Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

22.03.2021 року до Сквирського районного суду Київської області звернувся позивач [PERSON] з позовом до Сквирського районного споживчого товариства про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нежиле приміщення. В обгрунтування свої позовних вимог вказав, що в січні 2021 року він [PERSON] та Сквирське районне споживче товариство уклали між собою договір купівлі - продажу нежилого приміщення (магазину) літера «А» загальною площею 530,4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . За придбане приміщення позивач [PERSON] вніс до каси споживчого товариства 192 540 грн., що підтверджується довідкою виданою відповідачем. Нотаріально посвідчити договір позивач з відповідачем домовились протягом двох місяців. Однак відповідач відмовився від подальшого оформлення, посилаючись на зайнятість. Позивач, посилаючись на те, що сторони не мають змоги оформити договір купівлі-продажу майна належним чином у нотаріуса, просить суд: Визнати Договір купівлі - продажу нежилого приміщення (магазину) літера «А» загальною площею 530,4 кв.м., а саме: сходова клітка 20,6 кв.м., коридор 15,5 кв.м., торговий зал 54,7 кв.м., підсобне приміщення 47,9 кв.м., підсобне приміщення 58,6 кв.м., торговий зал 60 кв.м., на другому поверсі сходова клітка 20,6 кв.м., підсобне приміщення 61,5 кв.м., торговий зал 140,6 кв.м., підсобне приміщення 50,5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] - виконаним та дійсним. Визнати за ним [PERSON] , [INFO] , КОД - [NUMBER] зареєстрованою [ADDRESS] , право власності на нежитлове приміщення (магазину) літера «А» загальною площею 530,4 кв.м., а саме: сходова клітка 20,6 кв.м., коридор 15,5 кв.м., торговий зал 54,7 кв.м., підсобне приміщення 47,9 кв.м., підсобне приміщення 58,6 кв.м., торговий зал 60 кв.м., на другому поверсі сходова клітка 20,6 кв.м., підсобне приміщення 61,5 кв.м., торговий зал 140,6 кв.м., підсобне приміщення 50,5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі (а.с.23). Представник Сквирського РСТ - Писаренко В.Г. також в підготовче судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення (а.с.22). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що в січні 2021 року [PERSON] та Сквирське районне споживче товариство уклали між собою договір купівлі - продажу нежилого приміщення (магазину) літера «А» загальною площею 530,4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . За придбане приміщення позивач [PERSON] вніс до каси споживчого товариства 192 540 грн., що підтверджується довідкою № 12 виданою Сквирським РСТ 16.03.2021 року (а.с.13). Нотаріально посвідчити договір позивач з відповідачем домовились протягом двох місяців. Однак відповідач відмовився від подальшого оформлення, посилаючись на зайнятість. Відповідач визнає, що [PERSON] є власником нежилої будівлі (магазину), який розташований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить його заява про визнання позову (а.с.22). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина 2 статті 328 ЦК України визначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно положень ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В свою чергу частиною другою статті 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу вимог ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача з договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором. В свою чергу згідно положень ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Після дослідження обставин справи, судом було з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] позов визнали. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права третіх осіб не порушує, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved