overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

22 травня 2005 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 22 травня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за №98. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 22 травня 2005 року. Від цього шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON], яка на теперішній час є малолітньою дитиною, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 08 грудня 2005 року (актовий запис №496 від 08 грудня 2005 року). [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності між ними взаєморозуміння, узгодженості та одностайності в прийнятті сімейних рішень. З цих причин, як стверджує позивачка, в сім'ї виникають постійні суперечки. Згідно з доводами [PERSON] сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою. Позивачка вважає неможливим подальше сімейне життя та збереження шлюбу, укладеного із відповідачем. За таких обставин, [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений із [PERSON], залишивши їй на виховання малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. 06 березня 2015 року від позивачки [PERSON] в суд надійшла письмова заява про розгляд даної справи без її участі на підставі наявних у справі доказів. Зі змісту даної заяви позивачки слідує, що [PERSON] повністю підтримує позовні вимоги, заявлені до [PERSON] про розірвання шлюбу, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився у судове засідання, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань чи заперечень проти позову [PERSON] відповідач суду не надав. Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки, суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

22 травня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Бойківщинській сільській раді Драбівського району Черкаської області за актовим записом № 01, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.05.2010 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивача шлюбні відносини між подружжям не склались. Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на сімейне життя та обов`язки, в результаті чого постійно відбувалися сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги один до одного. За таких обставин сторони почали проживати окремо, спільне господарство не ведуть. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають нарізно, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглядати справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу, просила залишити дошлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, на розлучення згідний, просить справу розглядати у його відсутності. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи думку сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, вільної згоди сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

22 травня 2011 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за позиковим зобов'язанням у розмірі 14 320 грн. 00 коп. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо доказів про права та обов'язки сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 01 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти на безпроцентній поворотній основі в сумі 14 320 грн. 00 коп., у готівковій формі на строк, з моменту фактичної передачі грошових коштів у відповідності до п.5 Договору до 18.04.2010 року. Відповідно до п.4 Договору, грошові кошти повинні бути повернуті у повному обсязі не пізніше 18.04.2010 року з розстрочкою платежу в п'ять місяців рівними частинами по 3000 грн. кожний місяць. Відповідно до ст.257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.1ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Дотепер відповідач зобов'язань за договором не виконав, сума заборгованості становить 14 320 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 612, 615, 625, 1049, 1050 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути в на користь позивача заборгованості за договором в сумі 14 320 грн.00 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

22 травня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 2042 грн. 13 коп., за відсотками в сумі 16919 грн. 56 коп., у звязку з чим йому було нараховано 3050 грн. пені і комісій, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 1100 грн. 58 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього цих коштів. В судове засідання сторони не зявились, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено з оглянутої судом анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 22 травня 2012 року (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта і Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг), відповідач оформив в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку «Кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом на суму 2000 грн. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, але протягом 55 днів пільгового періоду нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 0,01% річних. Щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Згідно з цими умовами, в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 30 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позовом. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник повинен платити пеню в розмірі 1/30 частини базової процентної ставки по договору за кожен день прострочення кредиту, а також пеню в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, що нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками впродовж 5 або більше днів в разі виникнення прострочення на суму більше 50 грн. Позивач станом на 31 серпня 2016 року нарахував [PERSON] 2042 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом, 16919 грн. 56 коп. заборгованості за відсотками, 3050 грн. пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 1100 грн. 58 коп. штрафу (процентна складова). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Оскільки позов підлягає до задоволення, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного і ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

22 травня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить звільнити [PERSON] від обов'язків опікуна недієздатної [PERSON] в зв'язку зі смертю останньої та призначивши опікуном [PERSON], недієздатної [PERSON], [INFO], зареєстрованої та проживаючої [ADDRESS]. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала, представник органу опіки та піклування, представник відділу управління соціального захисту населення Талалаївської РДА вважають, що заява підлягає задоволенню, оскільки наявні матеріали справи вказують на недієздатність [PERSON] та відсутність законного опікуна. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Талалаївського районного суду від 13.03.2007 року визнано недієздатною [PERSON], [INFO], та призначено опікуна [PERSON] [INFO]. [INFO] [PERSON] померла, що посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданий 15 травня 2014 року. В зв'язку зі смертю опікуна, Поповичківською сільською радою 21 травня 2014 року прийнято рішення про заміну опікуна недієздатній [PERSON] та призначення опікуном [PERSON], від якої надійшла відповідна заява. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога Талалаївської центральної районної лікарні не перебуває. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для звільнення від обов'язків опікуна [PERSON] в зв'язку зі смертю та призначити [PERSON], [INFO] опікуном.На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

22 травня 2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу було винесено рішення по вищеназваній справі за позовом: [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поновлення строку позовної давності, про визначення частки у спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності на частину майна. 17 грудня 2013 року до суду від позивача надійшла заява, в які він просить суд винести додаткове рішення по справі посилаючись на те, що проведення державної реєстрації даного нерухомого майна неможливо, у зв'язку з тим, що у резолютивній частині рішення не зазначено, які саме споруди знаходяться у складі домоволодіння [ADDRESS] Сторони у судове засідання не з'явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про винесення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з витягу з реєстру права власності на нерухоме майно КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 13.03.2012 року, житловий будинок - А1 складається з житлової площі 31.4 кв.м та загальної площі 45.6 кв.м. До того ж, в графі примітки у витягу зазначено про самочинно збудовані будівлі: прибудова «а» збільшена в розмірах (площею 10.1 кв.м), прибудова «а1» (площею 25.1 кв.м.), житловий будинок «Е-1» незавершений будівництвом 68% готовності, сарай Д. (а.с.26). Спірні правовідносини між сторонами виникли в наслідок визначення частки у спільному сумісному майні подружжя, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду за вирішенням даного спору, однак з позовних вимог вбачається , що позивачем не були заявлені та, відповідно, судом не розглядалися вимоги, щодо узаконення самочинно збудованих прибудов та споруд. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, суд вважає , що вимоги щодо винесення додаткового рішення по справі підлягають задоволенню частково, тільки щодо внесення до рішення суду більш детальних відомостей щодо складу господарських будівель, а саме:вбиральні - В, гаражу - Г, огорожі - 1, 2, 3, ворота - 4, водоколонка І, замощення ІІ, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. У задоволенні клопотання в іншій частині слід відмовити, оскільки рішення суду повинно базуватися на належних та допустимих доказах та при вирішенні спору суд не має права виходити за межі заявлених позовних вимог Згідно п.1, ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-01 00:00:00

22 травня 2013 року Публічне Акціонерне Товариство «ДЕЛЬТА БАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про виконання зобов'язань за кредитним договором № 003-14960-120408 , просив суд стягнути з відповідача на виконання зобов'язань за цим договором загалом 9.715,18 грн. У судове засідання позивач свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, до суду надіслав заяву, у якій просив про розгляд справи за відсутності його представника та задоволення позову. Зважаючи про те, що у справі є наявними достатні докази про права та взаємини сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях представника позивача для прийняття рішення по суті справи, суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до статті 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Після дослідження письмових матеріалів справи суд дійшов такого. 1……Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують того, що 12 квітня 2008 року між позивачем /надалі - кредитодавцем/ та відповідачем [PERSON] /надалі - позичальником/ був укладений договір № 003-14960-120408 про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якого: - кредитодавець відкрив позивальнику кредитну лінію, в межах якої надав позивальнику грошові кошти з умовою їх повернення у встановлений договором строк та сплатою відсотків та комісій за користування ними; - позичальник зобов'язався повернути надані кошти у встановлений строк та сплатити проценти за користування Кредитною лінією 2……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором кредитодавець надав позичальнику обумовлену договором грошову суму, виконавши тим самим свої зобов'язання у повному обсязі. 3……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що свої обов'язки за договором позичальник виконав не у повному обсязі, через що станом на 24 грудня 2012 року утворилась заборгованість, розмір якої за розрахунками позивача становить: - заборгованості за тілом кредиту у сумі 3.653,12 грн.; - заборгованості по процентах за користуванням кредитом у сумі 2.678 грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 3.384,06 грн.; а загалом - 9.715 грн. 18 коп. Заперечень проти факту наявності заборгованості або ж проти зроблених кредитодавцем розрахунків позичальник не надав, через що наведені обставини суд вважає доведеними. Між цим, відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений законом строк, а відповідно до статті 625 ЦК України у разі неналежного виконання зобов'язань позичальник має, сплатити, зокрема, прострочену суму боргу За такого з відповідача на користь позивача слід стягнути 9.715 грн. 18 коп. , задовольнивши заявлені вимоги у повному обсязі. При цьому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі, що є пропорційним частині позовних вимог, що були задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON](далі позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] (далі відповідач),в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, на утримання 2 неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 23 лютого 2005 року до 7 грудня 2010 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. 7 грудня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу та спільного проживання у них , [INFO] народилася [PERSON] та [INFO] [PERSON]. Незважаючи на те, що рішенням від 7 грудня 2010 року дочку [PERSON] було залишено на виховання та проживання з батьком, відповідачем по справі, однак вона перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі так як відповідач не працює, в розмірі 2000 гривень, щомісячно. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свою позовну заяву по мотивах наведених в ній. Додатково пояснила, що відповідач може сплачувати аліменти в такій сумі, так як гроші їздити за кордон у нього знаходяться. Також він кожен день харчується в столові і гроші на це в нього є. Позовні вимоги просила задовільнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково і пояснив, що їдучи за кордон до своєї сестри, бере з собою і дітей. Вказану відповідачкою суму аліментів сплачувати не зможе. Може кожен місяць сплачувати 650 гривень, які висилає йому сестра з Терції, де проживає. Він хотів щоб дочки здобули хорошу освіту.Дочку [PERSON] позивачка сама забрала від нього. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони до 7 грудня 2010 року перебували у шлюбі і згідно свідоцтва про народження сторони мають 2 неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згідно довідки Брусиловської селищної ради діти перебувають на утриманні позивачки. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За даних обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, а тому суд стягує з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання 2-х неповнолітніх дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір відповідно до ст.79,88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в розмірі 243 грн.60 коп. на користь держави. З урахуванням викладеного і

Outcome: approved