Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON], який є внутрішньо переміщеною особою і тимчасово проживає за адресою.:[ADDRESS], за місцем свого мешкання, звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту смерті [PERSON], яка померла 23 березня 2016 року за місцем свого мешкання у [INFO], тобто на тимчасово окупований території України, оскільки лікарське свідоцтво про її смерть № 99 від 23.03.2016 року, як видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсним і не створює правових наслідків, а тому він не має можливості зареєструвати факт смерті [PERSON] в державному органі реєстрації актів цивільного стану на території, підконтрольній українській владі та отримати свідоцтво про її смерть, що йому необхідно для реалізації спадкових прав, оскільки [PERSON] 18.06.1999 року склала заповіт та належну їй квартиру заповіла йому. Тому просить встановити фак. смерті спадкодавці [PERSON] 23 березня 2016 року на тимчасово окупованій території. Заявник [PERSON]. в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити його вимоги і встановити факт смерті [PERSON] 23.03.2016 року у місті Макіївці Донецької області. Заінтересована особа - представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міського управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не зявився, згідно поданого клопотання начальником відділу, просили справу розглянути без їх участі , щодо заявлених вимог [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] заперечень не мають. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України і ч.2 ст. 256 ЦПК України та розяснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ,який посвідчує факт, що має юридичне значення. Законом України від 04.02.2016 року були внесені зміни і доповнено ЦПК України статтею 257-1, якою визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. Також статтею 257 -1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України,може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] не є родичем померлої [PERSON] та у померлої взагалі відсутні будь-як родичі. Однак, [PERSON] є заінтересованою особою, оскільки померла [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповіт на імя [PERSON] Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», реєстрація смерті особи проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоровя, де настала смерть, та інших осіб. Отже,законодавець не визначив обмежене коло осіб, за заявою яких може проводитися реєстрація смерті особи в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Проте, відсутність у померлої [PERSON] родичів, та неможливість реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану її смерті за місцем її настання у місті Макіївці Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території України, унеможливлює реалізацію заявником, який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], реалізацію ним своїх майнових прав, зокрема права на спадкування, що є порушенням його конституційних прав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є належним заявником по цій справі, так як від встановлення вказаного факту факту смерті, що має юридичне значення, залежить виникнення саме у [PERSON] його майнових прав . Судом встановлено, що згідно паспортних даних заявник [PERSON], [INFO], народився у місті Макіївка Донецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: [INFO]. Як вбачається з довідки від 28.01.2016 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON], [INFO], із зареєстрованого місця проживання: [INFO], перемістився до фактичного місця проживання: [INFO]. Згідно копії паспорта [PERSON], [INFO], яка народилась у мсті Лабінськ Краснодарського краю, громадянка України, зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті , як додатку до лікарського свідоцтва про смерть ( форма № 106/у) № 99 від 23 березня 2016 року, виданого Центром первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Макіївки Донецької Народної Республіки, [PERSON], [INFO], померла 23 березня 2016 року в ДНР, Центрально-Міський район міста Макіївки, вдома за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS]. Причина смерті : хронічна серцева недостатність , ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз. Відповідно до заповіту ( наданої суду копії ), [PERSON], 08 червня 1999 року на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, що належну їй на праві особистої власності квартиру № 114, що знаходиться у місті Макіївка, вулиця Панченко, будинок № 84/12, вона заповіла [PERSON]. Як встановлено судом, що саме [PERSON] займався похованням померлої [PERSON], про що свідчить посвідка № 1384 видана 24.03.2016 року директором спеціалізованого комунального підприємства «Благоустрій» на імя [PERSON], що померла 23 березня 2016 року [PERSON] похована на міському кладовищі у місті Макіївка 24 березня 2016 року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» до 01 грудня 2014 року бюджетні установи, підприємства і організації мали бути переміщені з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Згідно наказу № 247/7 Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», Головне управління юстиції у Донецькій області переміщено до міста Краматорська Донецької області, тобто на територію, підконтрольну українській владі, відділи державної реєстрації актів цивільного стану також переміщені на територію, що підконтрольна українській владі. Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 .04.2014 року,передбачено, що будь-які органи , їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт ( документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, отримане заявником 23 березня 2016 року лікарське свідоцтво про смерть № 99 [PERSON], видане медичною установою, розташованою на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, не створює правових наслідків. На звернення [PERSON]. до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську йому 22.04.2016 року будо відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла 23 березня 2016 року у місті Макіївка Донецької області, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] було предявлено документ ( лікарське свідоцтво про смерть № 99 від 23.03.2016 року), виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» із змінами від 01.07.2010 року, для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану, необхідно надати паспорт та лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/0, затверджене наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, або надати інші , передбачені ст.17 цього Закону документи, які є підставою для державної реєстрації смерті, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Надати такі документи заявник не має можливості,оскільки [PERSON] померла на території тимчасово непідконтрольній українській владі , і лікарське свідоцтво про смерть не відповідає законам України. Судом встановлено, що після смерті [PERSON]. відкрилася спадщина і заявник є спадкоємцем за заповітом, та для оформлення його права на спадкування після смерті [PERSON] необхідно підтвердити факт її смерті, надавши свідоцтво про смерть, а також отримання свідоцтва про смерть заявнику необхідно для оформлення і отримання соціальної допомоги на поховання. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від цього факту залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Заявник не має іншої можливості одержати у державному органі реєстрації актів цивільного стану документ (свідоцтво про смерть ) , який посвідчує факт смерті [PERSON] Цей документ має юридичне значення для послідуючого отримання заявником іншого документа про його спадкові права. Таким чином, є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] і встановлення факту смерті [PERSON], померлої 23 березня 2016 року на тимчасово окупованій території України, а саме у місті Макіївка Донецької області. На підставі викладеного, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»

Outcome: approved