overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з цією заявою, вказуючи, що для оформлення спадщини після смерті 07.04.2011 року [PERSON], їй необхідно встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєсттраці шлюбу, вказувала, що з 1977 року вона проживала разом із [PERSON] та вела з ним спільне господарство, не перебуваючи при цьому у шлюбі; письмово вимоги заяви підтримала, просила її задовольнити та розглянути справу без її участі (а.с.17). Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, письмово заявлені вимоги визнали повністю, просили справу розглянути без них (а.с.18,19). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій осіб, які беруть участь у справі та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що з 1977 року [PERSON] проживала разом із [PERSON], вели разом спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, який витрачали на купування ліків та продуктів харчування не перебуваючи при цьому у шлюбі (а.с.6-8). Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим 08.04.2011 року виконкомом Краснопільської сільської ради Гайсинського району серії І-АМ №201808 зазначено, що [PERSON] помер у віці 82 років в с. Краснопілка Гайсинського району (а.с.5). Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки встановлені обставини незаперечно свідчать, що заявник [PERSON] дійсно проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вела спільне господарство із [PERSON], який помер 07.04.2011 року з 1977 року по день його смерті, даний факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу має для заявниці юридичне значення і впливає на прийняття нею спадщини, то цей юридичний факт необхідно встановити рішенням суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Зазначає, що є власником квартири [ADDRESS], а відповідач зареєстрований у даній квартирі, однак не проживає в ній з 25.05.2015 року, обовязку по утриманню квартири не виконує, на неодноразові звернення з приводу зняття з реєстрації не реагує. Враховуючи вищевикладене, просить позбавити [PERSON] права користування квартирою № 23 в будинку № 8 по бульвару Дружби народів в м. Луцьку. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечив, позовні вимоги визнав. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. Як вбачається із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с.3). Водночас, відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі з 18.06.2009 року (а.с.5-6), однак не проживає у ній з 25.05.2015 року, що вбачається із пояснень позивача. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. [PERSON] як власник квартири [ADDRESS] має право вимагати усунення порушень її прав відповідачем. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що останнього слід визнати таким, що втратив право користування квартирою № 23 в будинку № 8 по бульвару Дружби народів в м. Луцьку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі із 1988 року, а від шлюбу мають чотирьох дітей. Вказує, що відповідач не проживає з нею та дітьми, не цікавиться існуванням, матеріальним утриманням дітей. Окрім того, протягом тривалого часу вона утримує дітей, проте на даний час її матеріальне становище погіршилося. Просить стягнути із відповідача аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що немає постійного доходу, а тому немає можливості сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши подані суду докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 23.07.1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюб серії [NUMBER] від 23.07.1988 року (а.с.4). За час перебування у шлюбі, в подружжя народилося четверо дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми та син [PERSON], [INFO] (а.с.5-8). Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів про власний стан здоров'я, у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а тому із врахуванням вимог ч. 2 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що з останнього користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка по справі не зявилась, надала до суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про поважність причин незявлення суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до наданих документів, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2007 року по 11.02.2014 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку, за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких у частці від доходу або у твердій грошовій сумі визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших утриманців і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову При визначенні розміру аліментів з відповідача, суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача і вважає за можливе призначити аліменти у розмірі 1/4 частини доходів але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму щомісячно починаючи з 22 липня 2015 року і до повнолітня дитини. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 05.08.1989 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву згідно якої позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 05.08.1989 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану Арбузинської районної Ради народних депутатів Миколаївської області, актовий запис №49. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім'ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім'я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.09.1991 року Новоолександрівською сільською радою Братського району Миколаївської області, актовий запис № 5. Свої вимоги мотивує тим, що 28.09.1991 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини. Відповідач відмовляється звертатися до органу РАЦС для розірвання шлюбу, тому позивачка звернулася до суду. Оскільки їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сімю наміру не має, просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вирішує справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та зясувавши фактичні взаємини подружжя, яке тривалий час не підтримує шлюбних відносин, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про надання права на вступ до шлюбу, зацікавлена особа Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції, в обґрунтування якої зазначили, що вони знайомі приблизно 7 років, а з березня 2014 року вони почали зустрічатися як дівчина з хлопцем. Вони кохають один одного, познайомились з батьками один одного, які до них відносяться з любов'ю та розумінням, і не перешкоджають їх відносинам. На сьогоднішній день вони дуже хочуть вступити до шлюбу, проживати спільно та створити сім'ю. Це відповідає їх інтересам. Проте до шлюбу вони вступити не можуть, так як не досягли відповідного віку. При таких обставинах вони змушені звернутися до суду з заявою про надання їм права на вступ до шлюбу, оскільки в органах ДРАЦС без рішення суду, шлюб реєструвати відмовляються. З урахуванням викладеного вони просять суд постановити рішення, яким надати їм - [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]), що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]), що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] право на вступ та реєстрацію шлюбу. Заявники в судове засідання не з'явились, але звернулись до суду з заявами, відповідно до яких заяву підтримують, просять суд її задовольнити в повному обсязі, справу просять суд розглянути у їх відсутність. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явилась, але 12.08.2015 року на адресу суду від заступника начальника служби - начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нікітінської О.В. надійшла заява, відповідно до якої вона проти задоволення заяви не заперечує, просить суд розглянути справу без участі їх представника. Ознайомившись з заявою, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.23 Сімейного Кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вибачається з письмових доказів по справі [PERSON] народився 07.02.1998 року, тобто на час розгляду справи йому виповнилося 17 років та він не досяг шлюбного віку, [PERSON] народилась [INFO], тобто на час розгляду справи їй виповнилося також 17 років та вона також не досягла шлюбного віку. З урахуванням того, що [PERSON] та [PERSON] кохають одне одного і бажають зареєструвати шлюб, заперечень проти цього до суду не надходило, суд вважає, що є усі правові підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] Я В. звернулася до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON]., та її малолітню дочку [PERSON] залишити проживати з нею, залишити їй прізвище «Пай», судові витрати покласти на позивачку. При цьому [PERSON] посилається на те, що спільне життя подружжя не склалося та фактично припинене. В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, відмовилася від позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини, решту позовних вимог просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює \~ рішення про задоволення позову. \~ Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, \~ ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено,що сторони зареєстрували шлюб 29.06.2012 р. у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Спільне життя подружжя не склалося та фактично припинилося з травня 2015 р. сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, \~ з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

22.07.2015 року відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що в 2004 році зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають малолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, в звязку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову відповідачем, за наявності до того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], та малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується записом в свідоцтвах про народження дітей. Сторони не оспорюють факт проживання дітей на даний час разом з позивачкою. Сторони не дійшли згоди про добровільну участь відповідача в матеріальному утриманні дітей. Тому, відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню. Суд приймає до уваги матеріальне становище сторін, те, що відповідач являється особою працездатного віку, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, що також не заперечується сторонами, а отже не підлягає додатковому доказуванню, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому, відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, підлягають задоволенню і вимоги щодо розміру аліментів на утримання дітей. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

22.07.2015 року відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.02.2010 року між нею та відповідачем був розірваний шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.03.2010 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно. Однак зазначених коштів на утримання дітей не вистачає, тому просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову відповідачем, за наявності до того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони являються батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується записами в свідоцтвах про народження дітей. Відповідачем не оспорений факт проживання дітей на даний час разом з позивачкою. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.03.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до положень ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд приймає до уваги доводи позивачки, що діти потребують більше коштів в зв'язку з їх зростанням для забезпечення щоденних побутових потреб та розвитку, а також доводи в тій частині, що купівельна спроможність стягнутих коштів на утримання дітей значно зменшилася. Відповідач є приватним підприємцем, отримує постійний дохід, що ним не оспорено, не має інших утриманців, в зв'язку з чим дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved