Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

23 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 26.07.2000 року є власником будинку розташованого за адресою: Донецька область, м.Торецьк (м. Дзержинськ), [ADDRESS]. 07.12.2010 року уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. З листопада 2014 року вона зареєструвала свого чоловіка [PERSON], [INFO], за адресою: Донецька область, м. Торецьк (м.Дзержинськ), [ADDRESS]. На підставі рішення Дзержинського міського суду від 25.12.2015 року шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було розірвано. З квітня 2016 року відповідач не проживає за адресою: [INFO] (м.Дзержинськ), [ADDRESS]. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, вона змушена звернутися до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк (м.Дзержинськ), [ADDRESS]. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що квартира №1 за адресою: Донецька обл., м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Сормовська, будинок 22 належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджено договором купівлі-продажу жилого будинку від 26.07.2000 року (а.с.7-8), а також реєстраційним посвідченням (а.с.9). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 25.12.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.10). Згідно довідки №6528 від 21.11.2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (м.Дзержинськ), [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до Акту від 16.11.2016 року [PERSON] не проживає за вказаною адресою з квітня 2016 року (а.с.11). Відповідно до вимог ч.1 ст.71, ст.72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Особа визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Судом було встановлено, що відповідач не мешкає в будинку за вказаною адресою з квітня 2016 року. Крім того, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення суду. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити.

Outcome: approved