Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернулася із позовом та просила встановити, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, є батьком дитини - [PERSON], [INFO]; відділ ДРАЦС реєстраційної служби по м. Новоград-Волинський Новоград-Волинського МРУЮ внести відповідні зміни в актовий запис про народження [PERSON], [INFO] в книзі реєстрації народжень; відділ ДРАЦС реєстраційної служби по м. Новоград-Волинський Новоград-Волинського МРУЮ видати нове свідоцтво про народження з урахуванням внесених змін в актовий запис про народження. Позов обґрунтувала тим, що її мати [PERSON] та батько [PERSON] з 1991 року почали жити як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, проживали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року у них народилася позивач. Оскільки на той час у її батьків було скрутне матеріальне становище, вони вирішили, що мати зареєструє її за своїм прізвищем, а ім'я та по-батькові вкаже справжні її батька, що фактично було здійснено. Такий вчинок її батьків був пов'язаний з отриманням її матір'ю статусу мати-одиначка. Вказала, що з моменту її народження та до часу, коли батько припинив проживати однією сім'єю з її матір'ю, а також і в подальшому, коли він жив сам, не створюючи нову сім'ю він забирав її та її матір з пологового будинку, утримував, виховував її, водив до дитячого садочку, приймав участь у батьківських та загальношкільних зборах, піклувався про її здоров'я під час хвороб, купляючи ліки та різні профілактичні препарати, купляв іграшки, одяг, їжу та різні речі для її розваг, побуту, створюючи необхідні соціальні умови для її розвитку. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина та Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 269/2014. Як спадкоємець першої черги вона звернулася до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори з метою вступу в спадщину, яка відкрилась після смерті батька, проте у відповідь державний нотаріус повідомив про відсутність у неї необхідних для вступу у спадщину документів та запропонував звернутись до суду з відповідною заявою для встановлення батьківства. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву в повному обсязі, просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів в судовому засіданні позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви (а.с. 54,56), в яких просили справу розглянути в їх відсутності, а тому суд, зважаючи на думки сторін, які не заперечували проти розгляду справи в їх відсутності, вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності. Суд роз'яснив наслідки визнання позову відповідачам та відповідно до положень ст. 174 ЦПК України приймає визнання ними позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Доповівши зміст заявлених вимог, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 1 ст. 61 ЦПУ України вказує, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд прийняв визнання позову відповідачами, однак і встановив наступні фактичні обставини справи. П. 3 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 передбачає, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Встановлено, що у свідоцтві про народження позивача [PERSON], [INFO], відомості про батька записані зі слів матері: [PERSON] (копія а.с. 6-7). З цього приводу нотаріусом відмовлено позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року (а.с. 8). Однак позивачем дано пояснення, що з 1991 року мати позивача [PERSON] та [PERSON] почали жити як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, проживали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. Батько визнавав позивача за свою доньку, відвідував святкові заходи в навчальних закладах, разом проводили святкові дні. Також позивач підтримувала стосунки і з іншими дітьми - відповідачами по справі. Дані пояснення в судовому засіданні ніким спростовані не були, оскільки відповідачі визнали заявлений до них позов. В той же час, окрім усних та письмових пояснень, позивач надала суду й інші докази: витяг з медичної картки, в якій вказуються дані про її батька - прізвище, ім'я, по батькові, дата народження, місце роботи (копія а.с. 10), медичний епікриз з вказівкою адреси, до якої вибула її мати з пологового будинку (копія а.с. 11), фотографії з фіксацією позивача та [PERSON], які свідчать про обставини спільного побуту та відпочинку, зроблені як в різний час, так і в різних місцях (копії а.с. 9). Крім того, в ході розгляду справи позивачем заявлялися клопотання про призначення по справі судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи (а.с. 43) та про виклик свідків (а.с. 3-4), проте в зв'язку із визнанням позову відповідачами позивач відмовилася від даних клопотань (журнал судового засідання а.с. ). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] достовірно визнавав своє батьківство та приймав участь у вихованні дочки - [PERSON], тому, відповідно, і про обґрунтованість заявленої позовної вимоги про встановлення факту батьківства. В той же час, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про внесення відповідних змін в актовий запис про народження та видачу нового свідоцтва про народження, оскільки дані вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права, а також вирішення даного питання не належить до компетенції суду. Зокрема, порядок та підстави внесення змін до актових записів визначаються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року. Пункт 1.1 даних Правил чітко передбачає, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно п. 2.13.1 Правил підставою для внесення змін до актового запису є рішення суду про визнання батьківства. Оскаржити до суду можливо відмову відділу ДРАЦС у внесенні змін до актових записів цивільного стану. Відтак, встановлені підстави для часткового задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: partial