overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

24.06.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 102090 грн 28 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 26.06.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 17.07.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі станом на 01.07.2019 в розмірі 42667 грн 16 коп. Одночасно повідомив, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.11.2018 по справі № 750/10868/18 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 59423 грн 12 коп., яка на даний час не виплачена і входить в основну суму заборгованості. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працював у відповідача на посаді механіка-енергетика. 16.05.2019 він був звільнений з роботи у зв`язку зі скороченням штату. Відповідно до положень статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.07.2019 становить 42667 грн 16 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 15.07.2019 № 466/157, правильність якої позивачем не спростовано, що є підставою для стягнення цієї суми боргу. Таким чином, пред`явлений позов ґрунтується на вимогах закону, при цьому підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

24.06.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28.07.2012 він з відповідачем зареєстрував шлюб, від якого мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого шлюбні відносини не підтримують і спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а призначення будь-яких строків на примирення є недоцільним, тому просив суд шлюб розірвати. У підготовче засідання сторони не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, відповідач позов визнав, примирення вважають неможливим. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 28 липня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №285, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.10). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом позовної заяви позивач вимогу щодо відшкодування понесених судових витрат не заявляє. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

24.06.2019 позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за кредитним договором від 11.08.2015 №б/н, що виникла в результаті невиконання його умов відповідачем, як позичальником, і становить 12 452,09 грн, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 1921,00 грн. 05.07.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін та призначено відкрите судове засідання на 17.10.2019. 17.10.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 02.12.2019. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, при цьому не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.31). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між ним та банком договору про надання кредиту, приєднання ним до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання ним Тарифів банку. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 11.08.2015 між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір із [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 7). До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 8) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 9-30). Таким чином, враховуючи відсутність заперечень відповідача та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

24.06.2019 позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість по кредитному договору, укладеному між сторонами 12.05.2015, яка становить 11 253,13 грн і виникла в результаті невиконання умов договору відповідачкою, в частині повернення кредиту, сплати відсотків та інших, передбачених договором платежів. 05.07.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом сторін), відкрите судове засідання призначено на 17.10.2019. 17.10.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 02.12.2019. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, при цьому не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.38). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Від одержання судової повістки відповідачка відмовилась, про що собою, яка її доставляє, зроблено відповідну помітку на повістці і повернуто її до суду, тому у відповідності до ч. 9 ст. 130 ЦПК України, повідомлена належним чином (а.с.56). Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. Відповідачка не надала заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між нею та банком договору про надання кредиту, приєднання ним до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання ним Тарифів банку; копію позову і долучених до нього документів відповідачка отримала, тому мала можливість ознайомитися з ними. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 03.06.2013 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТО КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір із [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримала кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 5). У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с. 7-30). Так, враховуючи відсутність заперечень відповідачки та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

24.06.2019 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16.11.2013 р. Сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2018 р., сумісне життя не склалося, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON] », визначити місце проживання доньки разом з нею та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 10.07.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 24.09.2019 р. 24.09.2019 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 25.10.2019 р. Позивач направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч.1 ст.160 СК України). З наведених вище підстав, враховуючи позицію сторін по справі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору за рахунок державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 26.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду позивач проживає окремо від відповідача, спільний побут та господарство сторони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу для [PERSON] неможливі. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який було зареєстровано 26.02.2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції у Житомирській області. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до суду також не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечила проти їх задоволення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області (а.с.7), який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 15.01.2011 року (а.с.6). Дитина проживає разом з відповідачем. Спору щодо місця проживання дитини у сторін немає. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 2012 року. Мають одну неповнолітню дитину -сина [PERSON] 2013 року народження. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просить розірвати, на примирення не згоден. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Пояснила, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем від якого вони мають спільну неповнолітню дитину -сина [PERSON] 2013 року народження. Також просила шлюб розірвати, не вбачаючи необхідності в наданні строку для примирення. Згідно з ч.ч. 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 09 червня 2012 року, мають одну неповнолітню дитину -сина [PERSON] [INFO] (а.с. 6-7). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надав, а відповідачка не висловила заперечень проти розірвання шлюбу - позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідач є колишньою невісткою, яка зареєстрована в належному позивачу будинку але не проживає без поважних причин, в зв`язку з тим, у позивача виникають проблеми по сплаті надмірних комунальних платежів. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.08.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по вищевказаній справі та призначено справу до розгляду з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач належним чином повідомлена в судове засідання повторно не з`явилася, відзив не подала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до копії паспорта громадянина України, серії [NUMBER] , [PERSON] - позивач. Відповідно до копії договору купівлі-продажу, зареєстрованого 30.09.1992 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою за №2/1809, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до копії довідки № 4675 від 22.04.2019 року про реєстрацію та склад сім`ї виданої КП «Мірац» ПМР, за адресою: вул. Дніпровська, 547/6 м. Павлоград, зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , - колишня дружина. [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не проживає з серпня 2016 року, відповідно до акту про фактичне не проживання від 19.04.2019 року складеного головою ОСББ «Дніпровська 547» . Відповідно до\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 405 Цивільного кодексу України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.08.1999 року Виконком Перервинцівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 7. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що з 28.08.1999року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Наслідком розбіжностей у характерах та різних інтересів стали постійні суперечки між ними, які в свою чергу, не давали змоги дійти до порозуміння у вирішенні будь-яких сімейних питань. Згодом погляди на сімейні взаємовідносини, плани на майбуинє стали діаметрально протилежними. Сварки та скандали стали регулярними. З жовтня 2018р. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 28.08.1999р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Виконкомом Перервмнцівської с/ради Драбівського району Черкаської області/а.с.6/. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.7,8/. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, тобто судом достовірно встановлено, що сім`я сторін перестала фактично існувати. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача, доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду надано не було, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved