Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

23.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що 27.08.2005 року сторони зареєстрували шлюб, в період якого за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки «Шкода». Після розірвання шлюбу, за взаємною згодою сторін, позивач разом з дітьми залишилась проживати у квартирі, автомобілем користується відповідач. Позивач просить відступити від рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на квартиру. В подальшому позивач збільшила вимоги, просила визнати за нею право власності на квартиру, а за відповідачем визнати право власності на машину. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» не заперечував проти задоволення позову. ПАТ «Платинум Банк» подало пояснення, в яких зазначило про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на квартиру, оскільки вказане майно належить сторонам в рівних частинах. Заслухавши пояснення учасників процесу і дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що 27.08.2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві, про що зроблено актовий запис за №1387 (а. с. 63 - копія свідоцтва). В шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №803, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а. с. 5- копія свідоцтва про народження). [INFO] у сторін народився син - [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №952. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а. с. 6 - копія свідоцтва про народження). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2010 року, шлюб, зареєстрований 27.08.2005 року у ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві між [PERSON] та [PERSON], про що є актовий запис за №1387, розірвано (а. с. 4 - копія рішення). За час перебування у шлюбі сторони придбали на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 50 кв. м., складається з 2 жилих кімнат, жилою площею 29,40 кв. м., що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості від 20.04.2006 року, зареєстрованим в реєстрі за №1098. Дана квартира зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON], що підтверджується реєстраційним написом на правовстановлюючому документі (а. с. 7 - копія договору). Квартира знаходиться в іпотеці у ПАТ «Платинум Банк», згідно іпотечного договору № 1.06040312 від 20.04.2006 року (а. с. 22). Також за час шлюбу сторони набули автомобіль марки «Шкода Октавіа», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова: [NUMBER] (а. с. 21), що перебуває у заставі ПАТ АБ «Укргазбанк». Вказане майно набуте подружжям за час шлюбу, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності відповідно до ст. 60 СК України. Стаття 70 СК України регулює питання розміру часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 71 СК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 3 ст. 71 СК України). Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання (п. 23 постанови). До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (п. 24 постанови). При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей (п. 30 Постанови пленуму від 21.12.2007 року N 11). Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч. 2 ст. 70 СК України). Вирішуючи спір щодо поділу майна, суд враховує визнання відповідачем позову, проживання з позивачем у квартирі двох дітей та заперечення зі сторони ПАТ «Платинум Банк» щодо запропонованого поділу майна. Частинами 1, 2, 4 статті 174 ЦПК України встановлено: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах (стаття 173 ЦПК). У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову в даній справі є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Права ПАТ «Платинум Банк» в даних правовідносинах не порушуються, оскільки кредитний та іпотечний договір зберігають свою дію. Визнання відповідачем позову свідчить про досягнення сторонами домовленості щодо порядку поділу спільного майна, а тому в силу ч. 1 ст. 70 ч. 1 ст. 71 СК України, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, наявні всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved