overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюбні відносини із відповідачкою припинені через відсутність почуття поваги та любові один до одного. На даний час з відповідачкою проживають окремо. Зважаючи на зазначені обставини, просив задовольнити позовні вимоги. В судове засідання сторони надали заяви про слухання справи у їх відсутність, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09 серпня 2008 року виданого відділом РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Судом встановлено, що причиною, яка спонукала позивача звернутися до суду з вказаним позовом є відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя між подружжям. Сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Наполягають на розірванні шлюбу. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач довів обґрунтованість своїх вимог, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2007 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Посилаючись на зазначені обставини, просив задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивач надав заяву про слухання справи у його відсутність, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодний. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк на примирення не потрібен. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 032575 від 29 вересня 2007 року виданого відділом РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Судом встановлено, що причиною, яка спонукала позивача звернутися до суду з вказаним позовом є відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя між подружжям. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач довів обґрунтованість своїх вимог, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14 вересня 2013 року він перебуває з відповідачкою по справі у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 298. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка за домовленістю між сторонами проживає и надалі буде проживати з відповідачкою. Спільне життя між подружжям не склалося, останнім часом сторони не знаходять взаєморозуміння під час ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені з січня 2015 року. Позивач вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. В судове засідання [PERSON] не зявився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та прохав розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, прохала розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, позовні вимоги витікають iз сімейних правовідносин, та на пiдставi ст.ст. 110, 112 СК України підлягають задоволенню. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб /а.с.3/, вбачається, що 14 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 298, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Лиховид». Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.4) Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Ухвалою суду від 17.08.2015 року сторонам надавався строк для примирення тривалістю в три місяці. (а.с. 14). В судовому засіданні встановлено, що наданням строку для примирення бажаного результату не досягнуто: позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти цього. Таким чином, збереження шлюбу суперечитиме принципу добровільності шлюбу і визначеному ч. 3 ст. 56 СК України праву кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Зважаючи на вказане,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30 липня 1983 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо на протязі останніх двох років, спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні 31 серпня 2015 року за клопотанням відповідача подружжю було надано строк для примирення тривалістю два місяці, до 02 листопада 2015 року. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, позивач направив заяву в якій наполягає на розірванні шлюбу, представник позивача - заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 30 липня 1983 року зареєстрували шлюб у Великобобрицькій сільській раді Краснопільського району Сумської області, актовий запис № 15, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Неповнолітніх дітей на час розгляду справи сторони не мають. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши строк на примирення, однак таке примирення не відбулось, про що свідчить подана позивачем заява. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, і на даний час відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 23 грудня 2011 року; шлюб зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 899. Від зазначеного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися у січні 2015 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають. В наданій суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу і ухваленні заочного рішення у справі, оскільки відповідач не з`являється за викликами суду, наслідки ухвалення заочного рішення позивачу зрозумілі. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був сповіщений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію позивачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 23 грудня 2011 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 899 (л.с. 7). Від зазначеного шлюбу дітей не мають. Як зазначила позивачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися у січні 2015 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна сторони не мають. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 10 серпня 2002 року у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишиться у неї на вихованні. У січні 2013 року шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем були припинені через відсутність порозуміння, постійних суперечок з питань сімейного життя. Примирення з відповідачем вона вважає неможливим і просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, подав заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечує, та просить розглянути справу за його відсутності. Зясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 10 серпня 2002 року у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишиться на вихованні у позивачки. У січні 2013 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 03.10.1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №753. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 03.10.1992 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №753. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28 листопада 2011 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних доказів у справі у відсутність відповідача; ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи: копію заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2012 року про розірвання шлюбу (а.с. 5-6), копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 4), довідку про перебування [PERSON] на обліку як безробітної (а.с. 8), довідку про склад сімї (а.с. 9), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоровя дитини і відповідача по справі, матеріальне становище та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 10 червня 1998 року у Лісівькій сільській раді Маневицького району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 08. Від шлюбу в них є чотири неповнолітніх дитини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через тривалі постійні п'янки чоловіка, ухилення через це від утримання сім'ї, приниження ним гідності її та дітей подружні стосунки з чоловіком не склалися. З цих причин дальше спільне життя і примирення стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати, дітей залишити проживати з нею і залишити їй прізвище [PERSON], судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] позовні вимоги, із підстав викладених в позовній заяві, підтримала повністю, просить шлюб з відповідачем розірвати, залишити їй прізвище [PERSON], судові витрати покласти на відповідача, а неповнолітніх дітей залишити проживати з нею. Відповідач [PERSON] позовні вимоги дружини визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що позивач не бажає зберегти сім'ю і наполягає на розірванні шлюбу, що є добровільним виявленням її волі з цього питання, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подружжя практично припинило ведення спільного господарства, а всі ці обставини в сукупності дають суду підстави вважати, що шлюб між ними носить формальний характер. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, та інтересам неповнолітніх дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши неповнолітніх дітей проживати з матір'ю. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне позивачу за її вибором залишити право надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved