Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

23.06.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Казанківської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.81 га., розташованої в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області. Після смерті матері, вона як єдиний спадкоємець першої черги за законом не могла скористатися своїм правом на прийняття спадщини через тривалу хворобу, що підтверджується медичною карткою. Так, 01 жовтня 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте приватним нотаріусом 03.10.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском встановленого ст.1270 ЦК України строку на прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю родинних відносин зі спадкодавицею. На протязі деякого часу вона поновила та отримала докази родинних відносин її та померлої [PERSON] , на рівні рідних матері та доньки. Вважає, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин. Посилаючись на зазначені обставини, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ,\~що мала\~місце [INFO] , тривалістю в один місяць, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.07.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] . Ухвалою суду від 06.09.2021 року залучено [PERSON] до участі у справі у якості співвідповідача, змінивши його процесуальний статус із третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач Казанківська селищна рада явку свого представника в судове засідання не забезпечила, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.\~\~ Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені\~у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. \~\~\~Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Підставою для задоволення цих вимог може бути доведений належними доказами факт поважності причин, з яких пропущено строк для подачі відповідної заяви спадкоємцем. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 роз`яснив, що при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку, суд має дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Частиною 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , у віці 87 років, про що 10 червня 2014 року складено відповідний актовий запис за №59, місце смерті смт. Казанка Казанківський район Миколаївська область, місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Казанківського районного управління юстиції у Миколаївській області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (копія) серії [NUMBER] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі увійшла земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.81 га., розташована в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області, яку остання успадкувала після смерті [PERSON] , на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 21.02.2014 року (копія) (а.с.12). Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (копія) серії [NUMBER] , виданого повторно 14.04.2021 року (а.с.11) та свідоцтвом про укладення шлюбу (копія) серії [NUMBER] (а.с.30), та є спадкоємцем першої черги за законом. 01 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Корж М.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] , а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області (а.с.27, спадкова справа №100/2019). З копії спадкової справи за №100/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В., вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є: її дочка [PERSON] за законом; [PERSON] за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Корж М.В. від 01.10.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1220 (а.с.26-45). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Корж М.В. від 03 жовтня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] її матері [PERSON] на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області, з наступних причин: 1) у зв`язку із пропуском встановленого ст.1270\~ЦК України строку для прийняття спадщини; у зв`язку з відсутністю родинних відносин зі спадкодавицею (копія) (а.с.9, 45 спадкова справа №100/2019). Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, але зважаючи на те, що остання подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після спливу строку, передбаченого для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України, і на день смерті не проживала разом зі спадкодавцем, вона вважаються такою, що спадщину не прийняла. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] померла [INFO] . Останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 05 грудня 2014 року. 01 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Корж М.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна [PERSON] . Тобто, пропуск позивачем [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини складав майже 5 років. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, [PERSON] вказує на тривалу хворобу, з встановленням у вересні 2014 року діагнозу «остеохондроз поясничного відділу хребта, грижа по верхній суглобній поверхні тіла», що зумовило неможливість звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте надані позивачем [PERSON] докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з погіршенням її стану здоров`я, хворобою, лікуванням не\~є належними доказами, оскільки охоплюють лише незначний період строку, відведеного на прийняття спадщини (22.09.2014 року). Останнім днем звернення до нотаріуса із заявою було 05 грудня 2014 року. Позивач обґрунтувала неможливість вчасного звернення лише посиланням на обставини, що виникли у вересні 2014 року, з усього шестимісячного періоду (22.09.2014 року звернення до лікаря з встановленням діагнозу). Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими\~у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання. Суд зазначає, що обставини звернення позивача [PERSON] за медичною допомогою у вересні 2014 року, не впливає на поважність причин пропуску строків звернення з відповідною заявою та не доводить наявність труднощів для спадкоємця вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки. Крім того, у виписках із медичної картки позивача [PERSON] (копія) (а.с.13-17) відсутня інформація про перебування останньої на стаціонарному лікуванні, у ній зазначена лише інформація щодо дати звернення до лікаря, зазначені діагнози. За таких обставин, суд приходить висновку про те, що позивач [PERSON] , всупереч вимогам\~ст.81 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона за станом здоров`я не мала можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а посилання позивача, як на поважність причини пропуску нею шестимісячного строку, тривала хвороба та звернення до лікаря з подальшим встановленням діагнозу, не є достатніми та безспірними доказами підтвердження поважності пропуску цього строку, оскільки такі не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій. Слід зазначити, що у період захворювання позивач [PERSON] мала можливість надіслати заяву поштою, що передбачено пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, однак такою можливістю не скористалася. Вирішуючи питання, щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , слід зазначити наступне. Згідно з п.24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272\~ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вже встановлено матеріалами справи відповідач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Корж М.В. від 01.10.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1220. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №57748032 від 01.10.2019 року спадкова справа, після смерті [PERSON] , не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.38 спадкова справа №100/2019). Отже, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину, після померлої [INFO] [PERSON] , шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вище викладене [PERSON] не є належним відповідачем по справі, а тому суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача Казанківської селищної ради. Враховуючи те, що позивач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини, у межах, передбаченого законодавством, шестимісячного строку, а тому суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.\~\~\~

Outcome: dismissed