Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

21 травня 2020 року представник позивача Чеботарь Ж.С. в інтересах Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначила, що 26.01.2017 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/0075/82/0154154, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 83 185 грн. 45 коп., а позичальник зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, відсотки за користування ним в розмірі 39,9% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 26.01.2023 року. Представник позивача зазначив, що відповідач порушив умови договору кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 14.05.2020 року становить 109 564 грн. 72 коп., з яких: 89851,83 грн. - заборгованість за кредитом, 19712,89 грн. - заборгованість за відсотками. Також 19.10.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 014/0075/82/0154154/81-1/30038, відповідно до умов якої зменшено фінансове навантаження на відповідача в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди збільшити строк кредиту у зв`язку з чим дата останнього погашення кредиту 26.03.2025 року. Також зменшено розмір щомісячного платежу на період з 26.10.2018 року до 25.04.2019 року. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні (в режимі відеоконференції) представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнали, але просили задовольнити їх частково, з врахуванням сплачених відповідачем після 14.05.2020 року грошових коштів на погашення заборгованості. Суд, заслухавши вступне слово представників позивача [PERSON] та [PERSON] , відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з договором № 014/0075/82/0154154 банк надав відповідачу кредит у сумі 83 185 грн. 45 коп. з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 39,9 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 26.01.2023 року (а.с. 11-13). Відповідно до п. 1.1.1 сума кредиту становила 83185,45 грн., з них на споживчі цілі - 75000 грн., 8185,45 грн. - сплата страхового платежу (п. 1.1.2.1 та п. 1.1.2.2). Сторони обумовили щомісячний платіж по кредитному договору, який становив 3055,88 грн. кожного місяця до 26 числа відповідно до графіку погашення (Додаток № 1 (а.с. 14). 19.10.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено додаткову угоду № 014/0075/82/0154154/81-1/30038, сторони дійшли згоди збільшити строк кредиту у зв`язку з чим дата останнього погашення кредиту 26.03.2025 року, складений новий графік погашення кредиту (а.с. 17-18). Відповідно до наданої позивачем вимоги від 23.10.2019 року відповідач повідомлявся про наявність заборгованості за кредитом, її розмір, необхідність погашення боргу і вжиття заходів для примусового його стягнення. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже відповідач, підписавши анкету-заяву для отримання готівкового кредиту та 26.01.2017 року договір № 014/0075/82/0154154, отримавши кошти та почавши розпоряджатися та користуватися кредитними коштами, приєднався та погодився з відповідними умовами, тарифами банку, що свідчить про укладення кредитного договору між сторонами та відповідні фінансові (розрахункові) документи. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. Станом на 14.05.2020 року виникла заборгованість по кредитному договору № 014/0075/82/0154154 від 26.01.2017 року на загальну суму 109 564 грн. 72 коп., з яких: 89851,83 грн. - заборгованість за кредитом, 19712,89 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком боргу та випискою по рахунку позичальника (а.с. 6-7, 16). Суд вважає, що Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 83 185 грн. 45 коп., про що свідчать: анкета заява для отримання готівки, кредитний договір 014/0075/82/0154154 від 26.01.2017 року, виписка по рахунку позичальника. Суд вважає, що представником позивача відповідно до положень ст.ст. 81- 84 ЦПК України надано докази того, що відповідач [PERSON] отримав кредит 26.01.2017 року та станом на 14.05.2020 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 109 564 грн. 72 коп., тому позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягають задоволенню. Однак, суд вважає за необхідне зробити перерахунок суми заборгованості, на яку має право позивач, оскільки відповідачем з моменту подачі позову були сплачені позивачу грошові кошти на погашення заборгованості. З витребуваного судом розрахунку заборгованості станом на 01.10.2021 року (а.с. 218-219) вбачається, що відповідачем були внесені наступні суми на погашення заборгованості, що також підтверджується наданими суду відповідачем квитанціями, які позивачем розподілено наступним чином: 1) 24.03.2021 року - 8131, 94 грн. на тіло кредиту, та 42938, 46 грн. на відсотки; 2) 29.06.2021 року - 2988, 68 грн. на тіло кредиту, та 10950, 99 грн. на відсотки; 3) 26.07.2021 року - 805, 67 грн. на тіло кредиту, та 2591,75 грн. на відсотки; 4) 26.08.2021 року - 746, 90 грн. на тіло кредиту, та 2640, 72 на відсотки; 5) 26.09.2021 року - 772, 22 грн. на тіло кредиту, та 2615, 40 грн. на відсотки. Крім того, з розрахунку позивача вбачається, що відповідачем також було сплачено 22.09.2020 року 5000 грн., які пішли на погашення заборгованості за відсотками. Тобто, за час розгляду справи в суді відповідачем погашено 13445, 41 грн. тіла кредиту, та 66737, 32 грн. відсотків, що загалом становить 80182, 73 грн. Однак, суд вважає, що позивачем неправильно здійснено розподіл сплачених відповідачем грошових коштів, які пішли на погашення тіла кредиту, та які пішли на погашення відсотків, з огляду на наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому, позивач позбавлений права на нарахування процентів та пені за кредитним договором після закінчення строку кредитування. Положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, якими передбачено, що проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами не було домовленості про порядок нарахування процентів поза межами строку кредитування, після реалізації банком права на дострокове повернення кредиту. Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування процентів є безпідставним. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач продовжив нараховувати відсотки відповідачу після звернення до суду з позовом про дострокове повернення кредиту, і більшу частину коштів, яку вніс відповідач, розподілив саме на відсотки, які вже нараховані після пред`явлення позову. Ураховуючи наведене та те, що заборгованість за відсотками по кредитному договору була збільшена банком після пред`явлення позову до [PERSON] , суд дійшов висновку, що необхідно зробити перерахунок розподілу грошових коштів, які відповідач вніс на погашення кредитної заборгованості позивачу, наступним чином. Після звернення позивача до суду з даним позовом відповідачем погашено заборгованості на загальну суму 80182, 73 грн., з яких банком розподілено: 13445, 41 грн. на тіло кредиту, 66737, 32 грн. на відсотки. Подаючи позов до суду банк просив стягнути з відповідача заборгованість: 89851, 83 грн. за тілом кредиту, та 19712, 89 грн. за відсотками. Таким чином, суд вважає, що відповідач повністю погасив заборгованість перед позивачем за відсотками (66737, 32 грн. (сплачено відповідачем відсотків після пред`явлення позову) - 19712, 89 грн. (заборгованість відповідача за відсотками на момент пред`явлення позову) = 47024, 43 грн. (переплачено відповідачем відсотків). Тобто, у відповідача існує переплата за відсотками в розмірі 47024, 43 грн., яку слід перерозподілити на погашення тіла кредиту. За такого, суд вважає, що відповідачем було погашено заборгованість за тілом кредиту на загальну суму 60469, 84 грн. (13445, 41 грн. + 47024, 43 грн.). А тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 29381, 99 грн. (89851, 83 грн. (заявлена позивачем сума заборгованості за тілом кредиту) - 60469, 84 грн. (погашено відповідачем заборгованості за тілом кредиту). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 563, 69 грн. судового збору (29381, 99 грн. (сума задоволена судом) х 2102 (сума сплаченого судового збору) / (109564, 72 грн.) (заявлена сума позову)). На підставі викладеного,

Outcome: partial