Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

23.09.2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 15.03.2021 року, позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), [INFO] , на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , половину витрачених нею грошових коштів в сумі 6283,50 грн на проведення вакцинації доньки та відвідування лікарів; - стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), [INFO] , на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , половину грошових коштів в сумі 4925,00 грн на майбутнє проведення вакцинації доньки та відвідування лікарів; - стягувати з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), [INFO] , на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , а саме на оздоровлення-відпочинок на морі в розмірі 7000 грн щорічно, починаючи стягнення з 2021 року до досягнення донькою повноліття; - стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), [INFO] , на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , а саме: відвідування курсів раннього розвитку в Центрі розвитку «Вершина» за період з 29.01.2021 року по 29.08.2021 року у розмірі 6300,00 грн. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 15.03.2021 року, [PERSON] зазначила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який згодом був розірваний за рішенням суду. Вони є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до судового наказу по справі № 203/3718/19, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 28.11.2019 року, відповідач сплачує на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . Як зазначила позивач, дитина відвідує двічі на тиждень курси раннього розвитку в Центрі розвитку «Вершина», щомісячна плата за які складає 1800 грн на місяць, та позивач сплачує їх одноособово. Тому, з урахуванням того, що дитина буде відвідувати такі курси до вступу до дитячого садка, то вона вважає, що половину вартості курсів у розмірі 6300,00 грн слід стягнути з відповідача. Крім того, позивач займається вихованням та розвитком доньки, піклується про стан її здоров`я, виконує всі вказівки лікарів, дотримується плану вакцинації, що підтверджується консультативними висновками спеціалістів та декларацією, укладеною з сімейним лікарем в інтересах доньки. Сам відповідач жодного разу не цікавився здоров`ям та розвитком доньки, лише принижував її честь та гідність. Позивач витратила на вакцинацію доньки 12567,00 грн, половина з яких 6283,50 грн підлягає стягненню з відповідача. При цьому позивач планує ще витратити на вакцинацію доньки 9850,00 грн, половина з яких, 4925,00 грн підлягає стягненню з відповідача. Також позивач зазначила, що дитині потрібно щорічне оздоровлення (відпочинок) на морі, половина вартості якого теж повинна бути стягнута з відповідача, а саме у розмірі 7000,00 грн щорічно до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що додаткові витрати, заявлені нею до стягнення, є такими, що фактично понесені та є передбачуваними. Тому позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та з урахуванням вимог заяви про зміну позовних вимог від 15.03.2021 року, просить суд задовольнити його повністю. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, викладених в заяві про зміну позовних вимог від 15.03.2021 року, подав відзив на позовну заяву від 26.03.2021 року, в якому зазначив, що він не визнає позовні вимоги в повному обсязі та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, є безпідставними. Так, як зазначив відповідач, твердження позивача про те, що він не цікавиться здоров`ям та розвитком доньки не відповідають дійсності, бо позивач не давала такої можливості. З цього приводу відповідач 04.06.2019 року звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Проте позивач не виконує рішення суду у справі № 205/4046/19, та відповідно до встановленого графіку побачень з донькою, не дає можливість їх провести. При цьому, як пояснив відповідач, позивач намагається приймати рішення одноосібно, не враховує інтереси дитини, що перш за все, полягають у збереженні спілкування дитини з батьком, чим позивач грубо порушує права дитини та батька. Також відповідач звернув увагу суду на те, що позивач жодним чином з можливих засобів зв`язку навіть не намагалась звернутись до нього з приводу його участі у відшкодуванні додаткових витрат на дитину, якими вона мотивує позовну заяву, а лише уникає будь-яких контактів через небажання надавати йому провести будь-які побачення з донькою. При цьому відповідач вважає, що позивач не додала до позовної заяви жодного доказу вжиття нею досудового врегулювання спору. Також відповідач пояснив, що позивач не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо вибору медичного закладу для проведення вакцинації доньки, позивач не довела того, що існують особливі обставини, які зумовлюють необхідність розробки для їхньої доньки особливого графіку профілактичних щеплень та проведення таких на платній основі саме у приватній клініці ТОВ «Дейлі Медікал». Адже дитині державою гарантовано проведення безоплатної вакцинації у комунальних (державних) медичних закладах, пологових будинках і приватних клініках, які уклали договір з Національною службою здоров`я України, надають гарантований державою пакет медичних послуг на первинній ланці. Тобто позивач обрала проведення вакцинації доньки в приватній клініці ТОВ «Дейлі Медікал» без погодження з відповідачем. Проведення вакцинації доньки на майбутнє у приватній клініці ТОВ «Дейлі Медікал» позивач обрала без погодження з відповідачем. З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину на оздоровлення-відпочинок на морі відповідач зазначив, що позивач не погодила з ним таку необхідність, бо за місцем його роботи у Регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» забезпечують відпочинок в дитячих таборах та санаторіях. Тим більше, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2020 року, справа № 205/4046/19, було визначено порядок відпочинку та оздоровлення дитини з батьком без присутності матері. Також відповідач зазначив, що позивач не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо вибору закладу для розвитку доньки. Тим більше, що позивач на підтвердження факту відвідування донькою вказаного центру розвитку надала довідку від Фізичної особи-підприємця [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яка має наступні види діяльності: денний догляд за дітьми (основний), консультування з питань інформатизації, організування інших видів відпочинку та розваг, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, допоміжна діяльність у сфері освіти. Позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність розвитку особливих здібностей доньки [PERSON] та одноосібно на власний розсуд без погодження з відповідачем прийняла рішення відвідувати з донькою вказаний заклад, основним видом діяльності якого є денний догляд за дитиною. З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням їх зміненої редакції, та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснила таким чином, як про це зазначено вище. Додатково представник позивача зазначила, що рішенням суду було визначено місце проживання дитини з матір`ю та позивач самостійно виховує доньку, зазнає додаткових витрат на її виховання. Крім того, як пояснила представник позивача, позивачем надані всі необхідні докази на підтвердження факту вже проведеної вакцинації дитини та на майбутнє, під час вирішення батьками дитини питання щодо проведення донькою відпочинку, відповідач не надав своєї згоди, з ним неможливо домовитись. Тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину та просить суд його задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначивши підстави своїх заперечень таким чином, як про це зазначено вище. При цьому відповідач доповнив, що він розуміє, що дитина повинна розвиватися, проте з ним позивач не обговорювала питання щодо необхідності відвідування їхньою донькою Центру розвитку «Вершина» та інші питання виховання та матеріального забезпечення їхньої дитини. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26.10.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.01.2021 року було частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у керівника Комунального закладу освіти «Навчально-виховного комплексу № 148» спеціалізована школа-дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Планета щастя» Дніпровської міської ради інформацію щодо вартості перебування дитини [PERSON] , [INFO] , у дитячому садку, у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів - відмовлено. Ухвалою суду від 16.02.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 16.03.2021 року було відмовлено у задоволенні заяви відповідача про виклик та допит в якості свідка позивача. Ухвалою суду від 08.07.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Під час судового засідання судом були заслухані пояснення учасників справи, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухані промови учасників справи в судових дебатах. 28.09.2021 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.10.2015 року між сторонами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1692; прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] ; місце державної реєстрації: Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, дата видачі 16.10.2015 року. Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.10.2015 року (а.с.9, 69 Том І). Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.2019 року та копією свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 02.05.2019 року, рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 26.03.2019 року «Про реєстрацію народження дитини» № 134 (а.с.10, 70, 74 Том І). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2020 року, справа № 203/307/20, в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було вирішено задовольнити позов та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16.10.2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 692. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 23.07.2020 року (а.с.13-14, 95-96 Том І). З відповідача на користь позивача стягуються аліменти з примусового виконання судового наказу № 203/3718/19, виданого 28.11.2019 року, Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 18 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Це підтверджується копіями судового наказу від 05.11.2019 року, справа № 203/3718/19, постановами державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2019 року, ВП № 60790710, та про прийняття виконавчого провадження від 07.01.2020 року, ВП № 60790710 (а.с.11, 90-92 Том І). На підтвердження факту виконання своїх обов`язків щодо сплати аліментів з примусового виконання судового наказу, ВП № 60790710, відповідач надав суду копії звіту про здійснення відрахування та виплати від 11.11.2020 року № 565 за період січень 2020 року по жовтень 2020 року, звіти про здійснені відрахування та виплати від 28.09.2021 року № 283 за період з січня 2020 року по грудень 2020 року, № 287 за період з січня 2021 року по серпень 2021 року (а.с.93-95, 184 Том І). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2020 року, справа № 203/3719/19, в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, було відмовлено у задоволенні позову. Вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили станом на 07.08.2020 року (а.с.93-94 Том І). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020 року, справа № 205/4046/19, був частково задоволений позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та встановлення графіку побачень з дитиною; - зобов`язано [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) до досягнення малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку надавати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) побачення з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , щовівторка, щочетверга і щосуботи кожного тижня щомісяця, а також щороку 24 січня по дві години з 17 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин, у присутності матері [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) за фактичним місцем проживання останньої з дотриманням режиму дня дитини та з урахуванням стану здоров`я дитини; - зобов`язано [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) після досягнення малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку надавати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) побачення з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , щовівторка і щочетверга кожного тижня щомісяця, а також щороку 24 січня по дві години з 17 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин та щосуботи кожного тижня щомісяця - протягом часу з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, з правом перебування дитини за місцем фактичного проживання або перебування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) без присутності матері [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) з дотриманням режиму дня дитини та з урахуванням стану здоров`я дитини; - зобов`язано [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) після досягнення малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , п`ятирічного віку надавати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) побачення з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , з 10 години 00 хвилин щосуботи першого тижня щомісяця до 18 години 00 хвилин щонеділі першого тижня щомісяця, з правом перебування дитини за місцем фактичного проживання або перебування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), без присутності матері [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), з дотриманням режиму дня дитини та з урахуванням стану здоров`я дитини, щороку 24 січня по дві години з 17 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин, а також з 01 серпня до 15 серпня кожного року для відпочинку та оздоровлення дитини, за попереднім повідомленням матері [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) про місцеперебування дитини, в Україні чи за її межами, з дотриманням режиму дня дитини та з урахуванням стану здоров`я дитини; - зобов`язано [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) після досягнення малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , семи років надавати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) побачення з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , шляхом його особистого спілкування з 10 години 00 хвилин щосуботи першого тижня щомісяця до 18 години 00 хвилин щонеділі першого тижня щомісяця, щороку 24 січня по дві години з 17 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин, в осінні, весняні, зимові шкільні канікули - у кількості половини часу протягом канікул безперервно відповідно до навчального графіку без присутності матері [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), за місцем фактичного проживання або перебування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) або іншому місці в Україні чи за її межами, за попереднім повідомленням матері про місцеперебування дитини, також з 01 серпня до 15 серпня кожного року для відпочинку та оздоровлення дитини, за попереднім повідомленням матері [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) з дотриманням режиму дня дитини та з урахуванням стану здоров`я дитини; - зобов`язано [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) не чинити перешкоди [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) у спілкуванні та участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у спосіб особистого спілкування за допомогою мобільного телефону, а також з використанням інтернет-технологій (скайп, електронна пошта, тощо) у будь-який день тижня без обмежень з дотриманням режиму дня дитини та з урахуванням стану здоров`я дитини; - у задоволенні інших позовних вимог [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) було відмовлено; - стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) судовий збір у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривень 60 коп. Вказане рішення суду оскаржувалось в апеляційному порядку та за результатами апеляційного перегляду за постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2020 року набрало законної сили станом на 27.10.2020 року (а.с.76-82, 83-89 Том І). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2020 року, справа № 203/663/20, за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - виконавчий комітет Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, було задоволено позов та визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Дніпро, разом з матір`ю - [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] ), яка фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , будучи зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] ; стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.). Вказане рішення суду оскаржувалось та за результатами апеляційного перегляду за постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2021 року набрало законної сили станом на 21.07.2021 року. На виконання рішення суду були видані виконавчі листи, які за заявами про примусове виконання рішення від 06.11.2020 року були передані до ДВС (а.с.100-101, 171-183 Том І). Відповідач на підтвердження факту перебування з позивачем у судових провадженнях надав суду копії: ухвал від 12.08.2020 року, 31.08.2020 року, 02.11.2020 року по справі № 201/7661/20, ухвали від 16.03.2020 року, справа № 205/1207/20, відзив на позовну заяву по справі № 205/1207/20 та додані до нього документи (а.с.102-170, 185-196 Том І). На підтвердження факту проведення дитині вакцинації на платній основі та необхідності проведення майбутньої вакцинації позивач надала суду копії консультативних висновків лікаря, медичних довідок та товарних чеків (а.с.15-32 Том І). На підтвердження заявленої до стягнення суми додаткових витрат на дитину для проведення відпочинку (оздоровлення) на майбутнє позивач надала суду копію роздруківки з сайту щодо вартості перебування у дитячих таборах у віці з 7 до 16 років (а.с.33 Том І). На виконання ухвали суду від 18.01.2021 року Комунальний заклад освіти «Навчально-виховного комплексу № 148» спеціалізована школа-дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Планета щастя» Дніпровської міської ради надав суду інформацію про те, що дитина [PERSON] не є вихованкою навчального закладу (а.с.239 Том І, а.с.9 Том ІІ). За відомостями з довідки від 12.02.2021 року за вих. № 01/1202, донька [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , відвідує курси раннього розвитку в Центрі розвитку «Вершина» з 29.01.2021 року; щомісячна оплата у розмірі 1800,00 грн, які сплачує [PERSON] (а.с.10 Том ІІ). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] . ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до положень статті 9 Конституції України, статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей. Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Відповідно до частини 10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких наведений у статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила позов (постанова Верховного Суду від 22 травня 2019 року, справа № 201/15248/16-ц, провадження № 61-4862св18). За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у пункті 18 якої зазначено, що передбачені статтею 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз викладених вище норм та судової практики вказує, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються і додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача половини витрачених грошових коштів в сумі 6283,50 грн на проведення вакцинації доньки та відвідування лікарів, а також половини грошових коштів в сумі 4925,00 грн на майбутнє проведення вакцинації доньки та відвідування лікарів, суд зазначає таке. Відповідно до статті 49 Конституції України, охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Держава дбає про розвиток фізичної культури і спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти інфекційних хвороб, включених до календаря щеплень, та профілактичні щеплення за епідемічними показаннями проводяться для громадян безоплатно за рахунок коштів місцевих бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Аналіз викладених вище норм вказує, що у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно, а профілактичні щеплення є обов`язковими для громадян та включаються до календаря щеплень. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем не було доведено того факту, що придбання нею вакцин для щеплень дитини та її вакцинація у приватному медичному закладі Медичному центрі «Дейлі Медікал» без погодження з батьком дитини були викликані особливими обставинами, як і не було доведено необхідності стягнення додаткових витрат на майбутню вакцинацію дитини. Також позивач не довела того, що її витрати на проведення вакцинації дитини, що не пов`язана з обов`язковими профілактичними щепленнями, є додатковими витратами. Адже в матеріалах справи відсутні докази того, що такі щеплення для дитини пов`язані з розвитком її особливих здібностей чи лікуванням або будь-якими іншими особливими обставинами розвитку дитини. Тому, аналізуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що такі витрати позивача не вважаються додатковими витратами на дитину. Крім того, суд бере до уваги те, що у ході судового розгляду справи було встановлено, що сторони не узгоджували між собою необхідність проведення вакцинації дитини саме у тому медичному закладі, до якого звернулась позивач, та саме тими типами вакцин, щеплення якими були зроблені дитині. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що оскільки тягар доказування у спорі про стягнення додаткових витрат покладений на позивача, то заявляючи такі позовні вимоги, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати належні, допустимі докази на їх підтвердження. Додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Натомість придбання вакцин та необхідність майбутнього щеплення дитини не можна віднести до додаткових витрат у розумінні положень статті 185 СК України. При цьому сторонами не заперечується той факт, що відповідач вчасно і без зволікань сплачує аліментні платежі та це підтверджується матеріалами справи. З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених позивачем на придбання вакцин для щеплень та їх стягнення на майбутнє. Оскільки це було добровільним волевиявленням одного із батьків (матері) та не вважаються додатковими витратами у розумінні закону. З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на оздоровлення (відпочинок) на морі у розмірі 7000 грн щорічно суд зазначає, що такі позовні вимоги є необґрунтованими та розмір витрат, заявлений до стягнення, не підтверджений будь-якими належними та допустимими доказами. При цьому суд не бере до уваги надану позивачем роздруківку сторінки веб-сайту із зазначенням вартості відпочинку в різних дитячих таборах, бо доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує те, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, проте розмір додаткових витрат заявлений до стягнення має бути передбачуваним або понесеним фактично, а не приблизно визначеним, з огляду на подібну вартість відпочинку у дитячих таборах. Тому суд критично оцінує відповідні твердження позивача та доходить висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на оздоровлення (відпочинок) на морі у розмірі 7000 грн щорічно не підлягає задоволенню. Суд, розв`язуючи по суті позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на відвідування курсів раннього розвитку в Центрі розвитку «Вершина», зазначає, що такі витрати не можна віднести до додаткових витрат на дитину. Адже такі витрати позивач зазнає на відвідування дитиною платного приватного центру розвитку дитини, що не викликано особливими обставинами розвитку дитини, а іншого позивачем доведено не було. Також суд, вирішуючи по суті спір між сторонами, виходить з того, що у статті 181 Сімейного кодексу України визначена необхідність саме у домовленості між батьками про додаткові витрати на дитину. Виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованою та недоведеною позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину за відвідування курсів раннього розвитку в Центрі розвитку «Вершина», тому вона є такою, що задоволенню не підлягає. Водночас суд, вирішуючи по суті спір між сторонами, не бере до уваги надані відповідачем письмові докази на підтвердження перебування з позивачем в інших судових провадженнях, бо такі є неналежними доказами та не стосуються предмета доказування. З-поміж іншого, суд також відхиляє як неналежний доказ наданий на виконання ухвали суду від 18.01.2021 року про витребування доказів Комунальним закладом освіти «Навчально-виховним комплексом № 148» спеціалізована школа-дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Планета щастя» Дніпровської міської ради інформації про те, що дитина [PERSON] не є вихованкою навчального закладу, бо такий доказ не стосується предмета доказування, внаслідок зміни позивачем позовних вимог за заявою від 15.03.2021 року шляхом їх зменшення. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частин 1, 2, 6, 8 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від судового збору звільняються позивачі, зокрема, у справах про оплату додаткових витрат на дитину. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. З урахуванням викладеного, а також того, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд доходить висновку, що заявлені до стягнення позивачем витрати не є додатковими в розумінні статті 185 СК України, оскільки не викликані особливими обставинами, не узгоджувались за домовленістю між батьками, не доведені належними та допустимими доказами. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . З огляду на викладене, враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», вирішуючи питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати зі сплати судового збору за рахунок держави, тому такі витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed