Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 грудня 2006 року відповідно до договору купівлі-продажу він придбав у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Через поважні причини належним чином не оформив право власності на придбану квартиру на своє ім'я. Посилаючись на те, що на дана квартира перебуває під забороною на ім'я попереднього власника [PERSON], просив звільнити з-під арешту належне йому майно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник позивача, крім цього, вказала, що повністю підтримує заявлені вимоги; відповідач зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 11 грудня 2006 року відповідно до договору купівлі-продажу [PERSON] придбав у [PERSON] двокімнатну квартиру № 57 загальною площею 49,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7-8), однак своєчасно не зареєстрував право власності на своє ім'я. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 55940125 від 25 березня 2016 року, вищезазначена квартира належить попередньому власникові [PERSON] (а. с. 9). Постановою ВП № 26287516 головного державного виконавця ВДВС ОМРУЮ від 09 червня 2011 року під час виконання виконавчого документу № 2-886 від 28січня 2011 року, виданого Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» боргу в сумі 4 588 грн 78 коп., був накладений арешт на все належне [PERSON] майно. Також постановою № 31655912 головного державного виконавця ВДВС ОМРУЮ від 27 червня 2012 року під час виконання виконавчого документу про стягнення з [PERSON] боргу був накладений арешт на все належне [PERSON] майно. Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, зареєстроване обтяження майна за №11770253 та №12853248: арешт нерухомого майна (невизначене майно, все нерухоме майно) [PERSON] (код [NUMBER]). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що на даний час позивач як власник, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне йому майно, підстав для накладення арешту на його майно за вищевказаним судовим рішенням немає, суд вважає за можливе задовольнити його вимоги про звільнення майна з-під арешту. Разом із тим, є юридично помилковими та не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] в частині виключення запису з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, оскільки скасування арешту майна за рішенням суду є підставою для скасування його державної реєстрації відповідним органом державної влади та не вимагає самостійного вирішення. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial