Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

22 березня 2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смартбізнес» був укладений попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0106, за яким сторони договору зобовязались у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Renault модель Duster 2014 року випуску, інші характеристики коричневий, 1000 км, 1/5 d/МТ/ Expression/4x4 (колір, пробіг тощо) на умовах попереднього договору. Згідно пункту 1.5 попереднього договору сторони зобовязались укласти основний договір 29 березня 2018 року за умови повного виконання покупцем пункту 2.1 попереднього договору (а.с.6-8). За умовами п. 2.1 попереднього договору [PERSON] 23.03.2018 року сплатив 31000 гривень (а.с.9-10), що згідно з п. 2.3 договору розцінюється як аванс за основним договором, а при оформленні Основного договору, вартість майна, що підлягає сплаті покупцем, буде зменшена на суму, сплачену за цим попереднім договором. Сторони зобовязались укласти основний договір 29 березня 2018 року, за умови повного виконання п. 2.1 попереднього договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач (покупець за договором) виконав п. 2.1 попереднього договору, а саме вніс суму у розмірі 31000 гривень. ТОВ «Смартбізнес» відмовила позивачу у розірванні попереднього договору (а.с.11). Відповідно п.3,п.4 ч.1ст.3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є:\~свобода договору; свобода підприємницької діяльності та судовий захист цивільного права та інтересу. Згідно\~ст. 202ЦК України\~правочином є дія особи,спрямована на набуття,зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми(договори).\~Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно вимог ст.\~203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,іншим актам цивільного законодавства,а також інтересам держави і суспільства,його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.\~Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з положень\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору,виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. У відповідності із\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно ст.631 ЦК України\~строком договору є час,протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.\~Договір набирає чинності з моменту його укладення.\~Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними,які виникли до його укладення.\~Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як вбачається з положень цивільного законодавства про попередній договір -\~ст..635 ЦК України\~ч.1 - Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно\~ст..638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. \~ \~ \~ \~Згідно вимог\~ст. 530 ЦК України, відповідач протягом 7 днів з моменту отримання листа вимоги, яка є пропозиція укласти договір, не придбав майно, що є предметом попереднього договору та не повідомив про це та про конкретну календарну дату, місце та час укладання Основного договору. Відповідно до ст. 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог частин першої, другої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У положеннях\~ст. 2 ЦПК України\~зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, розглянувши справу в межах визначеного позивачем предмета спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, відповідач ухилився від укладання основного договору, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved