Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

23.05.2019 року позивач ТзОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що у 2006 році між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 10000 дол. США строком до 30.11.2007 року зі сплатою 13 % річних. В свою чергу, позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. 28.01.2019 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ФК «Веста» було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого АТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ ФК «Веста», а ТОВ ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. 29.01.2019 року між ТОВ ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Однак, відповідач зі своєї сторони порушила умови договору та має прострочену заборгованість. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 26.07.2019 року, через канцелярію суду, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що відповідач заперечує факт отримання та використання платіжної картки GOLD на умовах договору про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки. Сам по собі договір лише затвердив наміри сторін діяти у спосіб визначений умовами договору, але не факт надання картки та коштів. Крім того, представник відповідача вказував, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, а тому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 05.08.2019 року, через канцелярію від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просила наданий відзив на позовну заяву відповідача відхилити за необґрунтованістю, позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що банк виконав умови договору, а позичальник отримавши кредитні кошти, свої зобов`язання за кредитним договором не виконала у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Крім того, вказує на той факт, що ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду в межах строку позовної давності так, як відповідачем на погашення заборгованості за договором було сплачено 27.12.2017 року 40 дол.США. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив застосувати до даних правовідносин строк позовної давності. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. При розгляді справи, судом встановлено, що 30.11.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір № 1110/061771-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD, відповідного до умов якого позичальнику відкрито рахунок № [NUMBER] та надано кредит у розмірі 10000 дол.США строком до 30.11.2007 року зі сплатою 13 % річних. В свою чергу, за вказаними кредом, позичальник зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. З вимог статті 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. 28.01.2019 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ФК «Веста» було укладено договір факторингу № 2019-1УСБ/ВЕСТА, відповідно до якого АТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ ФК «Веста», а ТОВ ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором № 1110/061771-PR. 29.01.2019 року між ТОВ ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт капітал», а ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором № 1110/061771-PR. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Таким чином, до ТОВ «Вердикт капітал» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № 1110/061771-PR від 30.11.2006 року. Як зазначив в позовній заяві позивач, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.05.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 617681,15 грн., яка складається з: заборгованійсть по основній сумі кредиту в сумі 594902,99 грн., нарахованих відсотків згідно кредитного договору в сумі 22778,16 грн. В поданому до суду відзиві на позовну заяву, як і при розгляді справи, представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. За договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається зі закінчення строку дії картки. Зазначена правова позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 04 листопада 2015 року №6-1926цс15, постанові Верховного Суду від 11.03.2015 року по справі №6-16цс15, а також постанові 19 березня 2014 року №6-14цс14. Згідно з частиною 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Стаття 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). При розгляді справи встановлено, що відповідно положень п. 1.1 Договору було визначено, що картка має бути випущена строком дії 12 місяців. Згідно п. 1.2.1 Договору, передбачено, що термін повного погашення заборгованості за всіма траншами до п`ятнадцятого числа останнього місяця строку дії картки, на умовах визначених цим Договором. Таким чином, зі змісту вказаного пункту вбачається, що сторонами договору обумовлено строк дії картки до 15.12.2007 року. Даний факт підтвердив у судовому засіданні представник позивача. Отже, відповідно до умов Договору, укладеного між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки, до 15.12.2007 року. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» звернувся з позовом до суду 23 травня 2019 року, а строк дії картки закінчився 16 грудня 2007 року. Враховуючи правову позицію зазначеної в постанові Верховного суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14, саме з даної дати починається перебіг строку позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно строк позовної давності сплинув. Таким чином, судом встановлено, що позивач, подавши позовну заяву у травня 2019 року, звернувся в суд із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив і який обчислюється з моменту закінчення строку дії платіжної картки. Поважних причин пропуску Банком строку звернення до суду судом не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило. Доводи представника позивача стосовно того, що 27.12.2017 року відповідачем здійснено останній платіж в розмірі 40 дол.США і саме з цього часу необхідно відраховувати строк позовної давності не приймається судом до уваги, оскільки ніякими належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України дана обставина не підтверджена. Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. (Правовий Висновок зробив ВСУ у справі №6-1138цс15 від 25.05.2016 року). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки ТОВ «Вердикт капітал» пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом як до основної вимоги так і до додаткової вимоги, то згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України це є підставою для відмови у позові. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed