Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

22.02.2018 р. позивачка звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з відповідачем [PERSON] вони проживали у незареєстрованому шлюбі з 2014 року по 2017 рік. У цей час в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Після народження дочки відповідач перейшов проживати до своєї матері в смт. Міжгіря, вул.. Шевченка, 107/14, а вона залишилася на проживанні у своєї матері. Вона ніде не працює, перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Належної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, фізичним та духовним їх розвитком не цікавиться, тому просить стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача. Позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримують повністю, просять такі задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник при розгляді справи позовні вимоги заперечили повністю та відповідач суду пояснив, що на утримання дочки він щомісячно перераховував на картку позивачки обумовлену суму коштів і неодноразово купляв речі для дочки, він має постійне місце праці, однак сума заробітку не є великою, тому просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, представника відповідача дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від спільного проживання у незареєстрованому шлюбі з відповідачем позивачка народила малолітню дитину, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дитини, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, який має постійне місце праці, а саме працює оператором АЗС ТзОВ «Окко-Рітейл», та є здоровою працездатною людиною, має можливість працювати та забезпечувати утримання та потреби малолітньої дитини, та матеріальний стан позивачки, яка ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в частці в розмірі 1/4 заробітку (доходу) на дитину щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, взявши при цьому до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років (з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень), встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та те, що обов'язок утримувати дитину покладено на обидвох батьків (ст.180 СК України). Даний розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави та витрати на правничу допомогу на користь позивачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial