Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

23 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані тим, що 05.10.2012 між нею та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що діти проживають разом із нею, що підтверджується актом №131 від 31.09.2021 року виданим Козівською селищною радою, відповідач разом із дітьми та позивачем не проживає. Вказала, що відповідач добровільно не виділяє коштів на її утримання та спільних дітей. Крім цього зазначила, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому немає можливості працювати та потребує матеріальної допомоги від відповідача. Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною трирічного віку. Крім цього просила, стягнути з відповідача судові витрати понесені у зв`язку із поданням позову. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 23.11.2021 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. У заяві поданій 21.12.2021 зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Справу просила слухати без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. 10.12.2021 подав до суду клопотання, в якому просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.2012 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрацій актів цивільного стану реєстраційної служби Козівського районного управління юстиції у Тернопільській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.06.2013 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.02.2020 року. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту №131 на предмет встановлення факту проживання, виданого Козівською селищною радою виданого 30.09.2021, в присутності свідків, житлово-побутовою комісією селищної ради встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Зазначене відповідачем не заперечується. Як вбачається із довідки виданої управлінням праці та соціального захисту населення Козівської РДА № 657/04.1 від 18.10.2021 року, [PERSON] перебуває на обліку у відділі соціального забезпечення та отримує щомісячну одноразову допомогу, яка при народженні однієї дитини становить 860 гривень. Зазначене також підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №608 від 06.10.2021 року. Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи вищевикладене, позивач має право на утримання аліментів від відповідача до досягнення дитиною трьох років. Будь-яких доказів про матеріальне становище відповідача сторонами не надано; клопотань про витребування вищевказаних доказів позивачем заявлено не було. Разом з тим, відповідачем не заперечено щодо розміру аліментів, визначених позивачем та не надано документів на заперечення можливості надання матеріальної допомоги. Відтак, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує матеріальне становище позивача та приходить до висновку, що позовну вимогу в цій частині слід задовольнити. Згідно із положенням ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Згідно зі ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved