Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

23 травня 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості на суму 27777,10 гривень., а саме: за кредитом - 18031,80 гривень; по відсотках - 24,80 гривень; прострочене тіло кредиту - 8589,12 гривень; штраф - 1131,38 гривень, мотивуючи її тим, що 25.09.2013року уклав з відповідачем кредитний договір та надав йому кредит в сумі 29184,00 грн., який він своєчасно не повернув і не сплатив проценти за користування грошима відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року має заборгованість на зазначену суму. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в поданій позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. 05.07.2017року надіслав на адресу суду уточнюючу позовну заяву. Відповідач у судове засідання не з,явився, про час і місце розгляду справи повідомлений неодноразово судовою повісткою, яка направлена рекомендованим листом, 08.06.2017 року та 15.06.2017 року. Судові повістки повернуті з поштового відділення з відміткою через не запит. Відповідно до ст.74 ч.5 п.5 у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому за згодою представника позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 25.09.2013 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір. Відповідно до п.2.1.1. вказаного договору сума кредиту, що є доступною на момент видачі Клієнту картки та підписання Додатку, з встановленого Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаного в Додатку ліміту відновлювальної кредитної лінії складає 20 000,00 гривень. При цьому сторони погоджуються, що сума кредиту може бути доступна Клієнту в будь-який час протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії та відрізнятись від суми, що вказана в цьому пункті. Відповідно до п.2.2. процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 36% річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Позивач свої зобов»язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 20 000,00 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно правил ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2). З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2017року на адресу позичальника, зазначену в кредитному договорі, банком було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту у строк до 30 днів з дати отримання вимоги, оскільки умови договору позичальником не виконуються (а.с.21). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом станом на 14.03.2017року загальна заборгованість згідно кредитного договору складає 27777,10 гривень., а саме: за кредитом - 18031,80 гривень; по відсотках - 24,80 гривень; прострочене тіло кредиту - 8589,12 гривень; штраф - 1131,38 гривень. (а.с.20). Виходячи з викладеного, позов необхідно визнати обґрунтованим і задовольнити повністю. За правилами ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору на суму 1600,00 гривень.

Outcome: approved