Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

22 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовною заявою про: - визнання договору оренди земельної ділянки від 27 липня 2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] строком на 49 років та зареєстрованого у Державному реєстрі земель під №041049004437 від 04.11.2010 року недійсним; - скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 27 липня 2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] строком на 49 років та зареєстрованого у Державному реєстрі земель під №041049004437 від 04.11.2010 року. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27 липня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,89 га, розташованої на території Білозірської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, та належної їй на праві приватної власності, строком на сорок дев`ять років. Зазначений договір зареєстровано у Державному реєстрі земель під №041049004437 від 04.11.2010 року та передано [PERSON] на підставі акту приймання-передачі від 27.07.2010 року. У оспорюваному договорі не зазначено кадастрового номеру земельної ділянки та розміру орендної плати, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку їх внесення та відповідальність за її несплату, а також чітко не встановлені права та обов`язки сторін договору. Позивач зверталась до відповідача 14.09.2020 року з претензією по заборгованості за договором оренди землі та з приводу недійсності договору і укладення іншого з зазначенням всіх істотних умов. В зв`язку з тим, що спір з відповідачем не вирішено та оспорюваний договір порушує право позивача на отримання орендної плати, вона звернулась з вказаним позовом до суду. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили про його задоволення. Позивач пояснила, що за договором оренди земельної ділянки вона орендну плату не отримувала з 2010 року. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно, про причини неявки не повідомили, відзиву не надали. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності відповідача та його представника, які належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи суду не надали. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, встановив наступне. Позивач у справі [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7.89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №566088, виданого 04 березня 2002 року на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Бармашівської сільської ради народних депутатів від 22 серпня 2001 року №2 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №183 (а.с.7). Кадастровий номер земельної ділянки 4823380400:04:000 (а.с.10-18). Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. 27 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди спірної земельної ділянки за умовами якого орендодавець [PERSON] надала, а орендар [PERSON] прийняв у строкове платне користування протягом сорока дев`яти років для товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 7.89 га, розташовану на території Бармашівської сільської ради (а.с.4-5). Пунктом 9 договору оренди земельної ділянки передбачено встановлення форми та розміру орендної плати, однак вони у договорі не зазначені. Відповідно до пунктів 10-14 договору оренди земельної ділянки обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції та орендна плата вноситься щомісяця до 30 числа у рівних частках. Останній термін річної сплати встановлено 01 листопада поточного року, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами, якщо наступне передбачено договором. Розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у визначені строки справляється пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Пунктом 28 договору оренди земельної ділянки встановлено право орендодавця вимагати своєчасне внесення орендної плати. Обов`язків орендаря щодо орендної плати не встановлено. Відповідно до ст. 18, ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договору оренди землі), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Договір оренди землі від 27.07.2010 року зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.11.2010 року № 041049004437 (а.с.5 зворотній бік). Відповідно до акту приймання-передачі від 27.07.2010 року зазначена земельна ділянка передана [PERSON] (а.с.6). Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалась на те, що спірний договір не містить усіх, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», істотних умов, зокрема, щодо зазначення розміру орендної плати, способу та умов розрахунків, порядку їх внесення. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення спірного договору) відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору оренди недійсним відповідно до закону. Судом встановлено, а доказів протилежного відповідачем не надано, що розмір орендної плати у договорі оренди спірної земельної ділянки не визначено та орендна плата позивачу не сплачувалась. Таким чином, порушено право позивача як орендодавця на отримання плати від відповідача як орендаря за володіння та користування ним належною позивачу земельною ділянкою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутність у договорі такої істотної умови як розмір орендної плати унеможливила виконання договору в частині проведення розрахунків з орендної плати, що є підставою для визнання права позивача на отримання орендної плати у визначеному розмірі порушеним на час укладення договору та визнання його з цих підстав недійсним.

Outcome: approved