Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

23.08.2017 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами та просять визнати за [PERSON], як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], 2/3 частки земельної ділянки від загальної площі 0,1750 га, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS], за [PERSON], як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], 1/6 частку земельної ділянки від загальної площі 0,1750 га, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS], за [PERSON], як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], 1/6 частку земельної ділянки від загальної площі 0,1750 га, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частки земельної ділянки від загальної площі 0,1750 га, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються дружина [PERSON], доньки [PERSON] та [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкали разом із спадкодавцем., позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачам було відмовлено, у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], а в Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району 16.08.2004 року серії [NUMBER], не вказаний кадастровий номер земельної ділянки площею 0,1750 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить: -житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району від 22.08.2017 року за №2124; -земельна ділянка площею 0,1750 га, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 16.08.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-19-246, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно розпорядження Утконосівського сільського голови №8 від 15.02.2016 року «Про перейменування вулиць і провулків в [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 18.09.1990 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.09.1990 року. Частиною 1 статті 22 кодексу про шлюб та сім'ю України - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] був побудований у 1990-1991 роках, отже вказаний житловий будинок належить на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим, відповідно ч.2, 3 ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно п. 10 Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Згідно п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року за №7, відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], тому й земельна ділянка площею 0,1750 га, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.09.2012 року, виданого виконавчим комітетом Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частка земельної ділянки від загальної площі 0,1750 га, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 33219329 від 08.02.2013 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: -дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.09.1990 року, виданим Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.05.1991 року, виданим Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.11.1999 року, виданим Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із [PERSON], що підтверджено довідкою виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району від 22.08.2017 року за №2124, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] у встановлений законом звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, посвідченою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І. 06.02.2013 року, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 16.04.2014 року за №849/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], а в Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району 16.08.2004 року серії [NUMBER], не вказаний кадастровий номер земельної ділянки площею 0,1750 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved