Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

23 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] . Вказав, що [INFO] померла його баба - [PERSON] . Після її смерті він є спадкоємцем за заповітом, проте позбавлений можливості оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями, який належав останній в порядку спадкування, оскільки будівлі не були зареєстровані у органах реєстрації нерухомого майна. В судове засідання [PERSON] та його представник за довіреністю - адвокат Орендарчук В.О. не з`явилися. В поданій до суду заяві представник позивача просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала. Представник Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , було побудовано в 1974 році. При його будівництві права суміжних землекористувачів не порушені. Власником житлового будинку рахувався [PERSON] на підставі діючого на той час законодавства. Вказані обставини підтверджуються даними довідок Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області №5605 від 17.06.2021 року, №4995 від 19.05.2021 року та даними технічного паспорту на житловий будинок. [PERSON] є спадкоємицем за заповітом померлої [PERSON] , що підтверджується копією заповіту посвідченого державним нотаріусом Білогірської державної нотаріальної контори Поліщук Н.В. 09 липня 1987 року. Згідно інформаційної довідки із спадкового реєстру №65741240 від 26 липня 2021 року виданої приватним нотаріусом Рогожиною Ю.М. вказаний заповіт чинний. [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із свідоцтва про її смерть, серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Білогірського РУЮ Хмельницької області, 11 серпня 2005 року. Згідно довідки Білогірської селищної ради №4966 від 20 травня 2021 року [PERSON] , яка померла [INFO] на час смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] одна. [PERSON] позивач по справі, прийняв спадщину після смерті [PERSON] , що вбачається із інформаційної довідки із спадкового реєстру №65741216 виданої приватним нотаріусом Рогожиною Ю.М., 26 липня 2021 року. Незважаючи на прийняття спадщини позивач не може оформити право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадкодавцем право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна, що підтверджується відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Рогожиної Ю.М. у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва на законодавчому рівні вперше встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом державного замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» (Закон №3038-VI) встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких обєктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Відповідно до ст.58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинку з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року. Житловий будинок [PERSON] збудований в 1974 році, тому для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно було б достатньо технічного паспорта, складеного за результатами технічної інвентаризації, виписки із погосподарської книги сільської ради, рішення місцевої ради про згоду на оформлення права власності на нерухоме майно. Проте, право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , як власника, припинилося на підставі п.11 ч.1 ст.346 ЦК України у звязку із його смертю. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст.1216 цього ж Кодексу, перейшли всі права власника майна, проте із за відсутності на житловий будинок правовстановлюючих документів, оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , повинен належати позивачу, як спадкоємцю [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У частині 4 ст.206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved