Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

23.05.2018 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за позивачем право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0369 га., що призначена для обслуговування житлового будинку № 113, яка розташована по вул. Козацькій в м. Вознесенськ, Миколаївської області, що складає ? частку від земельної ділянки площею 0,0738 га., наданої для обслуговування житлового будинку № 113 по вул. Козацька в м. Вознесенськ, Миколаївської області. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначила, що позивач є власником ? ідеальної частки житлового будинку № 113 по вул. Козацька (до перейменування Ватутіна) в м. Вознесенськ, Миколаївської області і вказаний будинок належить їй відповідно до договору купівлі-продажу, що був укладений між нею, [PERSON], та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] 25.09.2006 року за № 1552 і зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.10.2006 року за № 1074596. Вказує, що позивач не може розпорядитись своїм будинком, так як земельна ділянка, на якій розташовано її частка житлового будинку нею ще не оформлена, а рахується за попередніми власниками будинку та другим співвласником [PERSON] Вирішити питання земельної ділянки в позасудовому порядку у позивача відсутня можливість, тому просила суд визнати за [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку. Ухвалою суду від 29.05.2018 року провадження відкрито, справа призначена до слухання в порядку загального позовного провадження на 22.06.2018 року. Ухвалою суду від 22.06.2018 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування інвентарної справи на будинок № 113 по вул. Козацькій в м. Вознесенську. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, судом повідомлені про час та місце слухання справи, в матеріалах справи є письмове клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі позивача, її представника та відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не зявилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених\~ст. 206 ЦПК України\~наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2006 року № 1552 [PERSON] придбала у [PERSON], [PERSON] ? ідеальну частку житлового будинку № 113, розташований по вул. Козацька (до перейменування Ватутіна) в м. Вознесенську Миколаївської області. 02.10.2006 року позивач зареєструвала право власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 1074596 про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень( а.с.9). Право власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку № 113, розташованого по вул. Козацька (до перейменування Ватутіна) в м. Вознесенськ Миколаївської області зареєстровано за співвласниками [PERSON] та [PERSON] що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 25.12.1993 року, загальна площа 0,0738 га. за № 2255 та Державним актом на право приватної власності на землю від 07.05.1996 р. №5796, виданим [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія 1-ФП №049275 від 09.12.1998 року [PERSON] померла 01.07.1998 року, а її онуки, які володіли зазначеною часткою житлового будинку і відповідно земельної ділянки набули право власності на половину житлового будинку і земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за № 940 та № 942 від 18.09.2006 року 10, 25). Відповідно до відповіді Відділу у Вознесенському районі Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 447/110-17 від 10.08.2017 року право власності на земельну ділянку площею 0,0369 га., надану для обслуговування житлового будинку № 113 по вул. Козацька в м. Вознесенськ Миколаївської області зареєстровано на підставі Державного акту на право приватної власності серії ІІІ-МК № 043178 за [PERSON] ( а.с. 11). Згідно відповіді Відділу у Вознесенському районі Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 2/110-18 від 04.01.2018 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,0738 га., надану для обслуговування житлового будинку №113 по вул. Козацька ( до перейменування Ватутіна) в м. Вознесенськ Миколаївської області знаходиться у спільній власності громадян : - згідно рішення виконкому Вознесенської міської ради від 18.10.1993 року № 256 [PERSON] Пилипивні - згідно рішення виконкому Вознесенської міської ради від 23.04.1996 року №62 [PERSON] ( а.с. 12). Відповідно до висновку оцінювача про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03.10.2018 року №43, ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,0738га., розташованої по вул. Козацькій 113 в м. Вознесенськ, Миколаївської області, становить 18450 грн.( а.с.13). За встановлених обставин до відносин, що виникли, слід застосовувати закон, що був чинним на час виникнення відносин власності, тобто станом на вересень 2006 року. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 377 ЦК України, ч. 1\~ст. 120 ЗК України\~(в редакціях, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Згідно п.п. ґ п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі\~статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін\~\~до\~\~статті\~\~120 ЗК\~Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V\~( 997-16 ) - і згідно зі\~статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Положеннями статті 120 ЗК України передбачено, що\~\~при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України\~, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. За таких обставин до [PERSON] від попереднього власника перейшло не лише право власності на ? частку житлового будинку № 113, що розташований по вул. Козацька ( до перейменування Ватутіна) в м. Вознесенськ Миколаївської області, а і право власності на ? частку земельної ділянки, надану для його обслуговування.

Outcome: approved