Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

22 лютого 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири №7 в житловому будинку №3а по вул.Театральній в м.Дніпропетровську за [PERSON], яка є спадкоємцем за законом після померлого 03 листопада 2006р. [PERSON], припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на 1/2 частину квартири №7 в житловому будинку №3а по вул.Театральній в м.Дніпропетровську, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири №7 в житловому будинку №3а по вул.Театральній в м.Дніпропетровську, яка належить відповідачу [PERSON], визнати за [PERSON] право власності в цілому на квартиру №7 в житловому будинку №3а по вул.Театральній в м.Дніпропетровськ, загальною площею 31,3кв.м, житловою площею 16,5кв.м, виплатити [PERSON] вартість 1/2 частини квартири №7 в житловому будинку №3а по вул.Театральній в м.Дніпропетровську в сумі 144959грн., внесені позивачем на депозитний рахунок суду. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач мешкає в однокімнатній квартирі №7 в житловому будинку №3а по вул.Театральна, у м.Дніпропетровську, яка належала її чоловіку на підставі договору дарування від 06.08.1996р. посвідченого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою реєстр №2-3228, зареєстрованого КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу №31п-61. 03 листопада 2006р. помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої належала квартира [ADDRESS]. Позивач та відповідач у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, постановою державного нотаріуса від 29.09.2015р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №7, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Театральна, буд.3а, після померлого 03.11.2006р. [PERSON], так як склад спадкового майна неможливо визначити. Відповідно до листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 10.06.2015р. №6388 [PERSON] на підставі договору дарування від 06.08.1996р. посвідченого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою реєстр № 2-3228, зареєстрованого КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу №31п-61 належить квартира №7 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Театральна, буд.3а. Згідно рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22.07.2009р. про визнання права власності та розподіл майна в порядку спадкування за законом за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири №7 житлового будинку №3а по вул.Театральна, у м.Дніпропетровськ. Оскільки, [PERSON] був наданий правовстановлюючий документ договір дарування від 06.08.1996р. посвідченого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою реєстр №2-3228, зареєстрованого КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу №31п-61 на квартиру №7, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Театральна, буд. 3а, але мається рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22.07.2009р. про визнання права власності на 1/2 частини квартири на [PERSON], тому [PERSON] необхідно звернутися до суду для встановлення права власності на частину квартири за вищезазначеною адресою. Позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] Право власності на 1/2 частину квартири №7 житлового будинку №3а по вул.Театральна, у м.Дніпропетровськ за позивачем до наступного часу не визнано. Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 07.10.2015р. спірна квартира є однокімнатною, та складається з: коридору площею 4,7кв.м, санвузол площею 2,9кв.м, кухня площею 5,9кв.м, житлова кімната площею 16,5кв.м, комора площею 0,4кв.м, балкон площею 0,9кв.м, загальна площа 31,3кв.м, житлова площа 16,5кв.м. Позивачка виходить з того, що спірна квартира є однокімнатною і не може бути поділеною, частка відповідача не може бути виділена в натурі. Окрім того, відповідач проживає в Росії з дитинства. Враховуючи той факт, що стосунки між позивачем і відповідачем не склалися, їх неможливо налагодити та підтримувати в подальшому, позивач має намір сплати грошову компенсацію за частку у спадщині, а саме 1/2 частки прийнятої спадщини, що становить 1/2 частка цієї квартири. В звязку з тим, що провести розподіл квартири не можливо, позивач вважає що відповідач має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Позивач не має іншого житла, проживає у спірній квартирі, тоді як відповідач в спірній квартирі не мешкав, з дитинства мешкає в Російській Федерації, та зареєстрований в [INFO]. Грошову суму, необхідну для виплати відповідачу вартості його частки у спірній квартирі, позивачка готова внести на депозитний рахунок суду. У судове засідання позивач не зявилась. Від неї надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява, у якій просить розглядати справу за його відсутності, з рішенням суду, яке буде ухвалене, згоден. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява, у якій просить розглядати справу за його відсутності відповідно до вимог чинного законодавства. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 29 грудня 1995 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №727, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). На підставі договору дарування від 06.08.1996р. посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] реєстр №2-3228, зареєстрованого КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу №31п-61 [PERSON] належить однокімнатна квартира №7 в житловому будинку №3а по вул.Театральна, у м.Дніпропетровську (а.с.8-9). Відповідно до свідоцтва про смерть, яке видане відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №8585, [PERSON] помер 03 листопада 2006р. (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 29.09.2015р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №7, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Театральна, буд.3а, після померлого 03.11.2006р. [PERSON], так як склад спадкового майна неможливо визначити (а.с.10). [PERSON] є дружиною спадкодавця, що підтверджується матеріалами справи та прийняла спадщину фактично згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, проживає за вказаною адресою по цей час. Відповідно до листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 10.06.2015р. №6388 [PERSON] на підставі договору дарування від 06.08.1996р. посвідченого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою реєстр №2-3228, зареєстрованого КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу №31п-61 належить квартира №7 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Театральна, буд.3а (а.с.11). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22.07.2009р. визнано в порядку спадкування за законом за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири №7 житлового будинку №3а по вул.Театральна, у м.Дніпропетровськ (а.с.20-21). Згідно із технічним паспортом на квартиру №7 у житловому будинку №3а по вул.Театральна у м.Дніпропетровську, який виготовлено ФОП [PERSON] 07.10.2015р., [PERSON] була замовником технічної інвентаризації зазначеної квартири та станом на 07.10.2015р. квартира за зазначеною адресою складається з: коридор площею 4,7кв.м, санвузол площею 2,9кв.м, кухня площею 5,9кв.м, житлова кімната площею 16,5кв.м, комора площею 0,4кв.м, балкон площею 0,9кв.м, загальна площа 31,3кв.м, житлова площа 16,5кв.м. (а.с.12-17). Право власності на 1/2 частину квартири №7 житлового будинку №3а по вул.Театральна, у м.Дніпропетровськ за [PERSON] до теперішнього часу не визнано. Згідно із ст.68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до Розділу II глави 10 п.4 пп.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують факти. Відповідно до п.п.4.12 п.4 гл.10 розділу II Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Стаття 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатися та користуватись своєю власністю. Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкодавця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними, кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. У випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Згідно із ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Стаття 104 ЖК України та п.13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» передбачають, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розвязуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Стаття 379 ЦК України передбачає, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.318 ЦК України субєктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин. Усі субєкти права власності є рівними перед законом. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач не має іншого житла, проживає у спірній квартирі, тоді як відповідач в спірній квартирі не мешкав, з дитинства мешкає в Російські: Федерації, та зареєстрований в [INFO], а крім того, згідно із його заявою (яка наявна у матеріалах справи), не заперечує проти визнання права власності за позивачем. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зазначена спірна квартира була подарована [PERSON] під час перебування в шлюбі з [PERSON], шлюб укладено 29.12.1995р., договор дарування укладено 06.08.1996р. Згідно зі ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищенаведене, а також враховуючи, що позивач в інший спосіб, окрім як звернутись з позовом до суду про визнання права власності, не може захистити своє право, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказане майно в цілому, що стосується вимоги позивача про виплату [PERSON] вартість 1/2 частини квартири №7 в житловому будинку №3а по вул.Театральній в м.Дніпропетровську в сумі 144959грн., то суд доходить висновку, що ця вимога також підлягає задоволенню, виходячи із принципу справедливості.

Outcome: approved