Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

22 червня 2020 року до суду надійшов вказаний позов від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказувала, що шлюб з відповідачем було взято 27 квітня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені з грудня 2019 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просила шлюб розірвати. Ухвалою судді від 16 липня 2020 року було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, залучено сторін. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали, про що надали письмові заяви, відповідач позов визнав у повному обсязі. З огляду на ч. 3 ст.200 ЦПК України, беручи до уваги визнання позову позивачем, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони по справі взяли шлюб 27 квітня 2012 року, який зареєстрований у Крюківському відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис за № 89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. На примирення не погодилися, відповідач позов визнав в повному обсязі. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявами сторін, наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Спір між сторонами щодо розподілу майна та визначення місця проживання дитини відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу необхідно присвоїти прізвище [PERSON] - [PERSON] . Враховує, що позивач сплатила судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. та наполягала на стягенні з відповідача судових витрат, виходячи із принципу рівності сторін щодо розміру понесених ними судових витрат, суд дійшов висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. за ставкою на день подання позову.

Outcome: approved