Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

23.10.2020 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 100\~000,00 грн. з урахуванням індексу інфляції, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення [PERSON] повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з вони з відповідачем з 15.07.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, який як вона зазначає, за проханням відповідача було фіктивно розірвано рішенням Київського районного суду міста Харкова від 25.10.2012. В період розлучення з 25.10.2012 по 14.03.2013 вони з відповідачем фактично продовжували проживати разом, вели спільне господарство, виховували дитину, [PERSON] [INFO] , яка народилась у них за час шлюбу. 15.03.2013 сторони повторно уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 268. З середини квітня 2019 сторони перестали проживати разом та 25.09.2019 відповідач звернувся до Київського районного суду міста Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу, який розірвання рішенням Київського районного суду міста Харкова від 17.08.2020 року. Після розірвання шлюбу, їх спільна дитина [PERSON] залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. Також позивач в своїй позовній заяві зазначила, що відповідач грошові кошти для забезпечення належного утримання дитини надає нерегулярно та у недостатньому розмірі, періодично надсилаючи на картку позивачки грошові кошти у розмірі 10\~000 15\~000 гр., що на думку позивачки, абсолютно не відповідає витратам на дитину, повсякчасне щомісячне забезпечення дитини усім необхідним для відвідування школи та покриття регулярних витрат на оплату навчання є доволі високим, оскільки їх дочка з дитинства була забезпечена усім необхідним на дитину її віку, та до моменту розлучення з відповідачем вони проживали у житловому будинку загальною площею 410,3 кв.м. по [ADDRESS] , вартість якого складає 12\~018\~500,00 грн. та на облаштування якого приблизно витрачено 500\~000,00 доларів США. Тому позивач зазначає, що побутові умови, в яких проживала їх дочка до розлучення, були значно кращими ніж поточні. Також позивач зазначає, що до розірвання шлюбу з відповідачем їх дочка пересувалась на транспортних засобах її батьків, а саме автомобілів бізнес-класу, Mercedes-Benz S500, Mercedes-Benz П 350. Крім того, їх дочка постійно відпочивала за кордоном, не менше чотирьох разів на рік, середня вартість поїздки складала 4 000 доларів США. Також позивач вказує, що відповідач періодично дарує одяг, взуття та аксесуари донці, чим, на її думку, підтверджує рівень забезпечення необхідний донці. Окрім навчання в школі, їх дочка, займається вивченням англійської мови та математики, відвідує гуртки, курси. Крім того, позивач зазначає, що оскільки рівень матеріального забезпечення відповідача високий та він має високий рівень доходів, про що свідчить те, що у нього у власності перебували корпоративні права 45% у статутному капіталі ТОВ «НОВОТУРБУД», частка 90% у статутному капіталі ТОВ «Маунтекс Агро», номінальна вартість якої 9\~000, 00 грн., частка 100 % у статутному капіталі ТОВ МАУНТЕКС» номінальна вартість якої складає 10\~740\~000,00 грн., частка 100% у статутному капіталі ТОВ ФІРМА «ЛВС» номінальна вартість якої 8\~217\~000,00 грн., частка 100 % у статутному капіталі ТОВ «МАУН» номінальна вартість якої складає 2\~641\~414,14 грн., частка 16,28 % у статутному капіталі ТОВ «ГРІН-ГЛЕЙД» номінальна вартість 266\~000,00 грн., які після припинення спільного проживання відповідачем відчужені, а також перебуває нерухоме майно, орієнтовна власність якого складає 17\~594\~100,00 грн., та рухоме майно, вартість якого складає 1\~965\~900 грн., тому він може забезпечити розмір аліментів набагато більше, аніж рекомендований розмір аліментів для дитини відповідного віку, а тому просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 100\~000 грн. Представник відповідача [PERSON] адвокат Лагутін І.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про часткове визнання позовних вимог в розмірі 15\~000 грн. В іншій частині позовних вимог просив відмовити. Обґрунтовуючи необхідність відмовити в частині задоволення позовних вимог представник відповідача посилався на те, що вказана сума, яку визнає позивач, з урахуванням рівності обов`язків матері і батька щодо утримання дитини (ст. 141 СК України) відповідає критеріям визначеним у ч. 2 ст. 182 СК України, а саме є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, представник відповідача наголосив увагу на те, що відповідач бере та має намір в подальшому брати участь у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України). Зокрема, придбання подарунків, забезпечення відпочинку для дитини, оплата витрат на гуртки, репетиторів, тощо, пов`язаних із розвитком здібностей [PERSON] та ін. Також представник відповідача в своєму відзиві зазначив про те, що відповідач не усувався та не усувається від участі у житті дитини, проводить з нею час, бере участь у її вихованні, безпосередньо забезпечує окремі потреби дитини, які остання в силу свого віку може визначити та озвучити батьку самостійно (кишенькові гроші, придбання окремих речей, одягу, аксесуарів тощо). Тобто, батько бере участь в утримання дитини, не лише у вигляді щомісячної (починаючи з жовтня 2019 р.) сплати на користь позивача коштів у сумі 15 000,00 грн., але і безпосередньо, тому, на думку представника позивача, таке утримання хоч і не має характеру регулярного, однак має враховуватися під час розгляду справи. В своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача також визнав, те що дитина з вересня 2019 проживає разом з матір`ю; відповідач на утримання дитини перераховує на рахунок позивача щомісяця 15\~000 гр; відповідач сплачував відпочинок дитини та матері за кордоном у серпні 2020 року, а також наявний у нього високий рівень доходів та належність йому цінного майна (будинок із земельною ділянкою, автомобіль Мерседес). Також в відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що на переконання відповідача, витрати на забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] , враховуючи її вік, а саме: майже 14,5 років, звички та вподобання, хобі та без врахування додаткових витрат (ст. 185 СК України), складають близько 30 000,00 грн. на місяць, половину з яких, згідно ст. 141 СК України, покриває і має намір в подальшому покривати відповідач. Крім того, будь-яке утримання дитини має бути розумним та враховувати її дійсні потреби, з урахуванням того, що дитина має бути готова до самостійного життя. На переконання відповідача та його представника, не буде сприяти духовному і моральному розвитку дитини відсутність розумних обмежень її витрат. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що такі витрати як, «лікування, стоматолог 6 000 грн., репетитори, додаткові заняття, гуртки 20 000 грн., подорожі 20 000 грн. віднесено законом до додаткових витрат та не входять до складу аліментів. Інші види додаткових витрат, які не входять до складу аліментів, на думку представника відповідача, є взагалі надуманими та не підтверджуються матеріалами справи. Позивач порушує питання про стягнення аліментів на утримання дитини у сумі 100 000,00 грн. на місяць. За логікою законодавця, батько та мати мають брати однакову участь в утриманні дитини, в тому числі відносно фінансової складової такого утримання. То ж логічним є припущення, що витрати на утримання, складають близько 200 000,00 грн. на місяць, з яких позивач та відповідач мають покривати по половині - по 100 000,00 грн. Однак, якщо наявність доходів відповідача останнім не заперечується, то позивачем не підтверджено жодними належними та допустимими доказами її можливість брати участь в утриманні дитини та забезпечувати дитині заявлений [PERSON] рівень життя. Тому представник відповідача зазначає, що з цього вбачається, що позивач [PERSON] не має можливості брати участь в утриманні дитини на заявленому у позові рівні, натомість намагається перекласти на відповідача не лише повне утримання дитини, але, судячи із заявленої суми, ще і своє утримання, що є неприпустимим з огляду на наведені приписи сімейного законодавства. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, довірила представляти свої інтереси адвокату Репеті В.О. Представник позивача адвокат Репетя В.О. в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, довірив представляти свої інтереси адвокату Лагутіну І.В. Представник відповідача [PERSON] адвокат Лагутін І.В. в судовому засіданні визнав позов частково у розмірі 15\~000 гр., в іншій частині позовних вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду міста Харкова від 18.08.2020 (а.с. 14-16). Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Дитина мешкає разом з матір`ю, що також не заперечується сторонами. Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами\~ст. 182 СК України\~та роз`ясненнями, які містяться в п. 17\~Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 183 Сімейного Кодексу України\~частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Визначаючи розмір аліментів у розмірі 100\~000 грн. позивач посилалась на високий рівень матеріального забезпечення відповідача та високий рівень його доходів. Зазначений в позовній заяві рівень матеріального забезпечення та високий рівень доходу відповідачем не заперечувався, а тому вказані обставини, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Частиною 2\~ст. 18 СК України\~передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Згідно зі\~ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2\~ст. 184 СК України\~\~розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями\~ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: partial