Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

23 травня 2017 року позивач в особі свого представника за довіреністю звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.2-9). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 січня 2015 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала померлій на праві приватної власності. Померла мала сина [PERSON], який помер 19 жовтня 2014 року, у зв'язку із чим, позивач за правом представлення як син померлого є спадкоємцем після смерті [PERSON] Інші спадкоємці відсутні. Позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено, у зв'язку із пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. У зв'язку із тим, що позивач є громадянином [PERSON],зареєстрований та постійно проживає за межами України, має інтенсивну трудову зайнятість, часті тривалі відрядження, а в період із 27.10.2015 року по 14.11.2015 року тяжко хворів, то вчасно не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд встановити додатковий строк тривалістю в три місяці для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті бабусі [PERSON], померлої 29.01.2015 року; визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду від 24 липня 2017 року постановленою на підставі заяви позивача, залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання права власності (а.с.81). Позивач в судове засідання не зявився. Його представник діючий за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні проти вимог позову не заперечували. Вимоги позову визнала. Третя особа ДДДНК в особі свого представника до суду не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини неявки свого представника не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилала. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні. Повний текст виготовлений 28 липня 2017 року. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача із позовом до суду є захист його особистих прав та майнових інтересів, повязаних із правом спадкування, у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Суд зясувавши обставини спору, дослідивши їх наданими доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] народився 06\~квітня 1979 року, у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Позивач є громадянином [PERSON] Федерації, зареєстрована та проживає Краснодарський край, Павловський район, ст.-ця Павловська, [ADDRESS] (а.с. 15-17). Батько позивача [PERSON] помер 19 жовтня 2014 року (а.с.12). Квартира [ADDRESS] на підставі купівлі-продажу від 27.09.2006 року, належала [PERSON], яка являлась бабусею позивача (а.с.29). 29 січня 2015 року померла [PERSON] (а.с.10). Із матеріалів спадкової справи №144/2015, яка заведена, що заведена у Третій [PERSON] державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] вбачається, що відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. З заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк звернулась [PERSON], племінниця померлої. 01 липня 2016 року [PERSON] в особі свого представника за довіреністю [PERSON], звернувся до ТДДНК із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.28). Встановлено, що в липні 2016 року [PERSON] звертався до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, третя особа: [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням суду від 21 листопада 2016 року у задоволенні вищевказаного позову відмовлено, яке рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року змінено в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову (а.с.36-38,40-41). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Позивач постійно проживає та працює за межами України, а саме: в [PERSON] Федерації. Працює в ТОВ «Агромаркет» (а.с.31). Із довідки №86 від 22.04.2016 року виданої ТОВ\~\~«Агромаркет», вбачається, що в період часу з 26.01.2015 року по 28.03.2015 року та з 30.03.2015 року по 03.05.2015 року, також з 16.11.2015 року по 12.01.2016 року, з 14.01.2016 року по 15.02.2016 року на нього покладено додаткові посадові обовязки, що свідчить про трудову зайнятість. В період з 04.05.2015 року по 11.07.2015 року [PERSON] перебував у тривалому відрядженні по РФ, у звязку із підвищенням кваліфікаційного рівня. Із 13.07.2015 року по 26.10.2015 року був призначений відповідальною особою, та безпосередньо приймав участь в робочому процесі. В період із 27.10.2015 року по 14.11.2015 року позивач хворів. У відповідності до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином суд, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, з позиції належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності надані позивачем у підтвердження викладених доводів докази, приходить до висновку щодо доведеності поважності причин, за яких позивач дійсно пропустив строк для прийняття спадщини, тому вважає за можливе визначити додатковий строк для прийняття спадщини, достатній для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 29.01.2015 року, рівний трьом календарним місяцям з часу набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved