Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

23.05.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» (далі - КП «Сервіскомуненерго») з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, обґрунтувавши свої вимоги тим, що КП «Сервіскомуненерго» надає населенню житлово-комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів. У зв'язку з неналежним виконанням обов'язку по сплаті спожитих житлово-комунальних послуг, наданих КП «Сервіскомуненерго», за особовим рахунком відповідача станом на 01.04.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 8313,23 грн. КП «Сервіскомуненерго» зверталось в порядку наказного провадження про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, але суд відмовив у видачі судового наказу. Щомісячно боржнику направлялись квитанції про оплату за утримання будинку та прибудинкової території з попередженням про необхідність погашення даної заборгованості, але, незважаючи на вищенаведені обставини. Термін позовної давності при зверненні з цим позовом не порушений, оскільки відповідач систематично, але не в повному обсязі сплачував виставлені рахунки за надані житлово-комунальні послуги. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП «Сервіскомуненерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 8313,23 грн. та витрати по оплаті судового збору. Представник позивача КП «Сервіскомуненерго» в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила врахувати термін позовної давності та відмовити позивачу у позові в повному обсязі. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до довідки КП «Сервіскомуненерго» № 942 від 25.04.2017 року, [PERSON]зареєстрована у [ADDRESS]. (а. с. 3) Згідно з розрахунком суми заборгованості перед КП «Сервіскомуненерго» по [ADDRESS] станом на 01.04.2017 року сума заборгованості складає 8313,23 грн. (а. с. 4-5) Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11.05.2017 року було відмовлено у прийнятті заяви КП «Сервіскомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезених твердих побутових відходів, у зв'язку з тим, що із заяви вбачається наявність спору про право. (а. с. 10) Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Судом встановлено, що надання житлово-комунальних послуг [ADDRESS], а саме - утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів, здійснюється КП «Сервіскомуненерго». На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. З наданих суду доказів вбачається, що відповідач [PERSON] зі скаргами та претензіями до КП «Сервіскомуненерго» не зверталася. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 160 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України вказує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В даному випадку судом з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою - [ADDRESS], та користується житлово-комунальними послугами, які надає КП «Сервіскомуненерго», а саме: утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів. Однак, відповідач неналежним чином оплачуює вартість комунальних послуг, які споживаються, внаслідок чого станом на 01.04.2017 року за особовим рахунком № [NUMBER] утворилась заборгованість в сумі 8313,23 грн. Що стосується клопотання відповідача про застосування позовної давності, суд вважає дані вимоги необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, та згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В даному випадку з розрахунку суми заборгованості та наданих відповідачем квитанцій (а. с. 25-28) вбачається, що відповідач періодично та не у повному обсязі сплачував надані житлово-комунальні послуги. При цьому зроблені відповідачем платежі перевищували нараховані щомісячні платежі за комунальні послуги, призначенням платежів відповідач в цих квитанціях зазначив погашення боргу, тим самим визнаючи наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги, а тому строк позовної давності переривався та застосуванню не підлягає. Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 22 березня 2017 року по справі № 6-43цс17, яка відповідно до приписів ст. 3607 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що, позовні вимоги КП «Сервіскомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до наданого суду платіжного доручення № 758 від 18.05.2017 року (а. с. 12), позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір на суму 800,00 грн. Тобто, в даному випадку, на підставі вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України сума судового збору в розмірі 800,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved