Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

24.07.2017 р. позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.10.2014 р. та ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10.04.2015 р., які набрали законної сили суд вирішив: стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000 грн., щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2014 р. і до досягнення дітьми повноліття. В липні 2015 року, на примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів, на підставі виконавчого листа №2-5215/14, відкрито виконавче провадження №48322000. В липні 2015 року боржник звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з першим позовом про зменшення визначеного судом розміру аліментів. 10.09.2015 р. рішенням Солом'янського районного суду м. Києва в задоволені вказаного позову відмовлено. 17.11.2015 р. ухвалою Апеляційного суду м. Києва, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10.09.2015 р. залишено без змін. Однак боржник нічого не добившись, замість того щоб почати сплачувати аліменти 06.01.2016 р. звернувся із заявою до державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з проханням надіслати виконавчий документ за місцем перебування боржника в с. Монастирище Чернігівської області, однак дану заяву було обґрунтовано відхилено. З початку виконавчого провадження і тривалий час ні державний виконавець, ні стягувач не могли встановити офіційне місце роботи боржника. Згодом, через електронні сервіси Міністерства юстиції вдалося встановити, що боржник працевлаштований в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дольче Віта», ЄДРПОУ 32206630, місцезнаходження м. Київ, вул. Бориспільське шосе, 7-Б. Державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Позивач отримала вказану постанову на руки та передала її на виконання до роботодавця боржника. Однак, як тільки до роботодавця боржника надійшла на виконання постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника і було проведено перше відрахування із заробітної плати боржника на утримання дітей, боржник одразу припинив із роботодавцем офіційні трудові відносини. Зазначає, що поки вона (позивач) намагалась добитися хоча би якогось відрахування на утримання дітей, боржник звернувся із другим позовом до Солом'янського районного суду м. Києва про зменшення визначеного судом розміру аліментів. 31.03.2017 р. рішенням Солом'янського районного суду м. Києва у задоволенні позову відмовлено. В позовній заяві, позивач зазначила, що вищенаведені обставини вказують на те, що у відповідача наявний стійкий умисел на ухилення від сплати аліментів і заборгованість виникла з його вини. Станом на 05.07.2017 р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів склала 60235 грн. 72 коп. З розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що відповідач навіть не намагається платити в міру якихось своїх можливостей. 11.07.2017 р. позивач звернулась за професійною допомогою у застосуванні норм законодавства з питань визначення пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України до аудитора, фізичної-особи підприємця [PERSON]. Відповідно до розрахунку, станом на 11.07.2017 р. сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів склала 57262 грн. 34 коп. Отже, наявні всі фактичні і юридичні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 57262 грн. 34 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені і документально підтверджені витрати на оплату допомоги у застосуванні норм законодавства з питань визначення пені, відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у розмірі 900 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вважають їх законними і обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача заперечувала проти позову, в наданому до суду відзиву (письмові заперечення) від 01.11.2017 р. зазначила, що по-перше, заборгованість по сплаті аліментів з боку відповідача виникла з незалежних від нього обставин, тобто без наявності вини з його сторони, оскільки не маючи офіційного місця роботи, в період з 01.07.2014 р. по 08.02.2016 р., перебиваючись тимчасовими підробітками та знаючи про свій обов'язок сплачувати аліменти, відповідач здійснював по мірі можливості витрати на утримання своїх малолітніх дітей, зокрема: купівля гоночної автівки на суму 177,84 грн.; купівля гірлянди Зірочка та набір куль, 8 шт. на суму 80 грн. 93 коп. ; купівля шапок різнокольорових на суму 72 грн.; купівля куртки осінньої для хлопчика на суму 179 грн.; купівля спортивних туфель дошкільних на суму 81,99 грн.; купівля одягу дитячого на суму 474,30 грн.; купівля набору машинок 6 шт. на суму 34,95 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками. Здійснення зазначених витрат на утримання своїх дітей у період з 01.07.2014 р. по 08.02.2016 р. ніяк не може свідчити про умисне ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків, а напрочуд свідчить, що відповідач є та був зацікавлений приймати участь у забезпеченні необхідним своїх малолітніх дітей. Твердження сторони позивача про те, що тривалий час не могли встановити місце роботи відповідача свідчать про пасивний підхід до виконавчого провадження зі сторони саме стягувача, який не використовуючи наданих законодавством про виконавче провадження прав, ініціює подачу судових позовів, які базуються на недостовірних та неналежних доказах. Представник відповідача зазначила, що у період з 08.02.2016 р. відповідачем були здійсненні наступні витрати на утримання дітей та часткової сплати аліментів згідно копій розрахункових документів, а саме: купівля двоярусової залізної дороги на суму 396 грн.; купівля шкарпеток на суму 100 грн.; купівля ранця-шкільного каркасного-трансформер на суму 5989,03 грн.; купівля брюк для хлопчика на суму 540 грн. та піджака для хлопчика на суму 798 грн.; купівля іграшки дитячої «Міні скейтборд» на суму 24,95 грн.; купівля конструктора дитячого «Робот» на суму 19,95 грн.; купівля конструктора дитячого на суму 24,95 грн.; купівля халата LARV S/M кобальт на суму 300 грн.; купівля іграшки дитячої «Удар» на суму 13,95 грн.; 26.12.2016 р. сплата аліментів на суму 400 грн.; 31.03.2016 р. сплата аліментів на суму 1000 грн., що також підтверджується відповідними фіскальними чеками. При здійснені вищезазначених витрат на утримання малолітніх дітей, часткової сплати аліментів в період з 01.07.2014 р. достеменно відомо позивачу. Але навіть враховуючи наведену інформацію про відсутність у період з 28.02.2017 р. офіційного постійного місця роботи, відповідач здійснював часткову сплату аліментів згідно фіскального чека від 22.06.2017 р. на суму 500 грн. та продовжує наразі здійснювати витрати та сплачувати аліменти в тому числі і заборгованість за аліментами, зокрема: купівля трусів «hmd» на суму 252 грн.; 31.07.2017 р. сплата аліментів на суму 500 грн.; 26.08.2017 р. сплата аліментів на суму 500 грн.; 18.09.2017 р. сплата аліментів на суму 1050 грн.; 30.09.2017 р. сплата аліментів на суму 1050 грн.; 17.10.2017 р. сплата аліментів на суму 600 грн. Враховуючи наведену інформацію про сплату у вересні 2017 року в рахунок аліментів суми 2100 грн. свідчать про перерахування відповідачем 100 грн. в рахунок сплати заборгованості за аліментами, що утворилися за минулі періоди. Це свідчить про свідоме та відповідальне ставлення (в залежності від фінансових можливостей) ставлення відповідача до виконання свого обов'язку зі сплати аліментів та заборгованості за аліментами. По-друге, з 07.10.2015 р. відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON]. Від даного шлюбу, наразі, має ще одну малолітню дитину [PERSON], 22.05.2016 р. року народження. Несплата та/або неповно сплата сум аліментів у період з 01.04.2016 р. (з моменту перебуванням [PERSON], на лікарняному, у зв'язку з вагітністю та пологами ) виникла об'єктивними, незалежними від волі відповідача обставинами та не може свідчити про умисне ухилення від сплати аліментів, присуджених за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.10.2014 р. По-третє, повністю є безпідставним посилання відповідача в обґрунтування наявності умислу у відповідача щодо несплати аліментів та заборгованості за аліментами, на заяву відповідача щодо повідомлення останнім державного виконавця Данилюка Р.А. про зміну місця свого перебування. Надіслання даної заяви 06.01.2016 р. з копією паспорта свідчить ні про що інше, як про виконання покладеного чинним законодавством України про виконавче провадження на боржника обов'язку повідомляти державного виконавця про зміну свого місця проживання. По-четверте, наданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів та розрахунок заборгованості по аліментах від 05.07.2017 р. здійснений головним державним виконавцем Данилюком Р.В. не можуть вважатися належними та допустимими доказами у контексті даного спору, оскільки в основу здійсненого ФОП [PERSON] розрахунку покладений розрахунок заборгованості по аліментах, наданий Деснянським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, складений на 05.07.2017 р. та який не містить повних відомостей про здійснення відповідачем витрат в рахунок сплати аліментів та часткової сплати аліментів у період з 01.07.2014 р. по 05.07.2017 р. Розрахунок складений ФОП [PERSON] є лише припущенням щодо суми пені, а також розрахунок не є висновком експерта, оскільки відсутня відповідна компетенція, знання та навички з проведення будь-яких фінансових розрахунків, в тому числі і розрахунків пені за прострочення пені за прострочення сплати аліментів. Крім того, складений 05.07.2017 р. розрахунок заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем не було доведено до відома відповідача як боржника, оскільки відповідач жодного розрахунку не отримував. Отже не можна вважати, що відповідач був належним чином проінформований про наявність заборгованості зі сплати аліментів саме у такому розмірі, на який посилається відповідач, обґрунтовуючи розмір своїх позовних вимог. По-п'яте, доводи позивача про наявність стійкого умислу у відповідача щодо несплати/неповної сплати аліментів у період з 01.07.2014 р. по 05.07.2017 р. не можуть ґрунтуватися на тому, що відповідач двічі подавав позовні заяви про зменшення розміру аліментів. Враховуючи той факт, що відповідач у період з 01.07.2014 р. по 078.02.2016 р. не мав офіційного місця роботи та постійного стабільного заробітку, а з 01.04.2016 р. має на утриманні ще одну малолітню дитину та дружину, яка не працює та здійснює догляд за їхньою малолітньою дитиною, останній використовував надане чинним законодавством право на звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, у зв'язку зі змінами матеріального та сімейного стану. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача зазначила, що позивачем не доведено факту наявності вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів як єдиної визначальної підстави покладення відповідальності на платника аліментів за прострочення їх сплати, а отже можливості сплати неустойки, не надано жодних належних та допустимих доказів, які б містили у собі достовірну суму заборгованості зі сплати аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів утворилася з незалежних від відповідача причин, таких як: відсутність офіційного працевлаштування та постійного заробітку у період з 01.07.2014 р. по 08.02.2016 р. та у період з 28.02.2017 р. по 05.07.2017 р., наявність на утриманні в період з 01.04.2016 р. дружини та ще однієї малолітньої дитини. Крім того, навіть у період відсутності офіційного заробітку, маючи на утриманні ще одну малолітню дитину та дружину, яка за нею доглядає,відповідач вживав і вживає заходи щодо погашення боргу по аліментах, що свідчить про відсутність умислу в ухиленні від сплати аліментів. Та просила суд відмовити в задоволенні позову ві повному обсязі. Представник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідмлено своєчасно та належним чином., причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial