Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

22.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей, після уточнення та доповнення якого вимоги до суду мотивував тим, що між ним та відповідачкою 25.07.2007 року було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розпаду сім`ї. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім`я існує формально. Діти залишилися проживати з позивачем у будинку, який належить його матері, навчалися в Новосанжарській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. В січні 2019 року [PERSON] забрала молодшого сина [PERSON] , і вивезла його в м. Лубни за місцем її теперішнього проживання з своїм співмешканцем. В спілкуванні з сином [PERSON] мати дитини йому відмовляє, дитина перестала відвідувати школу. Старший син [PERSON] , який є особою з інвалідністю, перебуває на диспансерному обліку, продовжує навчатись в школі, проживає разом із батьком та бабою, скучає за молодшим братом [PERSON] . З урахуванням зазначеного позивач просив негайно відібрати у відповідачки [PERSON] малолітнього сина [PERSON] , передати дитину на утримання та виховання йому, та визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з ним за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.11.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 38). 28.01.2019 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просила визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з нею за адресою: [ADDRESS] . Вимоги звернення до суду мотивувала тим, що на даний час рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.10.2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Зазначила, що вона разом з своїм молодшим сином [PERSON] змушена була переїхати до своїх батьків в м. Лубни, так як батько дітей зловживав алкогольними напоями. Старший син [PERSON] залишився проживати з батьком до закінчення навчального року. У спілкування з старшим сином [PERSON] їй відмовляє, забороняє спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні. Вважає, що діти повинні проживати з нею, оскільки вона має для цього необхідні житлові умови, працевлаштована, має змогу забезпечити дітей всім необхідним. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.03.2019 року залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , зацікавлена особа: орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, голову Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області (т. 2 а.с. 16). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.04.2019 року підготовче провадження у справі закрито, прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , зацікавлена особа: орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області про визначення місця проживання малолітніх дітей, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, призначено справу до судового розгляду по суті, залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області (т. 2 а.с. 53-55). В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві. В зустрічному позові просили відмовити повністю. Позивач за зустрічним позовом та її представник(відповідно відповідач і її представник) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві. В задоволенні первісного позову просили відмовити повністю. Представник зацікавленої особи - органу опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судовому засіданні первісний позов підтримала, в зустрічному позові просила відмовити. Представник третьої особи - голови Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судовому засіданні проти задоволення первісного позову не заперечувала, в зустрічному позові просила відмовити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду направив заяву № 01-19/255 від 16.05.2019 року про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 25 липня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 48. Після державної реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON] (т. 1 а.с. 10). Від шлюбу подружжя має двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 11, 13). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 23.11.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. 1 а.с. 64, 65). Згідно довідки виконавчого комітету Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області [PERSON] зареєстрований та постійно проживає на території Лелюхівської сільської ради у домоволодінні матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 27). Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , належать на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житловий будинок від 18.07.2002 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Лелюхівської сільської ради від 12.04.2002 року № 86 (т. 1 а.с. 18). З довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 681/02-26 від 13.07.2018 року вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] входять дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] (т. 1 а.с. 14). Згідно довідки Лубенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Лубенської міської ради Полтавської області № 72 від 21.08.2018 року [PERSON] навчається в 1-В класі цього навчального закладу (т. 1 а.с. 76). Згідно довідок опорного закладу «Новосанжарська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Новосанжарської районної ради Полтавської області від 10.09.2018 року [PERSON] є учнем 4Г класу, а [PERSON] - 1Б класу цього навчального закладу (т. 1 а.с. 17). Згідно довідки Лубенського навчально-виховного комплексу № 9 «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Лубенської міської ради Полтавської області № 17 від 08.02.2019 року та характеристики [PERSON] навчається у І класі цього навчального закладу (т. 1 а.с. 192, 235). З посвідчення серії [NUMBER] , виданого 13.07.2018 року Управлінням соціального захисту населення Новосанжарської РДА, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю, законним представником (опікуном) якого є батько дитини [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 21). Відповідно до довідки від 02.11.2017 року [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства та знаходиться на диспансерному обліку в Новосанжарському центрі ПМСД (т. 1 а.с. 117). Згідно акту від 18.10.2018 року [PERSON] проживає в громадянському шлюбі з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та ведуть спільне господарство (т. 1 а.с. 80). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 15 березня 2019 року у Лубенському міськрайонному відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (т. 2 а.с. 13). [PERSON] суду пояснила, що залишилася зареєстрованою за адресою с.Забрідки Новосанжарського району в домоволодінні [PERSON] Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до частини 2 статті 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною 4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Отже, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Частинами 1, 2 статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). При визначенні місця проживання дитини судами необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Згідно актів обстеження умов проживання від 14.06.2017 року, від 10.07.2018 року, від 06.11.2018 року, від 28.03.2019 року, складених службою у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації, акту обстеження господарства від 28.08.2018 року, складеного Лелюхівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, встановлено, що за місцем фактичного проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позивачем [PERSON] створені всі належні умови для життя дітей (т. 1 а.с. 15, 16, 128, 219, т. 2 а.с. 50). Допитані в судовому засіданні свідки позивача по первісному позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дали фактично аналогічні показання про те, що у сторін почались напружені стосунки в сім`ї, діти залишились проживати з батьком та виявляють більшу прихильність до нього . Свідки відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дали позитивну характеристику [PERSON] Відповідно висновку Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, служба у справах дітей райдержадміністрації вважає за доцільне визначити місце постійного проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При цьому, під час проведення засідання комісії у присутності членів комісії було заслухано думку дитини та враховано особисту прихильність малолітнього [PERSON] до батька [PERSON] (т. 2 а.с. 120, 121). В теперішній час, мешкаючи з батьком, [PERSON] залишився проживати у звичному для нього середовищі, він продовжує відвідувати свою школу, спілкуватися зі своїми однокласниками. Батько піклується про його фізичне та духовне виховання, займається його оздоровленням. Згідно матеріалів справи, встановлено, що дитина більше прихильна до батька. Службою у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області висновку стосовно визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з одним із батьків не надано. Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин,

Outcome: partial