Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

22 червня 1990 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у м. Києві відділі РАЦС Дарницького районного управління юстиції за актовим записом № 1518, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.06.1990 року) . Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Позивач стверджує, що спору про поділ спільного майна на час звернення з позовом до суду між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, в результаті чого постійно відбувалися сварки, в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає честь і гідність позивача, а тому перебування в шлюбі суперечить інтересам кожного з сторін. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення йому рекомендованого поштового відправлення. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судове засідання за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, позивач категорично на примирення не згідний, вільної його згоди на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити його інтересам, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору. На підставі зазначеного та

Outcome: approved