Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

24.01.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 11.11.2000 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 17.10.2016 року було розірвано. Від даного шлюбу в них [INFO] народилася спільна донька - [PERSON] , яка на даний час навчається на 1-му курсі СНУ ім. Лесі Українки на факультеті культури та мистецтва. Вказала, що відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. Вона не в змозі самостійно утримувати доньку, забезпечуючи її необхідними коштами, пов`язаними з витратами на проїзд до місця навчання, проживання, харчування, придбанням одягу, підручників та музичних інструментів. Оскільки вирішити даний спір в позасудовому порядку не виявляється за можливе, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів його заробітку до досягнення нею 23-ирічного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній справі, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] (а.с. 7-8). 03.03.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому останній зазначає, що твердження позивачки, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності, оскільки він неодноразово надавав кошти на утримання доньки готівкою та електронними переказами на банківську картку [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що він працює на посаді командира відділення в ДСНС України у Волинській області де щомісячно отримує заробітну плату в розмірі 11800 грн. Крім того, він перебуває у шлюбі, його дружина не працює і немає регулярних доходів. Щомісячно він несе витрати на сплату комунальних послуг, проїзд на місце роботи, на продукти харчування та іншу побутову необхідність. Також вказує, що їх спільна з позивачкою донька отримує стипендію, розмір якої у вересні-грудні 2019 року становив 1300 грн., та у січні-лютому 2020 року - 1800 грн. При цьому, позивачка перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, та з її слів останній отримує щомісячний дохід в розмірі близько 1000 Євро. Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги визнає частково, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/11 частини усіх видів його заробітку (а.с. 14-15). В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що їх спільна з відповідачем донька проживає разом з нею. [PERSON] , [INFO] , навчається на денній формі навчання по державному замовленню, розмір її стипендії становить близько 1500 грн. на місяць. Крім того, її навчання потребує залучення значних коштів, зокрема на придбання музичних інструментів. Так, вартість необхідного для доньки синтезатора становить 18000 грн. Розмір доходів відповідача їй не відомий, однак вона достовірно знає, що останній по декілька разів на рік виїжджає за кордон на заробітки. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково з підстав, які були викладені у його відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що він щомісячно в добровільному порядку надає на утриманні доньки допомогу у розмірі 750 грн. На даний час він перебуває в шлюбі з іншою жінкою, з якою у них немає спільних дітей, однак в останньої є двоє дітей від попереднього шлюбу. За станом здоров`я він перебуває на обліку в лікарів, в зв`язку із наявною у нього контузією хребта, у зв`язку з чим на лікування ним витрачається близько 500-600 грн. щомісячно. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні до викладених у відзиві на позовну заяву. При цьому наголосив, що придбання музичних інструментів для доньки сторін носить одноразовий характер та не може бути предметом розгляду справи про стягнення аліментів, такі витрати носять характер додаткових. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з початку лютого 2020 року розмір її стипендії становить 1892 грн. на місяць. Її витрати, пов`язані з навчанням, складаються, зокрема із зайняттями з репетитором по вивченню іноземної мови, якому вона щотижня сплачує по 200 грн. Термін її навчання становить до 2023 року. Крім того, третя особа суду пояснила, що стан її здоров`я є незадовільним, у зв`язку з чим вона потребує коштів на обстеження та лікування. Вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2000 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2016 року (а.с. 2). За час шлюбу - [INFO] у сторін народилася спільна дитина - донька [PERSON] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Судом також встановлено, що на час розгляду даної справи, третя особа [PERSON] досягла 18-тирічного віку, тобто є повнолітньою. Повнолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] . Зазначене відповідачем не оспорюється. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як вбачається з довідки СНУ ім. Лесі Українки від 14.01.2020 року, [PERSON] є студенткою І курсу факультету культури і мистецтв за спеціальністю «музичне мистецтво» СНУ ім. Лесі Українки денної державної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.с. 3). Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляду даної справи, з пояснень третьої особи [PERSON] встановлено, що в зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі на державній формі навчання вона отримує стипендію, розмір якої з початку лютого 2020 року становить 1892 грн. на місяць. Відповідач є працездатним, неповнолітніх дітей, утриманців не має. Відповідач працює на посаді командира відділення в ДННС України у Волинській області, розмір його середньомісячного заробітку становить 11800 грн. Доказів іншого позивачкою [PERSON] та третьою особою суду не надано. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в лікаря у зв`язку з наявним у нього захворюванням хребта. Дана обставина позивачем в судовому засіданні визнана. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів та повнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 24.01.2020 року та до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. На переконання суду позивачкою не доведено тієї обставини, що відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Крім того, суд враховує ту обставину, що третя особа [PERSON] має самостійний дохід, який складається з її стипендії. Також суд вважає за необхідне наголосити, що обов`язок по утриманню дитини, яка продовжує навчання покладається на обох батьків. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що на його утриманні перебувають діти його дружини від іншого шлюбу, оскільки їх батьком в свідоцтві про народження він не зазначений, юридичного обов`язку утримувати їх він не має. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває дружина, оскільки жодних доказів на підтвердження цієї обставини відповідачем та його представником суду надано не було. Доводи позивача [PERSON] в частині визначення аліментів саме у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача у зв2язку з необхідністю придбанн6я для доньки музичних інструментів, суд не приймає до уваги, оскільки такі витрати носять одноразовий характер та за своєю природою носять характер додаткових витрат. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 198-201 СК України,

Outcome: partial