Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

23 жовтня 2017 року позивачі звернулися до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до відповідачів про усунення перешкод у реалізації прав на спілкування, виховання, а також обов'язків утримання онуків, встановлення способу участі у спілкуванні з онуками. В обгрунтування позову посилалися на те, що [INFO] померла їх донька [PERSON] (дівоче прізвище- [PERSON]) [PERSON]. До 08 липня 2017 року її діти, а онуки позивачів - [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO], перебували на доньчиному та їх утриманні. Після смерті доньки батько внуків [PERSON] не дає згоди на їх спілкування з [PERSON] та [PERSON], незважаючи на ту обставину, що положеннями статей 257, 259, 265 Сімейного кодексу України передбачено їх право на виховання, спілкування, а також обов'язок утримувати внуків. [PERSON] проживає в одній квартирі зі своїми батьками - [PERSON], [PERSON], та з їх онуками [PERSON] і [PERSON]. На звернення до [PERSON] та [PERSON] про надання можливості приймати участь у вихованні внуків та спілкуванні з ними, а також у їхньому утриманні, позивачі отримали відмову. 22 вересня 2017 року вони звернулись до Миргородського міського голови, голови комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради, начальника служби у справах дітей з проханням встановити спосіб участі [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні з онуками [PERSON] і [PERSON]. 18 жовтня 2017 року листом №1200/М02-02/656 міський голова повідомив, що комісія з питань захисту прав дитини не має на даний час повноважень розглядати питання встановлення способів участі у вихованні бабусі, дідуся із їхніми внуками, а тому їм необхідно звернутись із позовом до суду. В зв'язку з указаними обставинами вони звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якому просили встановити спосіб участі у спілкуванні з внуками [PERSON] і [PERSON] шляхом цілодобового спілкування, виховання, утримання [PERSON] та [PERSON] протягом 14 діб за адресою їх проживання та в інших місцях перебування внуків, наступні 14 діб шляхом цілодобового спілкування, виховання, утримання здійснюватиме [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Чередування кожних 14 діб визначити до досягнення кожним із внуків повноліття. Зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не перешкоджати [PERSON] та [PERSON] у реалізації прав на спілкування, виховання, а також обов'язків утримання внуків [PERSON] і [PERSON]. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-УІІІ) і відповідно до п.п.9 п. 1 розділу 13 Перехідних положень цього Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В зв'язку з вказаними змінами 12.01.2018 року позивачі подали до суду змінену позовну заяву з додатками, в якій виконано вимоги п.п.6-10 ч.3 ст.175 ЦПК України (в новій редакції від 15.12.2017), шляхом доповнення тексту позову без зміни підстав та предмету позову, без збільшення та зменшення позовних вимог (а.с.119-123). Згідно з протокольною ухвалою суду від 16.01.2018 року справа розглядається в порядку загального позовного провадження (а.с.125). 12 лютого 2018 року позивачі подали до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просили запропонований ними спосіб участі у спілкуванні з онуками визначити протягом одного року з моменту набрання рішенням у справі законної сили (а.с.142-143). 15 лютого 2018 року за клопотанням позивачів судом було проведено огляд їх місця проживання - будинку по вул.Ксьонза, 10 в м.Миргороді Полтавської області, під час якого встановлена наявність комфортних умов для проживання дітей (а.с.149). В судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Пояснили, що після смерті їх дочки - матері [PERSON] і [PERSON], онуки до сорока днів проживали з ними і нормально спілкувалися, як було і за життя дочки, а потім дітей забрав до себе їх батько - відповідач [PERSON], який разом з його батьками - відповідачами [PERSON] і [PERSON] перешкоджає їм спілкуватися з онуками, навіть звертався до органу опіки і піклування Миргородської міської ради з заявою про сприяння у врегулюванні питання щодо обмеження відвідування позивачами та їх родичами його дітей в школі під час учбового процесу. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Не заперечували щодо спілкування та участі у вихованні дітей дідуся та бабусі, але вважали запропонований позивачами спосіб спілкування таким, що не відповідає інтересам дітей, оскільки діти повинні проживати з батьком, який має переважне право на їх виховання, тому, враховуючи неприязне ставлення позивачів до відповідача та негативні наслідки відвідування дітей у школі, вважали можливим спілкування позивачів з онуками у вільний від занять у школі час кожної неділі з 9-ї до 13-ї години в спочатку в присутності батька а в подальшому можливо і без його присутності, в залежності від характеру спілкування та бажання дітей. Позивач пояснив, що він не чинить позивачам перешкод у спілкуванні з онуками, але діти самі не завжди хочуть з ними спілкуватися, у тому числі через те, що позивачі при спілкуванні з онуками намагаються їх негативно налаштувати по відношенню до нього, що дітям не подобається. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, пояснили, що ніяких перешкод позивачам у спілкуванні з онуками вони не чинили і не можуть чинити, оскільки всі питання, пов'язані з вихованням дітей, вирішує їх батько - [PERSON], а вони можуть лише щось порадити чи допомогти. При цьому також вважали, що спосіб участі у спілкуванні з онуками, запропонований позивачами, є неприйнятним. Представник третьої особи Виконавчого комітету Миргородської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності (а.с.55) в судовому засіданні просила при розгляді справи врахувати інтереси дітей та вважала, що позивачі мають право на спілкування та участь у вихованні онуків, але позовні вимоги, в тому вигляді, в якому вони заявлені позивачами, задоволенню не підлягають, оскільки суперечать інтересам дітей, які повинні проживати з батьком, а більш доцільним є спілкування позивачів з онуками у вихідні, святкові дні та канікули. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є бабусею та дідусем малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7, 22, 23). Мати малолітніх [PERSON] і [PERSON] [PERSON] - дочка позивачів, померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Батьком малолітніх [PERSON] і [PERSON] є відповідач [PERSON], що також підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.22, 23). Відповідачі [PERSON] і [PERSON] є бабусею та дідусем [PERSON] і [PERSON] зі сторони батька, що визнається учасниками справи. Діти проживають разом з батьком та його батьками в квартирі [ADDRESS], що підтверджується характеристикою [PERSON] за місцем проживання (а.с.87) та актом обстеження умов проживання від 18 липня 2017 року, складеному Службою у справах дітей Миргородської міської ради (а.с.16), згідно з яким діти мають все необхідне для їх повноцінного життя та розвитку. Позивачі проживають у власному будинку по [ADDRESS] в якому також створені всі необхідні умови для повноцінного життя дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 18 липня 2017 року, складеному Службою у справах дітей Миргородської міської ради, протоколом огляду від 15 лютого 2018 року (а.с.149) та іншими матеріалами справи (а.с.28, 29, 63-75). В судовому засіданні достовірно встановлено та даний факт підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], що між позивачами та відповідачем [PERSON] з серпня 2017 року існує спір щодо виховання та спілкування з малолітніми [PERSON] і [PERSON]. Згідно з ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Права баби та діда, прабаби та прадіда на виховання внуків, правнуків визначені ст.257 СК України, зокрема баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Статтею 263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ст.159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Оскільки судом встановлено, що між позивачами та відповідачем [PERSON] виник конфлікт щодо спілкування з дітьми та участі у їх вихованні, чим порушується право позивачів, позовні вимоги до цього відповідача щодо усунення перешкод в спілкуванні та у вихованні дитини підлягають задоволенню. Оскільки під час судового розгляду справи не доведено належними і допустимими доказами, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] чиняться перешкоди позивачам у спілкуванні та участі у вихованні малолітніх [PERSON] [PERSON], суд вважає що у задоволенні позову до цих відповідачів слід відмовити. Вирішуючи питання щодо способів участі позивачів у спілкуванні та вихованні дітей, суд бере до уваги наступне. Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також відповідно до ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.1 ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до ч.2 ст.6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Враховуючи вік дітей, які на час розгляду справи є малолітніми, суд вважає що запропонований позивачами спосіб участі у спілкуванні та вихованні суперечить інтересам дітей, оскільки порушує їх право на проживання в сім'ї разом з батьком, а також право останнього на те, щоб малолітня дитина проживала з ним. Доказів того, що проживання разом з батьком суперечить інтересам дітей, під час розгляду справи не надано. Суд вважає необхідним визначити порядок і спосіб участі позивачів у вихованні онуків відповідно до ст.ст. 159, 257 СК України з урахуванням віку дітей, їх психоемоційного стану, прихильності до сторін, а також враховуючи психологічну прив'язаність й бажання позивачів брати участь у житті дітей, і те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дітей, у зв'язку з наявністю між сторонами суперечок щодо участі позивачів у спілкуванні та вихованні дітей, позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи малолітній вік дітей, їх індивідуальні потреби у цьому віці для здорового розвитку, з урахуванням принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, забезпечення найкращих інтересів дітей, підтримку зв'язків з родичами, суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON]_не чинити перешкод позивачам у спілкуванні з онуками та встановити наступний графік спілкування позивачів протягом одного року з дня набрання рішенням суду законної сили: побачення два рази на тиждень у вихідні дні з 10.00 години до 15.00 години, за адресою проживання [PERSON] та [PERSON] або іншому місці в межах м.Миргорода, з можливістю присутності на зустрічах батька дітей - [PERSON], за його бажанням, а також у дні народження дітей та святкові дні за попередньою домовленістю з їх батьком; під час літніх канікул 2 тижні з можливістю постійного перебування дітей за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] або виїздом на відпочинок по домовленості з [PERSON] щодо періоду такого відпочинку, попередньо погодивши з ним такий відпочинок.

Outcome: partial