Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

22 серпня 2017 року завідуючий 1-им відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] 22.01.1980 року рішенням Конотопського народного суду визнано недієздатним , а рішенням Конотопської міської ради від 29.11.1996 року його опікуном призначено [PERSON] [PERSON] поступив на лікування до 1 ОСЛ м.Ромни 22.08.2016 року згідно ст. 14 п.б ЗУ «Про психіатричну допомогу» на підставі рішення суду від 23.08.2016 року. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 27.02.2017 року [PERSON] було продовжено госпіталізацію до психіатричного закладу строком на 6 місяців. 21.08.2017 року було проведено огляд пацієнта. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] після проведеного лікування страждає хронічним психічним захворюванням, в звязку з чим не може задовільнити життєві потреби на достатньому рівні. Тому просив винести рішення суду про продовження примусової госпіталізації [PERSON] У судовому засіданні завідуючий 1-им відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом він не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації ( а.с.5). Особа, що надає правову допомогу заінтересована особа не заперечували проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням народного суду м.Конотоп від 22.01.1980 року [PERSON] визнано недієздатним (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради народних депутатів від 29.11.1996 року [PERSON] було призначено опікуном [PERSON] ( а.с.7). [PERSON] на момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді «Шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, стабільний дефект», в звязку з чим не може задовільнити життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність (а.с.3). Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і поясненнями в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] Рішенням Роменського міськрайонного суду від 23 серпня 2016 року [PERSON] було госпіталізовано до психіатричного закладу КЗ СОР 1 ОСЛ ( а.с.15), а рішенням Роменського міськрайонного суду від 27 лютого 2017 року [PERSON] було продовжено госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку на строк до 6 місяців (а.с.14). Згідно довідки 1 ОСЛ [PERSON] психічно хворіє з 1974 року. Багаторазово лікувався в даній лікарні. Інвалід 2 групи безстроково. Дати госпіталізацій за останні 3 роки: 21.08.2014 року по 21.08.2015 року, з 28.08.2015 року по 25.03.2016 року, з 28.03.2016 року по 18.08.2016 року. Остаття госпіталізація з 22.08.2016 року по теперішній час (а.с.13). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого неспроможній задовільнити свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує його життєдіяльність .

Outcome: approved