Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

22 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.10.2007 року між нею та відповідачем укладено шлюб. З моменту реєстрації шлюбу вони з відповідачем вели спільне господарство, мали власні заощадження, спільно планували витрати в інтересах сімї. В період часу з січня 2009 року по січень 2010 року вона перебувала у відпустці в звязку з пологами та доглядом за малолітньою дитиною, а тому у вказаний період часу з поважних причин самостійного заробітку на мала. В літку 2016 року вони з відповідачем за спільні сімейні кошти на підставі договору купівлі продажу придбали автомобіль «Skoda Octavia A5», 2008 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно правовстановлюючих документів право власності було зареєстровано на імя відповідача одноосібно, проти чого вона не заперечувала, так як на той час між ними існували добрі подружні стосунки. На даний час фактичне спільне проживання з відповідачем припинене. Відповідач не визнає її право на автомобіль, в звязку з чим просить визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля, залишивши іншу Ѕ частину у власності відповідача. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав письмовий відзив, в якому зазначив, що з літа 2017 року позивач забрала в нього авто та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посилаючись на те, що потрібно возити дитину до школи. Оскільки вони проживають окремо і він позбавлений будь-якого доступу до автомобіля , незважаючи на те, що він є власником, вважає за можливе та таким, що відповідатиме інтересам обох сторін та інтересам дитини визнати за позивачем право власності на даний автомобіль, присудивши йому грошову компенсацію замість його Ѕ частки у цьому автомобілі, стягнувши її з [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно автомобіль був придбаний в період шлюбу. Проти залишення автомобіля у позивача з виплатою Ѕ частини його вартості не заперечують. Заслухавши думку учасників судового процесу, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 жовтня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від спільного життя подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО №766091 від 10.12.2016 року [PERSON] належить автомобіль марки «Skoda» модель «Octavia A5», 2008 року випуску (а.с.11). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. ч. 1 3 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно з ч.1ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). Враховуючи, що спірний автомобіль придбано сторонами під час шлюбу, що не заперечувалося представниками сторін в судовому засіданні, суд доходить висновку про те, що зазначений автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Спірний автомобіль є неподільним, не може бути поділений між сторонами в натурі, позов про припинення частки співвласника в спільній власності на спірний автомобіль сторонами не заявлявся, підстав для відступлення від принципу рівності часток подружжя суд не вбачає, у зв'язку із чим приходить до висновку про припинення права спільної сумісної власності на спірний автомобіль, й визнання за сторонами права власності на 1/2 частку спірного автомобіля за кожним з подружжя. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову судовий збір та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в розмірі 950,42 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved