Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

23 листопада 2020 року позивач звернулася до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В заяві зазначила, що є донькою та спадкоємцем першої черги за заповітом [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] . Позивач проживала разом з батьками в квартирі [ADDRESS] , яку батько заповів позивачеві 26 жовтня 2015 року. Після смерті батька вона до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки вважала себе такою, що прийняла спадщину на підставі того, що постійно мешкала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Проте, звернувшись 16 листопада 2020 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через сплив встановленого законом строку для прийняття спадщини та неможливість констатації спільного проживання із спадкодавцем через зареєстроване місце проживання батька, яке не співпадає з місцем її реєстрації. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини є тяжка хвороба матері, лікування якої потребує значних часу та витрат, покрити які позивач не в змозі, тоді як послуги нотаріуса також пов`язані із суттєвими для бюджету позивача видатками. Оскільки вона з поважних причин пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька, що обчислюватиметься трьома місяцями після набрання рішенням законної сили. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувалися. Ухвалою суду від 08.02.2021 року витребувано матеріали спадкової справи п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори. Ухвалою суду від 12.04.2021 року закрито підготовче провадження в справі. Справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася. ЇЇ представник надала письмове звернення з проханням про задоволення позову, розгляд справи без її участі, яке містить згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернулася відповідача. Третя особа в письмовій заяві також клопочеться про розв`язання спору без її участі. За згаданих обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України знаходить за можливе вирішувати справу у відсутність її учасників, на підставі наданих сторонами фактичних даних про їхні права та взаємовідносини. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Статтею 1270 ЦК України внормовано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини за змістом ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Разом з тим статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом, позивач є донькою [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] (а. с. 5). Постійно проживала разом з батьками та здійснювала за ними догляд в квартирі [ADDRESS] у відсутність реєстрації, де проживає і на час звернення до суду з цим позовом разом з матір`ю [PERSON] , як свідчить довідка з місця проживання (а. с. 10). Хоча протягом встановленого законом шестимісячного строку після відкриття спадщини позивач і не зверталася до нотаріальної контори, проте вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з батьком та матір`ю в належному батькові житлі. Її звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини поза межами встановленого строку увінчалось винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії зазначений пропуск строку прийняття спадщини та відсутність доказів на користь спільного проживання спадкоємця і спадкодавця, на користь висновку про що використана інформація про відмінність зареєстрованих місць проживання спадкодавця та спадкоємця. Наслідки пропуску строку прийняття спадщини встановлені наведеною статтею 1272 ЦК України, відповідно до якої якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, як свідчить зміст частини 2 означеної статті, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як випливає з матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON] інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались). Право спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини, але бажає її прийняти у відсутність інших спадкоємців або у відсутність згоди цих спадкоємців, прийняти спадщину, встановлено частиною 3 ст. 1272 ЦК України, з якої випливає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наведеного положення законодавства витікає, що лише поважні причини пропуску встановленого статтею 1270 ЦК України строку можуть зумовити встановлення додаткового строку. За висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за іі півріччя 2017 року, за змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Означені правові висновки узгоджуються з роз`ясненнями п. 24 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», з яких випливає, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Наведені позивачем обставини, а саме: його переконаність в тому, що вона вважається такою, що прийняла спадщину, через спільне проживання із спадкодавцем, а також постійний догляд за хворими батьками похилого віку, що підтверджується фактичними даними про низку хронічних хвороб вказаних осіб, свідчать про поважність причин пропуску встановленого законом строку та дають суду всі підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved