Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

23 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1355 гривень, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON], перебуває у шлюбі зареєстрованому з 15.08.2013 р. Спільне життя з відповідачем не склалось і тому позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Їх спільна дочка [PERSON] проживає із матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач батько дитини, ухиляється від утримання малолітньої дочки, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. За таких обставин, суд заочно вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 15.08.2013 року Гвардійською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-БВ №110401. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія 1-БВ № 215482. [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю за адресою: Хмельницька обл., м. Красилів, вул. М.Грушевського,138 А, кв. 9, що підтверджується довідкою від 12.05.2017 року вих. № 29, виданою в.о. управителя ОСББ «Грушевського, 138 А». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який доз воляє забезпечити її повноцінне життя. Згідно ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральні формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% (тридцять відсотків) встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У п. 17\~постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року\~\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини повязані зі сплатою аліментів, обовязку відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, принципу законності, та враховуючи, що позивач не надала до суду доказів наявності у відповідача постійного доходу, тому суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 713 гривень (половина прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), оскільки встановлений законом прожитковий мінімум не потребує додаткового обґрунтування, тому що дана сума, гарантована законом, є мінімально необхідною для утримання дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2017 року і до повноліття дитини. Задовольняючи позовні вимоги частково про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Суд також виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього, та враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial