Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

22 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до набуття дитиною повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 2 000 гривень щомісячно до набуття дитиною трирічного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом встановлено, що з 27.07.2016 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . З вересня 2018 року сторони припинили шлюбні відносини, та проживають окремо один від одного. Дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає. Для нормального повноцінного життя дитині потрібне відповідне харчування, одяг та багато інших речей. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, отримує дохід у вигляді державної допомоги на утримання дитини, а тому грошей на утримання доньки та на своє утримання не вистачає. Відповідач матеріально позивача не підтримує, будь-якої допомоги на утримання дитина, та на її утримання не надає. З пояснень відповідача, які були ним надані в судовому засіданні, вбачається, що він не офіційно працює закрійником в пошивному цеху та отримує заробітну плату у розмірі від 5000 до 7000 гривень. Проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує, однак частково визнає суму аліментів які підлягають стягнення з нього на утримання позивачки у розмірі 2000 гривень. Відповідач в змозі оплачувати аліменти на дружину у розмірі 1000 гривень. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її у триманні. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати таку допомогу. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої, другої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, беручи до уваги матеріальний стан відповідача, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного й

Outcome: partial