overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

22 червня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 11137 грн. 46 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01 липня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31 березня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 11137 грн. 46 коп., з якої 300 грн. - заборгованість по кредиту, 6730 грн. 91 коп. заборгованість по процентам, 3100 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 506 грн. 55 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 6-7). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

22 червня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 13894 грн. 54 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 13894 грн. 54 коп., з якої 788 грн. 61 коп. - заборгованість по кредиту, 8968 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам, 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 637 грн. 84 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

22 червня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 15033 грн. 22 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконувала у звязку з чим станом на 30 квітня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 15033 грн. 22 коп., з якої 1397 грн. 45 коп. - заборгованість по кредиту, 9743 грн. 71 коп. заборгованість по процентам, 2700 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 692 грн. 06 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

22 червня 2016 року Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося в суд з цим позовом, в якому вимагало стягнути з [PERSON] борг за кредитним договором, вказуючи, що станом на 30.04.2016р. відповідач заборгував 1268,96 грн. основного боргу за кредитним договором від 26.09.2012р., 9980,85 грн. процентів за користування кредитом, 2800 грн. заборгованості по пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 702,49 грн. штрафу (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 26.09.2012р. між сторонами було укладено кредитний договір (а.с. 4), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 1500 (одну тисячу пятсот) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, в порушення умов договору, відповідач станом на 30.04.2016р. заборгував 1268,96 грн. основного боргу за кредитним договором, 9980,85 заборгованості по процентам за користування кредитом, 2800 грн. заборгованості по пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 702,49 грн. штрафу (процентна складова). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач станом на 30.04.2016р. заборгував Банку 1268,96 грн. основного боргу за кредитним договором, 9980,85 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2800 грн. заборгованості по пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 702,49 грн. штрафу (процентна складова), то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

22 червня 2016 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач посилаючись на те, що він з відповідачкою спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору про виховання дитини між сторонами не має. Позивач в ході судового розгляду справи направив заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачка до суду не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, копію позову отримала. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з лютого 2017 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову, який надійшов до суду, спору про розподіл майна та виховання дитини не має. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. З матеріалів справи вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з відповідачкою [PERSON] , а тому суд вважає необхідним залишити малолітню дитину на виховання відповідачці. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

22 червня 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебувають в шлюбі, проте дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоч являється працездатним та не має на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей, тому він зобовязаний надавати кошти для матеріального забезпечення своєї дитини. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач на розгляд справи не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, поштове повідомлення повернулося до суду з відміткою про отримання судової повістки (а.с.20, 21). Заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ОЛ № 058392, виданого 09 червня 2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримання дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тому відповідач повинен брати участь у витратах на утримання дітей. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання батьком обовязку по утриманню дітей, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

22 червня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки, заведеної 01 січня 1984 року колгоспом ім. Щорса с. Ворокомле Камінь-Каширського району. Свої вимоги обґрунтував тим, що 1983 року колгоспом ім. Щорса села Ворокомле Камінь-Каширського району було заведено трудову книжку на його імя. Зараз оглянувши трудову книжку, помітив, що у ній допущено помилку, яку на даний час усунути немає можливості, оскільки колгосп, де її було заведено, ліквідований. Так у трудовій книжці прізвище заявника записано [PERSON] замість [PERSON], як вказано у свідоцтві про народження та є в дійсності. Встановлення даного факту необхідно для оформлення пенсії в Камінь-Каширському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд винести рішення, яким встановити факт належності йому трудової книжки серії УКР № 2606860, заведеної на імя [PERSON], 01 січня 1984 року колгоспом імені Щорса. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій також просить справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги визнає повністю. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії IV-УР № 1211417 від 28.06.1963 року (а.с. 4) вбачається, що прізвище, імя та по батькові заявника [PERSON]. Той факт, що [PERSON] належить трудова книжка серії УКР № 2606860, заведена 01 січня 1984 року, підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, зокрема, паспортом заявника (а.с. 3), де відображено особисті дані [PERSON], архівним витягом з протоколу засідання правління колгоспу ім. Щорса с. Ворокомле Камінь-Каширського району від 28 листопада 1983 року № 20 (а.с. 6), архівною довідкою № 183/01-16 від 25 травня 2017 року (а.с. 7). У згаданій трудовій книжці вказано прізвище [PERSON], замість [PERSON], як це вказано у свідоцтві про народження та є в дійсності, у звязку з чим заявник не може оформити пенсію в Камінь-Каширському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області, що має для нього юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи знайшов підтвердження той факт, що трудова книжка серії УКР № 2606860, заведена 01 січня 1984 року на імя [PERSON] належить заявнику [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

22 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 10 березня 1995 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №151. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, про причину неявки суду не повідомила. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 10 березня 1995 року. Шлюб зареєстровано Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №151. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. За час наданий судом сторонам для примирення, подружжя не примирилось. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved