Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

21 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 482, від якого є неповнолітня дитина. У позовній заяві зазначила, що за час перебування у шлюбі між ними виникали непорозуміння. З часом вона усвідомила, що у них різні погляди на життя. З січня 2015 року шлюбні відносини з відповідачем припинилися. Збереження сім'ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Сторони у судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд встановив, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON], який народився [INFO] року в м. Кіровобаді Азербайджанської Республіки, громадянин України і [PERSON], яка народилася [INFO] року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 4 серпня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 482. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON]; дружини - [PERSON]. Місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим. Подружжя має дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного Славутицького міського управління юстиції у Київській області. Обставини взаємовідносин сторін, зазначені у позовній заяві, відповідачем не оспорюються, що видно зі змісту поданої ним до суду заяви. У зв'язку з цим вони не підлягають доказуванню згідно правил ст.. 60, 61 ЦПК України і вважаються встановленими. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що на час звернення до суду та вирішення справи сімейні відносини між подружжям через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя фактично припинені і подружжя не бажає їх відновити. Спору про місце проживання дитини не виникає, вона залишається проживати з матір'ю. Питання участі батька в утриманні та вихованні дитини мають вирішуватися за домовленістю батьків або в судовому порядку за наявності спору. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За правилом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, передбачені законом обов'язки подружжя належним чином не виконує, своїми правами не користується, взаємовідносини, що склалися між ним, не притаманні сім'ї і не відповідають її інтересам. Можливості відновлення нормальних сімейних відносин та збереження шлюбу не вбачається. За встановлених обставин справи суд вважає позовні вимоги достатньо обгрунтованими, у зв'язку з чим позов необхідно задовольнити і розірвати шлюб. Підстав для зміни прізвища подружжя після розірвання шлюбу немає. Судові витрати по оплаті судового збору за подання позивачем позовної заяви на суму 243 грн. 60 коп. за правилами ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved