Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

22.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 49540,64 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за результатами перевірки встановлено, що відповідачка в період з 08.10.2015 року по 10.04.2017 рік мала депозитний банківський рахунок в одному з відділень акціонерного товариства «Ощадбанк» на суму, що перевищує10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідачка у своїх заявах про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги від 15.06.2015 року, 20.11.2015 року, 15.04.2016 року, 18.05.2016 року, 21.11.2016 року, 22.05.2017 року жодним чином не зазначила, та відповідно не повідомила про факт відкриття такого депозиту. У звязку з чим виникла переплата адресної щомісячної допомоги з 08.10.2015 року по 30.06.2017 року на загальну суму 49540,64 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд. У судове засідання сторони не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: представник позивача на позовних вимогах наполягає, відповідач проти позовних вимог не заперечує, однак просить врахувати суд, що вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до 6 років, розлучена, сама виховує пятьох дітей, тому просить суд стягнути з неї заборгованість частинами відсотково з її доходу. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що визнання позову відповідачем є добровільним та безумовним. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто не може бути витребувано у особи, як безпідставно набуте майно, грошові кошти, сплачені їй у якості встановленої законодавством грошової допомоги, якщо їх виплачено добровільно, відсутні рахункові помилки та недобросовісність з боку набувача. Відповідно до пункту 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. На підставі заяв [PERSON] від 15.06.2015 року, 20.11.2015 року, 15.04.2016 року, 18.05.2016 року, 21.11.2016 року, 22.05.2017 року була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 16-33). Загальний розмір допомоги за вищевказаний період склав 49540,64 грн. ( а.с. 35). Судом встановлено, що відповідач не виконала обов'язки, покладені на неї п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, щодо депозитного банківського рахунку в одному з відділень акціонерного товариства «Ощадбанк» на суму, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а отже в силу статті 1212 ЦК України, одержані нею внаслідок вказаної недобросовісності кошти допомоги мають бути повернуті, як такі, що одержані без належної правової підстави. Зважаючи на те, що відповідач подала письмову заяву, якою визнала позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, щодо вирішення питання стягувати заборгованість частинами пропорційно з доходу відповідача. Суд зазначає, що відповідно до статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Проте на час ухвалення судового рішення відповідачем не заявлено вимогу щодо визначення порядку його виконання. Встановлені в справі обставини, довідка надана позивачем, дозволяє суду зробити висновок, що позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню сума надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги, для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 49540,64 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved