Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

23.07.2020 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.05.2014 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, оскільки має стабільний дохід, уваги та часу вихованню дитини не приділяє. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 24.07.2020 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем [PERSON] ні відзиву на позовну заяву, ні заяви про розгляд справи з викликом сторін чи в загальному позовному провадженні до суду подано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.05.2014 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , вбачається, що відповідач є його батьком (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. В силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З письмових пояснень позивача [PERSON] суд встановив, що дитина перебуває на утриманні позивачки, проживає разом з нею, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подання заяви до суду і до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати у справі у вигляді судового збору.

Outcome: approved