Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

22.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки (заробітку) доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; а також на особисте утримання у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду й до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO], обґрунтовуючи позов тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, та посилаючись на своє право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав. Сторони у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.57, 58, 67). 03.09.2018 року позивач подала письмову заяву про розгляд справи у підготовчому засіданні без її участі та про зменшення позовних вимог, а саме просила: стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки (заробітку) доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; а також на особисте утримання у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду й до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с.69). Відповідач 17.08.2018 року надіслав до суду письмову заяву, а 03.09.2018 року - телефонограму, у яких зменшені позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі. Наслідки визнання позовних вимог у підготовчому судовому засіданні відповідачу відомі та зрозумілі. Розгляд справи у підготовчому засіданні просить провести без його участі (а.с. 59, 68). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Під час підготовчого судового засідання встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Диканським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, сторони уклали шлюб 06.08.2016 року (а.с.7). Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 18.02.2018 року (а.с.10). Відповідно до рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 20.03.2018 року, яке набрало законної сили 26.04.2018 року, шлюб, зареєстрований між сторонами, розірвано (а.с.а.с.8-9). Згідно з довідкою Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 14.05.2018 року за №147, позивач мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з неповнолітнім сином сторін (а.с.11). Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Котелевської райдержадміністрації від 14.05.2018 року №02-1079 та довідкою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області від 14.05.2018 року за №02-1080, позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу при народженні дитини на дитину [PERSON], [INFO] (а.с.12, 13). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та працює на посаді водія автотранспортного засобу з 30.07.2018 року у ТОВ «Твел» (а.с.62, 63). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері або батька. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем порушено право неповнолітньої дитини на утримання до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки домовленості про спосіб виконання відповідачем обов'язку по утриманню спільної дитини сторони не досягли, й враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини - матері їх дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved