Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

23 березня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовується тим, що 13.06.2014 року сторони уклали шлюб. У шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO] Життя з відповідачем не склалось і наразі в провадженні Кузнецовського міського суду Рівненської області перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Після досягнення дочкою трирічного віку припинились виплати одноразової допомоги при народженні дитини. Позивач перебуває на обліку в міському центрі зайнятості в якості безробітної, однак жодних виплат не отримує. Дитина потребує належного матеріального забезпечення через незадовільний стан здоров'я. Відповідач на даний час не має іншої сім'ї, дітей чи інших осіб на утриманні, отже має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. Відповідач надав до суду відзив на позов, доводи якого зводяться до того, що відповідач не відмовляється від утримання дочки, однак розмір коштів, які він повинен надавати на її утримання повинен відповідати його матеріальному становищу та потребам дитини, а саме у розмірі 900 грн. щомісячно. До відзиву на позов відповідач долучив довідку Заболоттівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, згідно якої він з 2016 року по 2018 рік не працює. Позивач надала до суду відповідь на відзив, доводи якого зводяться до того, що стан здоров'я дочки сторін є незадовільним, тому є потреба у додаткових витратах, а коштів у сумі 900 грн. не вистачить для належного утримання дитини. До відповіді на відзив позивач долучила копії з картки «Історія розвитку дитини» [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Зазначила, що дитина постійно потребує додаткових витрат через постійні хвороби. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, однак у відзиві на позов зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. З копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 13.06.2014 року встановлено, що 13.06.2014 року сторони уклали шлюб. Копією ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03.03.2018 року підтверджується, що в провадженні Кузнецовського міського суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони. Згідно з довідкою №1702172 від 21.03.2018 року, [PERSON] перебуває на обліку у Кузнецовському міському центрі зайнятості. Позивач не отримує ніяких видів державних соціальних допомог, що підтверджується відповідною довідкою управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради №333 від 21.03.2018 року. Згідно з довідкою управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради №334 від 21.03.2018 року позивач перестала отримувати щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у лютому 2018 року. З довідки № 348 від 12.04.2018 року Заболоттівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області встановлено, що відповідач [PERSON] не працює з 2016 по 2018 рік і трудова книжка у нього відсутня. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, суд знаходить підстави для присудження аліментів із відповідача. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що відповідачем частково визнано розмір позовних вимог, стан здоров'я дитини та відповідача, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який становить на даний момент 1492 грн. Обов'язок утримувати дітей покладено на обох батьків. У своїй позовній заяві та відповіді на відзив позивач посилається на те, що у зв'язку з незадовільним станом здоров'я дитини вона потребує постійних додаткових витрат. Однак питання додаткових витрат врегульовано ст. 185 СК України. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача до Державного бюджету України.

Outcome: partial