Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

22 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті матері - [PERSON], він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,3946 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходяться на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району Сумської області. Вказана земельна ділянка на підставі договору оренди землі від 20 червня 2013 року передана [PERSON] ТОВ «Путивль Агростандарт» на 10 років зі сплатою 4% на рік від нормативної грошової оцінки за користування даною земельною ділянкою. Оскільки в п.39 вказаного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою розірвання договору оренди землі, однак відповідач ухиляється від розірвання договору, [PERSON] просить суд розірвати договір оренди землі укладений 20 червня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Путивль Агростандарт». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON]оскільки формальне посилання позивача на п.39 оспорюваного правочину не є підставою для його розірвання. Крім того, на думку відповідача, у позивача відсутні підстави для звернення до суду, оскільки останнім не доведено яке саме право позивача порушено у зв?язку з переходом до нього права власності на земельну ділянку, а відповідач ніяким чином не порушив прав позивача (а.с.28). У відповіді на відзив представник позивача підтримала позовні вимоги (а.с.36). Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 11 серпня 2015 року її син [PERSON], як спадкоємець за законом, успадкував земельну ділянку загальною площею 2,3946 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 серпня 2015 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25 листопада 2016 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 листопада 2016 року (а.с.7,8,11,12). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна земельна ділянку загальною площею 2,3946 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району Сумської області, власником якої є [PERSON], на підставі договору від 20 червня 2013 року передана в оренду ТОВ «Путивль Агростандарт» в строк до 20 червня 2023 року (а.с.9-10). 20 червня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Путивль Агростандарт» було укладено договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] передала в оренду земельну ділянку площею 2,3946 га ТОВ «Путивль Агростандарт», а ТОВ «Путивль Агростандарт» повинно сплачувати [PERSON] на рік 1250 грн. 40 коп., що становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.30-31). Відповідно до п.39 даного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. 26 червня 2018 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Путивль Агростандарт» з проханням вчинити всі необхідні дії для розірвання договору оренди землі, укладеного 20 червня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Путивль Агростандарт» (а.с.13,14). Відповідно до вимог ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно з вимогами ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У пункті 39 оспорюваного договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. При цьому, ця умова погоджена сторонами у спосіб, що відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220, шляхом закреслення у тексті договору непотрібного - словосполучення «не є». Як пояснила представник позивача, останній після отримання свідоцтва про право на спадщину неодноразово звертався до відповідача з проханням надати йому екземпляр договору і в усній формі і письмово, на що відповідач не реагував жодним чином, і грошові кошти в сумі 7588 грн. були перераховані відповідачем уже після звернення до суду. Доводи відповідача про те, що посилання позивача як підставу для розірвання договору на п.39 оспорюваного договору є формальним у той час, як відповідач виконав свої обов?язки як орендар, зокрема, сплатив орендну плату за 2015-2017 роки, не є підставою для відмови у задоволенні позову. Та обставина, що відповідач всупереч волі позивача три роки поспіль використовував належну останньому земельну ділянку і сплатив за це кошти, не є свідченням формальності посилання позивача на п.39 цього договору. Однією із засад цивільного законодавства є свобода договору, тобто право фізичних та юридичних осіб вільно встановлювати свої права та обов?язки у договорі і у визначенні будь-яких умов договору, що не суперечать законодавству. Ст.627 ЦК України, зокрема, конкретизовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Таким чином, оскільки позивач набув права власності на спірну земельну ділянку в установленому законом порядку, як новий власник земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, а умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи і жодних додаткових умов чи обмежень при застосуванні п.39 цим договором не встановлено суд, дійшов висновку про наявність підстав для припинення оспорюваного договору оренди шляхом його розірвання за заявою нового власника - позивача у справі. У зв?язку з задоволенням позову підлягає стягенню з ТОВ «Путивль Агростандарт» на користь [PERSON] 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved