Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

22 березня 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому вказував, що [PERSON] 31.08.2014 року був призваний на військову службу Володарським РВК Київської області. Наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] № 26 від 28.05.2015 року, старшину [PERSON] у порядку просування по службі призначено на посаду радіотелефоніста\~ радіовідділення радіовзводу батареї управління військової частини. 05.09.2015 року [PERSON] самовільно залишив військову частину та був відсутній на службі до 22.01.2016 року. [PERSON] в період з 05.09.2015 року по 22.01.2016 року було нараховано та виплачено грошове забезпечення в розмірі 2497 гривень 62 копійки. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 2497 гривень 62 копійки. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення прокурора, відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] 31.08.2014 року був призваний на військову службу Володарським РВК Київської області. Наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] № 26 від 28.05.2015 року, старшину [PERSON] у порядку просування по службі призначено на посаду радіотелефоніста\~ радіовідділення радіовзводу батареї управління військової частини. 05.09.2015 року [PERSON] самовільно залишив військову частину (а.с.12-13) та був відсутній на службі до 22.01.2016 року. Вказані обставини стверджено вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.05.2016 року (а.с.14-16). [PERSON] в період з 05.09.2015 року по 22.01.2016 року було нараховано та виплачено грошове забезпечення в розмірі 2497 гривень 62 копійки. (а.с.17). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди,\~ суди повинні мати на увазі,\~ що відповідно до статей 440 і 450 ЦК (1540-06) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,\~ підлягає відшкодуванню в повному обсязі\~ особою, яка її заподіяла,\~ за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній\~ причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,\~ незалежно\~ від наявності вини. Згідно наказу № 811 від 05.09.2015 року, [PERSON] виплату грошового забезпечення призупинено з 05.09.2015 року (а.с.11-12). За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. В силу вимог ст. 1212 ЦК України, ссоба, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, пред`явлений позов не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved