Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

23 грудня 2015 року ПАТ «Енергобанк» звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №ИК-02-2012 від 10.07.2012 року, позивач надав кредит [PERSON] у розмірі 90000 грн. на строк з 10.07.2012 року по 10.07.2017 року зі сплатою 24,5 % річних на суму залишку кредиту. Відповідно до вимог договору кредиту, відповідач повинен був кожного місяця здійснювати погашення кредиту згідно графіку, а також відсотки за користування кредитом та пеню. Банк взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач зобовязання, покладені на нього договором виконує з порушеннями, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 16.12.2015 року у сумі 29914,46 грн., яка складається з наступного : - 8303,06 грн. прострочена заборгованість по кредиту; - 20417,79 грн. поточна заборгованість за кредитом; - 1077,94 грн. прострочена заборгованість за відсотками; - 115,67 грн. поточна заборгованість за відсотками. В забезпечення виконань зобовязань [PERSON], 10.07.2012 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №ИК-02-2012-02, відповідно до умов якого, [PERSON] зобовязалася відповідати по зобовязанням [PERSON], що випливають з кредитного договору зі всіма змінами та доповненнями до нього. Про існуючу заборгованість відповідачі повідомлялися 30.11.2015 року шляхом направлення повідомлень - вимог, однак заборгованість по кредиту на день подання заяви до суду не сплатили, тому банк просить суд стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 29914,46 грн. по кредитному договору №ИК 02-2012 в солідарному порядку та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, але направив в адресу суду заяву, в якій вказав, що просить дану цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що він виконує зобовязання за кредитним договором відповідно до графіку платежу та на рахунок, що вказаний в кредитному договорі. Однак на даний час проходить ліквідація банку та банк не повідомив його про зміну рахунку на який повинні надходити кошти, таким чином платежі по кредиту за 5 місяців 2015 року, з липня 2015 року по листопад 2015 року, знаходилися на рахунку банка. 10 грудня 2015 року банк повернув йому грошові кошти у сумі 12375 грн. та він одразу перевів гроші на діючий рахунок банку для погашення заборгованості по кредиту. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 10.07.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір № ИК-02-2012, за яким останньому було передано 90000 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту 10.07.2017 року. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору [PERSON] доручив банку, протягом дії цього договору та до повного погашення заборгованості за кредитом, здійснювати списання коштів з поточного рахунку № 26200509411101, та з будь яких інших його рахунків, відкритих в банку, в рахунок погашення заборгованості за кредитом в порядку черговості, що передбачено п. 2.7 цього договору (48-52). Відповідно до графіку погашення іпотечного кредиту [PERSON] повинен сплачувати кредит у відповідній сумі щомісяця до 10 числа кожного місяця (а.с. 53-55, 56). Також в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору № ИК-02-2012 між банком та [PERSON] 10.07.2012 року укладено договір поруки №-02-2012-02, відповідно до умов якого [PERSON] відповідає перед кредитором всім майном та грошовими коштами за виконання боржником основного зобовязання, в тому числі за порушення боржником будь-яких умов основного зобовязання. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність та у випадку непогашення боржником суми заборгованості за основним зобовязанням, поручитель зобовязаний перерахувати суму заборгованості на рахунок №26200509411101 в ПАТ «Енергобанк», МФО 300272, після одержання вимоги кредитора (а.с. 58-59). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості та дострокового повернення кредиту не підлягають задоволенню, оскільки суд не може погодитися з сумою заборгованості за наданими розрахунками представника банку, оскільки з графіку внесення платежів на погашення заборгованості по кредиту вбачається, що [PERSON] погашав заборгованість в строки та в сумі, передбачені умовами договору в повному обсязі з 10.07.2012 року по 10.06.2015 року, що підтверджується квитанціями та розрахунком сплачених сум за відсотками та розрахунком погашеного кредиту, наданими позивачем (а.с.8, 9-10, 11-47). Крім того, суд приходить до переконання, що [PERSON] не порушував умови кредитного договору з липня 2015 року, оскільки з квитанцій, долучених до матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] 10.07.2015 року здійснив черговий платіж по кредиту у сумі 2475 грн. (згідно графіку повинен платити 10.07.2015 року 2255,14 грн.), 04.08.2015 року здійснив черговий платіж по кредиту у сумі 2475 грн. (згідно графіку повинен платити 10.08.2015 року 2249,10 грн.), 01.09.2015 року здійснив черговий платіж по кредиту у сумі 2475 грн. (згідно графіку повинен платити 10.09.2015 року 2217,88 грн.), 06.10.2015 року здійснив черговий платіж по кредиту у сумі 2475 грн. (згідно графіку повинен платити 10.10.2015 року 2164,52 грн.), 06.11.2015 року здійснив черговий платіж по кредиту у сумі 2475 грн. (згідно графіку повинен платити 10.11.2015 року 2155,00 грн.), 10.12.2015 року здійснив черговий платіж по кредиту у сумі 2475 грн. (згідно графіку повинен платити 10.12.2015 року 2104,11 грн.), 06.01.2016 року здійснив черговий платіж по кредиту у сумі 2475 грн. (згідно графіку повинен платити 10.01.2016 року 2092,56 грн.) (а.с. 81, 83-84). Так, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, банк суду не надав доказів того, що відповідачів було повідомлено про зміну номеру рахунку, на який вони повинні сплачувати зобовязання за кредитним договором. Тому суд приходить до переконання, що банк не повідомляв [PERSON] про зміну рахунку на який необхідно сплачувати кредит, [PERSON] стало відомо про зміну рахунку на який він повинен сплачувати заборгованість по кредиту лише у грудні 2015 року, після отримання ним повідомлення - вимоги банку № 3836/5 від 30.11.2015 року, про сплату заборгованості за кредитним договором, в якому зазначений рахунок на який повинні сплачуватися кошти. Дані обставини суд приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні вони знайшли документальне підтвердження (а.с. 68-68). Також суд приймає до уваги той факт, що після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту, [PERSON] банк 10.12.2015 року повернув грошові кошти у сумі 12375 грн., які він сплачував 5 місяців у сумі по 2475 грн. в рахунок погашення кредиту та 14.12.2015 року дані грошові кошти у сумі 12400 грн. було перераховано на рахунок 32078421301, який вказано у повідомленні - вимозі від 30.11.2015 року. (а.с. 80, 82). Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню, оскільки відповідач не порушував умови кредитного договору, заборгованість по кредиту сплачує відповідно до графіку погашення заборгованості, та прострочена заборгованість, що утворилася станом на 16.12.2015 року, в судовому засіданні не знайшла документального підтвердження, оскільки з наданих відповідачем квитанцій про сплату кредиту, вбачається, що він сплачував кредит своєчасно, та навіть, у більшому розмірі, ніж зазначено у розрахунку. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 544 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 213, 214, 215, 224-228 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed