Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

22.03.2019 року позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частки від заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до суду і до повноліття [PERSON] , [INFO] , а потім &#188; заробітної плати до повноліття [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд дослідивши матеріали справи,приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.03.2009 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області (актовий запис № 48). Від даного шлюбу є неповнолітні діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із матір`ю. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] , а потім по ј частин усіх видів заробітку до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] , щомісяця починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 23.08.2018 року. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів, є обгрунтованим. В силу ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що про стягнення аліментів. Суд також враховує визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved