Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

24.02.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що з 10 травня 2002 року по 14 лютого 2017 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON], проживали в належному їй будинку в [ADDRESS] В період їхнього спільного проживання у них народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. На протязі всього часу спільного проживання у них з відповідачем велося спільне господарство, був спільних бюджет, вони святкували разом всі свята. Відповідач піклувався про дітей, відвідував дитячий садок, школу, цікавився життям дітей, утримував їх, займався їх вихованням. В лютому 2017 року їхні відносини з відповідачем погіршилися , відповідач залишив сім'ю та дітей, перестав їх утримувати, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Запис про батька дітей внесений до актового запису про їх народження з її слів на підставі ст. 135 СК України. Просить суд визнати відповідача [PERSON] батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду. Представник позивачки [PERSON] -адвокат Бобров В.Г. позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що дійсно з травня 2002 року по січень 2017 року він проживав у фактичних шлюбних відносинах з позивачкою [PERSON] В період спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Він піклувався та буде піклуватися про їхніх спільних дітей. Позов визнає і згоден сплачувати на утримання дітей аліменти в тому розмірі в якому просить позивачка, при умові, що аліменти вона буде витрачати виключно на утримання дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] проживає в с. Черевки Миргородського району та разом з нею проживають діти: [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Діти ніким не всиновлені (а.с.18). В копіях свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] в графі «батько» - зазначено [PERSON] (а.с.27-28). Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно норми ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, йдеться про визнання правовідношення, що, як спосіб захисту, ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. Для підтвердження визнання правовідношення допускаються будь-які докази (відомості), які засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані, як зазначено у статі, відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності з нормою ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач визнав своє батьківство відносно неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. На пропозицію суду сторони відмовилися від проведення по справі генетичної експертизи. Судом оглянуто фотокартки сторін, починаючи з 2004 року, на яких зображені сторони разом з дітьми, в школі, в дитячому садочку, на святах. Отже, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] дійсно є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] згоден сплачувати аліменти на утримання дітей. Розмір аліментів на стягненні яких наполягає позивачка відповідає засадам розумності та справедливості та не призведе до порушення як прав дітей так і прав відповідача. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved