Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

23.02.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Краматорськтеплоенерго звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води. В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ Краматорськтеплоенерго з 01 січня 2007 року відповідно до встановлених Краматорською міською радою тарифам здійснює поставку теплової енергії фізичним особам-споживачам, у тому числі у квартирі [ADDRESS]. У період з 01.10.2009 по 01.12.2013 року відповідач не сплачувала за надані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 3822,05 грн., яку просив стягнути з відповідачки [PERSON] У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 3822,05 грн., та судовий збір в сумі 1378,00 грн. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти позову, позовні вимоги визнала частково та просила застосувати строк позовної давності. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу України, власник зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктами 17 і 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21 липня 2005 року передбачено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що відповідачка проживає в [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідач зобов'язаний був вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається з довідки по особовому рахунку відповідачки, заборгованість за період з 01.10.2009 року по 01.12.2013 року перед ТОВ «Краматорськтеплоенерго» складає 3822 грн. 05 коп. Доказів погашення зазначеної заборгованості суду не надано. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст.264 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Частиною 2 вказаної статті позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Із заперечень відповідачки вбачається, що вказані платежі останньою проводились у вказані періоди за зазначений проміжок часу, тобто проводила поточну оплату за надані житлово-комунальні послуги, а не в рахунок боргу за минулий час, що не може свідчити про переривання строків позовної давності. Самостійне зарахування позивачем вказаних сум в рахунок погашення заборгованості відповідачки не має правового значення, оскільки не підтверджує обставин визнання боргу відповідачкою та обовязку повернути його. Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачки. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за період з 01.01.2011 року по 01.12.2013 року в розмірі 1232,73 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі\~1378,00 грн.

Outcome: partial