Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

23.07.2014р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS], яка знаходиться на п'ятому поверсі п'ятиповерхового будинку та перебуває на балансі Мостиської міської ради. Стверджує, що у ніч з 29.07.2013р. на 30.07.2013р. внаслідок проливного дощу його (позивача) квартиру залило, зокрема пошкоджено стелю, стіни, підлогу, а також частково меблі, що підтверджується актом обстеження будинку. Комісія, яка обстежувала будинок, прийшла до висновку, що дах будинку над його квартирою потребує капітального ремонту (смоління та нового рубероїдного покриття). Вказує, 17.08.2013р. він разом із жителями будинку звернувся із колективною заявою до голови Мостиської міської ради про виділення коштів для проведення ремонту покрівлі даху, однак на вказану заяву Мостиська міська рада 26.08.2011р. повідомила, що у бюджеті на 2011 рік відсутні кошти на капітальний ремонт покрівлі даху. Зазначає, що у вересні 2011 року, коли розпочались проливні дощі, був змушений за власні кошти провести ремонт покрівлі даху, витративши лише на закупівлю рубероїдного покриття 2900 гривень. Покликається на те, що добровільно стягнути його витрати по вказаному ремонту в рахунок квартплати МКП «Житловик» відповідач по справі не бажає, хоча це передбачено ст.176 ЖК України. З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з МКП «Житловик» в його користь вартість ремонту покрівлі даху будинку в розмірі 2900 гривень та понесені ним судові витрати. Вимоги позову підтримано у судовому засіданні позивачем, який з огляду на заперечення представників відповідачів зауважив, що не має юридичної освіти, однак має право на відшкодування збитків у зв'язку з невиконання відповідачем - МКП «Житловик» своїх обов'язків по утриманню будинку. Покликається на те, що він є власником квартири, сплачує відповідачу за послуги, що підтверджує наявна в матеріалах справи довідка, у зв'язку з чим саме він через ненадання послуг відповідачем має право на відшкодування вартості самостійно здійсненого ним ремонту. Зазначив, що об'єднання співвласників у вказаному багатоквартирному будинку не створено, заперечивши покликання представника міської ради на спільну відповідальність власників квартир будинку як належних відповідачів за його позовом. Звертався до відповідача з вимогами про зарахування вартості здійсненого ним ремонту в рахунок квартплати, однак відповідач відмовив у цьому, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача МКП «Житловик» вартість такого ремонту - придбаного матеріалу (руберойду). При цьому вказує, що просить відшкодувати лише частину збитків, адже не заявляє вимог про стягнення збитків, які завдані внаслідок затоплення майна, що знаходилося у квартирі, та не заявляє вимог про стягнення вартості робіт по проведенню ремонту. Представник відповідача МКП «Житловик» Мужанов К.В. в судовому засіданні проти позову заперечив, покликаючись на те, що позов є безпідставним з огляду на покликання позивача на ст.176 ЖК України, яку представник відповідача вважає підставою позову. Вказує, що між сторонами відсутні відносини найму, які передбачені вищевказаною статтею, а тому така не підлягає застосуванню. Зазначає, що позов складено неграмотно з юридичної точки зору, некваліфікованим юристом, є неправильними позовні вимоги про стягнення вартості ремонту, оскільки договором це не передбачено. Вказує, що хоча [PERSON] і є власником квартири, однак не проживав у такій станом на 29-30.07.2011р., не був споживачем послуг (зокрема позивач не надав квитанцій про оплату послуг), а тому є неналежним позивачем. Вважає неналежним доказом наданий позивачем товарний чек на закупівлю руберойду, оскільки з такого не вбачається, що саме позивач придбав цей матеріал. Також зазначає, що немає доказів про те, що придбаний матеріал (руберойд) був використаний на ремонт квартири позивача. Заявляє про можливий пропуск позивачем строку позовної давності і просить застосувати наслідки такого пропуску, - відмовити у позові. Представник відповідача Мостиської міської ради Рутковська Т.С. проти позову заперечила, покликаючись на те, що багатоквартирний будинок є спільною власністю мешканців квартир і у зв'язку з цим Мостиська міська рада є неналежним відповідачем, а такими відповідачами по справі повинні виступати власники інших квартир будинку, які зобов'язані відповідно до вимог ст.ст.358, 360, 382 ч.2 ЦК України брати участь в утриманні спільного майна. Також зазначає, що між сторонами відсутні відносини найму, ст.176 ЖК України застосуванню не підлягає, а тому позов є безпідставним. Вказує, що у позивача наявна заборгованість, МКП «Житловик» є збитковим, коштів на ремонт не передбачено. Також позивачем не складено відповідно до умов договору акту-претензії. З вищенаведених підстав просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка та дослідивши і оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову. Так, судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, договору купівлі-продажу, будинкової книги. Позивач звернувся із позовом до двох відповідачів: МКП «Житловик» та Мостиської міської ради, однак просить стягнути у свою користь вартість ремонту покрівлі будинку лише з МКП «Житловик». Суд, вирішуючи позов в межах заявлених вимог до МКП «Житловик», вважає необхідним перш за все надати аналіз та оцінку правовідносинам, які існують між позивачем та вказаним відповідачем. Зокрема, судом встановлено, що між позивачем та МКП «Житловик» 01.07.2011р. укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - Договір), предметом якого є забезпечення виконавцем надання вищевказаних послуг щодо квартири [ADDRESS]. Відповідно до п.13 (1) Договору виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством. Так, постановою КМ України від 20.05.2009р. №529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» передбачено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зокрема: технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення, зливової каналізації, їх поточний ремонт та поточний ремонт конструктивних елементів будинку. Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76 затверджено «Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій», які детально передбачають здійснення ряду заходів з Технічного обслуговування і ремонту будівельних конструкцій, зокрема, - під час експлуатації будинку у залізобетонних дахах необхідно забезпечувати відсутність руйнування поверхні бетону, корозії оголеної арматури, тріщин, потьоків, висолів та ін. (п.4.4.1). У пункті 1.5 Правил зазначено, що утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004р. № 150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд». Вказаний Наказ передбачає (в тому числі) здійснення ремонту покрівлі. Рішенням виконавчого комітету Мостиської міської ради № 152 від 31.05.2011р. затверджено тарифи на утримання будинків та прибудинкових територій для населення у житлових будинках м.Мостиська згідно з додатком, в якому зазначено і будинок [ADDRESS], в якому проживає позивач. З розрахунку тарифів вбачається, що жителі цього будинку сплачують кошти (в тому числі) за дрібний поточний ремонт та виконання аварійних робіт. З акту обстеження будинку (квартири позивача) від 30.07.2014р. вбачається, що при обстеженні квартири виявлено наступне: під час проливного дощу в ніч з 29.07.2011р. на 30.07.2011р. підтоплено стелю, стіни та підлогу у вітальні, коридорі, кухні та ванній кімнаті. Причиною затікання дощових вод є незадовільний стан рубероїдного покриття даху. 17.08.2011р. жителі будинку [ADDRESS] у м.Мостиська звернулися з колективною заявою до міського голови про виділення коштів для проведення ремонту покрівлі будинку. Листом-відповіддю від 26.08.2011р. Мостиська міська рада повідомила, що в бюджеті ради на 2011р. відсутні кошти на капітальний ремонт покрівлі даху. У листі також зазначено, що при надходженні коштів до бюджету буде розглянуто можливість проведення ремонту. З огляду на наведене позивач змушений був самостійно (власними силами та за власний кошт) провести ремонт даху у зв'язку з невідкладною необхідністю (протіканням) та відмовою відповідачів провести ремонт, витративши на закупівлю руберойду 2900 гривень, що підтверджується показаннями свідка [PERSON], товарним чеком від 09.09.2011р. та довідкою фізичної особи-підприємця [PERSON] від 10.07.2014р. Відповідно до ч.1 ст.621 ЦК України у разі невиконання боржником для кредитора певної роботи чи ненадання йому послуги кредитор має право виконати цю роботу власними силами або доручити її виконання чи надання послуги третій особі і вимагати від боржника відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання. Інше договором та актами цивільного законодавства не встановлено і не випливає із суті зобов'язання. Умови Договору, зокрема п.10 (1),(4), п.13 (1),(8), п.15 (1),(4), не суперечать положенням ч.1 ст.621 ЦК України. Так, п.15 (1), (4) Договору передбачає, що виконавець несе відповідальність згідно із законом за порушення зобов'язань, визначених цим договором; неналежне надання або ненадання послуги, що призвело до заподіяння збитків майну та (або) приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров'ю шляхом відшкодування збитків. Згідно з ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, позивачу завдано реальних збитків у вигляді проведеного власними силами ремонту (закупівлі матеріалу) з метою відновлення свого порушеного відповідачем права на своєчасне надання послуг належної якості згідно з законодавством щодо утримання його власності (квартири) у належному стані. З огляду на наведені обставини дії позивача щодо проведення власними силами ремонту даху є правомірними (відповідають закону та умовам договору) і він має право відповідно до закону (ч.1 ст.621 ЦК України) та Договору (п.10 (1),(4), п.13 (1),(8), п.15 (1),(4)), вимагати від відповідача МКП «Житловик» відшкодування збитків - вартості ремонту (матеріалу), проведеного власними силами з метою відновлення свого порушеного права на своєчасне надання послуг належної якості згідно з законодавством щодо утримання його власності (квартири) у належному стані. Син позивача - [PERSON], який проживає у квартирі позивача, 17.07.2013р. звернувся із заявою до МКП «Житловик» про зарахування коштів (2900грн.), витрачених на ремонт даху, в рахунок заборгованості по квартплаті. МКП «Житловик» не заперечувало права позивача на відшкодування, а у свою чергу зверталося із листами від 17.07.2013р. та від 06.08.2013р. у Департамент ЖКГ, розвитку інфраструктури та паливно-енергетичного комплексу з проханням дати роз'яснення щодо можливості такого зарахування коштів, однак як вбачається з листа МКП «Житловик» від 20.03.2014р. №74 так відповіді і не отримало, у зв'язку з чим відмовило у заяві [PERSON] Вищевказані обставини підтверджуються показаннями свідка [PERSON] та наданими позивачем копіями вищенаведених письмових доказів. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.13 (8) Договору виконавець зобов'язаний відшкодовувати споживачеві збитки, завдані його майну та (або) приміщенню внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості. Відповідач МКП «Житловик», взявши на себе перед позивачем зобов'язання щодо своєчасного надання послуг з утримання будинку належної якості згідно із законодавством, а згодом односторонньо відмовившись виконати такі зобов'язання з нібито різних процесуальних та формальних підстав, за відсутності форс-мажорних обставин, порушив вищевказані засади добросовісності, розумності та справедливості, на яких має ґрунтуватися зобов'язання, не виконав своїх зобов'язань, передбачених договором і законом, щодо своєчасного надання послуг належної якості та щодо відшкодування збитків у разі ненадання таких послуг. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що є всі підстави для стягнення з відповідача МКП «Житловик» в користь позивача збитків у вигляді вартості ремонту, проведеного власними силами, завданих йому внаслідок ненадання відповідачем послуг з утримання будинку. Такі причини як відсутність коштів на ремонт чи відсутність роз'яснень з боку певних органів щодо взаєморозрахунків не є форс-мажорними обставинами, що унеможливлюють надання послуг та звільняють відповідача від відповідальності, виходячи з вимог закону та укладеного між сторонами договору і відповідно не приймаються до уваги судом. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача Мостиської міської ради про те, що багатоквартирний будинок є спільною власністю мешканців квартир і у зв'язку з цим Мостиська міська рада є неналежним відповідачем, а такими відповідачами по справі повинні виступати власники інших квартир з огляду на такі обставини. Так, з пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що об'єднання співвласників квартир у вказаному житловому будинку не створено, будинок не переданий на баланс цього об'єднання, а знаходиться на балансі Мостиської міської ради. З огляду на наведене, Мостиська міська рада як балансоутримувач будинку зобов'язана відповідно до закону передбачати у бюджеті кошти на проведення відповідних ремонтів будинків, в тому числі поточних та капітальних, а МКП «Житловик» як міське комунальне підприємство, отримуючи оплату за надані послуги, повинно забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості. Крім того, з листа-відповіді Мостиської міської ради від 26.08.2011р. жителям будинку вбачається, що відповідач не заперечує свого обов'язку щодо утримання будинку і не перекладає цей обов'язок на співвласників квартир, а лише зазначає, що в бюджеті ради на 2011р. відсутні кошти на капітальний ремонт покрівлі даху. У вказаному листі також зазначено, що при надходженні коштів до бюджету буде розглянуто можливість проведення ремонту. З огляду на наведене вищевказані заперечення представника відповідача - Мостиської міської ради не підтвердженими жодними доказами, не ґрунтуються на законі, відповідно є надуманими, а тому відсутні підстави для перекладення обов'язку відшкодувати завдані збитки на співвласників інших квартир. Відсутність у відповідачів коштів на ремонт будинку не передбачена договором чи законом як форс-мажорна обставина, що унеможливлює надання послуг і належне утримання будинку відповідачами відповідно до закону. З огляду на наведене доводи представника відповідача Мостиської міської ради про те, що МКП «Житловик» є збитковим і кошти на ремонт не передбачені суперечать нормам закону, умовам договору, знову ж таки є надуманими, необґрунтованими, не підтвердженими жодними доказами, а відповідно не приймаються до уваги. Той факт, що у позивача наявна заборгованість по оплаті послуг не звільняє відповідачів від виконання своїх обов'язків. Так, як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін у позивача є заборгованість по квартирній платі, проте така виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем свого зобов'язання щодо надання послуг і син позивача ще у 2013р. звернувся до МКП «Житловик» із заявою про проведення взаєморозрахунку, проте відповідач відмовив у цьому у зв'язку з відсутністю відповідних «роз'яснень». Як вбачається з пояснень сторін позивач у 2014р. звертався до суду з позовом про зарахування коштів (2900грн.), витрачених на ремонт даху, в рахунок заборгованості по квартплаті, однак його заява була залишена без розгляду і він повторно звернувся із новими позовними вимогами (у даній справі) про стягнення на його користь вищевказаних коштів з МКП «Житловик». Відповідно до ч.3 ст.538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Згідно з ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Отже, відповідно до вищевказаних норм права позивач має право повністю або частково односторонньо відмовитися від оплати відповідачу за надані послуги, оскільки останній порушив свої зобов'язання щодо надання послуг і вказана відмова позивача від зобов'язання не звільняє відповідача, як винну сторону, від відповідальності за порушення зобов'язання. З огляду на наведене доводи представника відповідача Мостиської міської ради про те, що у позові слід відмовити через наявність у позивача заборгованості не приймаються до уваги. Суд також не приймає до уваги заперечення представника відповідача - Мостиської міської ради щодо недотримання позивачем встановленого договором порядку розв'язання спорів (складення і розгляду акту-претензії). Так, п.18 Договору передбачає, що спори між сторонами розв'язуються шляхом проведення переговорів або у судовому порядку. Крім того, п.16 Договору передбачає, що акт складається не тільки споживачем, а й представником виконавця. Як вбачається з акту обстеження від 30.07.2011р. представник виконавця (головний інженер МКП «Житловик» Садлівський І.Г.) був присутній під час обстеження квартири позивача та як і споживач міг бути ініціатором складення акту-претензії. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач на протязі трьох років намагався добровільно врегулювати спір, однак так і не зміг цього зробити саме з вини відповідачів, які посилалися то на відсутність коштів для ремонту, то на відсутність роз'яснень щодо проведення взаєморозрахунку заборгованостей. Крім того, обов'язковий досудовий порядок врегулювання спорів (пред'явлення претензії) з певними винятками передбачений Господарським процесуальним кодексом України, однак ЦПК України такого обов'язку не містить і відповідно до закону юрисдикція судів поширюється всі правовідносини. Таким чином, недотримання цього порядку не є підставою для відмови у позові. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача МКП «Житловик» про те, що [PERSON] внаслідок не проживання у своїй квартирі на момент заподіяння шкоди не є споживачем послуг і відповідно неналежним позивачем та немає згідно Договору права на відшкодування збитків, зокрема не долучив квитанцій про оплату послуг. Так, судом встановлено, що позивач є власником квартири і стороною Договору і саме він відповідно до закону та Договору є споживачем послуг відповідача МКП «Житловик» щодо утримання його власності - квартири у належному технічному стані, сплачує кошти згідно з договором, по підтверджується довідкою самого ж відповідача - МКП «Житловик» від 05.08.2014р. №356, а тому згідно Договору і законодавства саме він має право на відшкодування збитків, а факт проживання чи не проживання позивача у спірній квартирі за даних обставин немає жодного доказового значення і доводи представника відповідача в цій частині жодним чином не обґрунтовані та не базуються на законі, а відповідно є надуманими. Зокрема, представниками відповідачів не взято до уваги навіть самих «стандартних» (надрукованих у бланку) умов Договору, а саме, що Договір укладається з [PERSON] (споживачем), «що є власником житлового будинку, власником (наймачем) квартири….». також згідно з п.10 (4) Договору саме споживач (як власник) «має право на відшкодування збитків, заподіяних його майну та (або) приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості». Умови Договору не містять обов'язку позивача проживати у квартирі, щодо якої надаються послуги, та не звільняють відповідача у зв'язку з не проживанням позивача у квартирі від виконання своїх обов'язків щодо своєчасного надання послуг належної якості згідно з законодавством. Відповідач МКП «Житловик», уклавши договір з позивачем, погодився з тим, що саме позивач є стороною договору, не розривав з позивачем договору, а тому такий є дійсним незалежно від місця проживання позивача. В той же час свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт проживання позивача у його (позивача) квартирі станом на 29-30.07.2011р. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача - МКП «Житловик» про те, що наданий позивачем товарний чек на закупівлю руберойду є неналежним доказом, оскільки з такого не вбачається, що саме позивач придбав цей матеріал і що немає доказів про використання придбаного матеріалу (руберойду) на ремонт квартири позивача. Так, в матеріалах справи, крім наданого позивачем товарного чеку фізичної особи-підприємця [PERSON] на покупку руберойду від 09.09.2011р. на суму 2900грн., судом оголошено у судовому засіданні довідку цього ж підприємця від 10.07.2014р. про те, що саме позивач 09.09.2011р. придбав у неї руберойд на суму 2900грн. Крім того, навіть за відсутності такої довідки, сам факт знаходження у позивача товарного чеку є доказом придбання товару саме ним. Зазначення у товарних чеках прізвища покупця не передбачено. Що стосується використання чи не використання вказаного руберойду на ремонт даху над квартирою позивача, то відповідач МКП «Житловик» цього факту протягом 2011-2014р.р. не оспорював, а навпаки звертався з листами до Департаменту ЖКГ, розвитку та інфраструктури та паливно-енергетичного комплексу про можливість зарахування витрат, які поніс позивач, в рахунок погашення заборгованості по квартплаті та відмовив позивачу у такому зарахуванні лише у зв'язку з відсутністю роз'яснень, а не у зв'язку із запереченням факту проведення позивачем ремонту. Також судом встановлено, що позивачу завдано шкоди у ніч з 29 на 30.07.2011р., позивач звернувся до суду із позовом 23.07.2014р., тобто до закінчення трьохрічного строку позовної давності, а тому відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача МКП «Житловик» про відмову у позові у зв'язку пропуском строків позовної давності. Крім того, строк позовної давності переривався у зв'язку із зверненням у 2014р. до суду із з позовом про зарахування коштів (2900грн.), витрачених на ремонт даху, в рахунок заборгованості по квартплаті, що підтверджується поясненнями сторін. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача МКП «Житловик» про те, що у позові слід відмови у зв'язку з неправильним застосуванням позивачем норми права до спірних правовідносин, а саме покликання на ст.176 ЖК України, яку представник відповідача помилково вважає підставою позову. З цього приводу суд вважає необхідним зазначити наступне. Підстава позову - це частина позову, що відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і докази, що підтверджують позов. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява має містити зміст позовних вимог; обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Обов'язок зазначати у позовній заяві законодавство, на підставі якого подається позов, передбачений у ст.54 Господаського процесуального кодексу України, однак статтею 119 ЦПК України - не передбачений. Відповідно до ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з статтею 215 ЦПК України рішення суду складається з мотивувальної частини із зазначенням (в тому числі): - встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; - мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; - чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; - назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався. З наведених норм законодавства можна зробити висновок, що позивач, маючи чи не маючи юридичної освіти, кваліфікованого чи некваліфікованого адвоката, не зобов'язаний вказувати у позовній заяві норму закону, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а навіть вказавши таку, може помилятися щодо вибору цієї правової норми, а уже суд наділений повноваженнями під час ухвалення рішення встановити, які правовідносини випливають із встановлених обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно неправильне зазначення позивачем законодавства, на підставі якого подається позов, жодним чином не впливає на вирішення судом спору та судове рішення. Таким чином, суд не може відмовляти в позові у зв'язку з неправильним вибором позивачем правової норми, тобто з формальних, не передбачених законом підстав, спонукаючи таким чином позивача повторно звертатися до суду із новими аналогічними позовами, що у випадку постійної помилки позивача у виборі правової норми може тривати безкінечно і відповідно є просто абсурдним. Обов'язком кожної сторони у процесі, виходячи з наведених вище норм та ст.60 ЦПК України, є зазначити і довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень шляхом подання належних та допустимих доказів, а не правильно покликатися на ту чи іншу норму права, що уже є правом і обов'язком (повноваженнями) суду. Позивач свій обов'язок доказування виконав, зазначивши та довівши належними і допустимими доказами ті обставини, на які він покликався, а саме те, що йому, як власнику квартири та стороні Договору, з вини відповідача - МКП «Житловик» (у зв'язку з ненаданням послуг належної якості відповідно до закону та Договору), завдано збитків у виді вартості ремонту, здійсненого власними силами, чого як вбачається із матеріалів справи свого часу не заперечили і самі відповідачі, що підтверджується зокрема листом Мостиської міської ради від 26.08.2011р. №2.17-1270, актом обстеження від 30.07.2011р., листами МКП «Житловик», проте так і не відшкодували ці збитки як через відсутність коштів, так і через відсутність нібито відповідних роз'яснень з боку Департаменту ЖКГ розвитку інфраструктури та паливно-енергетичного комплексу, що не є форс-мажорними обставинами і не звільняють відповідача від відповідальності за договором. Також позивач правильно сформулював позовні вимоги саме про стягнення вартості самостійно здійсненого ним ремонту (що відповідно до закону є збитками) з належного відповідача - МКП «Житловик», оскільки це передбачено п.10 (1),(4), п.13 (1),(8), п.15 (1), (4) Договору. Уже надалі суд, встановивши, що вищевказані обставини (понесення позивачем витрат з вини відповідача) дійсно мали місце, прийшов до висновку, що з цих встановлених обставин випливають правовідносини щодо заподіяння збитків внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов'язань і до цих правовідносин підлягає застосуванню насамперед правова норма, передбачена ч.1 ст.621 ЦК України, яка надає можливість позивачу у разі ненадання йому послуги відповідачем виконати цю роботу власними силами і вимагати від відповідача відшкодування збитків. Покликання позивача на ст.176 ЖК України є правом, а не обов'язком позивача і жодним чином не впливає на рішення суду по справі, зокрема не є підставою для відмови у позові. В той же час представники відповідачів свій обов'язок доказування не виконали, не надавши суду жодних належних та допустимих доказів, які б були підставою для відмови у позові, а лише заперечували позов з різних процесуальних та формальних підстав, які є необґрунтованими, не базуються на законі, спростовані вище судом, а відповідно є надуманими і аж ніяк не можуть слугувати підставою для відмови у позові та розцінюються судом лише як намір відповідачів будь-яким способом уникнути відповідальності за невиконання договірних зобов'язань, порушуючи засади добросовісності, розумності та справедливості, на яких повинні ґрунтуватися зобов'язання. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача - МКП «Житловик» в користь позивача судові витрати у вигляді сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved