Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

23.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, до якого 08.05.2015 року надала заяву про уточнення позовних вимог, та просить розірвати кредитний договір № 05/09/2005/840-К/587, укладений 23.09.2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра». При цьому позивач посилається на те, що 23.09.2005 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, позивач отримали кредит у розмірі 7000 дол. США. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2008 року з позивача на користь відповідача була стягнута заборгованість за вказаним договором у розмірі 32\~394,80 грн. Вказане рішення позивач виконана у повному обсязі, та 16.09.2010 року постановою Першого Київського ВДВС ОМУЮ виконавче провадження було закрито. Позивач зазначає, що Банк грубо порушив норми ч. 1 ст. 203 ЦК України, нарахувавши позивачу штрафні санкції у твердій грошовій сумі замість виключно відсоткового значення. Також позивач зазнає, що ніхто не може бути притягнений до відповідальності одного виду двічі за одне й те саме правопорушення. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Також надала письмові пояснення до позовної заяви, в яких зазначає, що за укладеним кредитним договором віл 23.09.2005 року зобов'язання вже припиненні, так як позивачем у повному обсязі погашено заборгованість згідно заочного рішення від 08.12.2008 року. представник, посилаючись на ст. 651 ЦК України просить кредитний договір розірвати, та усвідомлюючи наслідки розірвання договору відповідно до ч. 4,5 ст. 653 ЦК України позивач не вимагає повернення того, що було виконано нею за договором до моменту його розірвання. Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» та уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до судового засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Матеріали справи містять заяву представника від 08.09.2015 року про перенесення розгляду справи, вказана заява не містить доказів про причини поважності неявки. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 23.09.2005 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 05/09/2005/840-К/587, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 7000 дол. США для споживчих цілей, строком повернення до 22.09.2010 року, та зі сплатою 13 % річних за користування кредитом /а.с. 8-10/. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2008 року по справі 2-4833/08 стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 05/09/2005/840-К/587 від 25.09.2005 року у розмірі 32\~394,80 грн. та стягнуто судові витрати у розмірі 323,95 грн. та 30 грн. /а.с. 21-23/. Постановою старшого державного виконавця Першого Київського ВДВС ОМУЮ ВП № 14419175 від 16.09.2010 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання викового листа № 2-4833/08, виданого 19.3.2009 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» грошової суми у розмірі 32\~394,80 грн. Оскільки, встановлено, що борг боржником сплачено у повному обсязі (довідка № 775 від 18.05.2010 року, № 1556 від 03.09.2010 року), що свідчить про повне фактичне виконання рішення. Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуто повністю. Також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового характеру /а.с. 5/. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, судом встановлено, що станом на 16.09.2010 року зобов'язання позивача перед Банком за кредитним договором № 05/09/2005/840-К/587 від 25.09.2005 року припинені, згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 16.09.2010 року. В подальшому ВАТ КБ «Надра» 04.02.2011 року звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені в розмірі 21\~461,17 грн. Так, рішенням Київського районного суду від 26.04.2011 року по справі № 1512/2-2739/11 (суддя Непорада М.П.) в задоволенні позовних вимог відмовлено /а.с. 26-30/. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.02.2012 року рішення Київського районного суду від 26.04.2011 року залишено без змін /а.с. 31-34/. 06.02.2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Київського районного суду від 26.04.2011 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с. 35-37/. Ухвалою суду від 18.03.2013 року справа № 2-2739/11 прийнята до провадження суддею Васильків О.В. /а.с. 39/. Та ухвалою від 14.05.2013 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» залишено без розгляду. Надалі, 13.11.2014 року ПАТ КБ «Надра» черговий раз звертається до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та просить стягнути солідарно суму заборгованості у розмірі 4638,55 дол. США, що еквівалентно становить 54\~378,74 грн. та судовий збір. Рішенням Київського районного суду від 16.04.2015 року по справі № 520/15309/14-ц (суддя Маломуж А.І) у задоволенні позовних вимог Банку відмовлено на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України (сплив позовної давності) /а.с. 40-41/. Таким чином, суд приходить до висновку, що ігноруючи виконання позивачем ще у 2010 році зобовязань за кредитним договором, Банк неодноразово звертався до позивача із вимогами про стягнення заборгованості, зловживаючи своїми правами. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Положеннями ст. 653 ЦК України встановлено, що якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

Outcome: approved