Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

21 січня 2016 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить: визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою № 9 в буд. № 4 по вул. Глібова у м. Бориспіль Київської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири № 9 за адресою вул. Глібова буд. 4, м. Бориспіль Київської області. В якій зареєстровані його син [PERSON] та його сімя дружина [PERSON] та син [PERSON] [INFO]. З серпня 2015 року [PERSON] та його син не проживають разом та не ведуть спільного господарства, онук проживає з відповідачем. Він неодноразово просив відповідача знятись з реєстраційного обліку, але відповідач відмовляється в добровільному порядку. Крім того позивач зазначає, що він сплачує кошти за комунальні послуги у більшому розмірі, оскільки у його квартирі зареєстрована відповідач, яка не проживає, та не надає коштів на оплату комунальних послуг. У судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, письмових заяв чи заперечень до суду від відповідача не надійшло. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача,допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві особистої приватної власності належить квартира за номером 9 в будинку № 4, що знаходиться в м.Борисполі Київської області по вулиці Глібова, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 08.12.2012 року та витягом з Державного реєстру правочинів ( а. с. 5-6). У вказаній квартирі в тому числі зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO], яка є невісткою позивача, що підтверджується довідкою КП «ЖРЕУ» від 28.12.2015 № 2678 (а. с. 7). Крім того, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Київській області відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою : [INFO] б. 4, кв. 9 (а. с. 10). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що відповідач була зареєстрована в квартирі позивача після її реєстрації шлюбу з сином позивача [PERSON], та що з моменту реєстрації відповідач в належній позивачу квартирі не проживала, її речі в квартирі відсутні, комунальні послуги відповідач не оплачувала. Згідно ч.1, 2 та ч.4 ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Так, відповідно до змісту ч.1 ст.162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін З пояснень позивача та показів допитаних в судовому засіданні свідків встановлено , що відповідач ніколи не проживала й в спірній квартирі з позивачем та його родиною, не вела з ними спільне господарство. В звязку з цим в розумінні ч.4 ст.156, ч.2 ст.64 ЖК України відповідач ніколи не була членом сімї позивача, в спірну квартиру не вселялась, та була зареєстрована в спірній квартирі без будь-яких на те правових підстав, окрім згоди власника квартири позивача [PERSON]. Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач тривалий час, без поважних причин не проживає в належній позивачу на праві власності квартирі [ADDRESS], вона втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Судові витрати в сумі 551 гривень 21 копійок позивач просив залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved