Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

22.08.2017 року представник заявника - [PERSON], звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, вказуючи на те, що 27.08.2016 року [PERSON], в міській лікарні № 2 м.Макіївка\~ народила дівчинку, що підтверджено медичним свідоцтвом про народження та свідоцтвом про народження невстановленого зразка, які не мають юридичної сили на території України. Він звернувся до Олександрівського районного відділу державної\~ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, з заявою про реєстрацію народження дитини, та йому було письмово відмовлено із вказівкою, що медичне свідоцтво про народження неможливо прийняти як документ, що підтверджує факт народження і не є підставою для державної реєстрації народження, так як він виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження необхідно для реєстрації дитини в органах РАГСу. Отже, просить встановити факт народження дитини дівчинки, [INFO], уродженки [INFO], матірю якої є [PERSON], [INFO], уродженка м.Макіївка Донецької області. Заявник в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заявника в судовому засіданні підтримав подану ним заяву про встановлення факту народження дитина та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Олександрівського\~ районного\~ відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, проте, надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень по справі не має. Заслухавши пояснення представника заявника,\~ дослідивши подані суду докази, суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Громадянка України [PERSON], [INFO], в зареєстрованому шлюбі не перебуває. 27 серпня 2016 року, о 08 год.52 хв., [PERSON], у м. Макіївка Донецької області, народила дитину жіночої статі, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження (дублікат) від\~07 липня 2017 року № 282, виданого міською лікарнею № 2 м.Макіївки Донецької області (а.с. 8), та свідоцтвом про народження невстановленого зразка (а.с. 9). Факт перебування громадянки [PERSON] у стані вагітності, та народження нею, 27.08.2016 року, дитини жіночої статі, підтверджується наступними документами: протоколом УЗД від 30.03.2016 року, протоколом УЗД від 20.07.2016 року, копією індивідуальної карти вагітної і породіллі, копією епікриза після операції кесарева розтину, виписки із амбулаторної карти, анкети вагітної, копіями аналізів вагітної. Також, судом досліджені фотографії заявниці разом з дитиною. Відповідно до ч.1 ст. 144 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Пунктом 2, глави 1, розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року №3307/5), встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованиму Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (вищезазначена форма №103-l/0). \~Якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. Згідно відмови Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.08.2017 року № 15.50-38/554 медичне свідоцтво про народження (дублікат) № 282, виданого 07.07.2017 року міською лікарнею № 2 м. Макіївки Донецької Народної Республіки, не можливо прийняти як документ, оскільки виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 33). Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08.04.2015 року. Згідно додатку до розпорядження КМ України від 07 листопада 2015 року за № 1085-р, місто Макіївка Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Під час розгляду данної справи суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprusv. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v the Republico f Moldova and Russia», « Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Отже, відповідно до пояснень представника заявника, відомостях, що містяться в наданому представником заявника медичному свідоцтві про народження, копії індивідуальної карти вагітної і породіллі, копії епікриза після операції кесарева розтину, виписки із амбулаторної карти, анкети вагітної, копій аналізів вагітної, долучених фото вбачається, що, дійсно, заявниця - [PERSON] була вагітною і є матір'ю дитини жіночої статі, народженої 27.08.2016 року в м. Макіївка, Червоногвардійського району, Донецької області.

Outcome: approved