Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

23.09.2014 року представниця позивача звернулася до Першотравневого районного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Д006/АА-195.06.1 від 27.09.2006 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. 27.09.2006 року між Відкритим акціонерним товариством ««РОДОВІД БАНК» і фізичною особою - [PERSON] було укладено кредитний договір № Д006/АА-195.06.1. 17.06.2009 року назву Банку офіційно змінено з Відкритого акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК». Відповідно до умов кредитного договору банк взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит в доларах США на купівлю автомобіля, в загальному розмірі 9393,07 долара США. Сума кредиту в повному обсязі (тобто в сумі 9393,07 долара США) була надана відповідачу банком у відповідності з положеннями пункту 1.4. кредитного договору, тобто готівкою з подальшим їх обов'язковим продажем через касу банку відповідно до цілей п. 1.2 кредитного договору. Факт видачі кредиту відповідачу за кредитним договором, підтверджується банківською випискою за 27.09.2006 року за кредитним рахунком № 2203800612.840.06195. Таким чином, банк в повному обсязі виконав свої обов'язки перед відповідачем за кредитним договором. Кредит був виданий відповідачу під обов'язок сплати ним банку проценти за користування грошовими коштами в розмірі 12,5 % річних та згідно з Додатковою угодою № 1 від 16.10.2008 року до Кредитного договору, процентну ставку було змінено на 14,5% відсотків річних. Відповідно до п. 3.1-3.3 Кредитного договору, боржник взяв на себе обов'язок: - починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 156,55 доларів США, на рахунок вказаний у пункті 1.3. Кредитного договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; - повернути одержаний кредит згідно з умовами Кредитного договору не пізніше 26 вересня 2011 року; - сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 (десятого) числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 26 вересня 2011 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. З боку відповідача мають місце чисельні порушення в частині виконання умов Кредитного договору, в результаті чого сума кредиту не була повернута банку в повному обсязі, в зв'язку з чим утворилась заборгованість по кредиту, яка існує на теперішній час, що підтверджується виписками з банківських рахунків відповідача. Оскільки п. 3.9. Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати проценті за користування кредитом, відповідач зобов'язується сплачувати банку пеню за кожен день, у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 Кредитного договору, від суми простроченого платежу, та згідно з п. 3 Додаткової угоди № 1 від 16 жовтня 2008 року до Кредитного договору, п. 3.9. Кредитного договору викладено в наступній редакції: за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6% відсотків від суми простроченої заборгованості. Таким чином, загальний розмір грошових вимог банку, які виникли на підставі Кредитного договору № Д006/АА-195.06.1 від 27 вересня 2006 року (сума кредиту, пені та відповідальність за порушення грошового зобов'язання), станом на 28 серпня 2014 року складає 1 575,01 доларів США та 1 588 780,74 гривень, зокрема: - заборгованість за кредитом - 1 575,01 доларів США; - пеня, нарахована згідно умов Кредитного договору - 1 580 618,29 гривень; - відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України - 8 162,45 гривні. У зв'язку із вищевикладеним, позивач у своїх позовних вимогах просить суд: Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, код ЄДРПОУ 14349442, МФО 321712, кореспондентський рахунок №32008171201 у Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області, МФО 321024) заборгованість за Кредитним договором № Д006/АА-195.06.1 від 27 вересня 2006 року в розмірі 1 575,01 (одна тисяча п'ятсот сімдесят п'ять доларів США, 01 цент) доларів США та 1 588 780,74 (один мільйон п'ятсот вісімдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят гривень, 74 копійки) гривень, зокрема: заборгованість за кредитом - 1 575,01 (одна тисяча п'ятсот сімдесят п'ять доларів США, 01 цент) доларів США; пеня, нарахована згідно умов Кредитного договору - 1 580 618,29 (один мільйон п'ятсот вісімдесят тисяч шістсот вісімнадцять гривень, 29 копійок) гривень; відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України - 8 162,45 (вісім тисяч сто шістдесят дві гривні, 45 копійок) гривні. А також стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654,00 гривні. У судове засідання представниця позивача Ващенко О.Р. не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши 17.10.2014 року через канцелярію суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки проведений ним останній платіж по кредитному договору був здійснений 29.03.2011 року, а банк звернувся до суду тільки у вересні 2014 року. Таким чином, банк пропустив встановлений законом строк позовної давності. У зв'язку із цим, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд з'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, згідно наступного. Як вбачається із кредитного договору № Д006/АА-195.06.1 від 27 вересня 2006 року між банком та відповідачем [PERSON] 27.09.2006 року був укладений кредитний договір, що передбачає надання банком позичальнику [PERSON] кредиту на загальну суму 9393,07 долари США терміном до 26.09.2011 року. Кредитні кошти відповідачу [PERSON] надавалися виключно на придбання автомобіля. Процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 12,5 % річних. Відповідно до п.1.4 даного договору Кредит надавався позичальнику готівкою у валюті кредиту з їх подальшим обов'язковим продажем через касу банку для проведення подальших розрахунків за договором, вказаним у п.1.2 договору, згідно з чинним законодавством України.(а.с.5-7). Як вбачається з додаткової угоди №1 від 16.10.2008 року до кредитного договору № Д006/АА-195.06.1 від 27 вересня 2006 року, редакція пункту 1.5 вказаного кредитного договору була змінена, а саме була збільшена процентна ставка за договором і склала 14,5 % річних. Також було змінено п. 3.9 договору, яким встановлено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості (а.с.12). Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки щодо наданого кредиту [PERSON] станом на 28.08.2014 року, заборгованість [PERSON] за договором № Д006/АА-195.06.1 від 27 вересня 2006 року складає: 1575,01 доларів США та 1588780,74 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає - 1575,01 долари США, пеня, нарахована згідно умов кредитного договору - 1 580 618,29 гривень, а також відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно ст.. 625 ЦК України, що складає - 8 162,45 гривень (а.с.13-27). Як вбачається з наданих банком правовстановлюючих документів - позивач має усі необхідні документи для надання банківських послуг : свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 219900 від 07.10.1991 року (а.с.28), Статут ПАТ «РОДОВІД БАНК» (а.с. 29-30). Ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). Суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив виконання зобов'язань перед позивачем, однак позов задоволенню не підлягає у зв'язку з пропуском строків позовної давності з огляду на наступне. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Пунктом 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пунктом 7 частини 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог. Виходячи із умов кредитного договору № Д006/АА-195.06.1 від 27 вересня 2006 року, цей договір є споживчим, строки позовної давності сторонами не збільшені. Відповідно до ч.3 та 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності. Датою підписання позовної заяви зазначено 18.09.2014, платіжне доручення про сплату судового збору датоване 09.09.2014, а позов надійшов до суду 23.09.2014, вказані обставини свідчать про пропущення позивачем строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed