Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

23.05.2016 року, під час розгляду Кілійським районним судом Одеської області кримінального провадження №502/2900,15-к за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України , потерпіла [PERSON] звернулася до Кілійського районного суду з позовом про стягнення з [PERSON] завданих їй вчиненим злочином матеріальної шкоди в сумі 2.912,00 грн. а також матеріальної шкоди в сумі 15.000,00 грн. (а.с.33-37) Цивільний позов розглядається судом в порядку цивільного судочинства після скасування ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.11.2016 року вироку Кілійського районного суду від 07.06.2016 року в частині вирішення цивільного позову. Позивач в судове засідання не прибула , надала до суду заяву про підтримку позову та розгляд справи за її відсутності. В позовній заяві позивач зазначає, що 17.06.2015 року вона знаходилась на мосту каналу Дунай - Сасик на околиці с. Ліски , Кілійського р-ну Одеської області. Там же проїжджала на велосипеді відповідач [PERSON], з якою в неї склалися неприязні відносини. [PERSON] зупинилась , підібрала деревяну палицю, якої нанесла їй удар по кісті правої руки від якого виникло розсічення тканин шкіри, також нанесла два удари по голові , три удари по спині та три удари по ногам. Цими діями [PERSON] позивачу були спричинені тілесні ушкодження в звязку з якими вона була госпіталізована до Кілійської центральної лікарні , де проходила лікування з 17.06.2015 року по 02.07.2015 року. В звязку з придбанням ліків позивач понесла витрати на загальну суму 2.912,00 грн. Крім того, внаслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON] в результаті яких їй спричинені умисні легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоровя, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 125 КК України, позивачу були заподіяні психологічні (моральні страждання, розмір відшкодування яких позивач , враховуючи характер та обсяг фізичних , душевних , психічних страждань позивач визначає в розмірі 15.000,00 грн. Відповідач [PERSON] та представник її адвокат [PERSON] позовні вимоги визнають частково та зазначають, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2. 912,00 грн. є недоведеними, оскільки наданими позивачем доказами доведено , що в звязку із спричиненими їй тілесними ушкодженнями вона перебувала на лікуванні тільки з 17.06.2015 р. по 22.06.2015 року. Перебування позивача на лікуванні з 22.06.2015 р. по 02.07.2015 р. було обумовлено не лікуванням спричинених тілесних ушкоджень , а отриманою раніше (в 2010 році) травмою правої голені. Також наданими позивачем доказами не доведено , які саме медикаменти, в якій кількості та на яку суму їй були призначені лікарем в звязку з лікуванням спричинених тілесних ушкоджень. Не надано доказів придбання цих медикаментів. З позовними вимогами щодо стягнення відшкодування моральної шкоди відповідач та представник згодні частково. Зазначають , що неприязні відносини між відповідачем та позивачем склалися після того , як співмешканець відповідача залишив відповідача та почав співмешкати з позивачем. Зазначають також, що сума відшкодування моральної шкоди, яку просить стягнути позивач не є відповідною ступеню тяжкості фізичних страждань позивача. Також вважають за необхідне під час визначення розміру відшкодування врахувати сімейний та матеріальний стан відповідача, яка є одинокою жінкою , отримує пенсію за віком , розмір якої складає 1700,00 грн. , інших доходів не має. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним рішенням є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права , має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Заслухавши пояснення сторони відповідача , дослідивши докази , надані сторонами у справі та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 07.06.2016 року , ухваленим у справі № 502/2900/15-к , [PERSON] визнано винною в вчиненні злочину , передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України. Вироком встановлено, що 17.06.2015 року , о 10.00 годині , [PERSON] на мосту через канал «Дунай Сасик», розташований на окраїні с. Ліски, Кілійського р-ну Одеської області , на ґрунті ревнощів влаштувала сварку зі [PERSON]. Під час сварки [PERSON] підібравши деревяну палицю, умисно нанесла нею [PERSON] один удар по кісті правої руки , два по голові, три удари по спині та три удари по обом ногам, чим спричинила потерпілій [PERSON] легкі тілесні ушкодження , які спричинили короткочасний розлад здоровя у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, садна правої щоки, садна лівої скулової області і лівої щоки, синця тильної поверхні правої кісті, двох ран біля основи четвертого та пятого пальців правої кісті , синця передньої поверхні лівої голені , синця сідничної області, синців продовгуватої форми задньої поверхні груди і поперекової області. (а.с. 56) Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.11.2016 року вирок Кілійського районного суду Одеської області від 07.06.2016 року в частині визнання винності обвинуваченої [PERSON] залишено без змін. (а.с. 44-47) Згідно витягу з медичної карти стаціонарної хворого № 1626 відділення хірургії Кілійської ЦРЛ, [PERSON] поступила до відділення 17.06.2015 року , виписана 22.06.2015 року. Заключний клінічний діагноз - «закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Різані рани основаній 2-5 пальців правої кісті. Садно правого коленого суглоба. Забій мяких тканин голови, правої голені.» Згідно витягу, в результаті проведеного лікування стан хворої покращився , болі зменшилися, рани правої кісті заживають без запалення. В задовільному стані хвора виписана із відділення. У витягну зазначені назви ліків , які надавалися хворій. (а.с. 38) Згідно витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 1665 відділення хірургії Кілійської ЦРЛ , [PERSON] поступила до відділення 22.06.2015 р. Виписана 02.07.2015 р. Заключний клінічний діагноз - «Посттравматичний ДОА правого голеностопного суглоба другого ступеню на фоні консолідованого переламу в ніжній треті великоберцової кістки та в середній треті малоберцової кістки. Хронічний больовій синдром.» Зі слів хворіє з 2010 року після травми правої голені. Госпіталізована планово по направленню КЦРП для проходження курсу реабілітаційного лікування. (а.с. 39) Таким чином , зазначеними витягами підтверджується факт лікування позивача в звязку із спричиненням їй відповідачем тілесних ушкоджень з 17.06.2015 року по 22.06.2015 року. Доказів того, що з 22.06.2015 року по 02.07.2015 року позивач проходила лікування в звязку із спричиненням їй тілесних ушкоджень суду не надано. Витяг з медичної карти стаціонарного хворого № 1665 не є доказом тверджень позивача , оскільки з нього вбачається , що в зазначений період позивач проходила планове лікування в звязку із хворобами, які виникли раніше та не в звязку із спричиненням діями відповідача тілесних ушкоджень. На підтвердження розміру витрат , понесених на лікування позивачем надано : - копію товарного чеку № 027178 від 17.06.2015 року , виданого ФОП «Маленко» із зазначенням медикаментів на загальну суму 2002,42 грн. - копію товарного чеку № 027179 від 17.06.2015 року , виданого ФОП «Маленко» із зазначенням медикаментів на загальну суму 910,00 грн. (а.с. 40) Касові чеки на придбані медикаменти позивачем не надані. Зазначені витяги з медичної карти стаціонарного хворого , а також товарні чеки , які не є доказом оплати придбаних товарів , не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів факту понесення позивачем матеріальної шкоди та її заявленого розміру, оскільки в них відсутні відомості про те, які саме медикаменти та в якій кількості були призначені позивачу лікарем , які медикаменти фактично були придбані позивачем та на яку суму. В звязку з зазначеним позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди належить залишити без задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми , іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення , глибини фізичних та душевних страждань , погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи , яка завдала моральної шкоди , якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин , які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті. Злочином , вчиненим відповідачем порушені цивільні права позивача, зокрема на особисту недоторканність, тим самим спричинені моральні страждання , які полягають у фізичному болю та стражданнях , які позивач зазнала у звязку із спричиненням їй тілесними ушкодженнями. Моральні страждання дають позивачу право вимагати відшкодування моральної шкоди. З урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, терміну лікування позивача , з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення відшкодування моральної шкоди такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial