Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

23.09.2020 позивачзвернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказував, що вони з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Мати дитини самоусунулася від покладеного на неї обов`язку утримувати їх спільну доньку, не приймає участі у забезпеченні необхідних умов життя та виховання дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча працює та отримує заробітну плату. Добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини відповідачка не бажає, у зв`язку із чим просить позов задовольнити. Позивач до суду не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, відзиву не надала, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши про визнання позовних вимог та відсутність заперечень щодо стягнення з неї аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 20). У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17.12.2005 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2014 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 23.12.2014 ( а.с.9) В період шлюбу, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 10). Малолітня [PERSON] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 08.09.2020 за № 270 (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення, зокрема не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини її заробітку, про що надала суду окрему заяву, вказане визнання позову не суперечить закону і не порушує права інших осіб, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Згідно з ст. 141 ЦПК України, ст. 4, абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved