Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

22 грудня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 21539 грн 77 коп.. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 04 січня 2008 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н (надалі - Договір), який складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За умовами Договору відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, у зв'язку з чим у нього перед банком виникла заборгованість у сумі 21539 грн 77 коп., з яких 15000 грн 00 коп - заборгованість за кредитом; 5037 грн 88 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина), 1001 грн 89 коп. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, а також виписку з особового рахунку відповідача, умови та правила надання банківських послуг, що діяли на час укладення кредитного договору з відповідачем та наказ про їх затвердження. В наданій заяві представник банку також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 січня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений кредитний договір, який складається із Заяви позичальника від 04 січня 2008 року про відкриття рахунку та надання кредитної картки у валюті - гривні, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Вказане підтверджується самим змістом заяви позичальника, в якій вказано, що він із вищезазначеними документами ознайомлений та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір. 04 січня 2008 відповідач отримав кредитну картку. На виконання умов договору, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Крім того, відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків будь-яких платежів, передбачених договором більш на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та штраф у розмірі 5% від суми позову. Відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за договором не виконує, станом на 30 вересня 2014 року його заборгованість по кредитному договору становить 21539 грн 77 коп., з яких: 15000 грн - заборгованість за кредитом; 5037 грн 88 коп. - заборгованість з процентів за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1001 грн 89 коп. штраф (процентна складова). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Враховуючи той факт, що позивач умови договору виконав, надав [PERSON] кредит, а відповідач взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням №РROM0BJBDY від 10 грудня 2014 року (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved