Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

23 серпня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 27.03.2015 року працює в Охтирському міськрайонному управлінні Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, який є відокремленим підрозділом Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, на посаді лікаря з загальної гігієни. Постановою № 442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Кабінет Міністрів України постановив утворити Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються. Начальник Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області на виконання наказів Державної санітарно-епідеміологічної служби України №188 від 02.11.2015 року та № 3 від 18.01.2016 року утворив ліквідаційну комісію. Наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.03.2016 року наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 17.03.2015 року про затвердження граничної чисельності працівників Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області в кількості 161 чоловік було скасовано, з 01.04.2016 р. повноваження по здійсненню держсаннагляду повністю передавалися Держпродспоживслужбі. 01.04.2016 року його не було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, проти переведення його в Держпродспоживслужбу в межах Охтирського району він не заперечував. 01.04.2016 року працівники кадрового підрозділу Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області не здійснили запис в його трудовій книжці про переведення його з 01.04.2016 року до Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі та зарахування до його облікового складу на посаду лікаря з загальної гігієни, куди ставка лікаря з загальної гігієни, яку він займає, була передана згідно рішення комісії з реорганізації у зв'язку з реорганізацією Держсанепідслужби шляхом приєднання до Держпродспоживслужби та не передали його трудову книжку в Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі. В звязку з тим, що відповідач відмовився видати наказ про його переведення на роботу до Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі Сумської області, до 15.06.20І6 року заробітна плата йому не нараховувалася. 17.05.2016 року він отримав з Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області рекомендованого листа, в якому його було офіційно повідомлено про переведення до управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі Сумської області на ставку лікаря з загальної гігієни, запропоновано інші посади в других районах та повторно попереджено про можливе звільнення в разі відмови від переведення. Незважаючи на відсутність його відмови від переведення на посаду лікаря з загальної гігієни Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі та офіційно наданою згодою, надісланою рекомендованим листом на ім'я голови комісії з реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області [PERSON], керівництво Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області до 14.06.2016 року відмовлялося видавати наказ про його переведення. Вважає, що через такі незаконні і неправомірні дії керівництва Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, яке безпідставно в період з 01.04.2016 року до 15.06.2016 року не видавало наказ про переведення його до управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі Сумської області на вакантну посаду лікаря з загальної гігієни, у нього відбувся вимушений прогул в роботі в новоутвореній службі. Відповідач, з вини якого це сталося, зобов'язаний компенсувати йому упущену вигоду в розмірі середнього заробітку за весь час його вимушеного безробіття. Добровільно відповідач не бажає компенсувати йому упущену вигоду в зв'язку з його вимушеним прогулом на роботі в управлінні Держпродспоживслужби в Охтирському районі в період з 01.04.2016 року по 15.06.2016 року, який стався з його вини, просить стягнути з відповідача завдані йому збитки у вигляді неодержаної зарплати упущеної вигоди в сумі 8265 грн. 53 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. В подальшому надав письмову заяву про завершення розгляду справи у його відсутність. Суд, вислухавши сторони, свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов слідуючого висновку. [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що він працював з 01.04.2015 року в Охтирському міськрайонному управлінні Головного управління Держсанепідслужби в Сумській області на посаді лікаря загальної гігієни. З 01.04.2016 року в звязку із скороченням штатів він повинен бути переведений у штат Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі згідно рішення комісії по реорганізації і адміністрація зобовязана була передати трудову книжку з відміткою, що він переведений в цю установу. Як вказав позивач, він офіційно був попереджений про можливість звільнення в разі відмови переведення 20.11.2015 року. Але керівництво не перевело його, трудову книжку не вручило, своєчасно штамп про реорганізацію поставлено не було. В звязку з цим йому була призупинена видача заробітної плати. 14.06.2016 року він написав заяву про переведення до Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі, в цей же день йому була видана трудова книжка і з 15.06.2016 року він приступив до виконання трудових обовязків. З 01.04.2016 року по 15.06.2016 року позивач вважає, що не був переведений по вині адміністрації, особисто [PERSON]. Перебуваючи у відпустці без збереження заробітної плати, не отримував заробітної плати, вважає по вині [PERSON], так як будь він переведений з 01.04.2016 року в Держпродспожислужбу в Охтирському районі, отримував би заробітну плату. Вважає, що це є нічим іншим, як упущеною вигодою в розмірі 8265,53 грн., які і просить стягнути з винної особи [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і пояснив, що дійсно на час проведення реорганізації він виконував обовязки голови ліквідаційної комісії Держсанепідслужби у Сумській області. Під час реорганізації були видані постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. № 85\~«Про деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів», від 01.03.2014 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету», а також на підставі Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII, додатку № 3 до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», Наказу Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 17.03.2016 року № 27 «Про втрату чинності наказу Держсанепідслужби України» від 17.03.2015 року № 36, які надавали можливість при відсутності фінансування видавати наказ адміністрації про відправлення працівників у відпустку без збереження заробітної плати. На підставі цього було видано наказ від 16.03.2016 року № 21 К «Про надання відпустки без збереження заробітної плати працівникам Охтирського міськрайонного управління за квітень 2016 року з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року включно». Серед переліку осіб вказано прізвище [PERSON] 28.04.2016 року було видано наказ № 85 К «Про надання відпустки без збереження заробітної плати працівникам Охтирського міськрайонного управління за травень 2016 року з 04.05.2016 року по 31.05.2016 року включно». Серед переліку осіб вказано прізвище [PERSON] 31.05.2016 року було видано наказ № 147 К «Про надання відпустки без збереження заробітної плати працівникам Охтирського міськрайонного управління за червень 2016 року з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року включно». Серед переліку осіб вказано прізвище [PERSON] 17.03.2016 року начальником Охтирського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області [PERSON] був складаний акт, що [PERSON] в цей же день був ознайомлений з наказом № 21 К від 16.03.2016 року Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області про надання відпустки без збереження заробітної плати [PERSON], але останній відмовився від підпису при ознайомленні. Будучи допитаниим в суді, [PERSON] пояснив, що не забажав ознайомитись із наказом під підпис лише з тих підстав, що це був не оригінал, а копія наказу, що він не був засвідчений юристом, працівником кадрової служби. Знаючи про дію такого наказу, ніяких заяв до адміністрації з цього приводу не виказував. Як вказав відповідач із 161 особи, пепередженої, лише [PERSON] виказав не бажання знайомитися з копією наказу. Оригіналу не вимагав, ніяких заяв про свою незгоду адміністрації не надавав. Разом з цим, будучи усвідомлений про дію наказу до 30.06.2016 року, лише 14.06.2016 року написав заяву про переведення. Сам [PERSON] підтвердив, що в цей же день отримав трудову книжку із відповідним записом і вже 15.06.2016 року приступив до виконання обов'зків, заперечення [PERSON], що починаючи з квітня по 14.06.2016 року працівники адміністрації говорили йому про написання заяви про звільнення з переходом до Держспоживслужби в Охтирському районі, він не погоджувався поки 14.06.2016 року бухгалтер, прізвище якого він не знає, не запропонувала написати заяву про переведення без звільнення на інше місце роботи. І таким чином, він був не обізнаний про дію наказу щодо перебування його у відпустці без збереження заробітної плати. Суд спростовує ці мотиви [PERSON], як такі, які не відповідають фактичним обставинам справи, вони є вигаданими з метою підтримання позову та введення суду в оману. Як вказав [PERSON] він видав наказ про відправлення працівників у відпустку без збереження заробітної плати в зв'язку з відсутністю фінансування відповідно до вимог чинного законодавства. З метою ознайомлення з цим наказом, копію надіслав за місцем роботи [PERSON] Як видно з наданих актів суду і пояснення [PERSON] в суді, він був ознайомлений з копією наказу про відпустку без збереження заробітної плати, але підпис вчинити відмовився з підстав, що копія наказу не є оригіналом. Як пояснив [PERSON], [PERSON] неодноразово попереджали про написання заяви та перехід на роботу до Держпродспожислужби в Охтирському районі і лише отримали таку заяву 14.06.2016 року. В цей же день внесли всі необхідні записи до трудової книжки і вручили її особисто [PERSON] і вже на слідуючий день останній вийшов на роботу. Свідок [PERSON], яка працювала начальником Охтирського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області в суді підтвердила, що дійсно [PERSON], читаючи наказ, не бажав вчиняти підпис з мотивів, що це не оригінал. Таким чином своєчасне не написання заяви про переведення на інше місце роботи задовольняло [PERSON] і його положення, коли він перебував у відпустці без збереження заробітної плати. З боку адміністрації не було будь-яких перешкод в переведенні останнього при своєчасному написанні про це заяви і своєчасної видачі трудової книжки з відповідним записом. В судових рішеннях судів різних інстанцій, включаючи Верховний суд України, які залучені до справи судом, в задоволенні позовів порушень законодавства при переведенні [PERSON] на інше місце роботи з боку адміністрації не встановлено. До цього часу жодне з рішень не скасовано. Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються. Постановою Кабінету Міністрів України № 1092 від 16.12.2015 року «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з\~додатком 1, в тому числі Управління Держпродспоживслужби в м. Охтирці та Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі. Відповідно до п. 3 вищевказаної постанови територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Наказом Міністерства аграрної політики\~та продовольства України\~№ 45 від 15.02.2016 року, зареєстрованим в міністерстві юстиції України 11.03.2016 року за № 366/28496 затверджено Положення «Про Управління Держпродспоживслужби в місті, районі». Відповідно до вищевказаного Положення структура Управління Держпродспоживслужби затверджується Головою Держпродспоживслужби за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства України. Штатний розпис та кошторис Управління Держпродспоживслужби затверджуються начальником Головного управління Держпродспоживслужби. Чисельність працівників Управління Держпродспоживслужби затверджує Голова Держпродспоживслужби в межах граничної чисельності працівників, визначеної Кабінетом Міністрів України для територіальних органів Держпродспоживслужби, за пропозицією начальника Головного управління Держпродспоживслужби. Наказом Головного управління держсанкепідслужби у Сумській області № 11-с від 25.01.2016 року утворено комісію з реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області та затверджено її склад. (а.с.57). 01 квітня 2016 року Головою Держпродспоживслужби Укроїни [PERSON] затверджено штатний розпис Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі Сумської області. (а.с.47). На підставі наказу голови комісії з реорганізації [PERSON] № 152-к від 08.06.2016 року «Про внесення змін до наказу Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області № 147-к від 31.05.2016 року та переведення [PERSON], внесено зміни до п. 1.4 наказу Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області № 147-к від 31.05.2016 року «Про надання відпустки без збереження заробітної плати працівникам Охтирського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області на червень 2016 року, виклавши його в такій редакції : «[PERSON], лікарю з загальної гігієни санітарно-гігієнічного відділу Охтирського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, тривалістю 14 календарних днів з 01.06.2016 року по 14.06.2016 року включно». Переведено [PERSON], 14 червня 2016 року з посади лікаря з загальної гігієни санітарно-гігієнічного відділу Охтирського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, до Управління Держпродспоживслужби в Охтирському районі згідно ч. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Сектору планово-фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку провести з [PERSON], повний розрахунок згідно чинного законодавства, виплативши компенсацію за невикористані 8 календарних днів основної щорічної відпустки і 1 календарний день додаткової відпустки за особливий характер праці за період роботи з 29.12.2014 року по 28.12.2015 року. Згідно ст. 36 Кодексу законів про працю України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 26, ст. 30 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно із п. 1 ч.1, ч.2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно ст. 32 Кодексу законів про працю України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за\~пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду за захистом своїх трудових прав, які, на його думку, були порушені під час перебування його в трудових відносинах з юридичною особою Головне управління Держсанепідслужби у Сумській області, начальник якого своєчасно не видав наказ про його переведення. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачає, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Позивач звернувся з позовом до начальника Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, голови комісії з реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області [PERSON], з прав і обов'язків якого по відношенню до позивача не вбачається наявності трудових правовідносин. А тому, на думку суду начальник Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, голова комісії з реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області [PERSON] не є належним відповідачем по справі. Оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту свого, як він вважає, порушеного права, суд не може перевірити позовні вимоги позивача, заявлені саме до начальника Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, голови комісії з реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області [PERSON], який не є стороною у трудових правовідносинах, зокрема, про правомірність переведення позивача з займаної посади в Охтирському міськрайонному управлінні Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області. Позивач не позбавлений можливості звернутись з даним позовом до належного відповідача - юридичної особи, з якою він перебував у трудових відносинах і з якою у нього виник трудовий спір. Саме в штаті Охтирського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, яке не брало участі у справі, він перебував до переведення, отримував там заробітну плату. Частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. ст. 10, 57, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази в справі про те, що саме начальник Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, голова комісії з реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області [PERSON] порушив права позивача, в справі відсутні. Поскільки сам [PERSON] пояснив, що під час АТО було на 67 % скорочено всі видатки це і на його особисту думку, як позивача, було підставою для надання відпусток без збереження заробітної плати. Оскільки позивач з позовом у трудовому спорі звернувся не до належного відповідача, не до тієї юридичної особи, з якою перебував у трудових відносинах і на права та обов'язки якої може вплинути рішення суду по вказаній справі, суд надавав можливість [PERSON], сприяючи йому в реалізації своїх прав, так як по закону може лише позивач за його письмовим клопотанням залучити тих чи інших відповідачів, звернутися з такою заявою до суду згідно ст. 33 ЦПК України. Але [PERSON] неодноразово категорично наполіг, що він бажає бачити відповідачем лише одну особу, особисто [PERSON], який був головою комісії з реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області. По закону суд змінити відповідача самостійно не має права. При отриманні судом довідки, Міністерство охорони здоров'я України Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр МОЗ України» за підписом [PERSON], що Головне Управління Держпродспожислужби в Сумській області є правонаступником Головного Управління Держсанепідслужби у Сумській області. [PERSON] вивчивши довідку в суді, після оголошення головуючим по справі, все рівно наполіг, що відповідачем по справі має бути лише [PERSON] і будь-кого в якості правонаступника, як відповідача чи з інших підстав він залучати не бажає. Суд за своєї ініціативи залучив в якості третьої особи Державну санітарно-епідеміологічну службу України . Оскільки позивач звернувся з позовом у трудовому спорі не до належного відповідача - не до тієї юридичної особи, з якою перебував у трудових відносинах і на права та обов'язки якої може вплинути рішення суду у вказаній справі, в тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, лише з цих самостійних підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed