Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Заліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] року помер їх батько [PERSON], а [INFO] року померла їх мати [PERSON]. Після смерті матері відкрила спадщина на належне їй спадкове майно, в тому числі, на житловий будинок по [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] прийняли позивачі як спадкоємці першої черги за законом у відповідності до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці першої черги за законом, діти спадкодавців, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] померли. Оформити свої спадкові права позивачі не мають змоги через відсутність на спадковий будинок необхідних правовстановлюючих документів. Посилаючись на зазначені вище обставини, просять суд визнати за ними в порядку спадкування право власності в рівних частках за кожним на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та належав покійній [PERSON] 03 липня 2017 року до суду звернулася [PERSON] із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Зустрічний позов мотивовано тим, що єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] є їх син та чоловік позивача [PERSON], який проживав у спадковому будинку як після смерті батька, так і після смерті матері. Проте своїх спадкових прав не оформив та помер [INFO] року. Спадщину після його смерті прийняла позивач шляхом постійного проживання разом із ним від дня одруження - 03 липня 1982 році і по день його смерті. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на момент смерті матері [PERSON] проживали окремо, мали свої сім'ї та вели окреме господарство. В управління та володіння спадковим майном вони не вступили, а тому спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] не прийняли. Відтак, будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. 05 квітня 2017 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай, проте свідоцтво про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок нотаріус видати відмовився через відсутність на дане нерухоме майно всіх необхідних правовстановлюючих документів. Посилаючись на зазначені вище обставини, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та належав покійному [PERSON] Під час розгляду справи [PERSON] зменшила розмір позовних вимог та просить визнати за нею право власності на 1/3 частину спадкового будинку, вважаючи, що позивачі хоча й не прийняли належним чином спадщину, однак є дітьми [PERSON] та [PERSON], які побудували спірний житловий будинок, та мають право на частину спадкового майна. Ухвалою суду від 05 вересня 2017 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, вимоги за зустрічним позовом не визнали. Позивачі пояснили, що вони, а також їх нині покійний брат [PERSON] прийняли спадщину після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Зокрема, вони здійснили їх поховання, користувалися деяким майном та здійснювали догляд за будинком, оскільки [PERSON] та його дружина [PERSON] вели домашнє господарство неналежним чином. Заперечують, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] шляхом постійного проживання з ним на час відкриття спадщини, оскільки вона більше часу проживала у своїх батьків, будинок яких знаходиться по сусідству. Тому вважають, що саме вони є єдиними спадкоємцями майна [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача Заліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області [PERSON] покладається на розсуд суду при вирішенні даних позовів. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов не визнала та підтримала зустрічний, пояснивши, що після одруження з [PERSON] у 1982 році вона перейшла проживати в будинок його батьків по [ADDRESS] там же й зареєструвала своє місце проживання. На той час жива була лише свекруха [PERSON] Разом із чоловіком та свекрухою вони вели спільне господарство. Оскільки [PERSON] зловживав спиртними напоями, вона змушена була часто ночувати в своїх батьків, будинок яких знаходиться по сусідству через декілька хат. Крім того, її батьки були людьми похилого віку, а тому доводилося доглядати і їх. Після смерті свекрухи [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON], а вже після його смерті все належне йому майно перейшло у спадок до неї як спадкоємця першої черги за законом. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що в житловому будинку по [ADDRESS] проживали [PERSON], її син [PERSON] та невістка [PERSON] Оскільки [PERSON] зловживав спиртними напоями, тому стосунки зі своєю дружиною [PERSON] в нього часто були напружені, інколи остання проживала у своїх батьків, будинок яких знаходився по сусідству. Після смерті [PERSON] її сина [PERSON] доглядала його дружина [PERSON], а в її відсутності - також його брат [PERSON] та сестра [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає до часткового, а зустрічний до повного задоволення. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, побудували житловий будинок по [ADDRESS]. Даний факт визнаний сторонами та підтверджується витягом з погосподарської книги № 2 за 2017 рік (а.с. 116), технічним паспортом від 27.04.2017 року (а.с. 17). [INFO] року [PERSON] помер, що встановлено зі свідоцтва про смерть [NUMBER] У відповідності до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були дружина спадкодавця [PERSON] та його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак спадщину прийняла лише [PERSON] та стала власником усього спадкового майна, в тому числі, вказаного вище житлового будинку, про що свідчать записи погосподарської книги № 1 за 1996-2000 роки (а.с. 157), де головою господарства вказано саме її. [INFO] року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с. 10), заповіту не залишила. Спадщину після її смерті прийняли діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці першої черги [PERSON], [PERSON] будь-яких дій щодо прийняття спадщини не вчинили. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвами про народження [NUMBER] (а.с. 6, 7), свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 8), якими доводиться родинний зв'язок позивачів зі спадкодавицею; довідкою Заліської сільської ради Камінь-Каширського району від 13.02.2017 року № 189 (а.с. 16), матеріалами спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 115/2017 року (а.с. 52-55), даними погосподарської книги № 1 за 1996-2000 роки (а.с. 157), з яких, зокрема, вбачається, що на момент смерті [PERSON] та в подальшому у спірному житловому будинку постійно проживав її син [PERSON] Факт прийняття [PERSON], [PERSON] спадщини після смерті своєї матері доводиться також показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, які підтвердили, що після смерті [PERSON] позивачі здійснювали догляд за спадковим будинком, оскільки їх брат [PERSON] через надмірне вживання спиртного недбало вів домашнє господарство. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] своєчасно прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON], до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS]. Однак, враховуючи, що крім них спадщину прийняв також їх рідний брат [PERSON] та набув право на частку у спадковому майні, тому їх позов про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити частково, визнавши за ними право власності на 2/3 частини спірного житлового будинку. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво [NUMBER] Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина, позивач за зустрічним позовом, [PERSON] шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Наведені обставини доводяться матеріалами спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 2/2017 (а.с. 75-85) та записами погосподарської книги № 2 за 2001-2005 роки (а.с. 160). З огляду на це, суд вважає надуманими твердження позивачів про те, що [PERSON] на день смерті [PERSON] проживала за іншою адресою та не прийняла спадщину після нього. Всі без винятку свідки вказали, що [PERSON] періодично проживала як зі своїм чоловіком, так і в будинку своїх батьків, що знаходиться по сусідству, в залежності від того як складалися відносини з [PERSON] Тому враховуючи ту обставину, що місцем своєї реєстрації [PERSON] обрала будинок чоловіка, є всі підстави вважати саме це житло постійним місце проживання позивача. Відтак доводи позивачів про те, що [PERSON] не входить до числа спадкоємців спірного житлового будинку є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами. До складу спадкового майна, що лишилося після смерті [PERSON], крім іншого, входить 1/3 частина житлового будинку по [ADDRESS] який він успадкував після смерті матері, однак не оформив своїх спадкових прав та помер. Таким чином, беручи до уваги встановлений судом факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], її право на дану спадщину як спадкоємця першої черги за законом, суд вважає, що зустрічний позов з уточненими вимогами слід задовольнити повністю та визнати за позивачем право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи розмір задоволених вимог за первісним позовом, суд стягує з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 440 грн. (660 х 2/3). Суд не стягує з відповідача Заліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області судових витрат, оскільки в судовому засіданні не доведено факту порушення останнім прав позивачів. Крім того, враховуючи, що вимоги за зустрічним позовом задоволено повністю, тому з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати на сплату судового збору в сумі 660 грн., які слід стягнути з них в рівних частках із кожного.

Outcome: partial