Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 18.12.2014 року він позичив відповідачу 2000,00 гривень зі строком повернення до 15 лютого 2015 року в сумі 2500,00 гривень. На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальник надав розписку, якою було посвідчено передання позикодавицем вищевказої грошової суми. До теперішнього часу відповідач позичену суму не повернув, уникає зустріч, на телефонні дзвінки не відповідає, тому просить стягнути з відповідача 2500,00 гривень, сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника (частина друга статті 1047 ЦК України). У разі укладення договору позики, згідно частини першої статті 1049 ЦК України, на позичальника покладається обов'язок повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що 18 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у простій письмовій формі, що підтверджується розпискою позичальника (а.с. 5). За умовами договору позики [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 2000,00 гривень з відсотками, зі строком повернення до 15 лютого 2015 року в сумі 2500,00 (а.с. 4). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На момент подання позовної заяви грошові кошти за договором позики [PERSON] не повернуті, таким чином, є законні підстави для задоволення позову, а оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов необхідно задовольнити. Згідно статті 84 ЦПК України витрати на правову допомогу несуть сторони. Граничний розмір компенсації встановлюється відповідно до закону. Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних і адміністративних справах» обмежує граничний розмір витрат на правову допомогу 40 відсотками встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надає правову допомогу, у судовому засіданні , під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже цей закон також визначає види правової допомоги і умови її надання за які доступне відшкодування. Враховуючи, що позивачу була надана правова допомога при складанні позовної заяви, суду надана відповідна квитанція про оплату таких послуг в сумі 400 гривень, такі витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню

Outcome: approved