Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

23.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»», про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 326973 грн. 67 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 вересня 2015 року о 09 годині 40 хвилин на 152 км.+300 м. автодороги Ульянівка-Миколаїв водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер [NUMBER], в порушення п.16.13 ПДР України змінив напрямок руху з головної дороги ліворуч, не надав переваги у русі та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Highlander», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку, після чого останній змінивши напрямок руху ліворуч, зіткнувся з автомобілем «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], як власнику автомобілю «Toyota Highlander», реєстраційний номер [NUMBER], було завдано матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження в ДТП автомобілю у розмірі 296846,45 грн., матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок втрати товарного виду автомобілю у розмірі 26513 грн. 02 коп., розмір франшизи за полісом становить - 510 грн., витрати на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 604,20 грн. та витрати на послуги з евакуації автомобіля з місця пригоди в розмірі 2 500 грн. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця автомобіля «ВАЗ-2109», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта»», страховик в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи зобов'язався сплатити потерпілому 49 490 грн. страхового відшкодування, а тому позивач просила стягнути з [PERSON] залишок невідшкодованої шкоди в розмірі 326973,67 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, проте надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать судові повістки, які надсилалися рекомендованим листом з повідомленням ( а.с. 40, 52). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи ПАТ «НАСК «Оранта»» в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. 02 вересня 2015 року о 09 годині 40 хвилин на 152 км.+300 м. автодороги Ульянівка-Миколаїв водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер [NUMBER], в порушення п.16.13 ПДР України змінив напрямок руху з головної дороги ліворуч, не надав переваги у русі та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Highlander», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку, після чого останній змінивши напрямок руху ліворуч, зіткнувся з автомобілем «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч. 3 ст.\~10, ч. 2 ст.\~59, ч. 1, ч. 4 ст.\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3\~ ст. 62 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вставлено ці обставини. Так постановою Братського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП ( а.с. 7), тобто обставини, встановлені вказаним рішенням суду мають приюдиційне значення для вирішення цієї цивільної справи. -В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], як власнику автомобіля «Toyota Highlander», реєстраційний номер [NUMBER], було завдано матеріальну шкоду, яка згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Вэ-436 від 24 вересня 2015 року складається з наступного: -вартості відновлювального ремонту легкового автомобілю «Toyota Highlander» 3.5і, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, в цінах на час проведення даного дослідження становить 346336,45 грн.; -ринкової вартості вищевказаного автомобілю на момент пошкодження та становить 632617,75 грн., а всього вартість матеріальних збитків, завданих з технічної точки зору власнику даного транспортного засобу, внаслідок його пошкодження в ДТП 02.09.2015 року, в цінах станом на час закінчення виконання даного дослідження становить 372849,47 грн., в тому числі величина втрати товарної вартості складає 26513,02 грн. ( а.с. 58-91); -витрат на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 604,20 грн. (а.с. 8); -витрат на послуги з евакуації автомобіля з місця пригоди в розмірі 2 500 грн. (а.с. 9 ). За загальним правилом, передбаченим ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (до яких належить діяльність з використання транспортних засобів) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки застрахована, при настанні з його вини страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, зокрема шкоду, повязану з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілого. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення\~ст. 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Згідно із п. 15 зазначеної постанови, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. З урахуванням викладеного до стягнення належить: - матеріальна шкода, заподіяна внаслідок пошкодження в ДТП автомобілю у розмірі 346336,45 грн., матеріальна шкода, заподіяна внаслідок втрати товарного виду автомобілю у розмірі 26513,02 грн. з урахуванням встановленого третьою особою відшкодування - 49 490 грн. (страхове відшкодування за вирахуванням франшизи, яка зарахована до розміру шкоди); - шкода у вигляді витрат на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 604,20 грн. та шкода у вигляді витрат на послуги з евакуації автомобіля з місця пригоди в розмірі 2 500 грн., а всього в загальному розмірі 326463,67 грн. Щодо вимоги про стягнення франшизи в розмірі 510 грн., то доводи позивача є безпідставними, оскільки зазначена сума вже включена до розміру шкоди та не може бути стягнута повторно (подвійне стягнення). За таких обставин вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути 3264,64 грн. судового збору.

Outcome: partial