Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

23 листопада 2015 року комунальне унітарне підприємство Понінківської селищної ради Полонського району (далі - КУП) звернулося до суду із заявою про видачу наказу про стягнення із [PERSON] боргу за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій. Судовий наказ про стягнення боргу та судового збору видано 04 грудня 2015 року. 15 січня 2016 року [PERSON] подала до суду заяву про скасування наказу, зазначивши, що отримала копію наказу 08 січня 2016 року, мотивуючи свою вимогу тим, що була позбавлена права подати суду свої заперечення проти вимог стягувача. В суді представник боржника [PERSON] доводи заяви підтримує частково і подав письмову заяву про застосування строку позовної давності і вважає, що стягненню підлягає сума боргу в межах строку позовної давності. Представник КУП [PERSON] із заявою про скасування наказу не погоджується і пояснив, що боржник [PERSON] строк позовної давності перервала, тому просить заяву залишити без задоволення. Заслухавши пояснення представників стягувача та боржника, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає наступне. В суді встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 32 в будинку № 1 на вул. Півнюка в смт. Понінка. КУП є балансоутримувачем цього будинку і здійснює роботи по його обслуговуванню. Розмір плати за послуги по обслуговуванню будинку затверджені Понінківською селищною радою. [PERSON] за період з грудня 2011 року за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій сплатила 200 грн. в грудні 2014 року та 800 грн. в жовтні 2015 року. Вказані обставини підтверджуються доказами, достовірність та належність яких сторони не спростовують рішення сесії селищної Ради про створення КУП, рішення виконкому про визнання КУП виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, особовий рахунок [PERSON] та розрахунок заборгованості, акти виконаних робіт, структура та вартість послуг, рішення виконкому про встановлення тарифів на послуги та їх коригування. Відповідно до ст..1, п.2 ч.3 ст.16, п.5 ч.3 ст.20, п.16,17,18 ст.26 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875 «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №1875) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної особи у забезпеченні послугами. Комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком перерв на міжопалювальний сезон для системи опалення. Споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є строк дії договору, умови зміни, пролонгації, припинення дії договору, дата і місце укладення договору. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобовязані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України № 1875 до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 20 Закону №1875 споживач житлово-комунальних послуг зобовязаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться за затвердженими тарифами. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що КУП здійснює обслуговування житлового будинку та прибудинкової території, де проживає у власній квартирі заявник [PERSON] За отримані послуги [PERSON] зобовязана щомісячно вносити плату КУПові відповідно до тарифів, затверджених виконкомом селищної ради, незважаючи на відсутність між сторонами договору про надання таких послуг, тому що в разі відсутності договору обовязок платити за послуги передбачений законом. Оскільки [PERSON] вносить тільки частково платежі за отримані послуги, КУП має право стягувати з неї плату в судовому примусовому порядку. Щодо мотивів часткового заперечення представника боржника [PERSON] проти наказу, суд вважає наступне. Відповідно до ст..257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що [PERSON], сплативши в грудні 2014 року 200 грн. на погашення боргу перед КУП, перервала перебіг строку позовної давності. Тому її вимоги про скасування наказу є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed