Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

23 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 02 серпня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що на даний момент вона із відповідачем припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Вважає, що зберегти сім`ю неможливо, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя, втрачено взаєморозуміння та довіра. Зазначає, що не бажає примирення та просить розірвати шлюб із відповідачем, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином. У заяві, що надійшла на адресу суду 19.11.2019р., зазначила, що просить розгляд справи проводити у її відсутності та підтримує позовні вимоги в повному обсязі; строку на примирення не потребує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав заяву від 19.11.2019р., згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк на примирення не бажає, просить розглядати справу у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 02 серпня 2011р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 40, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02.08.2011р. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.09.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області. Як зазначає позивач [PERSON] , на даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та вважає, що через відсутність взаєморозуміння та довіри зберегти сім`ю неможливо, можливості примирення не вбачає. Відповідач [PERSON] жодних заперечень проти позову не надав та в заяві від 19.11.2019р. вказав, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає такий шлюб формальним та не бажає його зберегти, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги визнання відповідачем позову, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02.08.2011р., після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Таким чином, враховуючи бажання позивача залишити прізвище, яке вона набула при реєстрації шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 384,20 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в сумі 384,20 грн. з державного бюджету. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved