Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

22 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом, який під час підготовчого провадження у справі позивачем було уточнено, до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Заповіту на належне йому на праві власності майно він не залишив, а тому після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну частку (пай), яка йому належала згідно відповідного сертифікату серії ВЛ № 0068369, зареєстрованого 15 січня 1997 року за № 176. Після смерті батька вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки користується та утримує в належному стані спадкове майно, зберігає всі документи, які належали спадкодавцю, а відтак вступила у володіння його майном. По смерті батька її брат [PERSON] та сестра [PERSON] , які є також спадкоємцями майна покійного за законом, відмовились від прийняття спадщини про що подали відповідні письмові заяви. В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину батька [PERSON] , однак державним нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на вказану земельну частку, а тому вона не може реалізувати свого права. Крім того, після звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину було виявлено, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай) та свідоцтві про смерть прізвище батька зазначено « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про народження позивача прізвище батька вказано « [PERSON] », а тому не може довести, що вона була рідною дочкою померлого. Встановлення даного факту необхідне для оформлення документів на спадкове майно, яке вона прийняла та користується на даний час. Так як нотаріус їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вона вимушена звернутися до суду із вимогами про встановлення даного юридичного факту. Просить встановити факт родинних відносин, а саме що вона є рідною дочкою [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за нею, [PERSON] право власності на земельну частку (пай), по колишній СС «Світанок», розміром 5.21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належної її батьку [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ВЛ № 0068369 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду відзив ( заяву), згідно якого позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних правта обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Що стосується даного випадку, в судовому засіданні встановлені наступні факти. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0068369, зареєстрованого Володимир-Волинською районною державною адміністрацією Волинської області 15 червня 1997 року, про що зроблено запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 176, вбачається, що [PERSON] належала земельна частка (пай), яка перебуває у СС «Світанок», розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] помер [INFO] , а відтак після його смерті відкрилась спадщина на усе належне йому на праві власності майно, в тому числі і на земельну частку (пай) у колективному майні тоді існуючого СС «Світанок». За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому після його смерті відкрилась спадщина за законом. Копією свідоцтва про народження позивача, виданим повторно, серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] народилась [INFO] у с. Полум`яне Володимир-Волинського району Волинської області. Її батьком записано [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , 05 травня 1984 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Довідкою Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 26.04.2018 року № 471 стверджується, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . Підставою надання довідки є показання свідків [PERSON] , [PERSON] . Вирішуючи вимогу про встановлення юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд може встановлювати факти родинних відносин між фізичними особами. Оскільки дані прізвища батька позивача в свідоцтві про її народження не збігаються з прізвищем зазначеним в свідоцтві про смерть її батька, їх належність підлягає встановленню в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту родинних відносин позивачу необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що не встановлення вищевказаного факту може призвести до порушення майнових прав позивача, а інший порядок встановлення даного факту законом не визначено, суд приходить до висновку, що вимога про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою і підтверджена в судовому засіданні письмовими доказами, а тому є всі підстави для задоволення даної вимоги. В силу ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР, котра діяла на час відкриття спадщини, [PERSON] , як дочка спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Довідкою Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 523 від 26 жовтня 2018 року стверджується, що [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживав в [ADDRESS] . Заповіт від його імені не посвідчувався. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними і господарськими спорудами по [ADDRESS] та права на земельну частку (пай) згідно сертифікату. У фактичне володіння спадковим майном з дня смерті [PERSON] вступила його дочка [PERSON] , яка веде догляд за будинком та обробляє земельну ділянку. У своїй позовній заяві [PERSON] стверджує, що у покійного батька [PERSON] є інші спадкоємці, передбачені законом - дочка [PERSON] та син [PERSON] , які не вступили у спадщину, оскільки подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька. Копією матеріалів спадкової справи № 433/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , отриманої від Володимир-Волинської державної нотаріальної контори за № 1165/01-16 від 06.11.2020 року, підтверджено факт прийняття [PERSON] спадщини шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Також, в матеріалах справи наявні нотаріально посвідчені письмові заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини та відсутність претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , було видане на ім`я [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), по колишній СС «Світанок», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ВЛ № 0068369, у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно, та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно. Отже, як підтверджено матеріалами справи, позивач [PERSON] , прийняла спадщину, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок» розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) оскільки постійно доглядала за спадкодавцем, утримувала в належному стані та вела домогосподарство, усі правовстановлюючі документи належні покійному батькові знаходяться у неї, отже вона фактично вступила у володіння даним спадковим майном. За таких обставин право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті її батька [PERSON] не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.524-525, 529, 548-549 ЦК Української РСР (1963 року), ст.ст.15, 328, 392, 1217-1218, п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved