Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

23 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, котрий в подальшому неодноразово було уточнено, останній раз 31 жовтня 2017 року, та вмотивовано тим, що він є споживачем побутового газу за адресою, домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач надає послуги щодо розподілу газу в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та є монополістом з такого розподілу у місті. 29 липня 2016 року представники відповідача склали Акт про порушення №111, згідно якого в його домоволодінні, за вказаною вище адресою малось порушення. 29 липня 2016 року представником відповідача було зірвано пломбу заводу-виробника, демонтовано лічильник, з метою направлення на експертизу. На підставі складеного Акту про порушення №111 від 29 липня 2016 року відповідач провів йому нарахування додаткового боргу за споживаний (донарахований) побутовий газ за період 12 місяців до складання Акту про порушення (29 липня 2015 року - 29 липня 2016 року), на суму 103669,59 гривень. Крім того, відповідач письмово попередив його про те, що постачання побутового газу у його домоволодіння буде припинено, якщо на протязі 15 календарних днів з дня отримання рахунку, вказана сума не буде повністю сплачена. 05 вересня 2016 року він сплатив відповідачу 10000,00 гривень. 05 вересня 2016 року він та відповідач склали договір на погашення заборгованості за не облікований (донарахований) природний газ. Згідно вказаного договору він зобов'язався повністю сплатити відповідачу залишок заборгованості у розмірі 93669,59 гривень, щомісячними траншами. Вказані правочини здійснені ним з метою недопущення припинення постачання побутового газу перед початком опалювального сезону. Вважає, що ніякого порушення, за яке можна додатково в порядку Кодексу ГРМ нарахувати йому суму 103669,59 гривень, він не скоював, про що він дізнався у жовтні 2016 року після звернення до адвоката. В даному випадку він сплатив відповідачу 10000 гривень, та склав договір на погашення заборгованості через помилку щодо правомірності дій працівників відповідача 29 липня 2016 року при складання Акту про порушення та наступних дій відповідача. На підставі викладеного, вважає, що такий договір повинен бути визнаний недійсним. Позивач [PERSON] до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку ст.38 ЦПК України, скористався правом представництва своїх інтересів у суді зі сторони представника. Присутній у судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON] (договір про надання правової допомоги №302 від 05 жовтня 2016 року (а.с.37-40), свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №0482 від 14 грудня 1993 року (а.с.41), надав пояснення в обґрунтування позовних вимог, підтримав їх у повному обсязі з підстав та мотивів викладених в уточненій позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Присутня у судовому засіданні представник відповідача, - ПАТ «Криворіжгаз», - [PERSON] (довіреність №007.1Др-65-0617 від 06 червня 2017 року, термін дії, до 31 грудня 2017 року (а.с.95), також надала пояснення по суті справи, проти уточнених позовних вимог заперечувала у повному обсязі вважаючи їх необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, з підстав, наведених у наданих до суду письмових запереченнях від 11 квітня 2017 року (а.с.43-46), та доповненнях до заперечень від 30 червня 2017 року (а.с.93-94). Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З наявних письмових матеріалів справи, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] Відповідно до положень ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. 03 квітня 2012 року за адресою позивача було встановлено газовий лічильник «Gallus 2000», зав.№7070202, 2011 року випуску, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту приймання газового лічильника від 03 квітня 2012 року (а.с.60). 20 липня 2012 року зазначений газовий лічильник було опломбовано пломбою №КР52231976, а також на ньому було встановлено захисну пломбу-наліпку №000519, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту прийняття газового лічильника від 20 липня 2012 року (а.с.61). 02 вересня 2015 року між позивачем [PERSON], як споживачем, та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та ПАТ «Криворіжгаз», було укладено трьохсторонній договір про надання населенню послуг з газопостачання, копія котрого знаходиться в матеріалах справи (а.с.48-59). Згідно п.28 вказаного договору, споживач зобов'язаний забезпечувати збереження та цілісність лічильника газу і пломб на ньому, а також на газових приладах і пристроях, відключених від систем газопостачання. Згідно п.1 гл.2 р.XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2248 від 01 вересня 2015 року, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об'ємів (обсягів) природного газу належать, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Згідно п.7 гл.9 Р.10 Кодексу, у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу). 29 липня 2016 року представниками ПАТ «Криворіжгаз», було проведено контрольний огляд вузла обліку за результатом якого було складено Акт про порушення №331, за участю споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та встановлено порушення Кодексу ГРМ, а саме п.7 гл.9 р.X, - несанкціонований відбір природного газу шляхом несанкціонованого втручання в роботу лічильника прихованим способом (зміна конструкції лічильника) не реагує на ПГ-4 при фактичній витраті газу, підробна пломба повірника заводу заклеєна охоронною пломбою наліпкою №000519 (була оглянута лише після її зняття). Акт про порушення №331 від 29 липня 2016 року підписано представниками ПАТ «Криворіжгаз» та позивачем [PERSON] (а.с.62). Того ж дня, за адресою позивача було складено протокол направлення ЗВТ на експертизу №0372 (а.с.63), де зазначено, що пломба заводу, - виробника підробна, лічильник на мінімальній витраті газу не реагує на ПГ-4, протокол підписано слюсарем ПАТ «Криворіжгаз» та споживачем, проведення експертизи лічильника газу призначено на 03 серпня 2016 року. Газовий лічильник «Gallus 2000», зав.№7070202, 2011 року випуску, було демонтовано для проведення експертизи, що підтверджується актом про демонтаж ЗВТ №5252 від 29 липня 2016 року та актом про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи №2184 від 29 липня 2016 року (а.с.64, 65). Позивачу було встановлено ЗВТ з обмінного фонду відповідача, що підтверджується актом про монтаж ЗВТ від 29 липня 2016 року (а.с.66, 67). 03 серпня 2016 року позивач прибув для проведення експертизи газового лічильника «Gallus 2000», зав.№7070202, 2011 року випуску, та визнав акт про порушення, що підтверджується зробленим ним власноручно записом в даному акті. Таким чином, проведення експертизи лічильника газу з метою підтвердження або спростування виявлених ПАТ «Криворіжгаз» порушень, виявилось недоцільним. 04 серпня 2016 року газовий лічильник «Gallus 2000», зав.№7070202, 2011 року випуску, було забраковано в сервісному центрі ПАТ «Криворіжгаз». 07 вересня 2016 року лічильник газу з обмінного фонду ПАТ «Криворіжгаз», що був тимчасово встановлений на час проведення експертизи, було демонтовано у зв'язку зі заміною на прилад обліку газу ВК-Т, зав.№10454494, 2016 року випуску, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту про монтаж ЗВТ (а.с.68, 69). Згідно п.1 гл.3 р.XI Кодексу ГРМ, якщо несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об'єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення лічильника газу та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців. 04 серпня 2016 року ПАТ «Криворіжгаз» було складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу та його вартості за граничними об'ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв позивача за період з дня виявлення порушення, але не більше ніж за 12 місяців (а.с.70, 72). Позивачу була нарахована сума заборгованості за період з 29 липня 2015 року по 29 липня 2016 року, в розмірі 103629,44 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою-розрахунком (а.с.73). Боржнику в установленому порядку було надано рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості (а.с.71). Згідно ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі. Згідно ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 05 вересня 2016 року позивач звернувся до ПАТ «Криворіжгаз» із заявою про укладання договору про погашення заборгованості в сумі 93629,44 гривень, строком на 24 місяці. Згідно даної заяви, позивач [PERSON] зобов'язується сплачувати 3901,23 гривню в рахунок погашення боргу та поточні нарахування за спожитий природний газ (а.с.74). 06 вересня 2016 року позивачем було внесено сплату в рахунок часткового погашення вартості донарахованого об'єму природного газу в сумі 10000,00 гривень (а.с.4). 16 вересня 2016 року між ПАТ «Криворіжгаз» та позивачем [PERSON] було укладено договір на погашення заборгованості за необлікований (донарахований) природний газу №6 строком на 24 місяці (а.с.75). Згідно п.1.1. зазначеного договору, підприємство надає споживачеві розстрочку у погашенні необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості на підставі виявлення порушень Кодексу газорозподільних систем, акт №331 від 29 липня 2016 року. Згідно п.2 гл.6 р.X Кодексу, контрольний огляд вузла обліку здійснюється Оператором ГРМ за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців. У лютому 2017 року за адресою позивача: [ADDRESS], на підставі рекомендацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 грудня 2016 року №7144/16/9-16 (а.с.76-81), проведено перерахунок необлікованого (донарахованого) об'єму природного газу та його вартості. Здійснено коригування за період з 29 липня 2016 року по 19 травня 2016 року, у розмірі 11558,17м.куб. на суму 95197,75 гривень. Розрахунок необлікованого (донарахованого) об'єму природного газу та його вартості здійснено з дня останнього контрольного зняття показань лічильника, - 19 травня 2016 року до дня усунення порушення, - 29 липня 2016 року, та складає, - 1173,557м.куб., на суму 8431,69 гривня. За період з вересня 2016 по лютий 2017 року споживачем сплачено вартість необлікованого (донарахованого) об'єму природного газу в сумі 29506,15 гривень. Станом на 01 квітня 2017 року передоплата за необлікований (донарахований) природний газ перед товариством складає 21074,46 гривні (а.с.82). Станом на 13 квітня 2017 року передоплату за необлікований (донарахований) природний газ в розмірі 21074,46 гривні товариством повернуто позивачеві [PERSON] (а.с.83). Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі...; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.ч.2, 3 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. При цьому, судом встановлено, що позивач за власним волевиявленням звернувся до ПАТ «Криворіжгаз» із заявою про укладання договору на погашення заборгованості за необлікований (донарахований) природний газ, даний договір було укладено за згодою між позивачем та відповідачем. Позивачу [PERSON] було надано розстрочку на погашення заборгованості строком на 24 місяці. Крім того, за його адресою по [ADDRESS] було здійснено перерахунок необлікованого (донарахованого) об'єму природного газу та його вартості. Таким чином, підстави для визнання договору на погашення заборгованості за необлікований (донарахований) природний газу №6 від 16 вересня 2016 року відсутні, а тому у задоволенні уточнених позовних вимог слід відмовити. У зв'язку із тим, що суд прийшов до переконання про необхідність відмовити у задоволенні основної частини уточнених позовних вимог, вимоги про відшкодування судових витрат, та витрат на надання правової допомоги, також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed