Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

23.03.2016 року позивач [PERSON] звернулась до Козельщинського районного суду із вищезазначеним позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви в суд до повноліття дитини. Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. Далі позивач в позові зазначила, що малолітня донька перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає, а тому прохає стягнути аліменти з відповідача. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона наданий час має статус матері одиначки, оскільки з її слів у свідоцтві про народження дитини був записаний батько [PERSON] Відповідач [PERSON] є біологічним батьком дитини. Відповідач усунувся від обовязку утримувати малолітню дитини. До суду з позовом про встановлення батьківства вона не зверталася. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позов позивача не визнали та пояснили, що [PERSON] не є батьком малолітньої [PERSON]. Органом реєстрації актів цивільного стану в свідоцтві про народження дитини батьком дитини зазначений громадянин [PERSON] тобто не відповідач по справі. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка [PERSON] та дослідивши письмові докази встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач та відповідач в період часу з вересня 2003 року по лютий 2005 рік проживали разом, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, що також не заперечували сторони по справі. Згідно свідоцтва про народження та актового запису № 17 від 15.06.2005 року про народження вбачається, що 29.12.2004 року народилася [PERSON], відомості про батька малолітньої дитини зазначено на підставі заяви позивача від 15.06.2005 року, тобто батьком малолітньої дитини зазначений громадянин [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати своїх дітей. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоровя і матеріального становища батьків і дітей і не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дітей певного віку. Ст. 121 Сімейного кодексу України передбачено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 125 Сімейного кодексу України ( в редакції станом на 01.01.2004 року) вбачається, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до пункту 2.1 «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» (у редакції наказу Мін'юсту 18.11.2003 N 140/5) вбачається, що реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Підпунктом «в» пунктом 2.5 «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» (у редакції наказу Мін'юсту від 18.11.2003 N 140/5 на час вчинення реєстрації) вбачається, що документа, який є підставою для внесення відомостей про батька дитини (свідоцтво про шлюб, заява матері, спільна заява матері та батька дитини, заява батька про визнання батьківства). За відсутності свідоцтва про шлюб підтвердженням зареєстрованого шлюбу може бути відмітка про його реєстрацію в паспортах або паспортних документах матері та батька дитини. Пунктом 2.14 вищезазначених правил передбачено, що якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі медичного свідоцтва про народження форми N 103/о-95, виданого закладом охорони здоров'я про народження нею дитини, а походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини. Суд бере до уваги те, що на час реєстрації народження малолітньої [PERSON] заява від відповідача про визнання батьківства або рішення суду про встановлення батьківства до реєстраційної служби не надходили. Реєстрація народження дитини вчинена працівником з врахуванням «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», тобто відомості про батька малолітньої дитини зазначені лише на підставі заяви позивача. Також, суд не приймає до уваги пояснення позивача та покази свідка в частині того, що відповідач є біологічним батьком малолітньої дитини, оскільки предметом позову позивача є стягнення аліментів, а не встановлення батьківства, тобто суд діє лише в межах заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення аліментів з врахуванням доказів, які були надані сторонами по справі. Отже, з врахуванням наведеного вище, суд вважає, що в задоволенні позову позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано до суду письмових доказів того, що відповідач є батьком малолітньої дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви позивача про стягнення аліментів з відповідача на користь малолітньої дитини віднести за рахунок держави. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed