Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

22 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 30.10.2009р. між ним та [PERSON], Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб. За час шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2013 року у нього із відповідачем було відсутнє взаємопорозуміння, часто виникали сварки га ґрунті незначних побутових відносин. З цього часу вони припинили спільно проживати. Спільне життя з відповідачем не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини. Також вони неодноразово намагалися залагодити конфліктні ситуації, зберегти шлюбні відносини, але це не дало бажаних результатів. В цей час, на протязі близько 5 років, вони мешкають окремо, ними не ведеться спільне господарство і у них не існує спільного бюджету. Подальше примирення та сумісне проживання і збереження шлюбу неможливе. Просить розірвати шлюб. 14.01.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.18). Позивач в судове засідання не зявився, на адресу суду від нього надійшла письмова заява з проханням розглядати справу його відсутності, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявилася, до початку судового засідання через канцелярію суду від неї надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.10.2009 року, шлюб зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №386 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.10). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились з 2013 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved