overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цим позовом, вказуючи, що 15.12.1997р. померла їхня мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. У встановлений законом строк позивачі прийняли спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивачі в судове засідання не зявилися, подали заяви у яких справу просили розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 2,5542 га, що знаходиться на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницьокї області, що належала їхній матері [PERSON]. Представник Старостинецької сільської ради до суду не зявився також, подав заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померла 15.12.1997р. [PERSON] (свідоцтво про смерть, а. с. 10) була власником земельної ділянки, площею 2,5542 га., розташованої на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.11-15). У встановлений законом строк позивачі прийняли спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступили в користування, управління і володіння спадковим майном, однак вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 15.12.1997р., мала право на земельну ділянки, площею 2,5542 га., розташовану на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] як єдині спадкоємиці за законом у встановлений законом строк прийняли спадщину, що належала спадкодавцю, але не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно визнати за ними право на цю земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

21 червня 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] стягнення аліментів. У позовній заяві позивачка зазначає, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі. Мають двох неповнолітніх дітей, а саме доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають з травня 2017 року. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно не працює. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, у звязку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/6 частині усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду на кожну дитину і до досягнення кожної з дітей повноліття. Позивачка [PERSON], у судове засідання не з`явилась, проте надала заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, також надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, з позовними вимогами згоден. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають двох неповнолітніх дітей, а саме доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №024661, виданим Дніпровською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, та свідоцтвом про народження серії І-ЖС №168871, виданим Камянською сільською радою Василівського району Запорізької області (а.с.3,4). Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, у звязку з чим, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі по 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину і до досягнення кожною з дітей повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

21 червня 2017 року до суду звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 02 листопада 2000 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Варвинського районного управління юстиції, актовий запис №63. Від цього шлюбу у сторін народилася спільна дитина, син [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносин з відповідачем припинено через різні погляди на життя, нехтування відповідачем сімейними цінностями, сварки. Позивач просила суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, про день місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила суд розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мархель». Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 листопада 2000 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Місько) [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Варвинського районного управління юстиції, актовий запис №63 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Мархель», оскільки вона не виявила бажання його змінити. Вимог щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами на час розгляду справи не заявлено. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

21 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Всесвятське, вул. Степова, 11. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.06.2017р. о 16 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не є безпорадним і може самостійно задовольняти основні життєві потреби, а наявність у нього психічного захворювання не є підставою для його примусової госпіталізації. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

21 червня 2017 року заявник звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження та просить її задовольнити, посилаючись на те, що на підставі Державного акту від 29.12.1995 року на право приватної власності на землю серії [NUMBER] він є власником земельної ділянки площею 0.11 га розташованої на території міста Первомайський Харківської області по вул.. Молодіжна,5, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. При огляді документів з'ясувалося, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданому 29 грудня 1995 року головою Первомайської міської ради Харківської області на підставі рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради народних депутатів Харківської області від 27.10.1995 року за № 403 його прізвище вказане як [PERSON], замість - [PERSON], тому зареєструвати своє право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі він не має можливості. У судове засідання заявник не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, проте його представник надала заяву про розгляд справи без його участі наполягає на задоволенні заявлених вимог, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяву, в якій зазначають, що проти заявлених вимог не заперечують, просять суд розглянути справу без їх участі. Враховуючи неявку у судове засідання сторін, наявність заяв про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог в повному обсязі, з наступних підстав: так, підтвердженням факту належності заявнику Державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України виданого Первомайської міською радою Харківської області від 29.12.1995 року № 72 виданого [PERSON] (а.с. 8), є те, що у паспорті серії [NUMBER], виданому [PERSON], [INFO], 04 січня 1999 року Первомайським РВ УМВС України в Харківській області (а.с.7), листа № с 385/01-14 від 09.06.2017 року Первомайської міської ради Харківської області (а.с.10), вказано українською мовою прізвище «[PERSON]». Таким чином, заява обґрунтована і законна, т. я. відповідно до ч.1 п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі ст.ст. 256-259 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

21 червня 2017 року Коростишівським районним судом розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням з надвірними спорудами. При ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо стягнення судових витрат на користь [PERSON] в сумі 640 грн., тому необхідно ухвалити додаткове рішення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якоїсь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

21 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 05.04.2016 року у виконавчому комітеті Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 03, між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Вказав, що від подружніх відносин неповнолітніх дітей у них немає. Зазначив, що їхня сімя розпалася, вони проживають окремо. Причина в тому, що вони не знаходили спільного у вирішенні сімейних проблем, не розуміли один одного. Після перенесеної ДТП він лікував відповідачку, а вона віддячила йому запропонувавши розірвати шлюб. На даний час він виїжджає за кордон тому розірвати шлюб через органи РАЦС немає можливості. Примирення та збереження сімї суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який зареєстровано 05.04.2016 року у виконавчому комітеті Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 03. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити без його участі. Судовий збір просив з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05.04.2016 року у виконавчому комітеті Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №113827. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2017 року сторонам надано строк в три місяці для примирення. Однак, як встановлено судом позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в зазначений термін не примирилися. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сімю. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

21 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 06 листопада 1999 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що Мар'ївською сільською радою Баштанського району Миколаївської області був здійснений відповідний актовий запис № 1. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні батька. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу Демитер. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП № 053099, виданого Мар'ївською сільською радою Баштанського району Миколаївської області сторони зареєстрували шлюб 06 листопада 1999 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №1. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Чегор'ян» на «Демитер» (а.с.5). Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 081337 та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 112564 (а.с. 7-8). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо тривалий час, спільного господарства та бюджету не ведуть. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх дітей на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

21 червня 2017 року позивач [PERSON] , придбав у відповідачки [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: А - житловий будинок, а - веранда, Б - літня кухня, В - сарай, Г - погріб, Д - сарай, за № [ADDRESS] . За будинок він заплатив [PERSON] , гроші в сумі 12 000 ( дванадцять тисяч ) гривень. Про отримання грошей [PERSON] , написала йому розписку. При цьому вона передала позивачу в користування житловий будинок, а також документи на нього. Після цього [PERSON] , забрала свої речі і виїхала проживати в інше місце. При від`їзді сторони обговорили питання оформлення купівлі - продажі будинку і вона обіцяла йому підготувати всю необхідну для цього документацію. Після цього позивач став по мірі необхідності робити ремонт в будинку, доглядати за ним та садибою, обробляти город. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсним. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в її відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачка позов визнала та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі - продажу будинку є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією Витягу з Державного реєстру речових прав ( а.с. 4 ), копією розписки [PERSON] , кошти отримала в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 5 ), копією акту вартості будинку ( а.с. 6 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 7 - 8 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 9 - 10 ). Позивач володіє придбаним житловим будинком та користується, сплачує вартість комунальних послуг та утримує його в належному стані. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved