Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

24.03.2021 року представник позивача, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Томаківського районного Відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції про зняття арешту з майна, який накладений Відділом державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підстава обтяження: постанова від 02.04.2012 року про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, ВП № 31818319 від 23.03.2012року, Відділ державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, на підставі виконавчого листа № 2-426/11 від 18.01.2012 року виданого Томаківським районним судом Дніпропетровської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] вирішив придбати нерухоме майно. Проте, приватний нотаріус повідомив, що під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за даними з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт належного йому майна, підстава обтяження: постанова від 02.04.2012 року про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, ВП № 31818319 від 23.03.2012 року, Відділ державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, на підставі виконавчого листа № 2-426/11 від 18.01.2012 року виданого Томаківським районним судом Дніпропетровської області, тому відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, вчинення нотаріальних дій затримується до зняття арешту. З питанням звільнення майна з під арешту позивач, через свого представника, звернувся до Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) і на звернення отримав листа від 11.03.2021 року за вих. № 17.43-28/2014, в якому повідомляється, що зняти арешт з майна є неможливим, так як згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у Томаківському РВ ДВС ГТУ у Дніпропетровській області на виконанні виконавчі документи, по яких боржником являється [PERSON] , станом на 11.03.2021 року відсутні. Також, при цьому, зазначено, що державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу, на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-ХІV в редакції від 21.04.1999 року, відповідно виконавче провадження завершене. У своїй письмовій заяві представник позивача, що діє на підставі ордера серія АЕ №1009626 від 22.03.2021 року, просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, та підтримує позов повністю та просить його задовольнити. Представник Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що не має заперечень щодо позовних вимог. Суд вважає можливим задовольнити клопотання сторін та розглянути справу за їх відсутності у судовому засіданні на підставі наявних матеріалів, які є достатніми для ухвалення рішення по суті заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що з питанням звільнення майна з під арешту позивач, через свого представника, звернувся до Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) і на звернення отримав листа від 11.03.2021 року за вих. № 17.43-28/2014, в якому повідомляється, що зняти арешт з майна є неможливим, так як згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у Томаківському РВ ДВС ГТУ у Дніпропетровській області на виконанні виконавчі документи, по яких боржником являється [PERSON] , станом на 11.03.2021 року відсутні. Також, при цьому, зазначено, що державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу, на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-ХІV в редакції від 21.04.1999 року, відповідно виконавче провадження завершене. Отже, після завершення виконавчого провадження арешт з майна боржника був не знятий, у зв`язку з тим, що пунктом 2 частини 1 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року № 606-ХІV не передбачено зняття арешту з майна боржника. Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» зняття арешту майна [PERSON] можливе лише на підставі рішення суду. Тобто у відношенні до нього взагалі відсутнє виконавче провадження, але при цьому державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини». Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відновлення порушеного конституційного права на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов`язку усунути перешкоди у користуванні майном. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» у п. 4 роз`яснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Сплачений по справі судовий збір, за заявою позивача, зарахувати в дохід держави звільнивши від сплати суми відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved