Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

24.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь з [PERSON] майнову шкоду спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з його вини, і в якій було пошкоджений автомобіль, що належить позивачу, та документально підтверджені витрати, загальний розмір яких складає 17078,02 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.12.2013 року приблизно о 08-30 год. позивач керуючи автомобілем марки «Деу Ланос», д.н. [NUMBER] в м.Києві проїжджаючи перехрестя вулиць В.Піка-Саратівської, не надав дорогу автомобілю марки «Тойота», д.н. [NUMBER], який рухався по головній дорозі по вул.Саратівській, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», що призвело до пошкоджень даних транспортних засобів та матеріальних збитків, чим порушив вимогу дорожнього знаку 2.1. ПДР України. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 15 січня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Під час ДТП відповідач повідомив про наявність у нього Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ 1822655, страховик - ПрАТ «СК «Інкомстрах». Позивач неодноразово звертався до ПрАТ « СК «Інкомстрах», однак ніякої відповіді не отримав. З метою визначення вартості матеріального збитку при ДТП та визначення величини втрати товарної вартості КТХ, позивачем була замовлена та проведена незалежна оцінка, яка була проведена суб'єктом оціночної діяльності ПП «Галавтоекспертиза», оцінювачем [PERSON] Згідно висновку ЗВІТу про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ №23С/01/14, складеного 19 січня 2014 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 21614,67 грн., а матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Toyota Yaris» д.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 14078,02 грн. Вартість проведення товарознавчого дослідження складає 1000 грн. та підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру 20/01 від 20.01.2014 року. Також позивач поніс витрати пов'язані з наданням йому юридичних послуг в розмірі 2000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, наполягав на тому, що саме [PERSON] повинен відшкодувати йому шкоду завдану пошкодженням автомобіля, а не страхова компанія, оскільки остання ухиляється від виконання свого обов'язку. Відповідач проти задоволення позову заперечив, вважає, що оскільки його цивільна відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «Інкомстрах», то перед позивачем має відповідати саме страхова компанія. Третя особа ПрАТ «СК»Інкомстрах» свого представника на розгляд справи до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність його представника. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази зібрані в справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 25.12.2013 року близько 08-30 год. на перехресті вулиць В.Піка-Саратівської в м.Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Деу Ланос», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER], під керуванням позивача. Вказані факти встановлені постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.01.2014 року в адміністративній справі №761/1238/14-п, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв'язку з порушенням ним ПДР, що призвело до пошкодження його автомобіля та автомобіля позивача. Згідно п.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже факт вини [PERSON] в ДТП, в якому було пошкоджено автомобіль позивача, доказуванню не підлягає, оскільки він встановлений в справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п.1 ч.2 цієї статті збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду копію Полісу №АЕ/18222655 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.01.2013 року, укладеного між ним та ПрАТ «СК «Інкомстрах». Відповідно до вказаного Полісу на момент ДТП 25.12.2013 року цивільна відповідальність водія, що керував автомобілем «Деу Ланос» д.н. [NUMBER], [PERSON], була застрахована перед третіми особами за кожним страховим випадком, до якого відноситься в тому числі пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 988 ЦК України встановлено обов'язки страховика перед страхувальником, відповідно до них страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Також цією статтею визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до постанови № 4 від 01 березня 2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. В судовому засіданні встановлено, що водій [PERSON] повідомляв позивача про те, що його відповідальність застрахована в ПрАТ «СК «Інкомстрах», що не заперечувалося позивачем, але позивач просить суд відшкодувати завдану йому шкоду саме з винуватця ДТП, оскільки вважає, що зі страховика отримати вказані кошти не можливо. Враховуючи, що цивільна відповідальність [PERSON], винного в ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль позивача, була застрахована в ПрАТ «СК «Інкомстрах», відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку судом не встановлено обставин, які б давали страховику право після відшкодування шкоди позивачу за відповідача звернутися до останнього з регресною вимогою, суд вважає що позов задоволенню не підлягає, як не обґрунтований на вимогах закону, оскільки в даному випадку відповідач має відповідати перед позивачем за завдану йому шкоду, у випадку, якщо ця шкода перевищила би 50000 грн., а в іншому випадку перед позивачем несе відповідальність страховик відповідача ПрАТ «СК «Інкомстрах». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed