Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~23.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення за рахунок [PERSON] конструкції цегляного стовпа, що побудований на земельній ділянці, власником якої він є. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він проживає в житловому будинку за адресою Миколаївська область, Первомайський район, с. Чаусове, вул. Молодіжна, 19, який розташований на земельній ділянці площею 0,25 гектара. Згідно державного акту ІІ-МК № 001953 від 24.05.1996 року дана земельна ділянка належить йому на праві приватної власності. На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок і господарські будівлі. Відповідач проживає у житловому будинку № 17 і має спільну з позивача ділянкою межу. На початку 2018 року відповідач, порушивши суміжну межу між земельними ділянками № 17 та № 19 по вул. Молодіжна, встановив опору для паркана на території земельної ділянки [PERSON], чим самовільно захопив частину його землеволодіння. Захоплення частини його ділянки відбулося шляхом зміщення суміжної межі між їхніми ділянками у бік збільшення ділянки відповідача. На усні претензії відповідач не реагує та відмовляється від добровільного усунення перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою. Згідно висновку земельно-технічної експертизи № 107 від 13.11.2018 року, лінійні розміри та конфігурація меж земельної ділянки по вул. Молодіжна, 19 в с. Чаусове, не відповідають конфігурації та розмірам даної земельної ділянки відповідно державного акту ІІ-МК № 001953. При дослідженні в натурі експертом встановлено, що для можливості повноцінного використання земельної ділянки відповідно до правоустановчих документів необхідно провести відновлення меж земельної ділянки в натурі із скріпленням її межовими знаками. При цьому необхідно знести конструкцію цегляного стовпа, що належить власникам домоволодіння № 17, який розташовано на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право» володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 319 ЦК України регламентує, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписи статті 376 ЦК України встановлюють, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення гід код у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 95 ЗК України передбачено, що порушені права користувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; тамуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Згідно п. З ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із провадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідач своїми діями у вигляді побудови цегляної опори для паркану за межами своєї земельної ділянки та захопленням частини мого землеволодіння, фактично порушив права позивача як власника суміжної земельної ділянки та як землекористувача, що підлягають відновленню у встановленому законом порядку. Тим самим були порушені правила добросусідства, які передбачені Земельним кодексом України. Звернення до Виконавчого комітету Чаусівської сільської ради та до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області з приводу дотримання вимог містобудівного законодавства громадянином [PERSON] при зведенні паркану на частині його земельної ділянки та порушення межі сусідніх земельних ділянок, що призвело до самовільного захоплення частини його ділянки, позитивного результату не мали. Тому він вимушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Позивач в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи був оповіщений належним чином, відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України. Заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Заперечень проти позову не надав. Від третьої особи - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області надійшло клопотання з проханням слухати справу у відсутність представника Управління. Заперечень проти позову не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. У силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Право на судовий захист та його спосіб передбачено ст.16 ЦК України і, зокрема, ст. 391 цього ж кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 наголошує, що відповідно до статей 90, 95, 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки мають бути повернуті їх власникам або землекористувачам. Згідно п. 4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 N 376 , зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. У судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка за адресою Миколаївська область, Первомайський район, с. Чаусове, вул. Молодіжна, 19, площею 0,25 гектара, згідно державного акту ІІ-МК № 001953 від 24.05.1996 року належить позивачу на праві приватної власності. Відповідач проживає у житловому будинку № 17 і має спільну з позивача ділянкою межу. На початку 2018 року відповідач, порушивши суміжну межу між земельними ділянками № 17 та № 19 по вул. Молодіжна, встановив опору для паркана на території земельної ділянки [PERSON], чим самовільно захопив частину його землеволодіння. Захоплення частини його ділянки відбулося шляхом зміщення суміжної межі між їхніми ділянками у бік збільшення ділянки відповідача. Згідно висновку земельно-технічної експертизи № 107 від 13.11.2018 року, лінійні розміри та конфігурація меж земельної ділянки по вул. Молодіжна, 19 в с. Чаусове, не відповідають конфігурації та розмірам даної земельної ділянки відповідно державного акту ІІ-МК № 001953. При дослідженні в натурі експертом встановлено, що для можливості повноцінного використання земельної ділянки відповідно до правоустановчих документів необхідно провести відновлення меж земельної ділянки в натурі із скріпленням її межовими знаками. При цьому необхідно знести конструкцію цегляного стовпа, що належить власникам домоволодіння № 17, який розташовано на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що відповідач без правової підстави побудував на земельній ділянці позивача конструкції цегляного стовпа, що суперечить плану зовнішньої земельної ділянки, чим чинить перешкоди в користуванні нею та порушує права позивача щодо можливості володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном, а тому відповідача слід зобовязати усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Чаусове, вул. Молодіжна, 19, шляхом знесення за рахунок [PERSON] Задовольняючи позов слід також на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з судового збору 704,80 грн., за проведення земельно-технічної експертизи 5664 грн., за доставлення експерта 599 грн., за надання правової допомоги 2000 грн., а всього 8967 грн. 80 коп.

Outcome: approved