Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

23 квітня 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому вказали, що відповідач підписав з Банком Анкету-заяву № б/н від 07.05.2010 року, згідно якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а також кредитну картку. Кредитний ліміт в подальшому збільшувався до 24000 грн. Відповідач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в свою чергу умови кредитного договору не виконав, не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка станом на 12.04.2021 року виникла заборгованість в розмірі 31868,26 грн., з яких: 24922,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 24922,14 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6946,12 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 31868,26 грн. та відшкодувати понесені судові витрати. 11 травня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подав, причини неявки не повідомив. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 07.05.2010 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», ознайомившись з якими, [PERSON] виявив бажання оформити платіжну картку кредитка «Універсальна», з умовами кредитування якої ознайомлений, про що свідчить його підпис.(а.с.19). 07.05.2010 року Банком додатково надано відповідачу [PERSON] повну інформацію щодо основних умов кредитування, реальної процентної ставки, порядку повернення кредитних коштів, з якими остання погодилась, про що також свідчить власноручний підпис відповідача (а.с.20). Із наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки вбачається, що банком було надано [PERSON] наступні кредитні картки: за № [NUMBER] з терміном дії по серпень 2013 року, № [NUMBER] з терміном дії по липень 2015 року, № [NUMBER] з терміном дії по червень 2017 року, № [NUMBER] з терміном дії по жовтня 2017 року, № [NUMBER] з терміном дії по лютий 2019 року, № [NUMBER] з терміном дії по лютий 2019 року, № [NUMBER] з терміном дії по грудень2019 року, № [NUMBER] з терміном дії по грудень 2019 року, № [NUMBER] з терміном дії по травень 2021 року, № [NUMBER] з терміном дії по травень 2021 року, № [NUMBER] з терміном дії по липень 2023 року, № [NUMBER] з терміном дії по грудень 2023 року (а.с 18). Із наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки також вбачається, що банком було встановлено наступні кредитні ліміти на кредитні карти, яким користується [PERSON] , а саме: з 07.05.2010 в розмірі 5000 грн., з 01.08.2013 в розмірі 8000 грн., з 07.10.2013 в розмірі 4630 грн., з 18.04.2014 в розмірі 0,00 грн., з 05.05.2014 в розмірі 0,00 грн., з 19.04.2016 в розмірі 5000 грн., з 31.01.2017 в розмірі 5300 грн., з 04.06.2017 в розмірі 6500 грн., з 05.06.2017 в розмірі 10000 грн., з 21.06.2017 в розмірі 11500 грн., з 28.06.2017 в розмірі 15000 грн., з 29.06.2017 в розмірі 18000 грн., з 29.06.2017 в розмірі 16000 грн., з 25.07.2017 в розмір з 29.06.2017 в розмірі 16000 грн., і 20000 грн., з 29.06.2017 в розмірі 21000 грн., з 01.08.2017 в розмірі 23000 грн., з 03.08.2017 в розмірі 24000 грн., з 24.12.2019 в розмірі 24000 грн., з 08.02.2020 в розмірі 24000 грн., з 20.02.2020 в розмірі 24000 грн., з 09.04.2020 в розмірі 24000 грн., з 22.04.2020 в розмірі 24000 грн., з 04.05.2020 в розмірі 24000 грн., з 15.05.2020 в розмірі 24000 грн., з 26.05.2020 в розмірі з 20.02.2020 в розмірі 24000 грн., 24000 грн., з 10.06.2020 в розмірі 24000 грн., з 03.07.2020 в розмірі 24000 грн., з 14.07.2020 в розмірі 24000 грн., з 31.07.2020 в розмірі 24000 грн., з 11.08.2020 в розмірі 24000 грн., з 25.08.2020 в розмірі 24000 грн., з 07.09.2020 в розмірі 24000 грн., з 23.09.2020 в розмірі 24000 грн., з 07.10.2020 в розмірі 24000 грн., з 19.10.2020 в розмірі 24000 грн., з 30.10.2020 в розмірі 24000 грн.(а.с. 16). Як вбачається з виписки по рахунку станом на 14.04.2021 року відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснюючи оплату за покупки, шляхом зняття готівки у банкоматах, а також здійснював повернення кредитних коштів шляхом поповнення своєї картки готівкою. (а.с.55-63). Судом встановлено, що позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. За наданим банком розрахунком (а.с. 6-15), заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12.04.2021 року становить 31868,26 грн., з яких: з яких: 24922,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 24922,14 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6946,12 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Згідно ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, 07.05.2020 року відповідач власноручним підписом підтвердив повне ознайомлення з інформацією про отримані кредитні послуги, які містять основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; розмір відсотків та порядок повернення кредиту; розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. (а.с.20). Із наданої позивачем виписки по рахунку (а.с. 6-12) вбачається, що відповідач [PERSON] отримавши кредитні кошти, не виконав взятого на себе обов`язку зі своєчасного їх повернення та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому останній повиннен нести цивільно-правову відповідальність за невиконання кредитного зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити і стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 07.05.2010 року, яка станом на 12.04.2021 року становить 31868,26 грн., з яких: 24922,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 24922,14 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6946,12 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Окрім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення спору, з відповідача належить стягнути також судові витрати по справі в розмірі 2270 грн., які були понесені позивачем.

Outcome: approved