Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

22 липня 2016 року до суду подано цей позов. Свої вимоги позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] обґрунтовують тим, що 7 жовтня 1995 року померла мати позивачки [PERSON] [PERSON], яка була членом КСП «Нива» села Довгалівка Погребищенського району. 1 лютого 1996 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю Колективному сільськогосподарському підприємству «Нива» с. Довгалівка Погребищенського району Вінницької області. До зазначеного акта додається список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, в який на думку позивачки слід було включити і її матір [PERSON]. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Вінницькій області [PERSON] проти позову заперечувала і пояснила, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Нива» с. Довгалівка, Погребищенського району, Вінницької області, було видано 1 лютого 1996 року, тобто після смерті [PERSON], яка померла 7 жовтня 1995 року, а тому вона не підлягала включенню до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, який додається до акта. Окрім того, позивачкою порушені строки для звернення до суду. Просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з огляду на таке. Згідно ст. 3 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно зі ст. 15 ч. 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що згідно архівної довідки № 47 від 24.02.2016 року архівного сектору Погребищенської районної державної адміністрації, у протоколах засідання правління та загальних зборів уповноважених членів КСП «Нива» с. Давгалівка за 1992, 1993, 1994, 1995, 1996 роки відомості про розгляд заяв пенсіонерів-колгоспиників та рішення правління КСП «Нива» с. Давгалівка про прийом пенсіонерів-колгоспиників у члени КСП «Нива» відсутні. ( а. с. 38) Відтак членство [PERSON] в КСП «Нива» с. Довгалівка нічим не підтверджується. Згідно п. 2 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 8 серпня 1995 року № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Нива» с. Довгалівка Погребищенського району був виданий 1 лютого 1996 року. 7 жовтня 1995 року [PERSON] померла, а тому правомірно не була включена в списки громадян членів КСП «Нива» села Довгалівка, що додається до державного акта на право колективної власності на землю від 1 лютого 1996 року. Статтею 256 ЦК України\~визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - частина 1\~статті 261 ЦК України. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізовувати своє право в примусовому порядку через суд. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами - частина 1\~статті 252 ЦК України. Відповідно до частини 4\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Заява про застосування строків позовної давності до вимог позивача подана відповідачем. (а.с.48) Пунктом 27 Постанови пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судоми земельного законодавства при розгляді цивільних справ ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 19.03.2010 року ), передбачено, що згідно зі ст. 257 ЦК у спорах про захист прав власників земельних ділянок застосовується позовна давність тривалістю у три роки, якщо інше не передбачено законом. Позивачкою [PERSON] без поважних причин пропущено строк загальної позовної давності, що також є підставою для відмови у позові. Стаття 11 ЦПК України зобовязує суд до розгляду цивільних справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. [PERSON] сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами згідно ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Докази мають відповідати вимогам зазначених ст. 58 66 ЦПК України. Відтак, позивачка [PERSON] в судовому засіданні не навела ніяких обґрунтувань на підтвердження своїх позовних вимог та не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed