Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

22 липня 2015р. позивач [PERSON] звернулася в Самарський районний суд м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що із 30 квітня 1999р. по 18 квітня 2005р. перебувала із відповідачем [PERSON] у шлюбі Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], 4.10.1999р.н, яка мешкає із нею та знаходиться на її утриманні. На теперішній час вони проживають окремо і відповідач не надає кошти на утримання дитини. Інших дітей та батьків на утриманні відповідач немає. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві та зазначила, що останній раз відповідач сплачував аліменти у добровільному порядку 07 липня 2015 року, після 22 липня 2015 року платежів не здійснював. Відповідач у судовому засідання позов визнав, зазначив, що сам у добровільному порядку на підприємстві написав заяву, щодо відрахування заробітної плати у розмірі ? на аліменти на утримання дитини, але після 22 липня 2015 року гроші не сплачував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що із 30 квітня 1999р. по 18 квітня 2005р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, видане Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції від 18 квітня 2005р. за № 1-НО №407791 (а.с.3). Від сумісного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], 4 жовтня 2005р.н. Ці обставини підтверджені поясненнями сторін та матеріалами справи: копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про народження доньки, виданого Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції (а.с.3-6). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню із відповідача, суд приймає до уваги те що інших дітей та непрацездатних осіб відповідач на своєму утриманні не має, а також його обов'язок по належному утриманню дітей, у звязку з чим вважає, що заявлена позивачем сума аліментів у розмірі 1/4 частини усіх заробітків (доходів) щомісячно співмірна із матеріальним становищем сторін, а тому підлягає стягненню щомісячно і відповідає дійсним обставинам справи. Із ст.191 СК України вбачається, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при предявлені позову звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: approved