Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

22 жовтня 2020 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем він перебуває в офіційному шлюбі, зареєстрованому 24 червня 1989 року в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №324. Від шлюбу сторони мають двох доньок [PERSON] , 1990 року народження, та [PERSON] , 1992 року народження. Вони з ним практично не спілкуються, він не підтримує з ними зв`язку та з їх матір`ю також. Приблизно починаючи з 2000 року, відносини між ним та відповідачем почали ускладнюватися, а потім почали виникати все частіше скандали та конфлікти. Причиною стали непорозуміння один одного та різноманітність їх характерів і відносин до сімейно-побутових проблем. Укладення шлюбу було передчасним та необміркованим кроком. Спочатку негаразди проявлялись у з`ясуванні різних побутових проблем, але згодом кожен з них зрозумів, що це не просто тимчасові сімейні непорозуміння, а серйозні розбіжності у ставленні один до одного. Зважаючи на наявність у них двох дітей, він раніше вважав за необхідне зробити все можливе для збереження їх сім`ї. Він намагався владнати їх непорозуміння, але це ні до чого не призводило. Відповідач також нічого не могла або не хотіла зробити для збереження здорової родини. Він інколи намагався в чомусь йти на компроміс, але це було даремно, бо не бажає постійно брати на себе не існуючу провину. Поступово вони з дружиною стали чужими людьми один для одного, кожен з них живе лише своїми інтересами. З 2001 року вони з відповідачем припинили сімейно-шлюбні стосунки і поновлювати вже не мають наміру ні за яких обставин. Він вже майже 19 років проживає постійно з іншою жінкою, вони мають фактично нову сім`ю і лише його формальне перебування у шлюбі заважає їм укласти офіційний шлюб. Йому відомо, що відповідач також давно проживає з іншою людиною. Відповідач не оспорюватиме названі ним обставини для розірвання шлюбу, але він не знає, де її знайти для необхідності звернення їх обох до органів РАЦС щодо розірвання шлюбу, тому він і змушений звернутись з позовом до суду. Спору відносно спільного майна між ними немає. Просить розірвати шлюб. 06 листопада 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, в якій зазначає, що дітей віком до 1 року на утриманні вони не мають, зберегти шлюб він не бажає, строк для примирення не потрібен, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позов. У разі повторної неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Приймаючи до уваги позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 червня 1989 року, шлюб зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №324 (а.с.8). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились з 2001 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч.5\~ст.55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105\~СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved