Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

22.05.2015 року прокурор Франківського району м. Львова в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про накладення заборони на відчуження майна, в якому просить накласти заборону на відчуження житла належного на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме: квартири №159, що знаходиться за адресою м. Львів, вул.Бойчука,5 до досягнення [PERSON] - [INFO], повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26.02.2015 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] [INFO] Оскільки відомості про батька в актовому записі про народження хлопчика записані відповідно до вимог ст.135 СК України, тому їй надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 37388756 від 12.05.2015[ADDRESS], що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Бойчука, 5 належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 204606 від 20.05.1996, виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №335. Розпорядженням Франківської районної адміністрації малолітнього [PERSON] влаштовано до Комунального закладу Львівської обласної ради «Будинку дитини №1», де він перебуває і на даний час. Тому районний прокурор звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини, яка залишена без піклування батьків. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і з підстав, вказаних у позовній заяві, просила позов задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого і не заперечив прокурор та представник третьої особи- КЗ ЛОР «Будинок дитини №1». Представник третьої особи- органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив прокурор та представник третьої особи- КЗ ЛОР «Будинок дитини №1». Представник третьої особи- КЗ ЛОР «Будинок дитини №1» в судовому засіданні також наполягали на задоволенні позову з метою захисту інтересів малолітнього [PERSON] Заслухавши пояснення прокурора та представник третьої особи- КЗ ЛОР «Будинок дитини №1», дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, щоКодров [PERSON] народився 26.07.2011 в м. Львові, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження внесено відповідні відомості. Згідно свідоцтва про народження серії I-СГ №325444, виданого Франківським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, рідною матір'ю [PERSON] є [PERSON], а батьком [PERSON]. Рішенням Франківського районого суду м. Львова від 26.02.2015 за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] Згідно Розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 171 від 20.04.2015, малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 199 від 18.05.2012, малолітнього [PERSON] влаштовано до Комунального закладу Львівської обласної ради «Будинок дитини № 1», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Комаринця, 2А. Водночас, розпорядженнями Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 223 від 11.06.2013 та № 311 від 09.07.2014 продовжено термін перебування останнього у вищезазначеному закладі. З 18.05.2012 і до сьогодні [PERSON] перебуває у КЗ ЛОР «Будинок дитини № 1» на повному державному забезпеченні. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 37388756 від 12.05.2015[ADDRESS], що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Бойчука, 5 належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 204606 від 20.05.1996, виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №335. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Частиною 1 статті 248 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина- сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної ради від 27.02.1991 дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може?залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Оскільки питання про накладення заборони на відчуження житла дитини не було вирішено у рішенні суду від 26.02.2015 року про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина та те, що можливе позбавлення майнових прав [PERSON] шляхом відчуження такої квартири, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та обумовленими обєктивною необхідністю захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини. Відповідно до ст. 52 Конституції України виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування покладається на державу. Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. З огляду на зазначені норми прокурор представляє інтереси малолітньої дитини відповідно до вимог закону (ч.2 ст.121 Конституції України). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За такими обставинами суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилалася, як на підставу своїх вимог. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги позивача повністю доведеними, обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 243,60 грн.

Outcome: approved