Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

22 липня 2021 року [PERSON] звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 06 листопада 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі мають двоє неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені. [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 06 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1474. Крім цього, просила стягнути з [PERSON] на її користь витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 600 грн. Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 липня 2021 року вказана справа передано на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. 18 серпня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 19 серпня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд спраив призначено на 01 жовтня 2021 року 01 жовтня 2021 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій остання просить суд розглядати вказану справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. 01 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , в якій останній просить суд розглядати справу за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 06 листопада 2010 року між сторонами у справі укладено шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 1474. Сторони у справі з 06 листопада 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають двоє неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які спільно з матір`ю проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, відповідно до статті 137 ЦПК України, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Приймаючи до уваги те, що відповідач в своїй заяві, адресованій суду 01 жовтня 2021 року, визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 600, 00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, тобто в розмірі 454,00 грн. Та повернути позивачу з Державного бюджету 50 відсотків від сплати судового збору в розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved