Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

21 січня 2020 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд: ухвалити додаткове рішення, яким за [PERSON] визнається право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , а саме: земельну ділянку площею 0, 1026 га, кадастровий номер: 3222484405:01:007:0010, цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився; подав через канцелярію суду заяву про розгляд заяви за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; заперечень на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення не надіслав. В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду даного питання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява про ухвалення додаткового рішення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 07.12.2007 року по справі № 2 - 3684 було визнано право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на земельну ділянку, яка залишилася після смерті [PERSON] за кадастровим номером : 3222484405:01:007:0010, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 1026 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування господарських житлового буднику і господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а саме в рішенні Суду зазначено: позов задовольнити частково. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , а саме: земельну ділянку площею 0,1026 га по [ADDRESS] . В тексті рішення про визнання права власності Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 07.12.2007 року по справі № 2 - 3684 не було зазначено ідентифікуючих реквізитів земельної ділянки, зокрема: кадастрового номеру та її розміру, цільового призначення. В той же час, наявність цієї інформації є необхідною для здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку доказам, суд приходить до висновку, що заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Outcome: approved