Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

23.12.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Пустомитівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина, яка зокрема складається з земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6738 га, вартістю 134723,76 грн, що розташована в адмінмежах Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий номер 7122283700:04:001:0003 та земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8581 га, вартістю 151441,7 грн, що розташована в адмінмежах Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий номер 7122283700:03:001:0065. Позивач та відповідачка [PERSON] звернулися з заявами про прийняття спадщини до Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області в зв`язку з чим 22.01.2019 року заведено спадкову справу, але свідоцтво про право на спадщину не видано, а відповідачкою та третьою особою порушуються права позивача, як спадкоємця першої черги, який має право на спадкування майна після смерті матері відповідно до ст. 1261 ЦК України, разом з тим [PERSON] вважає, що є єдиним спадкоємцем зазначених земельних ділянок відповідно до заповіту від 23.07.2013 року, посвідченого секретарем Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області. На думку позивача зазначені в позові земельні ділянки не охоплені заповітом відповідно до якого [PERSON] заповіла [PERSON] інші земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,86 га та 3,67 га кадастровий номер 7122283700:02:002:0152 та кадастровий номер 7122283700:02:002:0346, які розташовані в адмінмежах Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 625224, а тому він має право на Ѕ частки майна, що залишилося після смерті матері. 20.03.2021 року відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічний позов в якому позовні вимоги [PERSON] не визнала, оскільки вважає, що земельні ділянки на які заявлено вимоги первісним позивачем є тими ж земельними ділянками про які зазначено в заповіті, який складено на її ім`я спадкодавцем [PERSON] .. Крім того, позивачка за зустрічним позовом просить визнати за нею право власності на ѕ частки спадщини за заповітом яка складається із земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6738 га та земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8581 га, кадастровий номер 7122283700:04:001:0003 та кадастровий номер 7122283700:03:001:0065. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач за первісним позовом є особою з інвалідністю другої групи та пенсіонером за віком і відноситься до категорії непрацездатних дітей спадкодавця, а тому має обов`язкову частку у спадщині за ч. 1 ст. 1241 ЦК України. В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити проти задоволення зустрічного позову заперечував, а представник відповідачки проти первісного позову заперечував, просив задовільнити зустрічний позов. Представник третьої особаи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, надано до суду клопотання про розгляд справи без представника третьої особи. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.01.2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позивного провадження. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24.03.2021 року клопотання позивача за первісним позовом задоволено, витребувано з Пустомитівської держаної нотаріальної контори Львівської області копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] .. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10.06.2021 року повторно витребувано з Пустомитівської держаної нотаріальної контори Львівської області копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.07.2021 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Пустомитівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом та об`єднано його з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Пустомитівська державна Нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. 20.07.2021 року на виконання ухвали суду завірена копія спадкової справи надійшла до суду. Судом відмовлено у задоволені клопотання [PERSON] про витребування медичної документації [PERSON] , яка проходила лікування протягом 1970 - 2015 років, оскільки заначене не має значення для розгляду справи про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.07.2021 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду на 16.09.2021 року. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, після смерті якої Пустомитівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, яка зареєстрова за № 63638084 у спадковому реєстрі. Відповідно до копії спадкової справи з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] .. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відповідно до копії заповіту [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй земельну ділянку земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,86 га, кадастровий № 7122283700:02:002:0152 та площею 3,67 га кадастровий № 7122283700:02:002:0346, яка розташована в адмінмежах Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 625224. Згідно копії листа Головного управління Дежгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.31-1555/2-21 від 15.03.2021 року під час перенесення відомостей з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру, у зв`язку з змінами у кадастровому зонуванні, кадастрові номери зазначені у Державному акті земельних ділянок було змінено: з 7122283700:02:002:0152 (площа 3,67 га) на 7122283700:04:001:0003 (площа 3, 6738 га); 7122283700:02:002:0346 (площа 3,86 га) на 7122283700:03:001:0065 (площа 3,8581 га). Відповідно до копії довідки виданої адвокату [PERSON] . Державним кадастровим реєстратором відділу у Катеринопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Лишко О.М. від 11.03.2021 року № 29-23-0.270-76/105-21, під час реєстрації земельних ділянок кадастровий номер 7122283700:02:002:0152 площею 3,67 га та 7122283700:02:002:0346 площею 3,86 га, які розташовані в адмінмежах Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 625224 виданого [PERSON] та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 10-06-787-00022, в Національній кадастровій системі було змінено кадастровий номер на 7122283700:04:001:0003 площею 3, 6738 га та 7122283700:03:001:0065 площею 3,8581 га. Допитана свідок [PERSON] , яка працює Державним кадастровим реєстратором відділу у Катеринопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в судовому засіданні пояснила, що зміна кадастрових номерів зазначених земельних ділянок, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 625224 виданого [PERSON] , відбулася у зв`язку із перенесенням відомостей про земельні ділянки із земельного кадастру до держгеокадастру України. За вказаних обставин у суду не виникає сумніву, що земельна ділянка про яку йдеться у заповіті є тією ж спірною земельною ділянкою на яку заявляються вимоги в первісному та зустрічному позові. В той же час, в первісній позовній заяві та зустрічному позові жодним чином не обґрунтовано та взагалі відсутній виклад обставин стосовно порушеного майнового права щодо вимоги про визнання права власності. Так, позовні вимоги [PERSON] стосуються визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, як спадкоємця першої черги після смерті [PERSON] , разом з тим доказів щодо недійсності заповіту не надано. Позовні вимоги [PERSON] стосуються визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за зповітом після смерті [PERSON] , разом з тим перешкод для оформлення спадщини нотаріусом в порядку встановленому законом не зазначено. Вчинення нотаріусом нотаріальних дій регламентуються законом України «Про нотаріат» та інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ст. ст. 34, 66 Закону України «Про нотаріат» визначено, що видача свідоцтв про право на спадщину відноситься до повноважень нотаріусів; у встановлений законом строк для оформлення спадкової маси, до складу якої входить нерухоме майно, спадкоємці зобов`язані звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та з пакетом документів, які підтверджують такі факти: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, надавши свідоцтво про смерть спадкодавця, документи, що підтверджують родинні зв`язки з померлим, та правовстановлюючі документи на спадкове майно, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи зазначене, право звернення до суду за правилами позовного провадження з метою захисту порушеного права на спадщину настає у спадкоємців тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Проте всупереч ст. 175 ЦПК України зазначені відомості (відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину за позивачем за первісним позовом або позивачем за зустрічним позовом) в матеріалах пред`явленого позову та у матеріалах зустрічної позовної заяви відсутні. В той же час, як зазначено у пункті 4.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 5 жовтня 2005 року № 6-рп/2005, розглядаючи положення частини четвертої статті 5 Конституції України «ніхто не може узурпувати державну владу» у системному зв`язку з положеннями частин другої, третьої цієї статті, іншими положеннями Основного Закону України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що узурпація державної влади означає неконституційне або незаконне її захоплення органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, громадянами чи їх об`єднаннями тощо. Гарантією недопущення узурпації державної влади є, зокрема, закріплені Конституцією України принципи здійснення державної влади на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову (частина перша статті 6) та положення, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19). Про це йдеться і в Рішенні Конституційного Суду України у справі про фінансування судів від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (абзац перший пункту 2 мотивувальної частини). Зміст наведених правових норм і рішень Конституційного Суду України у їх системному зв`язку дає суду підстави для висновку, що жодним іншим органом або посадовою, службовою особою, окрім нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадової особи органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини, не можуть здійснюватись повноваження і прийматися рішення, які згідно Закону України «Про нотаріат» належать до компетенції нотаріуса, в тому числі і судами, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстрацію нерухомого майна. При цьому, в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка повинна бути у вигляді саме постанови, згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5). Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Як зазначив ВССУ в листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про спадкування, слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі. Так, в судовому засіданні було встановлено, що постанова про відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] або за законом [PERSON] не видавалася, первісна позовна заява обґрунтована лише незгодою із змістом заповіту, натомість дане питання може бути вирішено шляхом визнання заповіту недійсним, а зустрічна позовна заява обґрунтована правом [PERSON] на обов`язкову частку у спадщині за ч. 1 ст. 1241 ЦК України, позивачем за первісним позовом та позивачкою за зустрічним позовом належними та допустимими доказами не доведено наявність будь-яких перешкод для прийняття спадщини, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що звернення до суду із вимогою про визнання права власності у порядку спадкування є передчасним та необґрунтованим. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Так, суд звертає увагу, що позивачем за первісним позовом та позивачкою за зустрічним позовом було заявлено вимогу про визнання права власності у порядку спадкування, з огляду на відсутність обставин, що свідчать про неможливість усунення перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку окрім як задоволення вимоги про визнання права власності у порядку спадкування, в даному випадку свідчить також про неналежний спосіб захисту свого, на думку позивачів, порушеного права, а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, за межами населеного пункту, площею 3,6738 га, кадастровий номер 7122283700:04:001:0003 та Ѕ земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8581 га, що розташована в адмінмежах Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий номер 7122283700:03:001:0065, як спадкоємця за законом першої черни після [PERSON] , яка померла [INFO] та позовні вимоги позивачки за зустрічним позовом [PERSON] про визнання права власності на ѕ частки земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, за межами населеного пункту, площею 3,6738 га, кадастровий номер 7122283700:04:001:0003 та ѕ земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8581 га, що розташована в адмінмежах Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий номер 7122283700:03:001:0065, як спадкоємця за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] , задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed