Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

22 серпня 2013 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської Ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого приміщення, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS], належить Одеській міській Раді, перебуває в оперативному управлінні Малиновської рай адміністрації, обслуговується КП ЖКС «Черьомушки». Позивач зазначає, що відповідачка по справі, без правовстановлюючих документів, зайняла спірну квартиру, що підтверджується відповідними документами. Так [PERSON] не надала ордеру, ні будь-яких інших дозвільних та правовстановлюючих документів на вказану квартиру, з яких би вбачалося законність займання даної квартири. Відповідно до Житлового кодексу України вселення в житлове приміщення наймача проводиться тільки з письмової згоди, відповідачці така згода не надавалася. Оскільки, згідно частини 3 ст.116 ЖК України особи, які самоправно зайняли приміщення виселяються без надання їм іншого приміщення, представник Малиновської РА вимушений звернутися з наступним позовом до суду. 26 листопада 2013 року [PERSON] не погоджуючись з вищезазначеним позовом звернулася до суду з позовом до МРА Одеської міської Ради про зобов'язання укласти з нею договір найму житлового приміщення, а саме на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду від 28 листопада 2013 року справи об'єднані в одне провадження. Свій позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що 16 серпня 1979 року після закінчення училища пішла працювати на Одеську фабрику технічних тканин. [PERSON] не мала свого житла, тому адміністрація фабрики надала їй житлову кімнату у гуртожитку фабрики, який знаходиться з адресою: [ADDRESS], де вона мешкала до липня 1990 року. У липні 1990 року за сумісним рішенням адміністрації та профкому ЗАО «Одеська фабрика технічних тканин» у зв'язку з необхідністю звільнення від мешканців вищевказаного гуртожитку, її переселили мешкати в іншій належній фабриці гуртожиток, розташований у [ADDRESS]. З цього часу вона постійно мешкає за вищевказаною адресою, хоча з різних сімейних причин не перереєструвалася з гуртожитку за адресою [ADDRESS] до гуртожитку по [ADDRESS]. Факт її проживання з 1990 року на даній житловій площі підтверджується документами, відкриттям особового рахунку у 2007 році, за яким вона сплачує комунальні послуги, що підтверджується довідкою від 07.11.2013 року виданою КП ЖК «Черьомушки», дільниця № 6. Перелічені обставини, на думку [PERSON] є підставою для укладення між нею та Малиновською районною адміністрацією договору найму житлового приміщення на квартиру [ADDRESS]. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в судовому засіданні позовні вимоги про виселення підтримав з підстав викладених у позові та просив їх задовольнити. Позов [PERSON] про зобов'язання укласти договір найму вважав необґрунтованим, в замовленні якого просив відмовити. [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову про виселення. Вважали, також, що є всі законні підстави для зобов'язання Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення стосовно квартири [ADDRESS]. Суд, вислухавши представника Малиновської районної адміністрації ОМР, відповідачку [PERSON], її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов МРА ОМР про виселення необґрунтований та задоволенню не підлягає, зустрічний позов також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 16 серпня 1979 року [PERSON] прийнята на роботу на Одеську фабрику технічних тканин на дільницю перемотки, мотальницею 3-горазряду, що підтверджується записами в трудовій книжці [NUMBER], вперше заповненій відділом кадрів Одеської фабрики технічних тканин 29 жовтня 1979 року. Згідно з записом у трудовій книжці під номером 16, [PERSON] звільнена з роботи з Одеської фабрики технічних тканин, за власним бажанням -01.08.2003 року, тобто пропрацювавши на фабриці 23 роки 11 місяців. Як вбачається з паспорту [PERSON] на сторінці № 11 вказаного документу зазначено місце її реєстрації: [ADDRESS], реєстрація з 27.09.1979 року. Згідно з посвідченням № 58 виданим ЗАТ «Одеська фабрика технічних тканин» [PERSON], яка перебуває на квартирному обліку з 21.08.1983 року, даний документ видано на право вселення в [ADDRESS]. У вказаному посвідченні зазначено, що воно видано на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету фабрики технічних тканин за № 74 від 20 липня 1990 року. Відповідно до статті 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. З цих підстав суд робить висновок про те, що житлова площа на час видачі посвідчення, у квартирі [ADDRESS], була надана [PERSON] у відповідності до житлового законодавства України, тому її вселення на дану житлову площу у 1979 році відбувалося на законних підставах. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Одеської міської Ради за № 71 від 19.04. 2002 року «Про зміну статуту гуртожитку закритого акціонерного (ЗАТ) «Одеська фабрика технічних тканин» по вулиці Старицького № 12», ЗАТ «Одеська фабрика технічних тканин» належить гуртожиток по [ADDRESS]. Відповідно до висновку Одеської філії інституту «НДІ проект реконструкція» будинок гуртожитку може експлуатуватися як жилий будинок. Враховуючи звернення ЗАТ «Одеська фабрика технічних тканин» щодо зміни статусу будинку [ADDRESS] і згоду громадян, що мешкають і ньому та відповідно до ст. 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет Одеської міської Ради, вирішив: 1.Змінити статус гуртожитку, розташованого по вулиці Старицького № 12 та вважати його житловим будинком. 2. ЗАТ «Одеська фабрика технічних тканин» (Меделян Н.Н.), відкрити особисті рахунки громадянам, які проживають у даному будинку, укласти договори найму жилих приміщень. 3. ОМБТІ і РОН (Кузнецов М.С.) внести зміни до інвентаризаційних документів на будинок по вулиці Старицького № 12. Досліджений в ході розгляду справи зазначений документ, свідчить, що рішення про зміну статусу гуртожитку по [ADDRESS] приймалося саме за згодою громадян, що мешкають в ньому, в тому числі в [PERSON], яких повинно було зареєстровано за вищезазначеною адресою, вже як у житловому будинку, з укладенням договору найму жилих приміщень. Як вбачається з листа Одеської фабрики технічних тканин за № 8/16 від 19 серпня 2002 року, підписаного головою Правління ЗАТ «ОФТТ» Н.Н.Меделян, голова Правління звертається до Голови Малиновської районної адміністрації Муравіної І.Т., з проханням перепрописати працівницю фабрики [PERSON] [INFO], з відомчого гуртожитку фабрики технічних тканин за адресою: [ADDRESS] до відомчого житлового будинку фабрики по [ADDRESS] в якій вона мешкає з 1990 року. З цих підстав суд робить висновок, що на виконання рішення виконкому Одеської міської Ради № 71 від 19.04.2002 року адміністрацією підприємства вживалися заходи, щодо реєстрації [PERSON] за вищезазначеною адресою з відкриттям особистого рахунку. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] з різних причин (за сімейними обставинами), не зверталася до компетентних органів з заявою про реєстрацію її за спірною адресою, з заявами про укладення договору найму на вказану квартиру спочатку до керівництва ЗАТ «ОФТТ», а потім до керівництва Малиновської районної адміністрації. Разом з тим, суд вважає, що зазначені обставини (не звернення для вирішення питання щодо реєстрації, щодо укладення договору найму), не можуть вплинути на правові наслідки законності проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS], яка проживає за зазначеною адресою на законних підставах з часу заселення з 1990 року, а значить і набула права користування цим житлом з вказаного періоду. З рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 922 від 22.08.2007 року «Про затвердження актів приймання-передачі з колективної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси жилих будинків, гуртожитків та інженерних мереж, що належать закритому акціонерному товариству (ЗАТ) «Одеська фабрика технічних тканин», вбачається, що відповідно до статті 29 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», рішень Одеської міської ради від 23.12.2005 року № 5050 -1У «Про делегування повноважень з передачі на баланс (в управління) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Одеси, від 29.09.2006 року № 345-У «Про надання згоди на передачу з колективної власності до комунальної власності територіальної громади міста Одеси жилих будинків, гуртожитків, інженерних мереж, розташованих у м. Одеса жилих будинків, гуртожитків, інженерних мереж, розташованих у м. Одеса та належать закритому акціонерному товариству (ЗАТ) «Одеська фабрика технічних тканин», виконавчий комітет Одеської міської ради, Вирішив: 1. Затвердити акти приймання-передачі з колективної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси жилих будинків, гуртожитків та інженерних мереж, що належать закритому акціонерному товариству (ЗАТ) «Одеська фабрика технічних тканин» (додаються); 2) комунальному підприємству «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» прийняти на баланс жилий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідкою - витягом з домової книги про стан сімї та прописку № 145 від 06.12.2014 року виданою ВД № 6 КП «ЖКС «Черьомушки», [PERSON] проживає у [ADDRESS], без прописки. Як вбачається з витягу із особового рахунку № [NUMBER] від 07 листопада 2013 року, особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на основного квартиронаймача - [PERSON], що проживає за адресою : [ADDRESS], жила площа - 13,30 кв.м., загальна площа - 20,70 кв.м..Особовий рахунок відкритий на підставі списків переданих ЗАТ «Одеська фабрика технічних тканин» з 01.10.2007 року. Відкриття особового рахунку № [NUMBER] на спірну квартиру на ім'я [PERSON] підтверджується службовою запискою бухгалтера ПУ № 6 Усатенко М.А. та начальника ПУ № 6 Чорпита Р.Н.. Представлені до суду відповідачкою [PERSON] квитанції свідчать про внесення нею оплати комунальних платежів за користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.3 ст.116 Житлового Кодексу УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. В ході судового розгляду представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, саме посилаючись на правила ч.3 ст.116 ЖК УРСР вважав законним прийняття рішення про виселення [PERSON] з зазначеної адреси, надавши до суду наступні документи: службову записку КП ЖКС «Черьомушки», з якої вбачається, що листом від 04.07.2012 року № 1000-192 КП ЖКС «Черьомушки» повідомило Малиновську районну адміністрацію про те, що в [ADDRESS] мешкає [PERSON] без наявності право установчих документів на квартиру. Вказана квартира належить місцевій раді. Станом на 26.09.2012 року [PERSON] продовжує займати вказану квартиру; акт обстеження від 25.09.2012 року, складений комісією майстрів дільниці №6 КП ЖКС «Черьомушки», яким встановлено, що у [ADDRESS] проживає [PERSON] без право встановлювальних документів на житло; довідка за формою № 1 (виписка з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію); акт від 21.06.2012 року, складений комісією дільниці № 6 КП ЖКС «Черьомушки», згідно з яким [PERSON] проживає у [ADDRESS]; припис від 19.06.2012 року про необхідність [PERSON] надати право встановлювальні документи на житлову площу; припис від 25.06.2012 року про необхідність [PERSON] на протязі п'яти днів звільнити незаконно займану житлову площу; акт про відмову [PERSON] розписатися на приписі про звільнення житлової площі; службова записка про підстави відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім'я [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; копію особового рахунку про наявну заборгованість за житлово-комунальні послуги за вказаною адресою станом на 31.05.2012 року. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Сторони та інші особи, що беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не можу гуртуватися на припущеннях. Таким чином, з підстав викладених вище у мотивувальній частині рішення, суд вважає недоведеною і не підтвердженою відповідними документами, правову позицію сторони Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, про самоправне вселення [PERSON] у квартиру [ADDRESS], у зв'язку з чим і відмовляє в задоволенні позову про її виселення. Відмовляючи в задоволенні позову про виселення [PERSON] зі спірної адреси, суд враховує тривалість проживання [PERSON] у спірному помешканні - більше 23-х років, те, що на момент її поселення дане приміщення мало правовий статус гуртожитку ЗАТ «Одеська фабрика технічних тканин» і у даному підприємстві відповідачка пропрацювала з 1979 року по 2003 рік, тобто більше 23-х років, є одинокою особою, іншого житла не має, та згідно довідки про склад сім ї та прописки, складеної за адресою: [ADDRESS] (місто реєстрації [PERSON] згідно з паспортом) за даною адресою [PERSON] не зареєстрована, а значаться зареєстрованими члени іншої родини (сім осіб). Стосовно вимог заявлених [PERSON] у зустрічному позові до Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення, а саме на квартиру [ADDRESS], суд дійшов наступних висновків. В ході судового розгляду справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить до державного та громадського житлового фонду. Згідно з ч.1 ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення (ч.1 ст.61 ЖК України). Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер (ч.2 ст.62 ЖК України). Як вбачається з Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської Ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 року № 4584-У1,Додаток №3 до цього рішення, у даному Положенні закріплені повноваження рай адміністрації. Пунктом 3.2.7 У галузі обліку та розподілу житла рай адміністрація: видає розпорядження про надання жилих приміщень у встановленому законом порядку. Відповідно до пункту 3.3.4. зазначеного Положення веде облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням, до її повноважень відноситься видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. З цих підстав суд вважає, що вимоги [PERSON] до Малиновської РА Одеської міської ради про зобов'язання укласти договір найму заявлені до неналежного відповідача, тому що до повноважень Малиновської РА Одеської міської Ради не належить укладення договору найму житла. Досліджені судом документи, надані [PERSON] в обґрунтування зустрічного позову не містять в собі жодної заяви-звернення до уповноважених осіб виконавчого комітету Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про прийняття розпорядження на надання їй спірної житлової площі, з послідуючою видачею ордеру на ім'я [PERSON], на квартиру [ADDRESS] в м .Одесі. Суд вважає, що ці права позивачки за зустрічним позовом можуть бути реалізовані в позасудовому порядку, оскільки суд не вправі перебирати на себе функції та повноваження інших органів влади.

Outcome: dismissed