Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 900 гривень щомісячно,починаючи від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, позивач просить стягнути аліменти з відповідача на своє утримання, у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно,починаючи від дня предявлення позову до досягнення дитиною трьох років. [PERSON] вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем від шлюбу мають малолітню дитину, яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, від надання допомоги в утриманні дитини у добровільному порядку ухиляється. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у звязку з чим вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні заявив про часткове визнання позову та повідомив суд про неможливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, пояснивши, що на даний час знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не має постійного заробітку та має незадовільний стан здоровя. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 800 гривень щомісячно, на утримання позивача 200 гривень щомісячно. Вислухавши сторони, вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. \~ Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стаття 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік визначає, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2017 року 1 355 гривень, з 1 травня 1 426 гривень, з 1 грудня 1 492 гривні. Відповідно до вимог ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 25.06.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області шлюбі (а.с.4). Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає спільно з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Позивач на даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач на час розгляду справи постійного заробітку не має, стан здоровя незадовільний (а.с.15). Стягнень за виконавчими документами та непрацездатних осіб на утриманні відповідача не має. Зазначені обставини визнані сторонами у судовому засіданні і у відповідності до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 800 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання позивача у розмірі 200 гривень,починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.ст.79, 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню (ч.2 ст.367 ЦПК України).

Outcome: partial