Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

22 травня 2014 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд, з урахуванням уточнень, визнати незаконними підвищення тариф відповідачем на квартплату (експлуатаційні витрати і зарплата), зроблене у січні 2014 року; зобов'язати відповідача перерахувати кварплату (експлуатаційні витрати і зарплата) позивачеві, починаючи з 01 січня 2014 року за тарифом, що існував до 31 грудня 2013 року; визнати незаконним розрахунок відповідачем вартості вивозу побутових відходів позивачеві, виходячи із кількості проживаючих осіб в кв. 56 за адресою житлового будинку [ADDRESS]; зобов'язати відповідача нараховувати позивачеві вартість вивозу побутових відходів, виходячи із кількості зареєстрованих осіб у кв. 56 за адресою житлового будинку [ADDRESS]; зобов'язати відповідача перерахувати позивачеві вартість вивозу побутових відходів (мукора) починаючи із 01 червня 2011 року, виходячи із кількості зареєстрованих осіб у кв. 56 за адресою житлового будинку [ADDRESS]; визнати незаконним зроблений відповідачем у січні 2014 року перерахунок раніш сплачених сум за заміну каналізаційного ліжака в 3-му під'їзді будинку по [ADDRESS], із розрахунку грн./1кв.м. площі; зобов'язати відповідача зробити перерахунок позивачеві платежів за заміну каналізаційного ліжака в 3-му під'їзді із розрахунку грн./особу. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що в січні 2014 року відповідач здійснив скрите підвищення тарифу на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій під виглядом об'єднання граф в платіжних квитанціях «Експлуатаційні витрати» та «Зарплата» в одну загальну «Квартплата». Якщо до 31 грудня 2013 року графи «Експлуатаційні витрати» та «Зарплата» складали 17,20 гривень та 59,18 гривень, що у сумі було 76,38 гривень (1,31 грн./кв.м.), то після 31 грудня 2013 року графа «Квартплата» стала складати 91,31 гривень (1,56 гривень/кв.м.). Таким чином відбулося збільшення тарифу на «Квартплату» (Експлуатаційні витрати та зарплата) на 20%. Про це підвищення всі мешканці будинку дізналися після отримання квитанцій за січень 2014 року, які надійшли у лютому 2014 року. Крім того, як зазначає позивач в своєму позові, відповідач сам на себе взяв обов'язок провести заміну каналізаційного ліжака та розрахувати платежі позивачеві, виходячи із кількості мешканців, тобто - грн./особу (квитанція за січень 2014 року). Заміна розрахунку сплати за заміну каналізаційного ліжака з грн./особу на грн./кв.м. привела до зміни умов зобов'язання, що є порушенням ст. 525 ЦК України. При заміні каналізаційного ліжака відповідач тричі підвищував вартість виконаних робот для позивача. Першопочатково позивач сплатив 35,22 гривень (листопад 2013 року), у грудні 2013 року була нарахована доплата, в січні 2014 року в результаті перерахування платежу із розрахунку грн./кв.м. замість грн./на особу - ще на 14,90 гривень. Отже, остаточна сума за вказані роботи (послуги) постійно зростала, від першопочаткової ціни вона зросла більш, ніж на 100%. Про підвищення вартості заміни каналізаційного ліжака та зміни розрахунків з грн./особу на грн./кв.м. позивач дізнавався тільки з квитанції за житлово-комунальні послуги, і тільки після надання цих послуг та проведення відповідних змін. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позову та доказів, наявних в матеріалах справи. Представник відповідача в судове засіданні не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, з підстав, викладених в письмових заперечення та доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до протоколу загальних зборів ЖБК - 54 «Трубник» № 08 від 29 жовтня 2008 року, заслухавши доповідь [PERSON] про необхідність підвищення квартирної плати до 0,29 гривень за 1 кв.м. для амортизації грошових коштів на поточні витрати на утримання будинку та інженерних комунікацій, з урахуванням того факту, що наразі експлуатаційні витрати складають 0,22 гривень з 1 кв.м. площі квартири, сума на утримання будинку складає - 745,50 гривень на місяць, тоді як фактичні витрати щомісячно становлять 840,00 гривень. З огляду на що, шляхом голосування, більшістю голосів було прийнято рішення про підвищення квартирної плати з 0,22 гривень до 0,29 гривень за 1 кв.м. площі квартири (а.с. 53). Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 237 від 27 березня 2012 року, були внесені зміни та доповнення до рішення виконкому міської ради від 13 липня 2011 року № 964 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади міста» (а.с. 88 - 92). Згідно п. 14.1 рішення № 237 від 27 березня 2012 року, для розрахунку пільг та субсидій тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі середнього по місту - 1,58 гривень (без ПДВ) за 1 кв.м. загальної площі з урахуванням складових згідно додатку № 4, незалежно від раніше погоджених/встановлених у меншому розмірі тарифів по будинках, в яких створено об'єднання співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельні та обслуговуючі кооперативи. Визначити, що тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинках, де створено ОСББ, ЖБК та ОК, що перевищують рівень середнього по місту тарифу, підлягають встановленню відповідно до законодавства. Відповідно до п. 14.2 вказано вище рішення, для застосування житлово-експлуатаційними підприємствами міста, на баланс яких прийнято житлові будинки (гуртожитки) від відомчих підприємств та новобудови, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі середнього по місту - 1,90 гривень (з ПДВ) за 1 кв.м. загальної площі з урахуванням складових згідно додатку № 4 до встановлення розрахованого підприємством тарифу на кожен будинок окремо. Це рішення вводиться в дію - 15 квітня 2012 року. 28 лютого 2014 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» (виконавець) та ЖБК № 54 (замовник) був укладений договір з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) № 378, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується надати послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, відповідно до адреси об'єктів і періодичності вивозу, заявлених в довідці про дислокацію, яка є невід'ємною часткою цього договору, а замовник зобов'язується прийняти ці послуги та оплатити їх на умовах даного договору (а.с. 55). Згідно п. 4.1 договору, тарифи на послуги з вивезення та захоронення ТПВ встановлені рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 31 серпня 2011 року № 1147 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення (збирання, перевезення), утилізації або захоронення твердих і великогабаритних побутових відходів для всіх груп споживачів» зі змінами, що затверджені рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13 листопада 2012 року № 1444. Відповідно до п. 4.2 договору ТПВ, що підлягає вивезенню за даним договором, визначається на підставі норм, затверджених рішенням сесії Дніпропетровської міської ради п'ятого скликання «Про затвердження норм утворення ТПВ для житлових будинків територіальної громади м. Дніпропетровська незалежно від форм власності та для підприємств невиробничої сфери» від 28 листопада 2007 року № 25/25 чи по фактичному накопиченню ТПВ (але не менш затверджених норм утворення). Згідно п. 4.6 договору - за об'єктом обслуговування буд. 19а по вул. Сімферопольській у м. Дніпропетровську розміщено 1 контейнер, об'ємом - 240,90 м3, вартість за 1 м3 - 40,00 гривень, що за загальною вартістю становить 11563,20 гривень (з ПДВ). Відповідно до актів виконаних робіт про фактичне виконання послуг за договором від 31 березня 2014 року та 30 квітня 2014 року вартість послуг з вивозу та захороненню ТПВ у березні 2014 року становила 1204,80 гривень, у квітня 2014 року - 1108,80 гривень (а.с. 56). 10 квітня 2013 року позивачем на ім'я голови правління ЖБК-54 «Трубник» було надано заяву, згідно якої [PERSON] повідомляв, що з 07 квітня 2013 року по 27 квітня 2013 року та з 01 травня 2013 року по 15 травня 2013 року в [ADDRESS] проживатиме 2 особи: [PERSON] та [PERSON] (тимчасове місце проживання) (а.с. 58). Також, судом було встановлено, що відповідно до листа прокурора Жовтневого району м.Дніпропетровська від 26 травня 2014 року, на звернення [PERSON] щодо протиправних дій голови правління ЖБК - 54 «Трубник» стосовно формувань тарифів на житлово - комунальні послуги та бездіяльність Жовтневої районної ради у м. Дніпропетровську, заявника було повідомлено, що за результатами розгляду даного звернення, не вбачається підстав до внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у зв'язку із відсутністю приводів та достатніх підстав, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тому підстав до вжиття заходів прокурорського реагування, на даний час, не вбачається (а.с. 59 - 60). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Законом України «Про кооперацію» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 384 ЦК України визначено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним кооперативом, є його власністю. У разі викупу квартири член житлово - будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно ст. 385 ЦК України власники квартир для забезпечення багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об'єднання власників квартир житла. Таке об'єднання може бути створено також власниками житлових будинків. Об'єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створює та діє відповідно до статуту та закону. Частиною 4 статті 319 ЦК України передбачено, що власність зобов'язує. Одночасно вимогами ст. 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до положень ст. 360 ЦК України власник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання та/або юридичний осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності, кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно - закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооперативи є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банку та може мати печатку. Відповідно до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, житлово - будівельний кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі об'єднання їх майнових пайових внесків в будівництві або реконструкції житлового будинку (будинків) і наступної його (їх) експлуатації. Згідно ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу, визначення членських внесків, визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу. Внески на утримання, збереження та ремонт будинку (експлуатаційні витрати), затверджуються загальними зборами членів житлово-будівельного кооперативу відповідно до Статуту та Закону України «Про кооперацію» і не являються тарифами на житлово-комунальні послуги. Згідно з пунктом 2 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» та пунктом 2 статті 28 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» повноваження щодо встановлення тарифів на житлово - комунальні послуги, зокрема, тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надано органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово - комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово - комунальних послуг належить, зокрема, визначення виконавця житлово - комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства. Відповідно до «Порядку визначення виконавця житлово - комунальних послуг у житловому фонді», затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу від 25 квітня 2005 року № 60, виконавцем послуг може бути виробник зазначених послуг. Отже, житлово - будівельний кооператив здійснює експлуатацію та ремонт належного йому жилого будинку та утримання прибудинкової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності. Так, за рішенням загальних зборів житлово - будівельного кооперативу «Трубник» від 29 жовтня 2008 року № 08 було затверджено розмір внесків членів кооперативу на експлуатацію жилих будинків та утримання прибудинкової території, який становить 0,29 гривень за 1 кв.м. жилої площі. Розрахунок проведено на підставі фактичних витрат кооперативу на роботи і послуги, які виконуються власними силами - штатними робітниками кооперативу (прибирання прибудинкової території, підвалів, сходових кліток, ремонт та обслуговування внутрішньо - будинкових мереж та обладнання, перевірка вентиляційних каналів) та, згідно укладених договорів із сторонніми організаціями (вивезення твердих побутових відходів, поточний ремонт будинків, банківське обслуговування, освітлення місць загального використання). Житлово - будівельний кооператив не є виробником або виконавцем житлово - комунальних послуг, а відтак і не формує цін чи тарифів на послуги, що встановлюються (затверджуються) органами місцевого самоврядування. З іншого ж боку, законодавчими актами не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків та платежів, визначених загальними зборами житлово-будівельного кооперативу. З огляду на що, відповідач, приймаючи на загальних зборах членів кооперативу відповідні рішення з встановлення та погодження розміру необхідних експлуатаційних витрат, діях в межах своїх повноважень та у відповідності до його статутних завдань та цілей. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ЖБК - 54 «Трубник» про зобов'язання здійснити перерахунок вартості житлово - комунальних послуг не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне судові витрати по справі не відшкодовувати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed