Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

22.01.2018 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача, Видавництва «Полтавський літератор», про визнання дій незаконними, позбавлення майнових прав на твір, стягнення компенсації та моральної\~ шкоди, про визнання договору дарування та заповіту недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що у березні 1993 року видавництво «Полтавський літератор» без письмового договору з ним, як автором, під його псевдонімом - [PERSON] , видало довідник-записник «Порадник рибалки» тиражем 10000 примірників. Грошову винагороду за використання свого твору позивач не отримував, право на видання довідника відповідачу не передавав. Зазначені обставини змусили позивача звенутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просив визнати незаконними дії відповідача на привласнення майнових прав на твори без авторського договору та встановлення знаку охорони авторського права на виданій книзі універсальний довідник записник українського рибалки «Порадник рибалки; позбавити майнових прав відповідача на вказаний твір; стягнути з видавництва «Полтавський літератор» компенсацію за привласнення майнових прав автора в сумі 111690,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн. Ухвалою суду від 16.02.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 13.03.2018 року, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. 23.06.2018 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що книга «Порадник рибалки» не друкувався відповідачем, між сторонами не існувало ніяких усних домовленостей щодо видання вказаного твору; позивачем не надано будь-яких документальних доказів того, що дана книга була видана тиражем, зазначеним у творі, а також не надано доказів, які б підтверджували вартість книги, тому розрахований позивачем розмір збитків є необґрунтованим. Ухвалою суду від 10.10.2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучена Полтавська обласна рада. У судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача та представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника відповідача, представника третьої особи, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що автором книги «Порадник рибалки» є [PERSON] , літературним псевдонімом якого є [PERSON] , що не заперечується сторонами. У судовому засіданні оглянуто книгу під назвою «Порадник рибалки» та встановлено, що її видавцем зазначене обласне державне громадське видавництво «Полтавський літератор», 1993 рік, зазначено, що друк книги здійснено Гадяцькою районною друкарнею, тиражем 10000 примірників, здано до набору 19.04.1993 року та підписано до друку 14.10.1993 року. Відповідно до статті 497\~Цивільного кодексу\~Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в разі використання чужого твору без договору з автором або його правонаступниками (стаття 485 цього Кодексу), недодержання умов використання твору без згоди автора стаття 489 і 490 цього Кодексу), а також в разі порушення недоторканості твору (стаття 476 цього Кодексу) або інших особистих немайнових прав автора, автор, а після його смерті спадкоємці та інші особи,зазначені в статті 478 цього Кодексу, вправі вимагати поновлення порушених прав (внесення відповідних виправлень, публікації в пресі або іншим способом при допущенні порушення)або заборони випуску твору в світ, або припинення його розповсюдження. Якщо порушенням авторських прав або його правонаступникам заподіяно збитки (ст. 203 цього Кодексу), то, незалежно від вимог, зазначених вище, автор або його правонаступники вправі вимагати відшкодування збитків. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст.\~80\~ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження факту використання обласним державним громадським видавництвом «Полтавський літератор» його твору «Порадник рибалки», докази, на підтвердження того, що книга друкувалася Гадяцькою районною друкарнею, здавалася до набору та підписувалася до друку відсутні. Самі ж посилання на дані відомості у наданій суду книзі «Порадник рибалки»\~не можуть бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки не підтверджені документально. Таким чином, у судовому засіданні позивачем не доведено факту використання його твору без договору з автором та порушення будь-яких інших особистих немайнових його прав. Отже, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги позивача про відшкодування збитків та моральної шкоди. Ураховуючи викладене, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed