Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

23.04.2014 [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.11.2013 шлюб з відповідачем розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказує, що відповідач працює заступником директора з організаційних питань на ТОВ «Монтаж-Енергобуд» і має можливість сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач позов підтримала за вимогами викладеними в ньому та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку (а.с.12), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Суд вважає можливим, зі згоди позивача, справу розглянути у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.11.2013, яке набуло чинності, сторони розірвали шлюб (а.с.2), від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем, яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Встановлено, що позивач не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Добровільно відповідач матеріальну допомогу не надає. Таким чином, відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини викладені у ст. 182 СК України: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Виходячи з того, що дитина подружжя проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок позивача полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, враховуючи стан здоров'я дитини, вік, враховуючи спільний обов'язок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд, відповідно до ст. ст. 84, 182, 183 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. З відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною 3 років, починаючи з 23.04.2014 в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України, Виходячи з наведеного,

Outcome: partial