Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

23 квітня 2020 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 25.01.2020 він досяг повноліття та на даний час навчається на ІІІ курсі денної форми навчання відокремленого структурного підрозділу «Старобільський коледж ЛАНУ», відділення «Механізація с.г.», на бюджетній основі, стипендії не отримує. Проживає з дідусем та бабусею, які є пенсіонерами. У зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки ніякого доходу не має, то опинився у скрутному матеріальному становищі. Відповідач матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти у розмірі ј частки з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дня звернення з позовом до суду, і до закінчення ним навчання до 01.07.2021 року. 09.06.2020 на вказану позовну заяву від відповідача надійшов відзив в якому остання вказала, що на теперішній час вона не працює. З лютого 2020 року знаходиться на обліку в Глухівській міськрайонній філії Сумського обласного центру зайнятості, інших доходів не має. Посилаючись на викладене зазначила, що не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачеві, а тому враховуючи, що позиція позивача не доведена жодними належними допустимими доказами, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі, заперечує проти позовних вимог у повному обсязі. В силу положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, надходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 07.11.2017 (а.с. 3). Відповідно до довідки відокремленого структурного підрозділу «Старобільський коледж ЛАНУ» № 131 від 02.04.2020 [PERSON] являється студентом групи М-31 , ІІІ курсу, відділення «механізація», та навчається на денній формі навчання. Вступив 01.09.2017 року, закінчить 01.07.2021 року. (а.с.9). Згідно положень\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~сімейному Кодексі України. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За таких обставин, позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом, оскільки таке його право передбачено законом. Згідно з іст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Пунктом 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ що\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано доказів відносно того, що він у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а також відносно того, що відповідач може таку допомогу надавати. Наявна в матеріалах справи довідка ( а.с.9) даних, щодо розміру та виду витрат позивача на навчання не містить. Також у даній довідці не зазначено чи є навчання позивача платним, хто саме ці кошти сплачує. Також позивачем не надано доказів щодо відсутності у нього будь яких доходів (заробітна платня, пенсія, орендна плата, підприємницька діяльність, тощо). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed