Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

24.05.2019 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі - продажу від 05.04.2000 року. В даному будинку окрім членів його сім`ї зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , але фактично, в зазначеному будинку не проживає та не з`являється з липня 2013 року. Відповідач не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, тому у позивача виникають проблеми із сплатою надмірних комунальних послуг. В зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився надав до суду письмову заяву якою свої вимоги підтримав, просив позов задовольнити, та справу розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення на сайті суду та шляхом направлення повістки про виклик за місцем реєстрації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі - продажу від 05.04.2000 року належить позивачу [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки селищного голови Чупахівської сільської ради від 13.05.2019 року, в будинку [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований за вищезазначеною адресою, однак за місцем реєстрації не проживає з моменту реєстрації з липня 2013 року (а.с. 4). Реєстрація відповідача у зазначеному будинку не дозволяє позивачу в повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд та значно обмежує його законні права, зокрема реалізувати право на отримання субсидії. Відповідно до статті 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особою такою що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстраціїмісця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що [PERSON] ,відсутній у будинку без поважних причин понад один рік, а його реєстрація перешкоджає позивачуу здійсненні ним свого права володіння та користування будинком, порушує житлові права позивача, пов`язані з утриманням житла, без визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, позивач позбавлений можливості зняти його з реєстрації та повинен сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості фактично мешкаючих в приміщенні осіб, позбавляє права на отримання субсидії, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved