Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

23.10.2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.04.2007 року між нею та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» укладено кредитний договір № CSIPG100000076, відповідно до якого їй було надано кредит в розмірі 20000 доларів США, відсоткова ставка по кредиту -12% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 06.04.2027 року. Відповідно до п. 7.1 укладеного договору в період з 25 по 30 число кожного місяця, позичальник повинен надати банку кошти в сумі 262,55 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами 06.04.2007 року був укладений договір іпотеки згідно якого виконання кредитних обов`язків забезпечує іпотека на житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 29.09.2020 року їй стало відомо, що 17.09.2020 року постановою державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Демченко Марією Володимирівною було відкрито виконавче провадження № 63056215, щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу № 386 від 19.02.2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , на користь АТ КБ «Приватбанк» згідно договору іпотеки № CSIPG100000076 від 06.04.2007 року на загальну суму 1 691 807,18 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 19 486,43 доларів США; заборгованість за відсотками - 14 869,01 доларів США; комісія - 2 240,00 доларів США; пеня - 25 320,37 доларів США, що всього становить 61 915,81 доларів США та за курсом НБУ становить 1 66 307 гривень 18 копійок; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3500,00 гривень. Строком, за який провадиться стягнення вказано - одинадцять років вісім місяців двадцять один день, а саме з 06.04.2007 року по 27.12.2018 року. Зазначений виконавчий напис позивач вважає таким, що вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог Банку до боржника. Крім того, відповідач не поставив до відома нотаріуса, що між ними був спір щодо належного виконання умов кредитного договору, який розглядався в судовому порядку, зокрема рішенням Черкаського районного суду від 02.03.2011 року суддею Фетісовою Т.Л., достроково стягнуто з [PERSON] , на користь АТ КБ «Приват банк» всю суму кредиту за кредитним договором № CSIPG100000076 від 06.04.2007 року в розмірі 20 404,67 доларів США. Позивач вказує, що вказане рішення нею було виконано в повному обсязі та станом на 01.01.2013 року грошове зобов`язання за рішенням суду сплачено на користь банку в повному обсязі. Про відсутність будь-яких заборгованостей перед банком вказує також наявність довідки, виданої ПАТ КБ «Приватбанку» від 08.02.2016 року №3CBG-EUBM-E3P6-OKCK відповідно до якої, [PERSON] , ІПН[NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Придніпровським РВ УМВС в Черкаській області від 26.04.2000 року станом на 08.02.2016 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк». Це же факт підтверджує ще одна довідка від 11.02.2016 року №IAI7-70BP-MSNR-QMKR. [PERSON] , зазначила, що засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, з відміткою стягувача про непогашення заборгованності була надіслана їй ще 09.09.2010 року за [NUMBER], тобто за вісім років п`ять місяців десять днів до вчинення приватним нотаріусом Бондар І.М., виконавчого напису №386 від 19.02.2019 року. Натомість нотаріус вчиняє напис вказуючи строк, за який провадиться стягнення - одинадцять років вісім місяців двадцять один день, а саме з 06.04.2007 року по 27.12.2018 року. Відтак, у нотаріуса були відсутні необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку. Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом, з дня виникнення права вимоги Банку минуло більше трьох років, що є підставою для відмови у вчиненні виконавчого напису, а саме, вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за період з 06.04.2007 року по 27.12.2018 року, що суперечить ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки з дня виникнення права вимоги Банку минуло більше трьох років. Тому просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 386, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу від 19.02.2019 року щодо звернення стягнення на нерухоме майно та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 30.10.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено право подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. 27.01.2021 року на адресу суду надійшла письмова заява від відповідача по справі, в якій АТ КБ «Приватбанк» вказав, що не отримував копії ухвали суду та копії позовної заяви з додатками та просить суд направити на поштову адресу відповідні документи. Копія ухвали суду про відкриття провадження та визначення порядку розгляду - спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, разом з копією позовної заяви та додатками до неї була отримана відповідачем 08.02.2021 року, засобами поштового зв`язку, як того і просив відповідач. Даний факт підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «отримано особисто». В ухвалі суду відповідачу було роз`яснено, що він має п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву і усих письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, разом з доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Також відповідача було поставлено до відома, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Таким чином, розгляд справи проведений за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Третя особа, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 06.04.2007 року між [PERSON] , та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» укладено кредитний договір № CSIPG100000076, відповідно до якого їй було надано кредит в розмірі 20000 доларів США, відсоткова ставка по кредиту -12% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 06.04.2027 року.(а.с.91-95) В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами 06.04.2007 року був укладений договір іпотеки згідно якого виконання кредитних обов`язків забезпечує іпотека на житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS] .(а.с.86-90) Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02.03.2011 року позивача було зобов`язано виплатити всю суму боргу за кредитним договором № CSIPG100000076 від 06.04.2007 року в розмірі 20404,67 доларів США. (а.с.100-101) Вказане рішення суду було виконано [PERSON] , в повному обсязі та станом на 01.01.2013 року. На підтвердження відсутності будь-яких грошових зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанку» було видано позивачу дві довідки від 08.02.2016 року №3CBG-EUBM-E3P6-OKCK та від 11.02.2016 року №IAI7-70BP-MSNR-QMKR відповідно до яких, [PERSON] , ІПН[NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Придніпровським РВ УМВС в Черкаській області від 26.04.2000 року станом на 08.02.2016 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с. 40,41) Рішенням Черкаського районного суду від 31.10.2017 року (справа 707/782/17) в задоволенні цивільного позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № CSIPG100000076 від 06.04.2007 року відмовлено. (а.с.107-109) 27.12.2017 року Постановою Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу на вказане вище рішення суду задоволено, рішення суду від 31.10.2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою задоволено стягнення боргу за кредитним договором.(а.с.102-106) 19.06.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду виніс постанову якою касаційну скаргу [PERSON] , було задоволено частково, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 31.10.2017 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 27.12.2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення в цій частині, а саме у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити. (а.с.110-117) Постановою державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 17.09.2020 року відкрито виконавче провадження № 63056215 на підставі виконавчого напису № 386 виданого 19.02.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу про стягнення з [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 1 691 807,18 гривень. (а.с.61) 19.02.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 386, яким пропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] , яке на підставі договору іпотеки, посвідченого 06.04.2007 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І., за реєстровим № 3230, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». (а.с.62) Єдина письмова вимога, що була направлена від ПАТ КБ «Приватбанк» на адресу позивача датована 09.09.2010 року (а.с.38) Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3). За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Враховуючи рішення судів від 02.03.2011 року в справі №2-20/11, від 31.10.2017 року в справі 707/782/17, та постанови Верховного Суду від 19.06.2019 року в справі № 707/782/17, та додані копії довідок від 08.02.2016 року №3CBG-EUBM-E3P6-OKCK та від 11.02.2016 року №IAI7-70BP-MSNR-QMKR відповідно до яких, у позивача станом на 08.02.2016 року не має жодної заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» у даному випадку не можна говорити про безспірність звернення стягнення на нерухоме майно на користь АТ КБ «Приватбанк». Крім того, наведена у виконавчому написі нотаріуса грошова сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності, оскільки строк за який проводиться стягнення становить 11 років 8 місяців 1 день, а саме з 06.04.2007 року по 27.12.2018 року. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на звернення стягнення на нерухоме майно. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved