Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

22.10.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником будинку [ADDRESS] Будинок належить йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 08.09.2014 року. Відповідач [PERSON], син позивача по справі, зареєстрований за зазначеною вище адресою, однак тривалий час, вже близько чотирьох років там не мешкає, оскільки добровільно переїхав до АР Крим. Наразі позивач не має можливості оформити субсидію та сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує, судові витрати залишає за собою. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибув, хоча був у встановленому законом порядку повідомлений про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надав. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], будинок належить йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 08.09.2014 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1851 (а.с.8,9). Відповідач [PERSON] зареєстрований за зазначеною вище адресою оскільки є сином позивача, що вбачається з довідки від 26.10.2018 року за № 3841, наданої Відділом ЖКГ ВК Первомайської міської ради Харківської області (а.с.15), однак тривалий час, а саме з 2014 року там не мешкає, згідно акту від 18.10.2018 року, складеного комісією у складі сусідів [PERSON], [PERSON] та інспектора с паспортизації населення [PERSON] (а.с.12). Позивач не має можливості оформити субсидію та сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача, оскільки комунальні послуги нараховуються згідно чисельності зареєстрованих у будинку осіб, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання у будинку позивача більше року, визначив для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається з акту від 18.10.2018 року, що у спірному будинку відповідач не мешкає з 2014 року. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин. На підставі викладеного та

Outcome: approved