Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

23 квітня 2015 року Київським районним судом м.Полтави винесено рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньоого [PERSON], [INFO] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах сина [PERSON], [INFO], про виселення без надання іншого житлового приміщення, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ частково задоволено касаційну скаргу [PERSON] та рішення Київського районного суду м. Полтави від 23.04.2015 року скасовано в частині зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON], треті особи - [PERSON], Київський районний відділ Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області, комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2», виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про виселення та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Судом встановлено, що у лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] була отримана ним в 1989 році на сім»ю у складі трьох осіб, до якої крім нього, входили [PERSON] та [PERSON] 07.04.1998 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. В подальшому [PERSON] народила двох синів [PERSON] та [PERSON], яких також зареєструвала у спірній квартирі. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.11.2002 року вселено його до вказаної квартири,визнано [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселено її разом з [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідачі у спірній квартирі не проживають понад встановлені законом строки без поважних причин, а також на те, що [PERSON] виселена із вказаної квартири за рішенням суду просить суд задовольнити його зустрічний позов та виселити з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення малолітнього [PERSON],[INFO] зі зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та виселити її без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник уточнили зустрічний позов та просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування і проживання в квартирі [ADDRESS], виселити малолітнього [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, визнати право [PERSON] на користування та проживання в квартирі [ADDRESS] Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 17.05.2016 року позовна вимога про визнання за [PERSON] права на користування та проживання в квартирі [ADDRESS] залишена по його заяві без розгляду. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Судова повістка їм була направлена за місцем їх реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Клопотання [PERSON] та її представника [PERSON] про відкладення розгляду справи судом не взято до уваги, оскільки відповідач [PERSON] та її представник неодноразово заявляли клопотання про відкладення судового засідання без поважних причин, що в свою чергу свідчить про те, що [PERSON] зловживає своїми процесуальними правами та враховуючи тривалий розгляд справи приходить до висновку про розгляду справи без участі відповідачів. Треті особи в судове зсідання не з»явились,хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши позивача за зустрічним позовом та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено, що з 1989 року [PERSON] є квартиронаймачем та зареєстрований у [ADDRESS] яка належить до державного житлового фонду та є власністю територіальної громади м. Полтави. Житловий будинок по [ADDRESS] знаходиться на балансі комунального підприємства «ЖЕО №2». [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у спірній квартирі у встановленому законом порядку як члени сім»ї наймача. Малолітній [PERSON] був зареєстрований разом з матір'ю [PERSON] Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2002 року, яке вступило в законну силу, [PERSON] вселено в квартиру [ADDRESS], [PERSON] визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселено [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], й [PERSON] з квартири без надання іншого жилого приміщення. Зобов'язано ГЖЕД №7 виписати [PERSON] з квартири. З медичної картки хворого [PERSON] вбачається, що він проживає за адресою [ADDRESS] Згідно листа від 23.03.2016 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] надавались телекомунікаційні послуги абоненту [PERSON] з 25.03.2008 року по 03.01.2013 року та [PERSON] за період з 08.02.2011 року по 02.03.2015 року. Згідно акта державного виконавця від 28.01.2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] близько чотирьох років не проживають за адресою [ADDRESS]. За даною адресою проживає [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили суду, що [PERSON] в квартирі по місцю своєї реєстрації не проживає, оскільки в цій квартирі проживають квартиранти, яких поселила його колишня дружина [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] близько трьох років в квартирі [ADDRESS] не проживає, оскільки в цій квартирі на протязі трьох років проживають два хлопці. Згідно довідки виданої ЖЕО №2 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані такі особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації в даній квартирі з 03.02.2015 року. Відповідно до ст..71,72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім»ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члені його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. Отже, враховуючи норми ст.71,72 ЖК Української РСР та постанову Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суди повинні встановити факт відсутності особи у жилому приміщенні понад шість місяців та поважність причини такої відсутності. Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування і проживання в квартирі [ADDRESS] оскільки судом встановлено, що вона не проживає в даній квартирі близько трьох років. Відповідно до ст.64,65 ЖК Української РСР члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім»ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім»ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їхніх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Згідно з ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Діти - члени сім»ї наймача або власника жилого приміщення мають право користування займаним приміщенням на рівні з власником або наймачем, що закріплено ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства». Враховуючи ряд обставин, а саме той факт, що [PERSON] не давав своєї згоди на вселення [PERSON] до спірної квартири, мати малолітнього [PERSON] -[PERSON] не є членом сім»ї [PERSON] та за рішенням суду від 18.11.2002 року визнана такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, отже [PERSON] підлягає виселенню з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. У зв'язку із задоволенням позову з відповідачів в порядку ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення судові витрати в сумі 243,60 гривень з кожної.

Outcome: approved