Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

23 березня 2016 року до суду із позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницька міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності в рівних частках, тобто кожній по 1/2 частці житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами розташованого в м. Вінниці по 1-му провулку Новоселівському, буд. № 15. Згідно рішення № 25/723 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 21 червня 1960 року [PERSON] (батько позивача та відповідача) була відведена для будівництва одноповерхового житлового будинку земельна ділянка № 16 в кварталі № 430 площею 500 кв.м. по 1-му провулку Новоселівському. Згідно кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого ДП «Поділлягеодезкартографія» від 18 листопада 2015 року, фактично площа земельної ділянки, яка рахується за будинковолодінням № 15 по 1-му провулку Новоселівському в м. Вінниці складає 0,0524 га, тобто 0,0500 гектарів, які закріплені за будинком і 0,0024 гектарів земель Вінницької міської ради. Також у даному кадастровому плані наведено фактичний порядок користування земельною ділянкою, який склався з 2001 року, тобто з моменту виникнення права власності на будинок, між співвласниками. Так. у користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,0312 гектарів (позначена на плані жовтим кольором), а у користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,0188 гектарів (позначена на плані блакитним кольором). У даний час, між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок з господарськими будівлями та спорудами і тому [PERSON] не має можливості приватизувати свою частину земельної ділянки, в зв'язку з спором з відповідачем. З огляду на зазначене вище та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0500 га, яка розташована в м. Вінниці по 1-му провулку Новоселівському, буд. № 15, згідно якого [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0312 гектарів (позначена на плані жовтим кольором), а [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0188 гектарів (позначена на плані блакитним кольором), згідно кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого ДП «Поділлягеодезкартографія» від 18 листопада 2015 року. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника Вінницької міської ради [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що при ухваленні судом рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих № 25/723 від 21 червня 1960 року про відвід земельної ділянки під індивідуальне житлову будівництво одноповерхового жилого будинку [PERSON], останньому відведено для будівництва одноповерхового жилого будинку земельну ділянку № 16 у кварталі № 430, площею 500 кв.м. по І-му провулку Новоселівському (а.с. 9). Відповідно до акту про відвід земельної ділянки під будівництво від 27 червня 1960 року, на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 21 червня 1960 року № 25/723, представником обласного відділу у справах архітектури, геодезистом [PERSON] здійснений в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне будівництво житлового будинку забудовнику [PERSON] Ділянка розташована в м. Вінниці квартал № 430, ділянка № 16, загальною площею 500 кв.м. (а.с. 11). Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно від 11 липня 1960 року, міськкомунгосп на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих № 25/723 від 21 червня 1960 року про відвід земельної ділянки, надає [PERSON] (забудовник) на право безстрокового користування земельною ділянкою по І-му [ADDRESS], ділянка 16, загальною площею 500 кв.м. (а.с. 12-13). З дозволу на здійснення будівельних робіт № 373 вбачається, що інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю м. Вінниці дозволяє [PERSON] виконання будівельних робіт по зведенню індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями на земельній ділянці № 16 в кварталі № 430 на підставі генплану м. Вінниці та договору на право забудови, укладеного на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 21 червня 1960 року № 25/723 (а.с. 10). Як вбачається з акту прийому індивідуального домоволодіння від 24 жовтня 1964 року, міською приймальною комісією було прийнято до експлуатації будівництво забудовника [PERSON], яке розташоване на земельній ділянці № 16 квартал № 430 по І-му провулку Новоселівському, буд. № 15 (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцями цілого житлового будинку з господарськими будівлями під номером 15, що знаходиться по І-му провулку Новоселівський в м. Вінниці, [PERSON], який помер 04 вересня 2000 року, є його дочка [PERSON] та дочка [PERSON] в рівних частках кожна (а.с. 5). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого реєстраційною службою Вінницького МУЮ Вінницької області 20 січня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок, з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Вінниця, провулок Новоселівський 1, будинок 15, розмір частки кожного із співвласників становить ? частки (а.с. 6). У акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 23 листопада 2015 року зазначено, що межі земельної ділянки, яка знаходиться по І-му провулку Новоселівський, № 15, площею 0,0524 га, наданої власнику/користувачу земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка (а.с. 25). Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки виготовленого Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру 18 листопада 2015 року сторонам пропонуються такий порядок користування: [PERSON] користується земельною ділянкою 1, площею 0,0312 га жовтого кольору; [PERSON] користується земельною ділянкою 2, площею 0,0188 га блакитного кольору, земельна ділянка 3 площею 0,0024 га рожевого кольору є землею Вінницької міської ради, загальна площа земельної ділянки 0,0524 га (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до розяснень, що містяться в п.п. 19, 21, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд, відповідно до статті 88 ЗК України, бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, якщо угода явно обмежує законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Таким чином, оскільки сторонами був погоджений порядок користування земельною ділянкою, відповідно до проекту розподілу земельної ділянки від 18 листопада 2015 року, суд дійшов висновку про необхідність встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Вінниця, 1-й провулок Новоселівський, буд. № 15, між [PERSON] та [PERSON] в межах, визначених відповідно до проекту розподілу земельної ділянки, який виготовлений 18 листопада 2015 року ДП «Поділлягеодезкартографія». Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачами позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а отже позов підлягає задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, та на підставі ст.ст. 10, 11, 57, 60, 197, 212 215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved