Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, у зв`язку з продовженням нею навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що з 09.06.2006 року до 22.01.2019 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що донька навчається в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, за денною формою навчання та потребує матеріальної допомоги, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до досягнення нею 23 років, за умови продовження навчання. В судове засідання сторони не з`явилися, направили суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач вказала, що підтримує позовні вимоги, відповідач зазначив, що визнає позов у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2006 року до 22.01.2019 року, що вбачається з копії рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області про розірвання шлюбу від 22.01.2019 року (а.с. 5). Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Згідно довідки №3089 від 15.06.2018 року виданої Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ, [PERSON] наказом №534 від 07.08.2017 року була зарахована на І курс юридичного факультету вказаного навчального закладу, за денною формою навчання (а.с. 8). З договору № 132д/17 від 08.08.2017 року про надання освітніх послуг, укладеного між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ в особі ректора та [PERSON] , вбачається, що термін навчання зі здобуття освітнього ступеню бакалавр (на базі повної загальної середньої освіти) за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» триватиме з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року (а.с. 7). Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Сторонами визнано, що їхня дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно з вимогами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до роз`яснень наданих в п.20) Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. З`ясувавши обставини справи, суд враховує, що, і відповідач і позивач працевлаштовані, мають сталий дохід, а тому в змозі утримувати дитину, яка продовжує навчання. При цьому. зважаючи на повне визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини, яка продовжує навчання, так як відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Оскільки право на утримання повнолітньої дитини невід`ємно пов`язане із її навчанням, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання доньки до закінчення нею навчання. Згідно п. 1.3. Договору № 132д/17 від 08.08.2017 року про надання освітніх послуг, терміном закінчення навчання є 30.06.2020 року (а.с. 7). Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким є 24.06.2019 року (а.с. 1). Згідно п.1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3) ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved