Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

23 березня 2018 року представник [PERSON] в інтересах заявника [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, у якій просить встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю із [PERSON] з 2000 року до дня його смерті, яка настала [INFO] року. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] року в с. Оленівка Захарівського району Одеської області помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належно йому спадкове майно, яке складається із земельних ділянок площею 4,92 га та 6,09 га, розташованих на території Мар'янівської селищної ради Фрунзівського (тепер Захарівського) району Одеської області, масив 42, ділянки № 8, 9. Вказує, що спадкодавець [PERSON] та його дружина [PERSON] (померла [INFO]), являлися заявнику двоюрідними дідом і бабою. У зв'язку з тим, що родичі заявника потребували стороннього догляду у зв'язку з їх похилим віком, [PERSON] з 2000 року почав проживати разом з ними та вести спільне господарство до дня смерті [PERSON], яка настала [INFO] року. 20 березня 2018 року заявник звернувся до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з метою оформлення своїх спадкових прав відносно вищевказаних земельних ділянок, однак того ж дня постановою нотаріуса зазначеної нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтв спадщину в зв'язку з тим, що згідно поданих документів неможливо підтвердити факт його проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Вважає, що заявник належить до спадкоємців за законом четвертої черги, а встановлення вказаного факту необхідно йому для оформлення спадкового права на належні спадкодавцю земельні ділянки, оскільки в даному випадку його право не визнається нотаріусом. Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 27 березня 2018 року витребувано із Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи заведеної щодо майна [PERSON], а також задоволено клопотання представника позивача про виклик у судове засідання свідків (а.с. 17-18). У судовому засіданні представник заявника та заявник вимоги заяви підтримали в повному обсязі, наполягали на її задоволенні. Зокрема, заявник зазначив, що він проживав в одному будинку в с. Оленівка Фрунзівського (тепер - Захарівського) району Одеської області з двоюрідними дідом [PERSON] та бабою [PERSON] (померла [INFO]) однією сім'єю з 2000 року до дня смерті [PERSON], яка настала [INFO] року. При цьому весь час проживання, він спільно з дідом та бабою займалися ведення домашнього господарства. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні вимоги заяви визнав повністю та суду пояснив, що [PERSON] дійсно постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] в період часу з 2000 року до дня його смерті, яка настала [INFO] року. Вислухавши представника заявника, заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 жовтня 2009 року, в [ADDRESS] [INFO] року, помер [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належно йому спадкове майно, яке складається із земельних ділянок площею 4,92 га та 6,09 га розташованих на території Мар'янівської селищної ради Фрунзівського (тепер Захарівського) району Одеської області, масив 42, ділянки № 8, 9 (а.с. 8,10). З довідки Мар'янівської сільської ради Захарівського району Одеської області № 163 від 01 березня 2018 року вбачається, що разом зі спадкодавцем [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], проживали наступні громадяни: [PERSON] (померла [INFO]), [PERSON] - з 2000 року та на день смерті спадкодавця, [PERSON] - з 2007 року (а.с. 11). В акті № 210 від 05 квітня 2018 року виданого Мар'янівською сільською радою Захарівського району Одеської області, підписаного депутатами зазначеної сільської ради [PERSON] та [PERSON] вказано, що [PERSON], [INFO] дійсно постійно проживав та вів спільне господарство разом із [PERSON] з 2000 року до дня його смерті, яка настала [INFO] року (а.с. 34). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду свідчення про те, що вони проживають в [ADDRESS], підтвердили те, що приблизно з 2000 року заявник [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] в житловому будинку розташованому за адресою: [ADDRESS], до дня його смерті. Вони особисто бачили як заявник разом з [PERSON] та його дружиною [PERSON] спільно займались веденням домашнього господарства - прибирали, обробляли присадибну ділянку та інше. У [PERSON] та [PERSON] не було родичів і заявник доглядав за ним, зокрема купував їм ліки і продукти. Крім того, свідки зазначили, що [PERSON] являвся [PERSON] двоюрідним дідом. Суд визнає достовірність показань свідків, оскільки вони тривалий час знали вказаних осіб. Свідчення свідків не суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам. Згідно відповіді Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 236/01-16 від 29 березня 2018 року вбачається, що, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини [PERSON] не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 32). Згідно із ст. 1217 України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно приписів статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За визначенням частини 2 і 4 статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що сукупність зазначених вище доказів, достовірність яких не заперечується представником заінтересованої особи, підтверджує факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, про що свідчать фактичні обставини зазначені у довідці та акті заінтересованої особи та показаннях свідків. Визначаючи необхідність встановлення зазначеного факту у судовому порядку, суд виходить з того, що ця обставина відносить заявника до кола спадкоємців за законом четвертої черги, від цього залежить виникнення майнових прав заявника щодо спадкування за законом майна спадкодавця і законом не визначено іншого порядку його встановлення. З огляду на викладене, заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати слід залишити за заявником.

Outcome: approved