Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

24.07.2018 позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 вересня 2016 року Жмеринським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №201. Позов аргументував тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось як до укладення шлюбу так і на протязі всього спільного життя, а особливо після народження спільної дитини, вважає, що по вині відповідача постійно і регулярно виникали і виникають тривалі сварки як по особистим, побутовим питанням так і з приводу виховання та утримання дитини. Фактично ніяких ознак сім'ї як у розумінні Сімейного кодексу України так і у побутовому розумінні між ними не існувало і не існує. Зазначив, що спільно вони не проживають та не проживали, ніяким чином не пов'язані спільним побутом, будь-якими спільними фінансовими та іншими справами або зобов'язаннями. Вважає, що головною підставою та причиною укладення шлюбу була вагітність відповідача. Позивач зареєстрований та проживає у своїх батьків як і відповідач. Останні 10-12 місяців відповідач взагалі знаходиться в м. Одеса, по невідомим позивачу причинам. Обставини, що унеможливлюють їх спільне подальше перебування у шлюбі з кожним днем ставали все нестерпнішими. Все це в сукупності призвело до того, що на даний час між ним та відповідачем є непереборні розбіжності, відсутня будь - яка близькість. Розмови по телефону ініційовані відповідачем не вказують на її намагання налагодити сімейні відносини та спільне життя. Зазначив, що виходячи з об'єктивних обставин він переконаний, що будь - які перспективи та способи примирення, налагодження стосунків відсутні, так як це суперечить його інтересам, ніякі обставини не змінять його рішення про розірвання шлюбу з відповідачем. 06.08.2018 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання на 11.09.2018. 11.09.2018 позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглянути у його відсутність. Просив не стягувати з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. 11.09.2018 відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнала повністю та справу просив розглянути у її відсутність. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 24 вересня 2016 року Жмеринським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №201 (а.с.5). Відповідно до копії довідки від 09.07.2018 року № 1266 виданої комунальним підприємством «Жмеринкакомунсервіс» [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею (а.с.7). Як вбачається з копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [PERSON] отримував доход у вигляді заробітної плати за період з 1 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.9). Позивач та відповідач як одна сім'я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з частиною 1 і 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до частини 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Позивач в поданій до суду заяві просив судові витрати не покладати на відповідача, а тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України слід вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved