Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

23 листопада 2015 року позивач [PERSON] за первісним позовом звернулася до Вінницького районного суду із позовною заявою до [PERSON] , які мотивувала тим, що що 29 вересня 2004 року померла її мати [PERSON] в с. Широка Гребля, Вінницького району. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по вул. Леніна, № 48 в с. Широка Гребля, Вінницького району Вінницької області, що належав померлій як голові колгоспного двору. Вказує, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], крім неї, є чоловік померлої- відповідач по справі [PERSON], та її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], ( треті особи у справі), які звернулись до нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини на її користь. Зазначає , що вона спадщину прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, який є колгоспним двором. У звязку з чим, вони вимушені звернутися до суду із даними позовами. В свою чергу, відповідач за первісним позов [PERSON], звернувся із зустрічним позовом, який обґрунтував тим, що він є чоловіком померлої [PERSON], не заперечує проти задоволення позову [PERSON] , але претендує на 1\\2 частку будинку як член колгоспного двору , на яку він має право , так як постійно проживав та проживає у [INFO], а позасудового порядку вирішення даного питання не має , так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Просять суд, визнати, що розмір частки члена колгоспного двору належить ? померлій [PERSON] та ? відповідача-позивачу [PERSON] , а також , визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину будинку, а за [PERSON] на ? частину цього будинку як членом колгоспного двору, який не втратив свого права на частку в його майні. У судове засідання позивач відповідач [PERSON], треті особи- Ільницька Н.Л., [PERSON], [PERSON], відповідач - позивач [PERSON], не зявилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, а треті особи- не заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає первісний та зустрічний позови обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що , що 28 вересня 2004 року померла мати [PERSON] та дружина [PERSON] [PERSON] в с. Широка Гребля, Вінницького району, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №002009, видане повторно 03 березня 2005 року Виконавчим комітетом Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 12). До дня смерті спадкодавець проживала та була зареєстрована в будинку за адресою: с. Широка Гребля, вул. Леніна, № 48, Вінницького району Вінницької області (а.с. 35), який станом на 01.01.1991 року відносився до категорії колгоспний двір (а.с. 13), що підтверджується довідками від 03.09.2015 року за №№ 306, 307 видані Виконавчим комітетом Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 10.11.2015 року, вбачається [PERSON] 20 грудня 1967 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після одруження змінила прізвище з «Шевчук» на «Янчук» (а.с. 14). Позивач відповідач [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-АМ №346349 (а.с. 13) та копією свідоцтва про одруження, з якого вбачається, що 20 березня 1983 року [PERSON] зареєструвала шлюбу із [PERSON] та після одруження змінила своє дошлюбне прізвище Заїка на Олійник (а.с. 13). Спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] є чоловік - відповідач по справі [PERSON], її діти: позивачка - [PERSON], яка спадщину прийняла після смерті матері шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством до Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с. 62) та треті особи по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які звернулись до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 63, зворотні бік а.с. 64, 65, зворотні бік а.с. 65). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Широка Гребля, вул. Леніна, № 48, Вінницького району Вінницької області, що належав померлій як голові колгоспного двору та відповідачу як члену колгоспного двору , які не втратили своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15 квітня 1991 року, що підтверджується , копією домової книги №1 по будинку в с. Широка Гребля (а.с. 36-37); виписками із по господарським книг по Широкогребельській сільській раді (а.с. 20-25); робочим проектом газифікації жилого будинку № 48 с. Широка Гребля Вінницького району на імя [PERSON] (а.с. 26-32) та копією акту прийняття в експлуатацію завершеної будівництвом системи газопостачання (а.с. 33). Проте, у видачі свідоцтва про праву на спадщину за законом на вказаний будинок позивачеві листом нотаріуса від 18 вересня 2015 року за № 2406/02-17 було відмовлено через те, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. (а.с. 38). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Тому , розмір частки члена двору слід визначити виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, у зв*яку з чим підлягає до задоволенню позовні вимоги про визначення по 1\\2 часток колгоспного двору за померлою [PERSON] та відповідачем позивачем [PERSON], як членами колгоспного двору , як такі, що не втратили права на частку в його майні. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], померла 29 вересня 2004 року, вона була головою колгоспного двору № 48 по вул. Леніна, с. Широка Гребля, Вінницький район, по день смерті проживала та були зареєстрована у вказаному будинку. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказаний жилий будинок, єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті матерії є її донька [PERSON], а її чоловік та доньки- треті особи у справі відмовилися у прийняті спадщини на користь позивача-відповідача [PERSON] (а.с.62-65) Відповідно до ч.1 ст.325 ЦК України, субєктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч.1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, суд прийшов до переконання про те, що позовні вимоги сторін обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як позасудового шляху вирішити даний спор у сторін не має, через відсутність правовстановлюючого документу на спірний будинок , як колгоспний двір; задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушуючи прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved