Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

23.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до дочірнього підприємства «Санітарно курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравниця» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначила, що в період часу з 26.03.1985 року по 07.03.2017 року працювала у відповідача. Звільнилася 07.03.2017 року відповідно до наказу № 28/п від 07.03.2017 року. При звільненні відповідач в порушення ст. 116 КЗпП України не провів із нею повний розрахунок та не виплатив належну їй заробітну плату, пояснюючи заборгованість відсутністю коштів на підприємстві. Вона неодноразово зверталася до відповідача із проханням провести із нею розрахунок та виплатити їй заборгованість із заробітної плати. Однак відповідач заборгованість не сплатив. Окрім того, незаконними діями відповідача їй була спричинена і суттєва моральна шкода, яка виявилась у моральних стражданнях і переживаннях через порушення відповідачем її законних прав та інтересів, що гарантовані трудовим законодавством у частині своєчасного отримання винагороди за свій труд. Порушення відповідачем трудових прав призвели до втрати налагоджених нормальних звязків, через що вона була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя для матеріального забезпечення себе та своєї родини. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн., яку, також, просить стягнути з відповідача. У судове засіданні позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Підтримала доводи своєї позовної заяви та просила її задовольнити в повному обсязі. Представник позивачки адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, також підтримав доводи позовної заяви та просив її задовольнити. Представник відповідача, дочірнього підприємства «Санітарно курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт», у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, прийнявши вимоги позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи заявлені вимоги про наявну заборгованість по заробітній платі суд дійшов до таких висновків. Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівникам заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У силу ст.116 ч.1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Ще за час роботи позивачки на підприємстві відповідача, останній прострочив виплату заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість. Оскільки, відповідач порушив право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання заробітної плати, таке право підлягає судовому захисту. Суд погоджується з розрахунком заборгованості по заробітній платі, наданим позивачем, оскільки він не оспорюється відповідачем і підтверджується довідкою виданою ДП «Санітарно курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» (а.с.10).Будь-які розрахункові відомості про виплату належної позивачу заробітної плати відповідачем не представлено, а тому, дотримуючись принципу диспозитивності у цивільному процесі, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 38644,63 грн. Між тим, як розяснив Верховний Суд України у постанові Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.99 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справлення і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без урахування цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Окрім того,\~позивач просить стягнути моральну шкоду. Така шкода відповідно до\~ ст. 237-1 КЗпП України відшкодовується в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач посилалася на те, що вона\~втратила налагоджені\~і нормальні життєві зв'язки, через що була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та своєї родини. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що\~заявлений позивачем розмір завданої моральної шкоди не відповідає\~характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача. А тому\~на думку суду\~розмір моральної шкоди має складати 500 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позовна заява містить у собі вимоги матеріального та нематеріального характеру. На підставі ст.ст. 47, 116, КЗпП України,

Outcome: partial