Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

22.04.2014 р. до Любашівського районного суду Одеської області з Ананьївського районного суду Одеської області надійшов зазначений позов , у якому позивачка з врахуванням уточнених вимог обґрунтовує його тим , що 25.02.2011 року відносно неї була порушена кримінальна справа прокурором Ананьївського району Одеської області Кучерявим І.А. за ч. 2 ст. 382 КК України за фактом умисного невиконання нею постанови Приморського районного суду м. Одеси від 28.01.2011 року. 01.03.2011 року їй була вручена копія постанови про притягнення її в якості обвинуваченої . Постановою слідчого прокуратури Ананьївського району Одеської області Підгорної О.С. від 10.03.2011 року вона була відсторонена від роботи на посаді начальника КП Ананьївське РБТІ на період проведення досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи. Оскільки обвинувачення ґрунтувалось на штучно створених доказах по справі , то 12.10.2011 р Ананьївський районний суд Одеської області виніс виправдувальний вирок відносно неї , залишеним в силі ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 28.02.2012 р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2012 р. Прокурор Кучерявий І.А. достовірно знав про те , що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 28.01.2011 р., яку вона відмовилась виконувати , була скасована постановою Одеського Апеляційного адміністративного суду від 06.07.2011 року , тобто визнана незаконною. Однак від обвинувачення не відмовився , а наполягав на визнанні її винною в судах першої та апеляційної інстанції , незаконно порушивши відносно неї ще одну кримінальну справу за ч. 3 ст. 365 КК України , яка була скасована постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 14.11.2011 р. , залишеною в силі ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.12.2011 р. Внаслідок порушених прокурором кримінальних справ вона була відсторонена від займаної посади , тривалий час була під підпискою про невиїзд, що обмежило її у вільному пересуванні , принизило її людську гідність , завдавши значної моральної шкоди. Незаконне притягнення її до кримінальної відповідальності двічі призвело до порушення її нормальних життєвих зв»язків, погіршення стосунків із оточуючими її особами , нанесло їй непоправної моральної шкоди, яку вона оцінює в 940000 гривень , виходячи з того , що вона знаходилась під судом та слідством в період з 25.02.2011 року по 28.02.2012 року , відносно неї був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд протягом 11 місяців та 29 днів, вона була відсторонена від займаної посади начальника Ананьївського РБТІ 14.03.2011 р. , що призвело до втрати авторитету серед мешканців м. Ананьїв та позбавлення її сім»ї належного матеріального статку, промови прокурора Ананьївського району Кучерявого І.А. в дебатах судового засідання , який прохав суд визначити їй покарання у вигляді обмеження волі на певний строк, що принизило її людську та жіночу гідність , акта ревізії , який став основою порушення кримінальної справи, що принизило її людську гідність та змусило її значно нервувати , а також з того , що 23.07.2011 року був ювілей її дня народження , який вона не змогла належним чином відсвяткувати та отримати вшанування від колег та друзів Посилаючись на ст. 1176 ЦК України , Закон України « Про порядок відшкодування шкоди , завданої громадянину незаконними діями органами дізнання , досудового слідства , прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 р. № 266/94-ВР зі змінами , позивачка просила суд визнати незаконними дії прокурора Ананьївського району Одеської області -радника юстиції Кучерявого І.А. та слідчого прокуратури Ананьївського району Одеської області Підгорної О.С. щодо незаконного притягнення її двічі до кримінальної відповідальності , зобов»язати Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на її користь грошові кошти у сумі 940000 гривень на відшкодування моральної шкоди ,завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, грошові кошти у сумі 5200 гривень як витрати на оплату наданої правової допомоги , 157 гривень 56 коп. за складання та посвідчення довіреності в Ананьївській держнотаріальній конторі, 1197 гривень , понесених витрат на проїзд до суду в м. Одеса та до Любашівського районного суду Одеської області, а також 19347 гривень 56 коп. втраченого заробітку за час незаконного відсторонення її від роботи на посаді начальника Ананьївського РБТІ з 14 березня 2011 року по 23 червня 2011 року . Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача - Державної казначейської службу України в судове засідання не з»явився . Про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином , про що в матеріалах справи є відповідний доказ. Представник притягнутої до участі у справі третьої особи - прокуратури Ананьївського району Одеської області в судовому засіданні позов не визнав і пояснив. , що прокурор та слідча прокуратури Ананьївського району Одеської області діяли згідно з законом та в межах своїх повноважень. Тому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши позивачку, її представників , представника прокуратури Ананьївського району Одеської області , дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено , що 25.02.2011 року відносно позивачки була порушена кримінальна справа прокурором Ананьївського району Одеської області Кучерявим І.А. за ч. 2 ст. 382 КК України за фактом умисного невиконання позивачкою постанови Приморського районного суду м. Одеси від 28.01.2011 року. 01.03.2011 р. слідчим прокуратури Ананьївського району О.С. Підгорною була винесена постанова про притягнення [PERSON] в якості обвинуваченої за ч. 2 ст. 382 КК України 12.10.2011 р. Ананьївський районний суд Одеської області виніс виправдувальний вирок відносно позивачки, залишеним в силі ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 28.02.2012 р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2012 р. У зв»язку з притягненням до кримінальної відповідальності позивачка знаходилась під слідством та судом в період з 25.02.2011 року по 28.02.2012 року , відносно неї був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд протягом 11 місяців та 29 днів. Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Згідно зі ст..2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( далі Закон) , право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду. В силу ч.5 ст.. 4 вказаного закону , відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у ч. 6 вказаної статті , моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з ч. 1 статті 4 Закону , відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до положення Про Державну казначейську службу України , затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 460/2011, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду; Суд вважає , що внаслідок незаконного притягнення позивачки до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 382 КК України останній була причинена моральна шкода , яка виразилась в переживаннях з приводу можливого засудження , порушення її нормальних життєвих зв»язків, погіршення стосунків із оточуючими її особами , додатковими зусиллями для організації свого життя. В той же час суд не погоджується з тим , що позивачка двічі була незаконно притягнута до кримінальної відповідальності , оскільки постанова про порушення відносно неї кримінальної справи від 06.10.2011 р. за ч. 3 ст. 365 КК України була скасована постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 14.11.2011 р. , залишеною в силі ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.12.2011 р. Така позиція суду узгоджується з рішенням Конституційного Суду України № 9-рп/99 від 27.10.1999 р., у резолютивній частині якого зазначено , що притягнення до кримінальної відповідальності як стадія кримінального переслідування , починається з моменту пред»явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. З врахуванням встановлених обставин , виходячи з таких загальних засад цивільного законодавства як справедливість , добросовісність та розумність ( стаття 3 ЦК України ) , суд вважає можливим стягнути на користь позивачки причинену їй моральну шкоду у розмірі 25000 гривень. Вимога позивачки про визнання дій прокурора Ананьївського району Одеської області - радника юстиції Кучерявого І.А. та слідчого прокуратури Ананьївського району Одеської області Підгорної О.С. незаконними не підлягає розгляду , оскільки ухвалою суду провадження у справі в частині цієї вимоги закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст.. 205 ЦПК України Стосовно вимоги позивачки про стягнення на її користь втраченого заробітку в сумі 19347 гривень 56 коп. внаслідок відсторонення від роботи у зв»язку з притягненням її до кримінальної відповідальності , то суд при її вирішенні враховує слідуюче. Постановою слідчого прокуратури Ананьївського району Одеської області Підгорною О.С. від 10.03.2011 р. позивачка була відсторонена від займаної нею посади - начальника КП Ананьївське РБТІ на період проведення досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи (а.с. - 13 ) . На виконання зазначеної постанови 14.03.2011 р. голова Ананьївської районної ради М.О. Балан видав розпорядження № 3/К про відсторонення [PERSON] від займаної посади. ( а.с.- 14 ) Постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 11.04.2011 р. вказана постанова слідчого прокуратури Ананьївського району про відсторонення позивачки від займаної посади скасована , копія постанови суду була направлена в Ананьївську районну раду Одеської області для виконання. Однак зазначена постанова суду Ананьївською районною радою виконана не була , про що свідчить її рішення від 15.04.2011 року № 85- 4 ( а.с.- 16 ) Тому суд вважає , що зазначена вимога підлягає частковому задоволенню в частині стягнення втраченого заробтку за період з 14.03.2011 р. по 11.04.2011 р. Що стосується стягнення втраченого заробітку за період з 12.04.2011 р. по 23.06.2011 р., , то з такою вимогою позивачка повинна звернутись з позовом до Ананьївської районної ради Одеської області , яка всупереч вказаному рішенню Ананьївського районного суду Одеської області не поновила позивачку на роботі. Кількість робочих днів в період з 14.03.2011 р. по 11.04.2011 р. становить 25. . З довідки Ананьївського РБТІ вбачається , що середньомісячна заробітна плата позивачки за січень- лютий 2011 року становить 6802 гривні 50 коп , виходячи з чого середньоденна заробітна плата позивачки становить 136 гривень. Таким чином, сума втраченого заробтку позивачки , яка підлягає стягненню на її користь становить 136 грн. х 25 днів = 3400 гривень Зазначені кошти підлягають стягненню з Державної казначейської служби України , яка відповідно до Положення про Державну казначейську службу України , затвердженого Указом Президента України від 13.04.2001 р. № 460/2011 здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Вимога позивачки про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5200 гривень не підлягає задоволенню , оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат , пов»язаних з розглядом цивільних справ. Додатком до цієї постанови встановлено , що розмір компенсації витрат , пов»язаних із правовою допомогою стороні , на користь якої ухвалено судове рішення , якщо компенсація сплачується іншою стороною , не перевищує суму , що обчислюється , виходячи з того , що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. В матеріалах справи відсутні обчислення витрат на правову допомогу з розрахунку 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати особи , яка надає правову допомогу за годину її роботи. Вимога позивачки про стягнення 157 гривень 56 коп. за складання та посвідчення довіреності в Ананьївській держнотконторі не може бути задоволена , оскільки такі витрати не відносяться до судових витрат відповідно до ст.. 79 ЦПК України . У задоволенні вимоги позивачки про стягнення витрат на проїзд до суду в м. Одесу та до Любашівського районного суду у розмірі 1197 гривень 38 коп. слідує відмовити , оскільки підлягають стягненню витрати на проїзд до суду, що розглядає праву . В той же час з наданих позивачкою квитанцій не вбачається , що витрати на проїзд до Любашівького районного суду Одеської області співпадають з грошовими сумами , вказаними у наданих квитанціях. На підставі викладеного ,

Outcome: partial