Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

23 квітня 2018 року позивач Шевченківська районна у місті Дніпрі рада, як орган опіки та піклування звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовомз метою захисту прав дитини - [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне. Дитина [PERSON] народилася [INFO], батьками її є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] перебуває на обліку управління-служби у справах дітей, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, з 02.06.2016 року, у зв'язку з тим, що її батьки - відповідачі у справі - з дитиною не проживають, вихованням та утриманням доньки не займаються. Батьки розлучені. Анастасія проживає за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] та тіткою - рідною сестрою матері - [PERSON], яка займається вихованням і утриманням дівчинки. Жодного разу мати не з'являлась у школі, де навчається дитина, не відповідає на телефонні дзвінки, уваги вихованню доньки не приділяє. Батько дитини з дитиною не проживає, вихованням та утриманням її не займається. Батько з 19.09.2002 по 01.11.2005 року відбував покарання у місцях позбавлення волі. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх доньки [PERSON], [INFO]. Стягнути аліменти з [PERSON] у розмірі 1/4 долі зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів, де буде виховуватись його донька [PERSON], [INFO]. Стягнути аліменти з [PERSON] у розмірі 1/4 долі зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів, де буде виховуватись її донька [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 21 червня 2018 року відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовом Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як орган опіки та піклування, з метою захисту прав дитини - [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, тапризначено підготовче засідання на 31 липня 2018 року. Ухвалою суду від 27 вересня 2018 року цивільну справу №200/7447/18 за позовом Шевченківської районної у місті Дніпро ради, як орган опіки та піклування, з метою захисту прав дитини [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Управління служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпро ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів об'єднано в одне провадження з цивільною справою 200/9237/18 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, присвоївши їм спільний № 200/7447/18. Позовні вимоги [PERSON], з якими він звернувся до суду в травні 2018 року, полягають у наступному. Між [PERSON] та [PERSON] 25.06.1999 року був укладений шлюб. З 19.09.2002 року по 01.11.2005 року [PERSON] відбував покарання в місцях позбавлення волі. [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON], та в зв'язку з тим, що сторони перебували у шлюбі, батьком народженої дитини записали [PERSON] навіть не знав про факт народження дитини аж до часу звільнення на повернення додому. За весь період перебування [PERSON] в місцях позбавлення волі, дружина його жодного разу не навідала. Шлюб між сторонами розірваний 07.03.2008 року. З огляду на викладене, з урахуванням вимог уточненої позовної заяви від 18.10.2018 року, [PERSON] просив суд - Чечелівському районному у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виключити з актового запису №1095, зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська від 21 грудня 2004 року, про народження [PERSON] запис про [PERSON], як про батька дитини. Ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року залучено до участі у справі як третю особу Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиціїв Дніпропетровській області. Закрито підготовче засідання у цивільній справі, та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні на 18 жовтня 2018 року. В судове засідання позивач Шевченківська районна у місті Дніпрі рада, як орган опіки та піклуванняз'явився, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів визнала, погодилась з викладеними позивачем доводами. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів не визнав, пославшись на те, що він не є батьком дитини. [PERSON] підтримав позовні вимоги про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини визнала та підтвердила, що [PERSON] не є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Третя особа Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиціїв Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилась, подала заявупро розгляд справи у її відсутність, з рішенням суду згодна. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 07 березня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Жовтоводської ВК-26 від 01.11.2005 року, [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі з 19.09.2001 по 01.11.2005 рік. [PERSON] стверджує, що за весь час відбування ним покарання у місцях позбавлення волі дружина [PERSON] до нього жодного разу не приїжджала, а тому він не може бути батьком дитини, яка народилась [INFO] Відповідач [PERSON] підтвердила, що батьком дитини [PERSON], [INFO], є не [PERSON], а інший чоловік. У судовому засіданні 18.10.2018 року була опитана неповнолітня [PERSON], яка пояснила, що їй відомо, що [PERSON] не є її батьком, його записали як батька лише тому, що мати була заміжня за цим чоловіком. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4 Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно роз'яснень, викладених в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що визнання [PERSON] позовних вимог про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини несуперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також підтверджено належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно не є батьком дитини [PERSON], [INFO], отже, позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню. В судовому засіданні також встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає за адресоюм. [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] та тіткою - рідною сестрою матері - [PERSON], які і займаються вихованням та утриманням дитини. Мати [PERSON] вихованням доньки не займається, разом з нею не мешкає, що підтверджується [PERSON] обстеження житлово-побутових умов проживанні від 01.11.2017 року, характеристикою дитини з КЗО «Середня загальноосвітня школа № 80», з якої вбачається, що мати жодного разу не з'являлась до школи та не відповідала на телефонний дзвінок. Згідно повідомлення Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 26.06.2017 року, [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, в тому числі за невиконання батьківських обов'язків, розпиття пива в громадських місцях. Опитана як свідок [PERSON] пояснила, що вона живе з бабусею, її мама пиячить, не має постійного місця проживання, її зневажали в школі, бо бачили маму в стані сп'яніння. Згідно висновку Шевченківської районної у м. Дніпрі ради як органу опіки та піклування від 16.04.2018 року, Шевченківська районна у м. Дніпрі рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не є батьком дитини [PERSON], а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дитини задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не бажає виховувати та утримувати свою доньку [PERSON]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її матеріально. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що у даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав відносно її доньки [PERSON], і це не буде суперечити статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1, 9 Конвенції про права дитини. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов'язками по відношенню до її доньки [PERSON]. Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним сума судового збору. З урахуванням викладеного, позовні вимогиШевченківської районної у місті Дніпрі ради, як органу опіки та піклування підлягають задоволенню частково . Враховуючи наведене,

Outcome: partial