Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

22 вересня 2020 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також [PERSON] ), в якій просила: стягнути з [PERSON] на її користь, [PERSON] , борг за розписками у розмірі 262722 грн 65 коп. Своєю ухвалою від 25 вересня 2020 року Новосанжарський районний суд Полтавської області відповідна позовна заява залишена без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 15-16). 07 жовтня 2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви, надавши до суду квитанцію про сплату судового збору (а.с. 19). 09 жовтня 2020 року Новосанжарський районний суд Полтавської області звернувся до Виконавчого комітету Драбинівської сільської ради із запитом про надання інформації про реєстрацію місця проживання відповідача (а.с. 21). Згідно з інформацією, яка отримана від Виконавчого комітету Драбинівської сільської ради 16 жовтня 2020 року, відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 24). Відповідно до ухвал суду від 12 листопада 2020 року та від 25 листопада 2020 року відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом поміщення на веб-сайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду (а.с. 33, 39). 16 грудня 2020 року суд своєю ухвалою відмовив у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по борговим розпискам. Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року за клопотанням позивача призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (а.с. 64 65). За змістом вказаної ухвали суд направив матеріали даної справи Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса разом із приєднаними до неї оригіналами боргових розписок. 02 березня 2021 року до суду надійшло клопотання № 3063 Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи (а.с. 74). Ухвалою від 02 березня 2021 року суд поновив провадження у справі за клопотанням Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертиз та призначив судове засідання з розгляду клопотання про витребування документів з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с. 78). Ухвалою від 01 квітня 2021 року суд витребував від [PERSON] наявні в неї вільні зразки підпису [PERSON] , в різнохарактерних документах, виконаних, як до вересня 2018 року, так і наближені за датою виконання до червня-липня 2019, а також вільні зразки почерку [PERSON] у вигляді різнохарактерних записів, що містять записи прізвища, імені та по батькові або слів з буквами, з яких вони складаються; умовно-вільні зразки підпису та почерку [PERSON] в документах, виконаних після липня 2019 року; визнав явку [PERSON] в судове засідання обов`язковою для відібрання експериментальних зразків його підпису (а.с. 97-98). Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року клопотання експерта про надання додаткових документів задоволено частково, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи, матеріали цивільної справи з приєднаними до неї оригіналами боргових розписок направлені до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (а.с. 104-105). 27 квітня 2021 року до суду з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» повернулась цивільна справа № 542/1142/20 із супровідним листом від 22.04.2021 № 3063, в якому повідомлено, що у зв`язку з несплатою рахунку вартості робіт по проведенню судово-почеркознавчої експертизи, та не виконанням клопотання, дану експертизу за ухвалою суду від 04.02.2021 залишено без виконання та знято з провадження (а.с. 115). Своєю ухвалою від 28 квітня 2021 року суд поновив провадження у справі, призначив судове засідання на 19 травня 2021 року. Суд зазначає, що судові засідання, які призначались на 19 травня 2021 року, на 09 червня 2021 року, на 25 червня 2021 року, на 09 серпня 2021 року відкладались за заявами сторони позивача (а.с. 120, 132, 144, 152). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначала, що протягом 2018 2019 років передала відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 доларів США та 4500 євро, які останній зобов`язався повернути, що підтверджується розписками з підписами [PERSON] . Однак у визначений строк відповідач [PERSON] кошти не повернув, почавши ухилятись від виконання зобов`язання. На вимоги позивачки про повернення коштів останній не реагував. Враховуючи наведене, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість, що утворилась за договором позики на підставі розписок в сумі 4000 доларів США та 4500 євро, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день подачі позовної заяви 262722 грн 65 коп. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача (а.с. 24). Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 19 жовтня 2020 року направлялась на зареєстровану адресу відповідача, повідомлену на запит суду Виконавчим комітетом Драбинівської сільської ради (вул. Степна, 1а, с. Суха Маячка, Новосанжарський район, Полтавська область), та була вручена уповноваженій особі Добропас Т.О. (а.с. 29). Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. 11 червня 2021 року від [PERSON] засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява, в якій останній зазначив, що заявлені вимоги [PERSON] він визнає в повному обсязі, від проходження почеркознавчої експертизи відмовляється, судові засідання просив проводити без його участі (а.с. 137). В судове засідання, призначене на 02 вересня 2021 року, позивачка та її представник не з`явились. [PERSON] про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а. с. 164). 02 вересня 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про проведення судового розгляду справи без участі позивачки та її представника. За змістом вказаної заяви зазначено, що заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики суду в судове засідання не з`являвся. В судове засідання, призначене на 02 вересня 2021 року також не з`явився, однак повідомлявся про розгляд справи відповідно до чинного законодавства шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою його місця проживання. Однак рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із судовою повісткою повернулось до суду із зазначенням причини невручення «адресат не проживає» (а.с. 158 зі звороту). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою, а отже відповідач є таким, що повідомлений про розгляд справи. 02 вересня 2021 року відповідач [PERSON] передав до канцелярії Новосанжарського районного суду телефонограму, за змістом якої просив прийняти рішення за позовними вимогами [PERSON] , ухвалити рішення без його участі, позовні вимоги [PERSON] просив задовольнити. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , неодноразово протягом 2018-2019 років отримував від позивачки [PERSON] у позику гроші. Так, 11 вересня 2019 року [PERSON] отримав у [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, та зобов`язався їх повернути у двомісячний термін. Розписка містить підпис [PERSON] (а.с. 8). В подальшому, [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000 доларів США та 500 євро, які станом на 01.07.2019, він не повернув, про що свідчить його підпис на розписці (а.с. 9). Поряд з цим, 20 травня 2018 року [PERSON] були передані грошові кошти в розмірі 4000 євро на покупку автомобіля (а.с. 10). На підтвердження отримання відповідних коштів [PERSON] складені розписки зазначеного змісту, які містять підпис [PERSON] . Зі змісту вказаних документів боргових розписок, вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань у вигляді договору позики та вбачається факт передачі відповідної суми коштів від позикодавця до позичальника. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку суму боргу не повернув. До моменту звернення позивача до суду із вказаним позовом, відповідачем заборгованість не погашена, з огляду на що, [PERSON] звернулась до суду із відповідною позовною заявою про стягнення з відповідача суми боргу, яка еквівалентна по курсу НБУ станом на день подачі позовної заяви 262 722 грн 65 коп. Надаючи оцінку позовним вимогам та аргументам позивача, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, необхідно виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки. Крім того, згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Висновки щодо правозастосування З досліджених у судовому засіданні документів, судом встановлений факт невиконання гр. [PERSON] зобов`язання з повернення ним отриманих від позикодавця [PERSON] грошових коштів в сумі 4000 доларів США та 4500 євро, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день подачі позовної заяви 262722 грн 65 коп. Судом встановлено, що відповідач отримав відповідні кошти від позивача, про що були складені заяви, підписані позичальником [PERSON] . Надані позивачем заяви, оригінали яких досліджені в судовому засіданні, за своєю правовою природою є борговим розписками, які є документами, що видаються боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Обставин, які б спростовували відповідні факти, відповідачем суду не повідомлено. Суд, дослідивши зміст поданих розписок, оригінали яких було досліджено у судовому засіданні, встановив те, що між сторонами виникли правовідносини із договорів позики грошових коштів, оскільки вказані розписки містять відомості, що [PERSON] отримав кошти від [PERSON] із зобов`язанням їх повернення. Верховний Суд у своїй постанові від 12.11.2020 (справа № 154/3443/18) зазначив, що розписка позичальника є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Судом встановлено, що оригінали боргових розписок знаходяться у позивача [PERSON] , яка відповідно до договору позики є позичальником. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що прийняті зобов`язання відповідач не виконав у строки, обумовлені договором позики, отримані у борг грошові кошти не повернув, тому зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу. Відповідачем [PERSON] жодних доказів на спростування доводів позивачки [PERSON] , зазначених нею у позові, або ж доказів сплати останній боргу за договором позики, до суду не подано. Крім того, із заяви [PERSON] , яка надійшла до суду 11 червня 2021 року вбачається, що відповідач визнав позов у повному обсязі, відмовився від проходження почеркознавчої експертизи, призначеної судом. Про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] також [PERSON] зазначено й у його телефонограмі, наданій до суду 02 вересня 2021 року. Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що боргові розписки 11 вересня 2018 року про отримання [PERSON] 3000 доларів США, про отримання 1000 доларів США та 500 євро [PERSON] , та від 20 травня 2018 року про отримання у борг Добропасом 4000 євро, підтверджують факт укладення договорів позики, а відтак і отримання коштів [PERSON] та виникнення у нього обов`язку з їх повернення, який ним в свою чергу не виконано, з сукупності вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 4000 доларів США та 4500 євро. Станом на день подачі позовної заяви до суду, за офіційним курсом НБУ курс гривні становив 28,1195 грн за 1 долар США, та 33,3877 грн за 1 євро. Таким чином, з відповідача має бути стягнута сума заборгованості, що дорівнює 262722 грн 65 коп. (4000 доларів США * 28,1195 грн. + 4500 євро * 33,3877). Отже, позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 840 грн 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved