Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

22.11.2019 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсними: договір позики від 08.10.2015р., укладений між сторонами; договір іпотеки від 08.10.15р., укладений між сторонами, посвідчений ПН ХМНО Ємцем І.О., зареєстр. у реєстрі за №3940; договір позики від 11.11.16р., укладений між сторонами, посвідчений ПН ХМНО Ємцем І.О., зареєстр. в реєстрі за №5832; договір іпоект від 11.11.2016р., укладений між сторонами, посвідчений ПН ХМНО Ємцем І.О., зареєстр. у реєстрі за №5833. В обгрунтування вказаний обставин посилається на наступне. Між сторонами були укладені вказані договори, але вказані договори є фіктивними, оскільки вчинені без наміру створення правових наслідків, які ними обумовлювались, та вказані договори укладались з іншою ціллю, а відтак вказані договори мають бути визнані в судовому порядку недійсними. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якій вона визнала позовні вимоги в повному обсязі, та просила прийняти рішення в підготовчому судовому засіданні, посилаючись на те, що викладені в позові обставини є достовірними, та відповідач укладаючи вказані правочини дісйно усвідомлювала факт їх фіктивності. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, причину неявки не повідомила, через канцелярію суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Шипенко М.С. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, та посилався на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву, яка підписана відповідачем. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та за наявними в справі доказами. 22.11.2019 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 22.11.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Судом встановлено, що 08.10.2015 року між позивачем в особі її представника [PERSON] та відповідачем було укладено договір позики в простій письмовій формі, відповідно до якого відповідач передала у власність позивачу грошові кошти у вигляді в натурі на суму 344080,00 грн., що на момент укладення договору за згодою сторін складало 14960 доларів США, які позивач зобов`язалась повернути з погодженим графіком погашення, але не пізніше в строк до 08.10.2016 року. 08 жовтня 2015 року на забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за вказаним вище договором позики, між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. за реєстровим № 3940, за умовами якого позивач передав позивачу в іпотеку чотирьохкімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м. 11.11.2016 року між позивачем в особі її представника [PERSON] та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений ПН ХМНО Ємець І.О. за реєстр. № 5832, відповідно до якого відповідач передала у власність позивачу грошові кошти у вигляді в натурі на суму 731680,00 грн., що на момент укладення договору за згодою сторін складало 27200 доларів США, які позивач зобов`язалась повернути з погодженим графіком погашення, але не пізніше в строк до 11.11.2017 року. 11 листопада 2016 року на забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за вказаним вище договором позики, між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. за реєстровим № 5833, за умовами якого позивач передав позивачу в іпотеку чотирьохкімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м. Позивач вказує, що укладені договори були укладені між сторонами без наміру створення будь-яких правових наслідків, та є фіктивними, а тому мають бути визнані судом недійсними, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частинами першою, третьою статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою і шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом частини п`ятої\~статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту\~статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.\~\~ Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої\~статті 203 ЦК України, що за правилами\~статті 215 цього Кодексу\~є підставою для визнання його недійсним відповідно до\~статті 234 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, та те, що відповідач визнала позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки сторони наполягають на задоволенні позову, та визнають факт фіктивності вказаних правочинів, та те, що вони укладались без наміру настання будь-яких правових наслідків. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 3073 грн. 60 коп.

Outcome: approved