overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

23 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 1999 року, актовий запис № 19, від якого дітей не мають. З березня 2000 року сім*я сторін фактично розпалася, її збереження є неможливим, оскільки між сторонами немає взаєморозуміння, взаємоповаги, спільне проживання та ведення спільного господарства між сторонами припинено. Спору про спільне майно між сторонами немає, він був вирішений у добровільному порядку. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 37). Представник позивача в судове засідання не з*явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити (а.с. 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення про виклик відповідача у пресі «Урядовий кур*єр» (а.с. 38).З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 03 грудня 1999 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), від якого дітей не мають. З березня 2000 року шлюбно-сімейні відносини, спільне проживання та ведення господарства між сторонами припинено. Спору про спільне майно між сторонами не встановлено. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

23 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 18.10.2005 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Від даного шлюбу у подружжя є двоє малолітніх дітей син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просила не надавати, вказала, що спільне господарство з відповідачем не ведеться з березня 2017 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити, просив строк на примирення не надавати та вказав, що спільне господарство з позивачкою не ведеться з березня 2017 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 18.10.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 24.11.2005 року, серія I-БВ № 011498, актовий запис № 1980. Від шлюбу у подружжя є двоє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 031154 та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 153499 . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть з березня 2017 року, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

23 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 травня 2011 року, Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 123. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімя розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, та не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання і суперечить інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

23 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2016 року. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року між нею та чоловіком часто виникають сварки, які призвели до втрати між ними почуттів взаєморозуміння, любові та поваги один до одного. У травні 2017 року [PERSON] і [PERSON] припинили шлюбні відносини. З червня 2017 року [PERSON] разом з донькою мешкають окремо від відповідача. Позивач не працює, самостійно займається вихованням дитини і не може забезпечувати себе матеріально, тому вона потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка. Відповідач не надає їй такої допомоги добровільно. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти своє утримання у розмірі 1/4 частини доходу відповідача з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трьох років. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 16 червня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.5). Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно зі ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дружини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує, що відповідач є працездатним, а тому вважає за можливе стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дружини у розмірі 1/4 частині його доходу на місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн. на корить державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

23 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 23.04.2004 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог, не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-НО №224119 виданого 04.05.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м.Донецька, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - Шинкарьова) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2004року, актовий запис №109. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №058822 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м.Донецька, 13.03.2006 року , батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

23 червня 2017 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебувають у шлюбі з 06 лютого 2010 року. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають, чоловік перебуває на військовій службі за контрактом, позивачка має намір виїхати на тимчасове, а згодом на постійне місце проживання за межі України. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, вважає, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залинити її прізвище без змін (а.с. 2). Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 лютого 2010 р., який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 55, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 06 лютого 2010 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 15 травня 2013 року, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 207 (а.с. 9). Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Зберігати сім'ю не бажають, вважають, що вона остаточно розпалась. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. Судові витрати позивачки, які складаються з сплаченого нею судового збору в розмірі 640,00 грн. (а.с. 1), на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

23 червня 2017 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебувають у шлюбі з 14 липня 2006 року. Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують з червня 2016 року. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с.\~3 4). Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, просила залишити її прізвище без змін, стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач в судовому засіданні 13 вересня 2017 року проти задоволення позову заперечував, просив надати сторонам строк на примирення. В судове засідання після закінчення строку на примирення не зявився. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 липня 2006 р., який зареєстровано Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №\~461, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №\~040543 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №\~076859 від 08\~вересня\~2006 року, виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №\~1036 (а.с.\~6). Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Зберігати сімю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно. Спору щодо поділу майна та мешкання малолітньої дитини між сторонами на цей час немає. Ухвалою Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року сторонам було надано строк на примирення. Після закінчення вказаного строку позивачка зявилась в судове засідання та наполягала на розірванні шлюбу. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. Судові витрати позивачки, які складаються з сплаченого нею судового збору в розмірі 640,00\~грн., на підставі ст.\~141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

23 червня 2017 року позивачка звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги в уточненій позивній заяві позивачка мотивує тим, що вона перерубувала з відповідачем в шлюбі. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свою неповнолітню дитину та не бере участь в її вихованні, на її неодноразові прохання про сплату аліментів на утримання його неповнолітньої дитини він не звертає ніякої уваги. На підставі викладеного просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1200 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про народження виданого 23 грудня 2003 року батьками [PERSON] [INFO] є відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] (а.с. 8) Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідно задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно, до її повноліття, починаючи з 23 червня 2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

23 червня 2017 року позивач надала до суду позовну заяву, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, посилаючись на те, що угода оформлена на біржі, в нотаріальному порядку не укладалася, через що подальше нотаріальне відчуження квартири є неможливим. \~ \~ \~ Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає\~задоволенню. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 30 вересня 1994 року на Одеській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 4954, відповідно до якого [PERSON] купила у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. \~\~\~\~ У тексті договору зазначено, що він не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню.\~ [PERSON] сплатила передбачені договором гроші за квартиру, зареєструвала нерухомість у КП «ОМБТІ та РОН». Те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не посвідчено у нотаріальному порядку, не дає змоги позивачеві розпоряджатися своїм майном. Згідно зі ст. 47 ЦК України (1963 р.), суд може за вимогою сторони, що виконала угоду, яка потребує обовязкового нотаріального посвідчення, визнати її дійсною.\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved