Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

22 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання сина. Посилалась на те, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2009 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 лютого 2009 року до досягнення повноліття. На утримання дочки [PERSON] утримання аліментів припинено по закінченню навчання. Просила суд, збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та пояснила, що вона не працює, син росте та потребує більше коштів на утримання, оплату репетиторів, а тому для його гармонійного розвитку просила збільшити розмір аліментів на його утримання. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи,\~\~ суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи з 11.02.2009 року і до досягнення дітьми повноліття ( а.с.8).\~\~\~\~ На дочку, [PERSON] утримання аліментів припинено, у зв'язку із закінченням навчання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Згідно ч.1, 2\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що відповідно до\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У зв'язку з набуттям 08.07.2017 року чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8\~ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, враховуючи суть позовних вимог, матеріальний стан відповідача, розмір аліментів, які стягуються на утримання сина, приймаючи до уваги визначений законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що передбачено положенням абз.4 п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved