Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

23.05.2018 р. позивач звернувся у суд із даним позовом до відповідача, у якому просить змінити розмір аліментів , які стягуються з нього на підставі рішення суду від 08.02.2010 року в користь відповідачки на дочку з ? частини всіх видів заробітку щомісяця на тверду грошову суму у розмірі 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. .В обґрунтування позову послався на те, що його матеріальний стан значно змінився, він безробітний, дружина від другого шлюбу вагітна. Щомісяця державним виконавцем йому нараховують аліменти на дитини у розмірі 1792,75 грн.. Такий розмір аліментів він не має можливості сплачувати і це ставить його у скрутне матеріальне становище. Він не може поїхати на заробітки за кордон у звязку із заборгованістю по аліментах. Тому просить позов задовольнити. 13.06.2018 року у справі відкрито провадження. 11.07.2018 року відповідач подала суду відзив на позовну заяву. 08.08.2018 року розгляд справи відкладався за заявою представника позивача. 13.09.2018 року в судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, вказаних у ньому. Позивач додатково пояснив, що уклав другий шлюб, має на утриманні дружину та сина, на даний час дружина вагітна другою дитиною. Відповідачка використовує кошти не завжди в інтересах дитини, син інколи проживає у нього. Згідний сплачувати 1000 грн. в місяць аліментів. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов заперечили. Представник відповідача вказала, що позивач користується автомобілем, купує дорогі речі, їздить на відпочинок, отже має кошти на такі витрати. Останній звільнився з роботи добровільно, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Належних доказів про наявність у позивача інших дітей на утриманні немає. Вважає, що його матеріальне становище не погіршилось. Зміна виду стягнення аліментів погіршить становище дитини. Даний розмір аліментів, які стягуються з відповідача, є мінімальним і підстав змінювати його чи зменшувати немає. Вислухавши пояснення учасників, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.02.2010 року, що набрало законної сили, з позивача у користь відповідачки стягуються аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, починаючи з 14.10.2009 року до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення було видано відповідний виконавчий лист. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах від 15.05.2018 року за позивачем рахується заборгованість зі сплати аліментів на користь відповідачки в сумі 10711,76 грн., розмір аліментів в місяць становить 1792,75 грн.. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положенням ч.1 ст.183 ЦПК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Рішенням суду було визначено мінімальний розмір частки зі всіх видів заробітку позивача, яка стягується з позивача як аліменти на дитину. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 висловлено таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». У позивача змінилось сімейне становище, він уклав другий шлюб, його дружина вагітна. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у нього відбулись значні зміни матеріального стану. Вислухавши доводи\~сторін,\~суд прийшов\~до висновку,\~що стягуваний\~з позивача\~розмір аліментів\~-\~ 1/4\~частини зі\~всіх видів\~доходів щомісячно,\~є доцільним,\~відповідає принципам розумності, справедливості, та реальній можливості позивача сплачувати відповідні кошти. Зміна виду стягнення аліментів 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку буде погіршувати матеріальне становище відповідачки та негативно впливати на інтереси та потреби неповнолітньої дитини. Виходячи з фактичних обставин справи, аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку що у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed