Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

22 січня 2015 року [PERSON] звернулася до Радехівського районного суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. на утримання малолітньої дитини [PERSON]. В обгрунтування позову посилається не те, що 03 березня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2014 року шлюб розірвано та визначено місце проживання дитини разом із позивачем. Від даного шлюбу у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. В силу напружених стосунків, що склалися у сторін доволі давно, позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини з травня 2014 року. Вказує, що малолітня дитина [PERSON] не забезпечена всім необхідним, оскільки позивач не вживає всіх заходів для фінансового забезпечення дитини для її духовного та фізичного розвитку. Зазначає, що відповідач зобов'язаний брати участь у вихованні та фінансовому утриманні спільної дитини незалежно від матеріального становища позивача з яким проживає дитина. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав із підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову часткового заперечив. Суду пояснив, що він на даний час ніде не працює і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, яких на його думку є достатньо для забезпечення дитини всім необхідним. Крім того, вказав, що він самостійно утримував дитину коли вона з ним проживала до розірвання шлюбі із позивачкою. Фактично шлюбні відносини із позивачем були припинені, ще на початку 2014 року і з цього часу дитина продовжувала перебувати на його утриманні. Також зазначив, що він проходив лікування у Радехівській районній центральній лікарні. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову враховуючи наступне. Судом встановлено, що 03 березня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області було складено відповідний актовий запис за № 06. Від даного шлюбу у сторін [INFO] року народилася дочка [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 14 травня 2010 року було зроблено актовий запис за № 15. Сторони не заперечували, що фактичні шлюбі відносини між сторонами були припиненні на початку 2014 року. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] разом із позивачем. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 600 (шістсот гривень). При визначенні розміру аліментів суд виходив із наступного. Згідно частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на момент розгляду справи сторонами доказів про незадовільний стан здоров'я дитини подано не було. Із довідки від 17 листопада 2014 року вбачається, що [PERSON] 1972 р. н. з 15 жовтня 2014 року по 21 жовтня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділі Радехівської центральної районної лікарні. Доказів про те, що на утриманні відповідача є інші діти, непрацездатні особи надано суду не було. При цьому суд враховує матеріальне становище платника аліментів, що він ніде не працює, має нерегулярний і не постійний дохід. Також судом встановлено, що і визнав відповідач, що фактично шлюбні відносини між сторонами було припинено на початку 2014 року, оскільки позивач постійно перебувала за кордоном на роботі. Будь-яких доказів позивачем та його представником щодо того, що відповідач [PERSON] не приймав участі в утриманні малолітньої дочки до розірвання шлюбу надано не було і спростовуються пояснення відповідача, а тому вказані доводи представника позивача не заслуговують на увагу і не впливають на правильність висновків суду. Разом з тим, посилання відповідача, на те, що на утримання дитини достатньо 300 (триста гривень) щомісячно і саме таку суму аліментів з нього слід стягнути, на думку суду є недостатнім для забезпечення розвитку та утримання дитини. Відповідно до ст.ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А тому визначений судом розмір аліментів у сумі 600 (шістсот гривень) щомісячно не суперечить таким засадам регулювання сімейних відносин як справедливість, добросовісність та розумність, а також відповідає моральним засадам суспільства, передбачених частиною 9 статті 7 СК України.

Outcome: partial