Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

22 липня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя і поділ майна. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, з відповідачем він познайомився в 1998 році, між ними склалися приязні стосунки. В 2001 році вони з відповідачем розпочали спільне проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу. Вони мешкали в належній йому на праві власності однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Разом з ними проживала донька відповідача від попереднього шлюбу [PERSON], яку вони спільно утримували та виховували. 27.07.2003 року у них з відповідачем народилась донька [PERSON] В 2004 році вони прийняли рішення придбати недобудований будинок, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Волошкова, 1, належний на той час громадянці [PERSON]. 29.04.2004 року відповідачем було отримано кредит в АК «Райффайзенбанк Україна» на загальну суму, еквівалентну 14968 доларів США, під відсоткову ставку 13,5 % річних, на підставі кредитного договору № CL-300/290/2004 від 29.04.2004 року. Позивач виступив поручителем відповідача за даним кредитним договором, що підтверджується договором поруки № SR-300/153/2004 від 29.04.2004 року. Між ними була домовленість, що здійснювати юридичне оформлення вказаного обєкту вони будуть на імя відповідача, а підписантом договору купівлі-продажу зі сторони продавця буде виступати позивач на підставі довіреності, яку мала надати [PERSON], оскільки вона не бажала приймати участі в юридичному оформленні правочину. 04.08.2004 року між [PERSON], від імені якої діяв позивач на підставі довіреності і відповідачем було укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3766. Оскільки власних коштів на проведення будівельних та ремонтних робі у них не вистачало, 04.08.2005 року ним було отримано кредит в АКБ «Райффайзенбанк Україна» на загальну суму 244000,00 грн. під відсоткову ставку 4,5% річних. Вказані обставини підтверджуються кредитним договором №CNL-301/114/2005 від 04.08.2005 року. Відповідач виступила поручителем, що підтверджується Договором поруки №SR-301/114/2005 від 04.08.2005 року. Впродовж 2005-2006 років вони за рахунок спільних з відповідачем коштів здійснювали будівництво. Для залучення додаткових коштів було прийняте рішення продати належну йому квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Відповідний договір купівлі-продажу було укладено 08.08.2006 року, що був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі №4731. Восени 2006 року ступінь готовності будинку, який вони будували, дозволила оселитись в ньому, що ними й було зроблено. 15.02.2006 року позивачем було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0584 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0178, розташовану на території Самарського району м. Дніпропетровська, Академіка Корольова, 16, виданий на підставі Рішення Дніпропетровської міської ради №123/33 від 25.01.2006 року. Для спрощення процесу оформлення документів їм було рекомендовано поєднати в одній особі власника земельної ділянки та власника будинку. Так, 24.05.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3504. 18.07.2007 року на підставі Розпорядження №718р Дніпропетровського міського голови домоволодінню була присвоєна адреса: вул. Академіка Корольова, 16 (колишні адреси вул. Волошкова, 1 та ж/м Одинківка, будівельний номер 96). 23.08.2007 року на домоволодіння було виготовлено технічний паспорт. 08.07.2008 року відповідачем було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Академіка Корольова, 16, що за даними технічного паспорту в цілому складається з А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, а ганок, а вхід в підвал, підвал, Б літня кухня, В сарай, Г вбиральня, Е навіс, Ж теплиця, Д вольєр. В 2009 році відповідачем було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку. Виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.05.2007 року. Разом з тим земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0180 за своїм цільовим призначенням надана для будівництва та обслуговування спірного домоволодіння. 22.01.2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 340641. Станом на дату подання позову відповідач та їх дочка мешкають у вищевказаному домоволодінні. В 2016 році стосунки між ними значно погіршились. Відповідачем було подано позов до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про розірвання шлюбу, однак станом на дату подання позову провадження у справі не відкрито. Т.ч. позивач вимушений здійснювати захист своїх прав в судовому порядку. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу його та відповідача [PERSON] в період з квітня 2001 року по 21.01.2011 року включно, визнати домоволодіння, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Корольова академіка, буд. 16, реєстраційний номер майна 15040569, що складається з одного житлового будинку, господарчих будівель та споруд спільною сумісною власністю подружжя, визнати земельну ділянку площею 0,0584 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0178, розташовану на території Самарського району м. Дніпропетровська, вул. Академіка Корольова, буд. 16 спільною сумісною власністю подружжя. Здійснити поділ подружжя, визнавши: за позивачем [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Корольова академіка, буд.16, реєстраційний номер майна 15040569, яке складається з одного житлового будинку, господарчих будівель та споруд; право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0584 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0178, розташованої на території Самарського району м. Дніпропетровська, вул. Академіка Корольова, буд.16.; за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Корольова академіка, буд. 16, реєстраційний номер майна 15040569, яке складається з одного житлового будинку, господарчих будівель та споруд; право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0584 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0178, розташованої на території Самарського району м. Дніпропетровська, вул. Академіка Корольова, буд. 16; здійснити поділ земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0180, розташовану на території Самарського району м. Дніпропетровська, вул. Волошкова, б.1, визнавши за позивачем [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0180, розташованої на території Самарського району м. Дніпропетровська, вул. Волошкова, б1, за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0180, розташованої на території Самарського району м. Дніпропетровська, вул. Волошкова, б.1. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги на підставі обставин, викладених у позовні заяві. Відповідач в судовому зсіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ст.256 ЦПК України суд встановлює факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належать їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. В судовому засіданні було встановлено, що 04.08.2004 року між [PERSON], від імені якої діяв позивач на підставі довіреності і відповідачем було укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Волошкова, 1, що був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3766 (а.с. 15). 15.02.2006 року позивачем було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0584 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0178, розташовану на території Самарського району м. Дніпропетровська, Академіка Корольова, 16, виданий на підставі Рішення Дніпропетровської міської ради № 123/33 від 25.01.2006 року. 24.05.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3504 (а.с. 28, 32). 18.07.2007 року на підставі Розпорядження №718р Дніпропетровського міського голови домоволодінню була присвоєна адреса: вул. Академіка Корольова, 16 (колишні адреси вул. Волошкова, 1 та ж/м Одинківка, будівельний номер 96) (а.с.34). 23.08.2007 року на домоволодіння було виготовлено технічний паспорт. 08.07.2008 року відповідачем було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Академіка Корольова, 16, що за даними технічного паспорту в цілому складається з: А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, а ганок, а вхід в підвал, підвал, Б літня кухня, В сарай, Г вбиральня, Е навіс, Ж теплиця, Д вольєр. (а.с. 42-43) В 2009 році відповідачем було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.05.2007 року. (а.с. 44). Крім того, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №123/33 від 25.01.2006 року відповідачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:455:0180, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування спірного домоволодіння, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.02.2006 року (а.с. 185-186). Починаючи з 28 червня 2002 року позивач та відповідач [PERSON] проживали однією сімєю та вели спільне господарство і бюджет. 27.07.2003 року у [PERSON] та [PERSON] народилась спільна донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.46-49. 22.01.2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтво про шлюб серії І-КИ №340641, виданим повторно Жовтневим районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 12.07.2016 року (а.с. 45). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та допитана в якості свідка відповідач [PERSON] пояснили, що позивач [PERSON], та відповідач [PERSON] почали разом проживати з початку 2000 років, в 2003 році у них народилась донька, згодом вони придбали недобудований житловий будинок та земельні ділянки, та далі спільними зусиллями доводили його до ладу. Фактично з 2002 року по 2011 рік вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. З вищенаведеного суд приходить до висновку про те що між сторонами склалися стабільні відносини, що притаманні подружжю. Таким чином, майно набуте сторонами за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до п.18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень ст.ст. 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи ті обставини, що сторони з 2002 року по 2011 рік не перебували у будь-якому іншому шлюбі, фактично проживали у шлюбних відносинах, суд приходить до висновку, що обставини викладені позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved