Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

22 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від цього шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у Володимир-Волинському агротехнічному коледжі і на даний час є студентом третього курсу денної форми навчання відділення «Експлуатація та ремонт машин і обладнання агропромислового виробництва». У зв»язку із навчанням син потребує витрат на придбання підручників, одягу, продуктів харчування, канцелярського приладдя. Вона сама не в змозі забезпечити дитині належний рівень проживання, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу синові. Вказує, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, син повністю перебуває на її утриманні. Добровільно він не бажає надавати коштів на утримання сина. Оскільки відповідач є військовим пенсіонером, тобто має постійний стабільний дохід у виді пенсії, то просить стягнути з нього аліменти у частці, а саме у розмірі 1/4 частки від заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання за викликом суду повторно не з»явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у його відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Довідкою № 211/17 від 29.06.2017 року, виданою Володимир-Волинським агротехнічним коледжом стверджується, що [PERSON] є студентом даного навчального закладу, термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Згідно ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У судовому засіданні встановлено, що син [PERSON] зареєстрований і проживає разом із матір»ю, позивачем по справі, тому остання вправі звертатись до суду із даним позовом. Відповідно до положень ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що обов'язок надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчатись, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. В силу ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З врахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в розмірі по 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 22 серпня 2017 року і до закінчення дитиною навчання, однак не довше, ніж до досягнення дитиною віку 23 років.

Outcome: approved