Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

23 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказав, що він, громадянин Великої Британії, у 2011 році через всесвітню мережу Інтернет він познайомився з громадянкою України [PERSON], після чого у них зав'язалися стосунки. 09 квітня 2014 року вони зареєстрували шлюб. Позивач виступив ініціатором переїзду дружини до Великої Британії. Умовою такого переїзду було знання англійської мови з підтвердженням відповідним сертифікатом. Оскільки [PERSON] не володіла англійською мовою на достатньому рівні, [PERSON] організував їй можливість вивчити мову на курсах і здати відповідний іспит для переїзду до Великої Британії. Для цього неодноразово робив грошові перекази та надавав готівкові кошти при особистих зустрічах з дружиною для оплати вартості курсів. Натомість, вона витратила кошти у своїх цілях, мову не вивчила та не склала відповідний іспит. Як виявилося при особистій зустрічі, переїзд до Великої Британії [PERSON] не планувала. Остання зустріч з нею відбулася у квітні 2016 року у м. Таллінні, з якої позивач зрозумів, що дружина не бажає пов'язувати своє життя з ним. Через місяць між ними відбувся остаточний розрив у відносинах, спілкування припинилося навіть у мережі Інтернет. З того часу [PERSON] не доклала жодних зусиль для об'єднання сім'ї. Позивач вважає, що подальше існування сім'ї неможливе, просить суд розірвати шлюб з [PERSON] Судом були застосовані заходи щодо збереження сім'ї, сторонам надавався строк для примирення. За клопотанням відповідача явка позивача [PERSON] у судове засідання була визнана обов'язковою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. До суду надіслав письмові пояснення по справі, в яких вказав, що він мешкає у м. Лондон Великої Британії. Відповідно до даних, розміщених на офіційному сайті уряду Великобританії, уряд Великобританії радить своїм громадянам утриматися від відвідування Донецької та Луганської областей, а також Автономної республіки Крим. Позивач вказує, що він звернувся до відділу консультування з питань здійснення поїздок Міністерства закордонних справ і у справах Співдружності націй із запитом щодо можливості його особистої участі у судовому засіданні у суді Донецької області. 01 лютого 2017 року він отримав відповідь, в якій йому не рекомендовано здійснювати поїздки на територію Донецької області України. Тому позивач просить розглянути справу за його позовом за участю його представника. На позовних вимогах позивач наполягає і вказує, що протягом наданого судом строку їх примирення з дружиною не відбулося. Зазначив, що раніше він сповіщав [PERSON] про своє бажання розірвати з нею шлюб, але вона повідомила йому, що ніколи не дасть на це згоди. З травня по листопад 2016 року у неї була відкрита віза у Великобританію, але вона жодного разу не приїхала до чоловіка. Після судового засідання вона вийшла на зв'язок з ним у мережі Інтернет тільки 16 січня 2017 року, де у них відбувся діалог. Але до примирення він не привів. Ще однією з причин розірвання шлюбу позивач вказує небажання [PERSON] допомогти йому у догляді за хворою матір'ю та братом, її повне ігнорування його прохань. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримували в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу. Вказала, що з позивачем вони мешкали тривалий час у фактичних шлюбних відносинах. 09 квітня 2014 року зареєстрували шлюб. Вони жили на дві країни - Великобританію та Україну, оскільки вона не могла покинути своїх рідних. Але з вересня 2016 року чоловік припинив будь-яке спілкування з нею, вона втратила з ним будь-який зв'язок. Він не відповідає на телефонні дзвінки, не спілкується з нею в мережі Інтернет. Жодних передумов для розірвання шлюбу не було, чоловік ніколи не висказувався про своє бажання розірвати шлюб. Вона не бажає розривати шлюб з чоловіком, оскільки вважає, що такі заяви він робить під тиском або ним хтось маніпулює. За адресою, яку позивач вказує в позові як місце свого проживання, він не живе, його місце проживання їй невідоме. Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, встановив такі обставини справи. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 квітня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №70. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, в своєму бажанні проявляє наполегливість, що свідчить про його остаточне бажання розірвати шлюб з [PERSON] Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, разом з тим у наданий судом строк для примирення подружжя не відновило сімейні стосунки. З матеріалів справи суд встановив, що сторони припинили спілкування між собою як подружжя у квітні 2016 року. Після цього їх спілкування звелося до поодиноких повідомлень у соціальних мережах, які містили в собі взаємні образи та претензії. Таке спілкування на думку суду свідчить про те, що сторони втратили один до одного почуття довіри та поваги. Спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і не поновили їх, примирення і збереження сім'ї неможливе. Між ними утворилися непрязнені стосунки, несприятливі для повноцінних подружніх відносин. Суд, враховуючи принцип добровільності шлюбу, вважає, що зобов'язати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що позивач приховує місце свого проживання, що перешкоджає їй вийти з ним на зв'язок. Позивач вказав відому відповідачеві адресу свого проживання у довіреності, виданої ним на ім'я своїх представників [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-12), у поясненнях суду, направлених ним з Великої Британії (а.с.33-48), в його зверненні до відділу консультування з питань здійснення поїздок Міністерства закордонних справ і у справах Співдружності націй (а.с.52), на конверті, адресованому Дружківському міському суду Донецької області (а.с.55). Також суд не приймає до уваги припущення відповідача про те, що звернення до суду з позовом вчинила інша особа, оскільки жодних належних і допустимих доказів цього суду не надано. Позивача у судовому засіданні представляють уповноважені представники, які діють на підставі наданої ним особисто довіреності, позивач особисто звернувся з письмовим зверненням до суду і надав належним чином засвідчену його особисту переписку з урядом Великої Британії. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved