Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

23 січня 2020 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить усунути перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання її такою, що втратила право користування вказаною квартирою, у зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.02.2020. 20.02.2020, у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 11.03.2020. Сторони, які повідомлялися судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, 11.03.2020 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відповідач відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим за письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Музикою Л.І. 08 липня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №798 (а.с. 9), в якій фактично не проживає, оскільки зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . У спірній квартирі зареєстрована [PERSON] (невістка позивача), про що свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №3304 від 04.04.2019, видана управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 12). Позивач зазначила, що її син перебував у шлюбі з відповідачем, у зв`язку з чим, остання була зареєстрована у належній позивачу на праві власності квартирі, яка як власник цього майна надала право відповідачу користуватися ним. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.12.2017 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (справа № 750/10572/17). Відповідач спільно з власником спірної квартири не проживала, спільним побутом не була пов`язана, після розірвання шлюбу з сином позивача вибула із зазначеного житлового приміщення, має інше житло, в якому проживає, проте у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації із належної позивачу на праві власності квартири [ADDRESS] , що створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження власним майном на свій розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною другою статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки, відповідач спільно з власником спірної квартири не проживала, спільним побутом не була пов`язана, після розірвання шлюбу з сином позивача вибула із зазначеного житлового приміщення, у зв`язку з чим право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на підставі положень частини другої статті 406 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2017 у справі № 6-2931цс16. За таких обставин, вимога позивача про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаною квартирою, з підстав, передбачених частиною другою статті 406 ЦК України, підлягає задоволенню. Витрати, понесені позивачем на оплату судового збору в розмірі 840,80 грн, підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved