Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

22 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 26 червня 2015 року вона разом з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Мелеузовського району та м. Мелеуз Державного комітету Республіки Башкортостан по справам юстиції Російської Федерації. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися більше двох років тому, у звязку з чим подружні стосунки між ними в подальшому не можливі. Позивач в судове засідання не зявилася, але в позовній заяві вказала, що просить суд справу розглядати за її відсутності та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мазаєва». Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 26 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Мелеузовського району та м. Мелеуз Державного комітету Республіки Башкортостан по справам юстиції Російської Федерації, (актовий запис № 232), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-АР № 725497. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, сторони більше двох років не проживають разом, а тому шлюбні відносини між ними фактично припинені. Відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами розірванню. Клопотання позивача про залишення їй, після розірвання шлюбу, прізвища «Мазаєва» підлягає задоволенню. В силу ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved