Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

23 квітня 2021 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВЕРХАУС» про захист прав споживачів. В\~обґрунтування своїх\~позовних вимог\~зазначила,\~що \~26\~липня 2020\~року між\~нею та ТОВ «СІЛЬВЕРХАУС», який розташований за адресою: м. Покровськ, Донецької області, вул. Залізнична, 56 б, був укладений договір (замовлення) б/н на встановлення пластикових вікон та балкону за містом її проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно вищезазначеного договору ТОВ «СІЛЬВЕРХАУС»зобов`язаний виконати\~такі роботи:\~придбати та\~встановити їй\~по конструкції\~WDS\~ балкон\~з бронзовим\~склом,\~сітки на\~петлях,\~вікна 6 пакетів з газовим пакетом 12Аг аргон на загальну суму 47581 грн з врахуванням робіт. При оформленні договору вона сплатила відповідачу 40000 грн, гроші від неї отримав [PERSON] син [PERSON] . Але відповідач усіляко ухиляється від виконання своїх обов`язків за договором від 26 липня 2020 року. З цього приводу 23 грудня 2020 року вона зверталась до Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області із заявою про невиконання договірних зобов`язань по встановленню пластикових вікон ТОВ «СІЛЬВЕРХАУС». Листом заступника начальника Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 29.12.2020 року їй надана відповідь та запропоновано звернутись до суду. 19 квітня 2021 року вона направила на адресу відповідача претензію про розірвання Договору від 26 липня 2020 року та повернення їй 40000 грн. Але відповідач не бажає спілкуватися з нею, не відповідає на дзвінки, не надає їй копії документів, що підтверджують його підприємницьку діяльність. Згідно ст. 849 ЦК України права замовника під час виконання робіт, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання про надання послуг та виконання робіт, що привело до того, що вона виплатила гроші за ненадані послуги, якими і до тепер користується відповідач. Статтею 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право на захист споживачів від порушення їх прав та гарантія такого захисту. Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо від час виконання робіт стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. На підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує витання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Вона вважає, що відповідачем були грубо порушені її права споживача на належне виконання робіт, роботи не проведені, хоча і були нею оплачені, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків за договірними зобов`язаннями, що також потягло за собою і спричинення моральної шкоди, яку вона оцінює в 15000 грн, оскільки вона мала наміри закінчити ремонт квартири ще у вересні 2020 року, до приходу зими і холодів. Відповідач обманув її, через що вона постійно нервувала, він користався її коштами, які їй самій були потрібні для лікування в період пандемії та підтримання свого життєвого укладу, неодноразові дзвінки та розшуку відповідача також погіршували її моральний стан. 23 квітня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. Ухвалою судді від 27 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків. 29 квітня 2021 року позивач усунула недоліки позовної заяви. 30 квітня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. 20 липня 2021 року ухвалою судді було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ТОВ «СІЛЬВЕРХАУС» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини на які посилались сторони, як на підставі своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатній і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 26\~липня 2020\~року між\~позивачкою [PERSON] \~та ТОВ «СІЛЬВЕРХАУС був укладений договір б/н на поставку та встановлення пластикових вікон та балкону за містом її проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-5). Згідно вищезазначеного договору ТОВ «СІЛЬВЕРХАУС»зобов`язаний виконати\~такі роботи:\~придбати та\~встановити їй\~по конструкції\~WDS\~ балкон\~з бронзовим\~склом,\~сітки на\~петлях,\~вікна 6 пакетів з газовим пакетом 12Аг аргон на загальну суму 47581 грн з врахуванням робіт. При оформленні договору позивачка сплатила відповідачу 40000 грн, гроші від неї отримав [PERSON] син [PERSON] , що підтверджується розпискою на договорі (а.с. 3). Але відповідач усіляко ухиляється від виконання своїх обов`язків за договором від 26 липня 2020 року. З цього приводу 23 грудня 2020 року позивачка зверталась до Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області із заявою про невиконання договірних зобов`язань по встановленню пластикових вікон ТОВ «СІЛЬВЕРХАУС». Листом заступника начальника Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 29.12.2020 року їй надана відповідь, в якій зазначено, що під час розгляду її звернення був допитаний гр. [PERSON] , який пояснив, що дійсно не виконав договірні зобов`язання через незалежні від нього обставини та запевнив, що зможе приступити до виконання робіт після 20.02.2021 року. Також їй було запропоновано звернутись до суду з приводу невиконання договірних зобов`язань та з метою відшкодування матеріальних та моральних збитків (а.с. 6). 19 квітня 2021 року позивачка направила на адресу відповідача претензію про розірвання Договору від 26 липня 2020 року та повернення їй 40000 грн (а.с. 7-8). Але відповіді на претензію позивачка не отримала. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до\~ст.\~77ЦПК України \~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Спірні правовідносини регулюються нормами\~Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів» від 2 травня 1991 року № 1023-XII (далі\~Закон № 1023-XII). Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Судом встановлено, що позивачка у справі є споживачем в розумінні Закону України\~«Про захист\~прав споживачів». Згідно ст. 849 ЦК України права замовника під час виконання робіт, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання про надання послуг та виконання робіт, що привело до того, що вона виплатила гроші за ненадані послуги, якими і до тепер користується відповідач. Статтею 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право на захист споживачів від порушення їх прав та гарантія такого захисту. Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо від час виконання робіт стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. На підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів здійснюється судом. Враховуючи те, що вимога направлена відповідачу 19 квітня 2021 року, відповідачем в період часу з моменту отримання грошових коштів 26.07.2020 року до звернення з даним позовом до суду, а також на час розгляду справи судом не виконана, позивачу не надані та не встановлені вікна та балкон, не повернуто отримані за них грошові кошти в сумі 40000,00 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання договору від 26 липня 2020 року, укладеного між позивачкою та ТОВ «СІЛЬВЕРХАУС» на встановлення пластикових вікон та балкону за адресою: [ADDRESS] , та стягнення з відповідача отриманих грошових коштів в розмірі 40000,00 грн. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Судом встановлено,\~щовідповідачем були порушені права [PERSON] , як споживача, на належне на своєчасне виконання робіт, роботи не проведені, хоча і були нею оплачені, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків за договірними зобов`язаннями, що потягло за собою спричинення моральної шкоди позивачці, оскільки відповідач ввів її в оману, через що вона постійно нервувала, відповідач тривалий час користався її коштами, які їй самій були потрібні для лікування в період пандемії та підтримання свого життєвого укладу, неодноразові дзвінки та розшуку відповідача також погіршували її моральний стан. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 15000,00 грн., при цьому суд керується принципами розумності та справедливості, виходить з характеру та глибини моральних страждань позивача, їх тривалості, що узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. з позовних вимог майнового характеру та 908,00 грн з позовних вимог немайнового характеру, а всього в розмірі 1816,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved