Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

22 червня 2020 року, [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього відповідно до рішення П`ятихатського районного суду від 20 грудня 2011 року у справі №2-790/11 та судового наказу виданого П`ятихатським районним судом 24 квітня 2020 року у справі №190/450/20. Свої вимоги обґрунтував тим, що від шлюбу з відповідачкою [PERSON] він має дочку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з відповідачкою та відповідно до рішення П`ятихатського районного суду від 20 грудня 2011 року з нього стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ј його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. [INFO] від сімейних відносин з відповідачкою [PERSON] народився син [PERSON] та в червні 2020 року йому стало відомо, що згідно із судовим наказом від 24 квітня 2020 року П`ятихатського районного суду від 24 квітня 2020 року у справі №190/450/20 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] у розмірі ј частини його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. Таким чином, на його думку, зменшення розміру аліментів з ј частини до 1/6 на утримання кожної дитини є обґрунтованим, оскільки не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом для захисту прав неповнолітніх дітей. Ухвалою судді від 20 липня 2020 року було вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України без виклику сторін. Про розгляд справи учасники справи повідомлені належним чином. Від відповідачів відзивів на позов не надходило. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не подали відзив, суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтв про народження, копії яких додані до позовної заяви, позивач [PERSON] є батьком двох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . /а.с.6,7/ Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2011 року із [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини його заробітку /доходу/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь матері [PERSON] , починаючи з 06 грудня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8) Судовим наказом П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. /а.с.9/ Із довідки про доходи, вбачається, що позивач [PERSON] працює у АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», займає посаду старшого диспетчера та загальна сума його доходу за період із січня 2020 року по червень 2020 року складає 114587,58 грн. Таким чином судом встановлено, що на час звернення до суду із позовом позивач на своєму утриманні має двох малолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти у розмірі по ј частині його заробітку (доходу) на кожну дитину, що складає в сумі Ѕ частину його доходу. За змістом ст. ст. 180, 182 СК України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Але при вирішенні питання про стягнення аліментів суд має враховувати матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Разом з тим, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, законодавство встановлює такі гарантовані розміри аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: на одну дитину - одна четверта, на двох дітей - одна третина, на трьох і більше дітей - половина, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вищевикладене, а також, матеріальне становище сторін, те що позивач офіційно працює та те, що відповідачки відзивів на позов до суду не надсилали, а також те, що розмір аліментів встановлений законом на утримання двох дітей складає 1/3 частину від заробітку (доходу) платника аліментів суд вважає, що розмір стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання малолітньої дочки та сина позивача повинен бути зменшений до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до їх повноліття. На підставі викладеного

Outcome: approved