Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

22.12.2020 р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс»(далі - відповідач) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Шмідт К.В., у якій просила, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог: визнати виконавчий напис, вчинений 05.08.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 26023, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс», яке є правонаступником ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», заборгованості за кредитним договором № МФ-0701900001809, укладеним 22.09.2019 р. між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь позивачки в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом грошові кошти у розмірі 3353,59 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 05.08.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено та зареєстровано за № 26023, виконавчий напис про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованість у розмірі 47867,26 грн. При цьому, позивачка вважає, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що порушено вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 а тому, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 26.03.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. 16.04.2021 р. на адресу суду надійшла заява представника позивачки про збільшення розміру позовних вимог від 08.04.2021 р., у якій останньою збільшено вимоги у частині суми грошових коштів, стягнутих за виконавчим написом. Ухвалою суду від 05.05.2021 р. прийнято до розгляду заяву представника позивачки про збільшення розміру позовних вимог від 08.04.2021 р. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судову повістку відповідачу вручено, про що свідчить відповідна відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 05.08.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 26023, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс», яке є правонаступником ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», заборгованості за кредитним договором № МФ-0701900001809, укладеним 22.09.2019 р. між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] , яка виникла за період з 28.11.2019 р. по 07.03.2020 р. в сумі 47167,26 грн. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Саме цю норму застосував приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений 05.08.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 26023 не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172, оскільки він вчинений на підставі боргового документу - кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, звертаючись до суду з позовом позивачка просила стягнути з відповідача на її користь 19 077,00 грн. як безпідставно отримані кошти. Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір стягнених грошових коштів з заробітної плати позивача на користь відповідача, на підставі виконавчого напису від 11.11.2019 року зареєстрованого в реєстрі за № 5816, у виконавчому провадженні № 60740159 від 06.12.2019 року, становить 3353,59 грн. Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, оскільки судом встановлено, що виконавчий напис вчинений 05.08.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 26023, був вчинений без правових на те підстав, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки безпідставно набуті кошти в розмірі 3353,59 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн., а всього підлягає стягненню 4261,59 грн. (3353,59 грн. + 908,00 грн.)

Outcome: approved