Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

22.06.2016 року позивач поштою подала до суду позов до відповідача з вимогами: про поновлення на посаді електромеханіка станційного устаткування електрозвязку 1 категорії станційної дільниці №4 станційного цеху Комбінованого центру телекомунікацій №231 міста Чернігів, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.05.2016 року і по день постановлення судового рішення у справі. В обгрунтування позову приведені доводи, що відповідач незаконно звільнив її з роботи у звязку із скороченням штатів, не отримавши при цьому згоду первинної профспілкової організації Комбінованого центру телекомунікацій №231 м.Чернігів Чернігівської філії ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши інші докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно положень ст.40 ч.1 п.1 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників, а звільнення в цьому випадку допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України, рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Згідно з частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №124/к від 23.05.2016 року - позивач з 23.05.2016 року був звільнений з посади електромеханіка станційного устаткування електрозвязку 1 категорії станційної дільниці №4 станційного цеху Комбінованого центру телекомунікацій №231 міста Чернігів Чернігівської філії ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ» у звязку із скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України). Таке рішення відповідача не ґрунтувалося на положеннях ст.43 ч.1 КЗпП України, оскільки звільнення працівника з роботи відбулося без попередньої згоди первинної профспілкової організації Комбінованого центру телекомунікацій №231 м.Чернігів Чернігівської філії ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ», членом якої є позивач. На переконання суду рішення профспілкового органу (протокол №82 від 28.04.2016 року) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем є достатньо обгрунтованим, в ньому наведені аргументи на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника з роботи (позивач не була ознайомлена з наказами №921 від 22.10.2015 року, №110 від 22.03.2016 року про скорочення штатів, відсутність доказів у порівняльній таблиці, що кваліфікація позивача є нижчою від кваліфікації інших працівників) і таке рішення відповідає нормам трудового законодавства. Встановлені судом обставини є підставами для повного задоволення позову. З відповідача, згідно положень ст.235 ч.2 КЗпП, на користь [PERSON] необхідно стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 24.05.2016 року включно по 26.08.2016 року в розмірі 9367 грн. 27 коп (67 робочих днів *139,81 грн середньоденного заробітку), з утриманням із вказаної суми податку та обовязкових платежів. Судові витрати по справі (за дві позовні вимоги) необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved