Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

22 жовтня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати недійсним п.6 Кредитного договору №500944325 від 30.05.2014 року, що укладений між сторонами. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.05.2014 року між сторонами був укладений Кредитний договір №500944325 за умовами якого позивач отримав кредит в розмірі 25 317,09 грн. зі сплатою 15,99% річних строком користування до 02.06.2019 року для власних потреб. Сторони погодили в кредитному договорі порядок вирішення спору третейським судом (п.6). Як зазначає позивач, вказаний пункт договору не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки третейські суди не уповноважені розглядати спори про захист прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Крім того, до суду надійшли заперечення представника відповідача в яких він зазначає, що між сторонами 30.05.2014 року укладено Кредитний договір за яким у Банку виникло зобов'язання надати у кредит грошові кошти, а у позивача - своєчасно і в повному обсязі здійснити повернення грошових коштів. Третейське застереження відповідає діючому законодавству, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника позивача, врахувавши заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 30.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Кредитний договір №500944325 (далі - Кредитний договір). За умовами вказаного договору Банк надав Позичальнику кредит в сумі 25 317,09 гривень зі сплатою 15,99 % річних строком користування до 02.06.2019 року для власних потреб. Сторони домовились та визначили в п.6 Договору, застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст.12 Закону України «Про третейські суди» про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з Кредитним договором та розгляд і вирішення всіх не вирішених Сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між Сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними Кредитного договору, не виключний перелік яких визначений Розділом №2 цього Договору, відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його регламенту. Як встановлено в судовому засіданні, Банк скористався своїм правом та звернувся до третейського суду із позовом про стягнення заборгованості та рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14.01.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №500944325 від 30.05.2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 31 575,13 грн. та 400,00 грн. витрат третейського збору. Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами. Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року. Отже, на час укладення кредитного договору (30.05.2014 року) Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Таким чином суд приходить до висновку, що третейське застереження, передбачене п.6 Кредитного договору №500944325 укладеного 30.05.2014 року було укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, а тому третейське застереження слід визнати недійсним. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 04.11.2015 року справа №6-2074цс15 та від 20.05.2015 року у справі №6-64цс15. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved