Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

21 січня 2015 року до Київського районного суду м.Полтави надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В позові позивач [PERSON] вказувала, що вона проживає в квартирі №26, яка знаходиться в місті Полтаві по вулиці Шевченка, буд.№73 та належить їй на праві власності. Поряд з її квартирою за адресою: м.Полтава, вул.Шевченка, 73 а-г знаходиться гараж №4, яким вона користується з 1991 року, після смерті її діда [PERSON]. Гараж було збудовано в 1979 році та надано у володіння її діду [PERSON], який на той час проживав в [INFO], у зв»язку з тим, що його підсобні приміщення потрапили під знесення при будівництві багатоквартирного будинку. Але відповідні правовстановлюючі документи на гараж [PERSON] не видавалися. Після смерті діда вона 02.10.1991 року переїхала до його квартири, яку в подальшому приватизувала та почала користуватися гаражем. Також в позові позивач [PERSON] зазначала, що з метою оформлення правовстановлюючих документів на гараж вона звернулась до Київської районної в місті Полтаві ради щодо відведення земельної ділянки, на якій розташований гараж. Рішенням Київської районної в місті Полтаві ради від 31.07.2014 року їй відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаража №4 по вулиці Шевченка, 73 а-г, у зв»язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на майно, розташоване на земельній ділянці. Гараж не має власника, на нього не претендують інші особи, а вона починаючи з 1991 року фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалася гаражем, утримувала його та підтримувала в належному стані. Тому вона змушена звернутися до суду з метою визнання за нею права власності на гараж. Просила суд визнати за нею, [PERSON], право власності за набувальною давністю на гараж №4 по вулиці Шевченка, 73 а-г в місті Полтаві. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позов підтримали. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради [PERSON] з позовом не згодна. Просила суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 06.02.2015 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог, було залучено Київську районну в місті Полтаві раду та Управління майном комунальної власності міста. Представник Київської районної в місті Полтаві ради [PERSON] при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 17.03.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради. Представник Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради [PERSON] в судове засідання не з»явилась, але надала суду клопотання, в якому просила суд відкласти розгляд даної справи на іншу дату, оскільки залучена до розгляду іншої судової справи, котра призначена до розгляду на 22 квітня 2015 року на 13 годин 30 хвилин Октябрським районним судом м.Полтави та котру було призначено раніше. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради [PERSON] Суд, заслухавши позивача [PERSON],представника позивача [PERSON], представника Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради [PERSON], представника Київської районної в місті Полтаві ради [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1997 року (а.с.4) [PERSON], [PERSON] на праві приватної, спільної, сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. 24 липня 1991 року [PERSON] помер (а.с.13). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що після смерті [PERSON], 02 жовтня 1991 року позивач [PERSON] стала проживати в [INFO] та користуватися гаражем №4, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Шевченка, 73 а-г, який знаходився у володінні її діда [PERSON]. У [PERSON] правовстановлюючі документи на гараж були відсутні. Правовстановлюючі документи на гараж №4, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Шевченка, 73 а-г, крім ордеру №523 від 07.12.2003 року, який видано Автомотоспілкою Київського району м.Полтави, у позивача [PERSON] відсутні. В зв»язку з чим їй відмовлено рішенням Київської районної в місті Полтаві ради від 31.07.2014 року «Про розгляд заяв громадян із земельних питань» у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 24 кв.м для будівництва індивідуального гаража №4 по вулиці Шевченка, 73а-г. В своїй позовній заяві, в судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] просили суд визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на гараж №4 по вулиці Шевченка, 73 а-г в місті Полтаві. З огляду на добуті в судовому засіданні докази, наявні матеріали справи, суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги [PERSON]. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Таким чином, володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, обставини, у зв»язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. В судовому засіданні встановлено, що позивач знала, що володіє гаражем №4, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Шевченка, 73 а-г, який належав її померлому діду [PERSON]. Позивачем та її представником не доведено факт добросовісного заволодіння чужим майном, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed