overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

24.04.2014 р. та уточнено 08.05.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. В обґрунтування позову вказує, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], крім неї в квартирі зареєстрований ще її брат - [PERSON] Відповідач починаючи з серпня 2013 р. в квартирі [ADDRESS] не проживає, добровільно знятися з реєстрації відмовляється, реєстрація відповідача порушує її права як власника, оскільки при нарахуванні комунальних платежів за користування комунальними послугами розрахунок здійснюється в кількості осіб які зареєстровані в квартирі, що обтяжує її матеріально, крім того перешкоджає їй розпорядитися належним їй майном. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений через оголошення у пресі. Представник третьої особи Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1999 р. квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] - а.с.7,8, згідно акту від 23.04.2014 р. [PERSON] з серпня 2013 р. в квартирі [ADDRESS] не проживає - а.с. 9. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] вже протягом року не проживає в квартирі [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності, без поважної причини, понад шість місяців. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає з серпня 2013 р., житло за призначенням не використовує більш ніж 6 місяців без поважних причин, відповідно може бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

24.04.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 14.07.2002 з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та виховання дітей і сімейні обовязки. Вони тривалий час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають з позивачкою, суперечки про місце проживання дітей та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, зокрема зустріти іншу людину та побудувати з ним повноцінну сімю. 03 червня 2015, в судовому засіданні, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала повністю та просила їх задовольнити. 03 червня 2015 відповідач, в судовому засіданні, позов визнав, просив його задовольнити. Наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України, відповідачеві розяснені і зрозумілі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.07.2002 між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований виконком Куяльницької сільської ради Котовського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 14 липня 2002, відповідно в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 09. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] На даний час діти проживають з позивачкою, суперечки про місце проживання дітей та поділ майна немає. Позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обовязки. Сторони тривалий час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

24.04.2015 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Вказує, що спільне проживання припинено, відповідач інших утриманців не має, але допомоги на утримання доньки не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] надав суду листа в якому позов визнав в частині стягнення 1/6 частини заробітку, вказує що на даний час не працює. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено поясненнями позивача відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України що не потребує доказуванню, довідкою з місця проживання, що доньки сторін [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю, шлюбні стосунки припинено. Відповідно до ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання вказаного обов'язку визначаються за домовленістю між батьками, той з батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі, в разі спору за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. При встановленні розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. При встановленні розміру аліментів суд враховує що відповідач є працездатним, інших утриманців не має. При вказаних обставинах, за наявності обов'язку утримувати дитину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіхвидів його заробітку на утримання неповнолітньої доньки, задовольнивши позов. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, позов задоволено, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, згідно ст.81,88 ЦПК України. На підставі ст.180, 181-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

24.04.2015 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов зазначений позов (а.с. 3-4), в якому позивач просить стягнути у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість у розмірі 5516,96 грн. та судові витрати у сумі у сумі 243,60 грн., посилаючись на ті обставини, що відповідачі отримали послуги з газопостачання за адресою: [ADDRESS], однак отримані послуги не оплачуються. Представник позивача надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу у її відсутності (а.с. 50). Відповідачі, які належним чином сповіщені про розгляд справи, неодноразово до суду не зявились. Відповідач [PERSON] надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 49). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали до суду письмові заперечення (а.с. 47-48), із яких слідує, що позов визнається частково в розмірі 2216,35 грн. з урахуванням строку позовної давності, наслідки пропуску якого за період з 01.04.2012 р. вони просять застосувати. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності незявившихся учасників судового розгляду. Зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. Довідка на а.с. 6 підтверджує, що відповідачі зареєстровані за адресою, вказаною у позові, і отримують послуги з газопостачання. Докази на а.с 5, 51 свідчать, що станом на час звернення до суду з позовом заборгованість відповідачів за надані послуги становить 5516,96 грн., в т.ч. за період з 24.04.2012 р. по 30.04.2015 р. 2380,50 грн. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За таких обставин суд погоджується з заявою відповідачів та застосовує позовну давність, а тому вимоги за період з до 24.04.2012 р. не підлягають задоволенню. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову за період з 24.04.2012 р. по 30.04.2015 р. у сумі 2380,50 грн. суд бере до уваги положення, встановлені ст. ст. 526, 627 ЦК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 р., в т.ч. наявність у відповідачів як у споживачів обовязку укласти договір з виконавцем житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

24.04.2015 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов позов [PERSON] (а.с. 3-4), в якому вона просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,076 га, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, смт. Олександрівка, вул. К. Маркса, 60-А, кадастровий номер 5110800000:04:008:0042, посилаючись на ті обставини, що на підставі договорів купівлі-продажу від 18.03.2009 р. придбала житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за вказаною адресою, однак у реєстрації права власності на земельну ділянку було відмовлено, т.я. у договорі купівлі-продажу адреса зазначена з помилкою (пропущена назва вулиці). В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не прибув, надавши заяву (а.с. 20), в якій визнав позовні вимоги [PERSON], просив прийняти визнання позову та розглянути справу у його відсутності, посилався на ті обставини, що в звязку зі смертю нотаріуса, яка посвідчила вказаний договір, внесення виправлення помилки є неможливим. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.03.2009 р. відповідач [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, селище Олександрівка, вул. Карла Маркса, 60-А, та розташовані на земельній ділянці площею 0,076 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ №111358 від 18.04.2007 р. (а.с. 7-9). Із копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2009 р. вбачається, що при зазначенні місця розташування земельної ділянки площею 0,076 га, призначеної для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належала продавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ №111358, виданого 18.04.2007 р., пропущено назву вулиці (а.с. 5). Однак в витягу про реєстрацію цього правочину в Державному реєстрі правочинів вказана адреса, кадастровий номер цієї земельної ділянки (а.с. 6). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 27.03.2015 р. позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на вищезазначену земельну ділянку (а.с. 10). Відповідно до ст. 152 ЗК України, ст.ст. 319, 321, 391, 373 ЦК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, та підлягає задоволенню у повному обсягу. При цьому суд бере до уваги і визнання позову (а.с. 20).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-13 00:00:00

24.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував тим, що з 30 червня 1989 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох доньок Яну та Оксану, які вже досягли повноліття. Подружнє життя виявилося невдалим внаслідок втрати почуттів та взаєморозуміння, відсутності взаємоповаги. З цих причин сімейні стосунки фактично було припинено з жовтня 2013 року. Спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу за викладених обставин він вважає неможливим, так як це суперечить його інтересам. Посилаючись на викладене, позивач прохав розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Вказав, що спір з приводу розподілу майна відсутній. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримував, проти постановлення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформувала, заперечень на позов не надіслала. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Пронозівській сільській раді Глобинського району Полтавської області 30.06.1989 року, актовий запис № 10. Мають двох спільних доньок, які вже набули повноліття. Шлюбно-сімейні стосунки припинили з жовтня 2013 року, спільного господарства не ведуть . Від жодного з подружжя клопотання про надання терміну для примирення не надходило. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

24.04.2015 року [PERSON] звернувшись до суду просить стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дитини: сина Сергія, [INFO], батьком якого є відповідач, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. В обґрунтуванні позову вказує, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню і відповідно до ст. 180, 183 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідача на одну дитину аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. На підставі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

24.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: дочки Анни, [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Позивач в судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання дочки Анни, [INFO], до повноліття дитини на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

24.04.2015 року, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 08.05.2004 року.(а.с.2) Вимогу мотивує тим, що з відповідачем спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому з липня 2007 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримала, справу просить розглянути без її участі та не заперечує про постановлення заочного рішення, а судові витрати просить стягнути з неї.(а.с.21) Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позов визнав.(а.с.23) Ознайомившись із заявами, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

24.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини де вказала, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від фактичних шлюбних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], дитина проживає з нею. Відповідач на утримання дитини матеріальну (грошову) допомогу не надає, самій матеріально тяжко утримувати дитину, тому змушена звернутися до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 2006 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (копії) серії [NUMBER]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи майнове становище відповідача [PERSON], який не працює та з врахуванням вимог ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

24.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають малолітню дитину: дочку Єсенію, [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 20 січня 2014 року внаслідок того що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved