Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

22.01.2015 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до ФОП [PERSON] (надалі - відповідач) про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх вимог посилались на те, що 09 листопада 2014 року між сторонами укладено договір про виготовлення та передачу у власність позивача ПВХ конструкцій, однак відповідачем свої зобов'язання не виконуються, у зв'язку із чим, порушуються права позивача. Зважючи на викладене, позивач просила стягнути на свою користь з відповідача пеню в розмірі 9775 грн., та суму основного зобов'язання в розмірі 13041 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду надійшла заява про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином . Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.11.2014 року між відповідачем та позивачем укладено договір СК-108, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання виготовити та передати у власність позивача ПВХ конструкції, за цінами відповідача. Вартість виготовлення виробів складає 13041 грн. (а. с. 3). Позивачем були сплачені вказані кошти, що підтверджується відповідними товарними чеками (а. с. 4-5). Відповідно до п. 3.2 , відповідач має виконати взяті на себе зобов'язання протягом 35 робочих днів, однак цього зроблено не було, доказів зворотнього в судове засідання не представлено. Разом з тим, судом встановлено, що позивачем було надіслано вимогу щодо належного виконання умов договору, однак відповіді від відповідача отримано не було (а. с. 7-8), та матеріали справи такого не містять. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Суд бере до уваги розрахунок розміру пені, зазначений позивачем у позовній заяві, оскільки така вимога позивача ґрунтується на законодавстві. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які посилалась сторона позивача, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, окрім того, враховуючи що стороною відповідача заперечень надано не було, доказів зворотнього в судове засідання не представлено, оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивачів повністю. Судові витрати між сторонами розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved