЮ в Полтавській області [PERSON] при винесенні рішення поклалася на розсуд суду / а. с. 18, 20, 23 /. При цьому, відповідач не скористався правом подати відзив на позов, а представник третьої особи не надав пояснення щодо позову, тому справа буде розглянута за наявними матеріалами. За правилами ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зважаючи на те, що таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи буде здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про часткове задоволення позову та ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. Так, [INFO] року в сел. Шишаки Полтавської області народився [PERSON], про що Шишацьким РВ ДРАЦС ГТУЮ в Полтавській області 29 січня 2009 року у Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 6 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER], де батьком значиться [PERSON], який вказаний за вказівкою матері, а матір'ю - [PERSON] / а. с. 6 /. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів » визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері / ч. 1 ст. 135 СК України /. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства / материнства / має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Зважаючи на те, що відповідач повністю визнав пред'явлений до нього позов, прізвище дитини у свідоцтві про народження вказано за прізвищем матері, а ім'я та по-батькові батька дитини зазначено як « [PERSON]», що збігається з іменем та по-батькові відповідача, тому суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню з визнанням відповідача [PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства /материнства/, усиновлення /удочеріння/, про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька /матір/ дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення /удочеріння/ недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, позов [PERSON] в частині внесення змін у актовий запис про народження малолітнього [PERSON], [INFO], являється зайво заявленою, оскільки підставою для внесення відповідних змін до актового запису є рішення суду про визнання батьківства, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності з вимогами ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин та добровільності їх визнання позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню та стягненню з дати подачі позову, тобто з 23 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного ,

Outcome: partial