Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

21 травня 2014 р. Банк звернувся до суду з вказаними вимогами до відповідача. Вимоги обґрунтовував тим, що 07.04.2006 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 31.03.2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 13 271,86 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. У судовому засіданні, перед початком розгляду справи по суті представник відповідача надав від імені [PERSON] зустрічну позовну заяву, в якій остання просить визнати недійсним спірний кредитний договір з посиланням на ч. 3 ст. 203 ЦК України, оскільки не підписувала його. У судове засідання представник Банку не зявився, але надали суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримали та просили його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Разом з цим не надали суду відповідної інформації щодо своєї правової позиції із заявлених зустрічних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні заявлені вимоги Банку не визнав і просив в їх задоволенні відмовити, а зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задовольнити виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що звертаючись до суду з позовом до відповідача [PERSON] вказував на те, що 07 квітня 2006 р. між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 5 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Стверджують, що боржник свої зобовязання по договору не виконує, а тому станом на 31 березня 2014 року утворилася заборгованість яка становить 13\~271,86 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 2\~314,57 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 9 849,11 грн; -штраф (процентна складова) 608,18 грн; -штраф (фіксована сума) 500 грн. За правилами статей 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідачка надала зустрічну позовну заяву, в якій посилається на те, що не підписувала заяву на видачу кредиту від 07.04.2006 р., та не отримувала кредитні кошти, а тому просить визнати договір недійсним. Так, відповідно до частини 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК). За правилами ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як видно зі змісту висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1392 від 13 січня 2015 р. (а. с. 109-111) підписи від імені [PERSON] в графі «дата 07.04.2006 г.» анкети-заяви на видачу кредитної картки від 07 квітня 2006 року виконані не [PERSON], а іншою особою. Доказів, що спростовують зазначений висновок банк суду не надав. За такого, відповідач [PERSON] не виявляла свою волю на укладення договору про надання банківських послуг і не підписувала його у звязку з чим, наявні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним, а також відсутності підстав за вищевикладених обставин покладення на [PERSON] відповідальності за порушення зобовязань за цим кредитним договором. Згідно статей 86 і 88 ЦПК України з Банку на користь відповідача слід стягнути судові витрати повязані з проведення експертизи та сплати судового збору.

Outcome: approved