Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на ? частину спадкової двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті його дочки, [PERSON] У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити. Позивач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив. Відповідач до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, причин неявки суду не повідомила, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 246383 від 24.01.2015 (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 162341 від 24.01.2015, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшла квартира [ADDRESS], що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.2014, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 6). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 08.07.2014 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №500. Відповідно до заповіту [PERSON] заповіла все своє майно відповідачеві [PERSON] Згідно довідки приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] №156/02-16 від 08.09.2016, [PERSON] прийняв спадщину після померлої 20 січня 2015 року дочки [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 19 березня 2015 року, заява № 18, спадкова справа № 7/2015. 03 серпня 2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади за реєстрованим № 648 (а.с. 11). Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2015, яка складається з ? частки грошових вкладів, розміщених в Чернігівському обласному управлінні АТ «Ощадбанк». Поряд з цим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №155/02-31 від 08.09.2016 приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS], оскільки позивачем не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спірну квартиру (а.с. 12). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1\~ст. 1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до розяснень, викладених у п. 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», перелік осіб, які мають право на обовязкову частку, що визначений\~ст. 1241 ЦК України, є вичерпаний і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про прав о на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. Суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця. Позбавлення особи права на обов'язкову частку судом ЦК не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК. Відповідно до довідки МСЕК серії АВА № 011530 від 24.02.2015, [PERSON] є інвалідом 1 групи, а тому на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадковому майні (а.с. 14). Оскільки, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який має право на обовязкову частку в спадщині, суд знаходить підстави для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], після смерті його дочки [PERSON] Згідно зі ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до\~ ст. 84 ЦПК України\~ витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У пункті 48 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 розяснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Приєднаною до справи квитанцією від 15.11.2016 підтверджується оплата позивачем витрат на правову допомогу адвоката в сумі 6\~000,00 грн., проте суд вважає, що сплачені позивачем кошти за правову допомогу адвоката не є адекватною компенсацією наданих адвокатом послуг, у звязку з чим підлягають частковому відшкодуванню в розмірі 1\~ 760,00 грн.: 640,00 грн. (усна консультація позивача (1 год.)) + 640,00 грн. (складання позовної заяви (1 год.)) + 480 грн. (участь у судовому засіданні (45 хв.)). Доказів виїзду представника позивача в межах населеного пункту у звязку з даним позовом та вивчення судової практики суду не надано, а тому це не береться судом до уваги при розрахунку розміру компенсації витрат на правову допомогу. У звязку із задоволенням позову, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України та ціну позову, а також звільнення позивача як інваліда І групи від сплати судового збору при подачі позовної заяви, з відповідача на користь держави належить стягнути 1\~220 грн. 07 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved