Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

24.02.2016 року до суду з позовом звернувся [PERSON], в якому просить суд, визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після померлої 03.07.2014 року [PERSON], а саме на житловий будинок із всіма господарськими приміщеннями по вул.Лесі Українки, 29 в с.Жубровичі Олевського району Житомирської області, як спадкоємець за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], мала у власності зазначений житловий будинок, однак позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного нерухомого майна спадкодавцю. Позивач надав до суду письмову заяву у якій просить суд розглянути справу у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - Жубровицької сільської ради Олевського району у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки Жубровицької сільської ради Олевського району Житомирської області № 286 від 24.02.2016 року по господарській книзі за 2011-2015 роки особовий рахунок №709 за [PERSON] рахується житловий будинок № 29, який розташований по вул. Лесі Українки в с. Жубровичі Олевського району Житомирської області, який побудований та зданний в єксплуатацію у 1972 році. Під забудову зазначеного будинку [PERSON], за вказаною адресою, виділялася земельна ділянка в розмирі 0.41 га. (а.с.7), що також стверджується копією технічного паспорту (а.с.8-12). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 03.07.2014 року, (а.с.6). За життя [PERSON], 21.01.2004 року, склала заповіт відносно всього свого майна та житлового будинку з усіма надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 29 в с.Жубровичі Олевського району Житомирської області на користь [PERSON], що стверджується копією заповіту зареєстрованого в реєстрі № 4 від 21.04.2004 року Жубровицькою сільської ради Олевського району Житомирської області, (а.с.13). Позивач є спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON], і на час відкриття спадщини, у встановлений законом строк, подав заяву до Олевської державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини після померлого спадкодавця, (а.с.15). Згідно постанови від 03.02.2016 року, виданої державним нотаріусом Олевської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON], слідує, що позивачу було відмовлено у прийнятті спадщини після померлої - [PERSON], згідно заповіту останньої із-за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність майна померлому спадкодавцю. (а.с.18) Суд, дослідивши і оцінивши всі докази по справі, прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.1217, 1220 -1222, 1233, 1234, 1235, 1251 ЦК України, з яких слідує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Разом з тим відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», слідує, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, а саме будинком № 29 з надвірними спорудами по вул.Лемі Українки в с.Жубровичі Олевського району Житомирської області, а право власності на спадкове майно належне померлій [PERSON] повністю підтверджене, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного вище спадкового майна померлій [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як під час судового розгляду справи було встановлено, що позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] яка своє майно заповідала позивачу [PERSON], і у звязку з чим позивач має право, як спадкоємець за заповітом на спадкування всього належного спадкодавцю [PERSON] майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved