Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

22.12.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 01.11.2014 р. він передав відповідачу у борг на 1 рік під розписку грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, що на момент складення позовної заяви у перерахунку на гривню, відповідно до курсу НБУ України на 08.12.2015 р., який оприлюднено на офіційному сайті http://bank.gov.ua, 1 долар США дорівнює 23,450698 грн., тому сума заборгованості складає 234 506,98 грн. Відповідач отримав грошові кошти в повному обсязі та зобовязався повернути їх до 01.11.2015 р, в усній формі відповідач запевнив позивача, що грошові кошти поверне раніше написаного строку, а саме через шість місяців з дня написання розписки. В оговорений строк [PERSON] не повернув кошти, посилаючись на скрутне матеріальне становище, а з травня 2015 р. перестав відповідати на телефонні дзвінки, ухилятися від зустрічей, в звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 234 506,98 грн. та судові витрати у розмірі 2 345,07 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно розписки від 01.11.2014 р. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, зобовязався повернути до 01.11.2015 р. Згідно ст.ст. 1046,1047,1049,1050 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ гроші, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк, та в порядку встановлену договором. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на його підтвердження може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до постанови Верховного суду України від 18.09.2013 р. № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. На підставі вищевикладеного аналізу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сума понесених судових витрат позивача складає 2 345,07 грн. судового збору, що підтверджується квитанціями та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved