Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

22 лютого 2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 1990 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Словянської міської ради, актовий запис № 124. Від цього шлюбу сторони не мають дітей, даний шлюб для них є першим. Однак, подальше сімейне життя з відповідачем є неможливим, у звязку з виникненням суттєвих непорозумінь, різних поглядів на життя та відсутність спільних інтересів. Шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Суперечки між ними про поділ сумісно нажитого під час шлюбу майна на даний час не існує. Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити їй шлюбне прізвище «Петрова». У судове засідання позивач не зявилася, але в позовній заяві зазначено, що вона просить судове засідання провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Петрова». У судове засідання відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] просить задовольнити. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 лютого 1990 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Словянської міської ради, актовий запис № 124 /а.с.8/. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають однією сімєю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі дружини, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Петрова». Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved