Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

22.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ВАТ «Содовий завод» про стягнення компенсації втрати частини заробітку у звязку порушенням термінів її виплати, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що її чоловік [PERSON], який помер у 2002 році в смт. Райгородок, з 05.07.1972р. по 01.09.1998р. працював у відповідача ВАТ «Содовий завод». З жовтня 1996р. ВАТ «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. 01.09.1998р. [PERSON] був звільнений з роботи наказом № 398 від 01.09.1998р. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 21.01.2014р. стягнуто на її користь заборгованість із заробітної плати чоловіка в сумі 642 грн. 50 коп. Зазначену заборгованість чоловіка по заробітній платі вона до теперішнього часу не отримала. Вважає, що у відповідності до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати» і відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 15 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати» підприємства, установи та організації всіх форм господарювання, які своєчасно не виплатили своїм працівникам заробітну плату за 1998-200р.р., зобовязані під час цієї заборгованої заробітної плати нарахувати та виплачувати працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997р. № 1427. Нарахована позивачем сума компенсації за період з 01 жовтня 1998 року по 01 грудня 2015 року становить 505,38 грн., яку і просить стягнути з відповідача на власну користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволені позовних вимог наполягала та їх підтвердила, суду пояснила, що їй потрібно отримати на руки рішення суду про стягнення на її користь компенсації за несвоєчасно виплачену її померлому чоловіку заробітну плату для подальшого звернення за захистом своїх прав до Європейського суду по правах людини. Представник відповідача ВАТ «Содовий завод» - ліквідатор [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити у звязку із дією мораторію на застосування економічних санкцій стосовно підприємств-банкрутів. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних обставин: Законом України «Про оплату праці» (ст. 34) та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати» (ст. 1) передбачено проведення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням термінів її виплати тільки працюючим особам. Проведення такої компенсації після припинення трудових відносин між підприємством, установою або організацією всіх форм господарювання та працівником не передбачено. Порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб, - у порядку, встановленому ст. 117 КЗпП України. З наданих позивачем письмових доказів слідує, що згідно до запису в трудовій книжці [PERSON] він був звільнений з ВАТ «Содовий завод» з 01.09.1998 року за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 398 від 01.09.1998р. (а.с. 8). Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення компенсації грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати. При цьому суд виходить також з того, що за відсутністю копії свідоцтва про шлюб між позивачем та її чоловіком та копії свідоцтва про смерть [PERSON], факт того, що позивач [PERSON] є вдовою [PERSON] слідує з рішення Словянського міськрайонного суду від 21.01.2015р., яким з ВАТ «Содовий завод» на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість по заробітній платі її померлого чоловіка [PERSON] У звязку з тим, що позивач під час подання позову не сплатив судовий збір, від сплати якого не звільнений, так як відповідно до п.1) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору тільки за подання позову про стягнення заробітної плати, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь держави підлягає стягненню судових збір з вимог про стягнення компенсації грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved