Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником цієї квартири, відповідач співмешканка її сина, зареєстрована в квартирі, але з 01 жовтня 2017 року по теперішній час в ній фактично не проживає, за комунальні послуги не сплачує. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що у листопаді 2016 року її син [PERSON] почав зустрічатися з відповідачем. У травні 2017 року [PERSON] закінчила училище, їй потрібна була реєстрація місця проживання щоб влаштуватися на роботу. Вона прописала [PERSON] у своїй квартирі. У червні 2017 року [PERSON] виїхала з квартири, забравши свої речі, і проживала у гуртожитку у с.Новотроїцьке за місцем роботи. 23 липня 2018 року її син одружився з [PERSON] , вони переїхали до орендованої квартири за адресою [ADDRESS] і до цього часу там проживають. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що проживати за місцем реєстрації вона не може, оскільки квартира однокімнатна, з позивачем у неї склалися неприязні відносини, тому вона з чоловіком та дитиною проживає в орендований квартирі з липня 2018 року. У серпні 2018 року вона проживала за місцем реєстрації приблизно два тижні до пологів. Вона дійсно не надає позивачу свої документи для оформлення субсидії, оскільки не довіряє їй. Проти задоволення позовних вимог вона заперечує, оскільки їй ніде більше зареєструватися, окрім як у квартирі позивача. Третя особа [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач може зареєструватися за місцем проживання своїх родичів бабусі та дідуся, крім того, якщо відповідач буде добре ставитися до його матері, її можливо зареєструють у приватному будинку, який мати отримала у спадок. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України та ст.\~405\~ЦК України право члена сім`ї власника квартири, який не є її співвласником, на користування цією квартирою обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цій квартирі. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2002 року (а.с.16). У квартирі зареєстровані позивач та члени її сім`ї, в тому числі син [PERSON] , онук [PERSON] та співмешканка сина [PERSON] , 1996 року народження (а.с.12). 16 червня 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.39). Згідно з актом від 23 жовтня 2018 року, складеним головою ОСББ «Поштова, 3/1», [PERSON] , 1996 року народження, не проживає за місцем реєстрації з 01 жовтня 2017 року по теперішній час (а.с.9). Однак зазначені у цьому акті відомості у судовому засіданні не підтвердилися. Зокрема позивач у судовому засіданні пояснила, що син з невісткою не проживають у її квартирі з 23 липня 2018 року. Як видно з договору оренди жилого приміщення (а.с.51-53), починаючи з 23 липня 2018 року [PERSON] з дружиною проживає в орендований квартирі за адресою [ADDRESS] . Крім того з пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що у серпні 2018 року відповідач проживала за місцем реєстрації деякий час перед пологами. Таким чином відповідач, яка є членом сім`ї позивача, а саме дружиною її сина, не проживає за місцем реєстрації менше року, тому відсутні підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed