Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

23.01.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.04.2006 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку з втратою почуття любові та поваги, з причин повної відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Просилашлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Позивач і відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями. До суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач у своїй заяві позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у своїй заяві вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. За таких обставин судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 29.04.2006 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 79, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 04.01.2007 Управлінням відділу РАЦС муніципалітету м. Афіни Грецької республіки (а.с. 8, 9). Син проживає разом із позивачем. Шлюбні відносини між сторонами припинені з причин повної відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, втрати почуття любові та поваги. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. З вказаних підстав суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. На підставі частини 6 статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на час звернення позивача до суду з позовом складав 768,40 грн. На підставі ст.ст. 19, 89, 141, 244-245, 259, 264, 265, 272-273, 274-279, 280-283, 289 ЦПК України, суд

Outcome: approved