Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

22 серпня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПРИВАТБАНК (далі ПАТ КБ ПРИВАТБАНК) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 19 липня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №CNGLAN00000546, відповідно до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти на придбання автомобіля зі сплатою за користування кредитними коштами 0,84% на місяць та з кінцевим строком повернення до 19 липня 2014 року. 11 січня 2013 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору та підписано графік погашення заборгованості. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору та додаткової угоди до нього, утворилася заборгованість в загальному розмірі 7 791,06 доларів США. Враховуючи викладене, ПАТ КБ ПРИВАТБАНК просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором. [PERSON] звертаючись до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ ПРИВАТБАНК про визнання зобов'язання за кредитним договором припиненим, мотивує його тим, що ним сплачена вся заборгованість за кредитним договором, яка визначена банком в листі №30.1.0.0/2 від 15.08.2013 року в сумі 1046,00 доларів США, що підтверджується відповідною квитанцією. Враховуючи викладене, [PERSON] просить суд визнати зобов'язання по кредитному договору №CNGLAN00000546 від 19.07.2007 року припиненими в зв'язку з виконанням. Представники ПАТ КБ ПРИВАТБАНК в судовому засіданні позов підтримали, проти задоволення зустрічного позову заперечили у зв'язку з його безпідставністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав повноваження представляти свої інтереси в суді своєму представнику [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні зустрічний позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в зустрічному позові, а в задоволенні позову ПАТ КБ ПРИВАТБАНК просив відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору №CNGLAN00000546 від 19.07.2007 року [PERSON] отримав кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок автосалона на строк з 19.07.2007 року по 19.07.2014 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 11 312,00 доларів США на наступні цілі: купівля автомобіля, в тому числі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та у розмірі 4 691,66 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 Договору. Факт надання кредиту відповідачем не оспорюється. Порядок погашення заборгованості за кредитним договором був визначений щомісячними платежами в сумі 205,00 доларів США в період з 12 по 20 число кожного місяця. 11 січня 2013 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №CNGLAN00000546 від 19.07.2007 року. Відповідно до п.1 вказаної додаткової угоди, сторони узгодили, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшується на 3047,52 долари США, а саме: відсотки у розмірі 1852,26 доларів США, комісія у розмірі 365,47 доларів США, пеня у розмірі 829,79 доларів США. Дата остаточного погашення заборгованості за договором 20.01.2016 року. Графік погашення кредиту (Додаток 1) викласти в новій редакції, який є невід'ємною частиною цієї додаткової угоди. Відповідно до п.1.4 додаткової угоди, відсоткову ставку за користування кредитом, сторони визначили у розмірі 0,12 річних. У відповідності до п.1.5 додаткової угоди при порушенні позичальником строків платежів передбачених графіком (Додаток 1 до додаткової ), позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,08% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 3 047,52 долари США. Відповідно до Графіку погашення (Додаток 1 до додаткової угоди) залишок заборгованості за основною сумою кредиту був визначений сторонами у розмірі 5 516,74 долари США. Також, відповідно до вказаного Графіку погашення, [PERSON] зобов'язався здійснювати щомісячний платіж в розмірі 149,39 доларів до 20 числа кожного місяця. Аналізуючи наданий позивачем в судовому засіданні уточнений розрахунок заборгованості за кредитним договором судом встановлено, що заявлений до стягнення розмір заборгованості в сумі 7 791,06 доларів США станом на 18 березня 2014 року складається з 3 431,27 доларів США поточна заборгованість за кредитом; 1 075,80 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 2,39 доларів США заборгованість за відсотками; 3 281,60 доларів США неустойка, яка складається з 3 047,52 дол.США штрафу (згідно з п.1.5.4 додаткової угоди) та 234,08 дол.США пені (зідно з п.1.5.3 додаткової угоди). З розрахунку заборгованості також вбачається, що при його складанні банком враховано здійснене відповідачем погашення заборгованості в сумі 1046,00 доларів згідно квитанції від 26.09.2013 року. За рахунок отриманих від відповідача коштів банком погашені відсотки у розмірі 4,00 дол.США та частково погашена прострочена заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 1 042,00 дол.США. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та додатковою угодою до нього такими, що грунтуються на вимогах закону та умовах укладеного договору. Аналізуючи зустрічні позовні вимоги про визнання зобов'язання за кредитним договором №CNGLAN00000546 від 19.07.2007 року припиненими, суд звертає увагу на те, що в якості підстав для такого визнання, [PERSON] посилається на повне виконання зобов'язань за кредитним договором (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст. 638 та ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Як зазначалося вище, при укладенні додаткової угоди від 11.01.2013 року до кредитного договору, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та погодили розмір заборгованості за кредитним договором, а також порядок і строки її погашення та відповідні санкції при порушенні договірних зобов'язань. В якості підстав для визнання зобов'язання припиненим шляхом його повного виконання [PERSON] посилається на платіж здійснений ним 26 вересня 2013 року в сумі 1046,00 доларів США. При цьому Графіком погашення заборгованості, який є додатком до укладеної додаткової угоди до кредитного договору, сторонами визначено залишок заборгованості за основною сумою кредиту в сумі 5 516,74 доларів США без урахування нарахованих відсотків за користування кредитом. Листом №30.1.0.0/2 від 15.08.2013 року позивач повідомляв [PERSON] про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором, яка підлягає погашенню, а не про загальний розмір боргу за договором. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Жодних доказів на підтвердження повного погашення заборгованості за кредитним договором у визначеній сторонами сумі відповідачем [PERSON] суду не надано. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємного зв'язку, враховуючи межі позовних вимог та їх суть, правові підстави і правову позицію позивача та його представника за зустрічним позовом в судовому розгляді справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, не грунтовані на нормах матеріального права, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню. Задовольняючи позов на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, суд виходив з того, що правовідносини, що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями 526, 527, 530, 610, 611, 627, 651, 1048-1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк, та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавста, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 651 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правову наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитного договору та додаткової угоди до нього і відповідальністю, яка настає у випадку неналежного виконання зобов'язань, погоджувався з такими умовами та порядком нарахувань відсотків і неустойки у випадку невиконання умов договору. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення, оскільки відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, чим не виконав вимоги ст.ст. 10, 58-59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено, тому суд вважає первісний позов про стягнення заборгованості обгрунтованим, порушене право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню у повному обсязі. При визначенні суми боргу у еквіваленті до національної валюти гривні, необхідно застосовувати офіційний курс валют Національного банку України, який станом на 23.04.2015 року становить 22,54 грн. за 1 долар США. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до п.1.1. Закону України Про судовий збір, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1756,10 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved