Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

23 листопада 2015 року позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по сплаті аліментів, який в подальшому нею 14 грудня 2016 року було уточнено, та вмотивовано тим, що вона з 11 липня 1992 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], шлюб було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2011 року. Вказує на те, що від спільного шлюбу вони мають трьох дітей, двох неповнолітніх, - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], повнолітню [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2011 року, з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх доходів чи заробітку відповідача щомісяця, але не нижче 30% від суми прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року, з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх доходів чи заробітку відповідача щомісяця на період навчання, однак до цього часу вона не отримує аліменти у звязку зі злісним ухиленням відповідача від їх сплати. Таким чином загальна сума пені за весь період складає 19288,96 гривень. Зазначає, що сума заборгованості по аліментам на двох неповнолітніх дітей, - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], повнолітньої [PERSON], [INFO] проведена державним виконавцем Центрально-міського ВДВС м. Кривого Рогу Головного Територіального управління юстиції [PERSON] у Довідках-розрахунках: №В/10/26857 від 09 листопада 2016 року, №В/10/24857 від 17 листопада 2016 року та №В/10/27991 від 17 листопада 2016 року. Загальна сума боргу складає 12980,96 гривень + 58262,03 гривні + 10736,23 гривень = 81979,22 гривень. Вищевказані довідки-розрахунки державного виконавця відповідачем не оскаржувались, таким чином визнані відповідачем. Посилається на ті обставини, що відповідач, до теперішнього часу від сплати аліментів ухиляється, сума заборгованості з моменту подачі позовної заяви до 01 листопада 2016 року зросла, тому, враховуючи вищезазначене, позивач за первісним позовом [PERSON] просить суд задовольнити її уточнені позовні вимоги у повному обсязі, та винести рішення, котрим стягнути з [PERSON], на її користь заборгованість по сплаті аліментів на дітей [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], 20 травня 2003 року, повнолітню [PERSON], [INFO], в сумі 81979,22 гривень, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 19288,96 гривень, та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 210,00 гривень. Крім того, 09 березня 2017 року представником відповідача за первісним позовом подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів, зменшення розміру аліментів, у котрій він просить суд визначити заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів [PERSON] станом на час ухвалення судового рішення або на час призначення [PERSON] державної пенсії за віком у такому розмірі: заборгованість по виконанню рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2011 року по цивільній справі №2-1520/11/0408 по сплаті аліментів на дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 гривень, а розмір заборгованості по виконанню заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року по цивільній справі №210/5737/15-ц по сплаті аліментів на повнолітню [PERSON], [INFO], у розмірі 250,00 гривень; зменшити розмір аліментів які стягуються згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2011 року по цивільній справі №2-1520/11/0408 за позовом [PERSON] до відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] наступним чином: замість 1/3 частки усіх видів заробітку, - 1/4 частка; зменшити розмір аліментів які стягуються згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року по цивільній справі №210/5737/15-ц за позовом [PERSON] до відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на повнолітню [PERSON], [INFO] наступним чином: замість 1/4 частки усіх видів заробітку, - 1/10 частка. Зустрічні позовні вимоги вмотивовано тим, що [PERSON] не сплачував аліменти з поважних причин, оскільки є людиною, котра втратила 20% працездатності, крім того уклав новий шлюб із жінкою, котра має на своєму утриманні трьох дітей від попереднього шлюбу, та одну спільну із ним дитину, на утримання котрої він витрачає усі вільні кошти, він втратив постійне місце роботи, залишив місце постійного свого проживання. Ухвалою суду від 06 квітня 2017 року, первісний позов було обєднано із зустрічним позовом в одне провадження. Позивач за первісним позовом [PERSON] до зали суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в порядку ст.38 ЦПК України скористалася правом представництва своїх інтересів у суді зі сторони представників, котрі кожен окремо надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав та мотивів викладених в уточненій позовній заяві, просили суд їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечували у повному обсязі з підстав викладених у наданих до суду письмових запереченнях (а.с.172-173), вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а факти викладені у ньому нічим не підтвердженими. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник до зали суду не зявилися також, представник відповідача повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи у суді, був присутнім у попередньому судовому засіданні, однак причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З пояснень, наданих учасниками у попередніх судових засіданнях, наявних письмових матеріалів справи, судом встановлено наступне. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано згідно рішення суду. Вказані обставини сторонами не заперечувалися. Згідно наявної в матеріалах справи копії заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року, котре набрало законної сили 25 січня 2016 року, у цивільній справі №210/5137/15-ц, провадження №2/210/2147/15, за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, - [PERSON], про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх доходів чи заробітку відповідача щомісяця на період навчання (а.с.153-154). Згідно наявної в матеріалах справи копії рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2011 року, котре набрало законної сили 10 серпня 2011 року, у цивільній справі №2-1520/11, за позовом [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, з [PERSON] на користь [PERSON] (на той час «Воронкової») А.М. стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх доходів чи заробітку відповідача щомісяця, але не нижче 30% від суми прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття (а.с.157-158), на виконання якого судом 15 серпня 2011 року було видано відповідний виконавчий лист (а..с4). З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12014040720002935 від 06 листопада 2014 року, вбачається, що за заявою [PERSON] було внесено відповідні відомості відносно [PERSON] за злісну несплату аліментів, та вказаним діям надано попередню правову кваліфікацію за ч.1 ст.164 КК України. Станом на 03 листопада 2016 року жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (а.с.151, 152). З наявної в матеріалах справи довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію №9432 від 04 листопада 2016 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, вбачається, що позивач з первісним позовом [PERSON] проживає та значиться зареєстрованою разом зі своїми дітьми за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Залізнорудна, буд.№8 (а.с.145), перебувають на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах, родина має тяжке матеріальне становище та потребує матеріального захисту (а.с.102). Відповідача за первісним позовом [PERSON] визнано заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року, котре набрало законної сили 23 вересня 2014 року, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Залізнорудна, буд.№8, знято з реєстраційного обліку, стягнуто на користь [PERSON] витрати за комунальні послуги, моральну шкоду, та понесені судові витрати (а.с.155-156). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Згідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Сума заборгованості по аліментам на двох неповнолітніх дітей, - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], повнолітньої [PERSON], [INFO] проведена державним виконавцем Центрально-міського ВДВС м. Кривого Рогу Головного Територіального управління юстиції [PERSON] у Довідках-розрахунках: №В/10/26857 від 09 листопада 2016 року, №В/10/24857 від 17 листопада 2016 року та №В/10/27991 від 17 листопада 2016 року. Загальна сума боргу складає 12980,96 гривень + 58262,03 гривні + 10736,23 гривень = 81979,22 гривень (а.с.147, 148, 150). Вищевказані довідки-розрахунки державного виконавця відповідачем не оскаржувались. Згідно наявної в матеріалах справи копії постанови державного виконавця Центрально-Міського ВДВС міста [PERSON] Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 03 квітня 2017 року, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON], оскільки останній на даний час отримує пенсію в Металургійному УПФУ (а.с.174, 174а). Отже, суд погоджується з доводами позивача за первісним позовом, що з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішеннями суду, виникла заборгованість по аліментам, що також узгоджується з розрахунками державного виконавця. Оскільки заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, тому він на підставі ч.1 ст.196 СК України зобовязаний сплатити пеню за прострочення сплати аліментів. Належних доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок з незалежних від платника причин, відповідач суду не надав. У Постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2696цс15, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що права позивача за первісним позовом [PERSON] порушені, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, розраховуючи пеню судом беруться за основу суми нарахованих та сплачених аліментів, які зазначені у довідках про розмір заборгованості, що розраховані державним виконавцем по місяцях, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до вимог заявлених позивачем. З урахуванням наведеного, виходячи з меж позовних вимог, відповідно до вимог ст.196 СК України позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає за прострочення сплати аліментів на утримання дітей. Загальний розмір неустойки (пені) становить 19288,96 гривень. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити первісні позовні вимоги у повному обсязі, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на дітей [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], 20 травня 2003 року, повнолітню [PERSON], [INFO], в сумі 81979,22 гривень, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 19288,96 гривень. Також суд вважає в порядку стягнення судових витрат, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 210,00 гривень. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів, зменшення розміру аліментів, в їх задоволенні суд вважає за необхідне відмовити виходячи із наступного. Так, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.17 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Однак, при цьому відповідачем [PERSON] до суду не було надано жодного доказу в підтвердження необхідності зменшення розміру аліментів, котрі з нього стягуються, а розрахунок заборгованості по сплаті аліментів та пені взагалі нерозрахований та нічим не підтверджений. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved