Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

24.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] мотивуючи тим, що є власником квартири, в якій окрім її чоловіка зареєстрована його донька від першого шлюбу, яка ніколи в квартирі не проживала, комунальні послуги не сплачувала. Оскільки зняти відповідачку з реєстрації позивачка сама не може, тому була змушена звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги уточнила і остаточно просила усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідачка в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляду справи у його відсутність, проти позову не заперечував. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування за реєстровим номером 84 від 18.02.2015 року. На момент складення договору дарування та до теперішнього часу у вказаній квартирі зареєстровані: чоловік позивачки -[PERSON] та донька чоловіка, відповідачка по справі, [PERSON], що підтверджується довідкою ЖКП Миколаївської міської ради «Бриз» за №784 від 07.02.2015 року. Проте, ні на момент реєстрації, ні в подальшому відповідачка в спірній квартирі фактично не проживала, що підтверджується актом про непроживання від 19.03.2015 року. Судом також встановлено, що особистих речей відповідачки в квартирі немає, комунальні послуги вона не сплачує і будь-який звязок із спірною квартирою не підтримує. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] перебуває у Російській Федерації в м. Москва, де тимчасово мешкає за наступною адресою: [ADDRESS], до якої вона поїхала понад 4 роки тому. Оскільки у квартирі відсутні прилади обліку, на даний час утворилась велика заборгованість по сплаті комунальних послуг відповідачкою, що створює позивачці перешкоди у переоформлені особистого рахунку у відповідних комунальних установах, а також у встановлені лічильників та порушує її права як власника житла, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд зазначає, що при розгляді справи будь-яких перешкод для проживання відповідача у квартирі з боку позивачки, судом встановлено не було. Крім того, подальша реєстрація відповідача у спірній квартирі повязана з тим, що позивачка повинна і далі сама сплачувати за комунальні послуги із розрахунку зареєстрованих осіб у квартирі, що порушує її законні права та інтереси. Таким чином, у звязку з тим, що відповідачка не має права власності на спірну квартиру, не проживає з моменту реєстрації, тобто з 16.07.2014 року без поважних причин, не сплачує комунальні платежі суд вважає, що позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи і підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України.

Outcome: approved