Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

21 травня 2019 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] , про поділ житлового будинку. Свої вимоги представник позивачки обґрунтовує тим, що [PERSON] є власницею 1/2 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач [PERSON] є співвласником іншої частки вказаного житлового будинку. Посилаючись на те, що між позивачкою та відповідачем виникають незручності у користуванні належним їм майном, оскільки воно знаходиться у їх спільному користуванні і згода про добровільний поділ майна, що є у їх спільній частковій власності між ними не досягнута, просила припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та виділити [PERSON] в натурі 1/2 частку вказаного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій також просила суд поділити житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] між співвласниками відповідно до варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 125-085 від 26 грудня 2019 року Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області та в якій крім того зазначила, що вони не заперечують проти заочного розгляду справи, в разі відсутності відповідача. Відповідач до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме у порядку, передбаченому ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки, і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Позивачка [PERSON] є власницею 1/2 частки цілого житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1134 від 16 грудня 2011 року виданого державним нотаріусом Першої Очаківської нотаріальної контори Чорною Л.С. (а.с. 7). Іншим співвласником вказаного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами 1/2 частки є відповідач [PERSON] відповідно до договору дарування № 2-1308 укладеного 07 липня 1998 року та посвідченого державним нотаріусом Першої Очаківської нотаріальної контори. Отже, судом встановлено, що вказаний вище житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами перебуває у спільній частковій власності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] . Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Згідно зі ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Отже, за змістом вказаних норм виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Так, висновком судової будівельно-технічної експертизи № 125-085 від 26 грудня 2019 року Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області (далі - висновок експертизи) експертом запропоновано два варіанти розподілу спірного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Другий запропонований експертом варіант розподілу спірного домоволодіння, відповідно до якого позивачка просила суд поділити житловий будинок, передбачає незначне відхилення від ідеальних часток сторін у праві власності на житловий будинок, а саме зменшується ідеальна частка позивачки. Крім того, згідно з вказаним варіантом розподілу є потреба у проведенні будівельно-технічних робіт з переобладнання будинку, а саме слід закласти дверний проріз між приміщеннями 1-2 в приміщення 2-4. Також, висновком судової будівельно-технічної експертизи було встановлено ринкову вартість спірного житлового будинку, яка становить - 475707 грн. Інвентаризаційна вартість спірного домоволодіння становить станом на 26 січня 2009 року, згідно даних архівної справи БТІ 60519 грн. (в т.ч. будівель і споруд - 57519 грн.). Таким чином, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, вважає можливим провести розподіл спірного житлового будинку за другим варіантом розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи № 125-085 від 26 грудня 2019 року Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області (графічно згідно з Додатком № 1) та позивачці у власність слід виділити частину житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 29,90 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яка складається - квартири №1 : 1-1 - коридору площею 3,30 кв.м; 1-2 - коридору площею 1,90 кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 12,60 кв.м, 1-4 - житлової кімнати площею 12,10 кв.м, інвентарною вартістю - 21073 грн., а також надвірних узаконенних господарських споруд: Ѕ частини № 2, 3 - огорожі; Ѕ частини № 4 - водяної колонки; Ѕ частини № І - замощення, що становить 37/100 часток домоволодіння, що на 13/100 частки менше від частки, що ідеально належить - Ѕ частина, всього інвентарною вартістю - 22962 грн. За таких обставин, за даним варіантом розподілу підлягає зміні ідеальна частка у праві власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме за [PERSON] слід визнати право власності на 37/100 часток домоволодіння замість 50/100 часток. При цьому підлягає припиненню право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на вказане вище домоволодіння. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд встановив, що позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 768 грн. 40 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved