Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

24.03.2016 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов. Позивач просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частина від його заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають спільну доньку і у свідоцтві про її народження [PERSON] зазначений батьком. Сторони проживають окремо. Дитина проживає з матірю і перебуває на її утриманні. На даний час відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання та виховання дитини. Договору про сплату аліментів сторони не укладали. Відповідач не працює, проте є працездатним і він зобовязаний утримувати неповнолітню доньку, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, хоча її явка була визнана обовязковою відповідно до ухвали суду від 20.04.2016 року (а.с. 22). В матеріалах справи міститься заява позивача в якій вона просить розглядати справу без її участі, на підставі наявних доказів, а також просить задовольнити позов (а.с. 8). Відповідач в судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить розглядати справу без його участі, при цьому врахувати при винесенні рішення долучені ним документи. Відповідач частково визнає позовні вимоги і не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі ? частина його доходу щомісячно. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення що передбачено ст. 182 СК України. Статтею 182 СК визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Зі свідоцтва про народження серії І-КЕ №217463 вбачається, що сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5) Довідка про склад сімї та зареєстрованих осіб свідчить, що [PERSON] проживає з позивачем [ADDRESS]. (а.с.6) Відповідач зареєстрований окремо в с. Володимирівка Карлівського району, про що свідчить адресна довідка від 02.04.2016 року. (а.с. 18) Позивач зазначає у позові, що відповідач має можливість утримувати неповнолітню доньку і зобовязаний це робити, але в добровільному порядку допомоги не надає, тому вона просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1/3 частина доходу відповідача щомісячно. Доказів на підтвердження матеріального стану відповідача позивач не надала. При цьому із заяви відповідача вбачається, що він визнає, що має можливість матеріально утримувати дитину, проте у меншому розмірі ніж про це просить позивач. Відповідач долучив до матеріалів справи пояснюючу на імя начальника УПСЗН, написану відповідачем власноручно, в якій він вказує суми, що сплачував на утримання малолітньої доньки з травня по жовтень 2015 року (а.с. 20). В судовому засіданні, що відбулося 20.04.2016 року відповідач зазначав, що надавав вказану вище пояснюючу до УПСЗН на вимогу позивача і така пояснююча є підтвердженням добровільної сплати аліментів. У звязку з зазначеним, явка позивача в судове засідання була визнана обовязковою, про що вказано в ухвалі від 20.04.2016 року. Позивач отримала ухвалу поштою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення. Проте позивач не зявилася в судове засідання для дачі особистих пояснень. Крім того, до заяви про розгляд справи без його участі відповідач долучив товарні чеки та квитанції про перерахунок коштів на картку. Відповідач просив врахувати такі при винесенні рішення. В чеках зазначені, в тому числі, і товари дитячого харчування (сир «Агуша»). Проте такі докази не є достатніми для того щоб вважати відповідача таким, що надає допомогу позивачу на утримання дитини добровільно і в достатньому розмірі. Квитанції про перерахунок коштів не містять даних отримувача, а придбані по чеках товари суд не може вважати такими що передані спільній дитині сторін без інших доказів, які б це підтверджували в сукупності з чеками. Досліджена вище пояснююча сама по собі також не є достатнім доказом того, що відповідач в достатній мірі утримує дитину в добровільному порядку. Суд звертає увагу на те, що позивач звернулася до суду пізніше того періоду, що зазначений в пояснюючій. Таким чином, відповідач в судовому засіданні не довів що регулярно надає кошти на утримання неповнолітньої доньки і в достатньому розмірі для дитини відповідного віку. При цьому позивач не довела обґрунтованість стягнення аліментів у розмірі 1/3 частина доходу відповідача. За таких обставин суд вважає за можливе частково задовольнити позов. Обовязок відповідача утримувати дитину випливає з закону. Суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частина його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 даного Закону та ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial