Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

24.03.2014 року позивач звернувся в суд з даним позовом, пояснюючи, що відповідач на своїй земельній ділянці, розташованої у смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області, висадив ряд молодих дерев впродовж межі з його земельною ділянкою, розташованою в [ADDRESS], [NUMBER], на відстані 2,4 м від межі земельних ділянок, чим порушив державні будівельні норми, оскільки дерева почнуть рости та почнуть затіняти його земельну ділянку. Порушення з боку відповідача були встановлені і Володимирівською селищною радою, але останній не бажає добровільно усунути порушення, тому просить суд зобов*язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та пересадити дерева вглибину його земельної ділянки на відстані не менше ніж 5 м від межі земельної ділянки до осі стовбура дерева. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, на їх задоволенні наполягає. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він дійсно висадив дерева на своїй земельній ділянці, ніяких нормативів не порушував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають на праві власності житлові будинки, розташовані у [ADDRESS], відповідно за №[NUMBER] та за №[NUMBER] та користуються відповідними суміжними земельними ділянками. Статтею 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов*язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров*я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Вимогами ст. 105 ЗК України передбачено, що у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев та кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. У судовому засіданні відповідач не заперечує ту обставину, що він дійсно висадив дерева на своїй власній земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою позивача, якою останній користується, але заперечує проти будь-яких порушень з його боку. З акту, складеного 30.04.2013 року постійною комісією з питань житлово-комунального господарства, регулювання земельних відносин та охороні навколишнього природнього середовища Володимирівської селищної ради за заявами сторін по справі, вбачається, що відповідачем [PERSON] при висадці дерев на земельній ділянці на відстані 2,4 м від межі земельної ділянки позивача були дійсно порушені Державні будівельні норми (ДБН Б.2.4-94), якими передбачено, що відстань від зовнішніх стін будівель та інших господарських споруд меж сусідніх ділянок до осі стовбура дерева має складати не менше 5 м. та було рекомендовано [PERSON] встановити обмежуючий бортік впродовж межі по його присадибній ділянці та поки не підросли дерева пересадити їх згідно існуючих норм добросусідства. Відповідач відмовляється виконувати рекомендації постійної комісії та продовжує порушувати права позивача, як землекористувача, до наступного часу, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги останнього. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 300 гр.

Outcome: approved