overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

22.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування приватним жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув, в судове засідання викликався шляхом розміщення публікації в місцевій пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач, де крім нього зареєстровані шість членів його сім'ї та відповідач (а.с.4, 9-10). Відповідач згідно договору від 31.03.2012 року (укладеного між сторонами) має статус наймача житлової кімнати площею 33,1 кв.м (а.с.5). 20.03.2015 року позивач повідомив відповідача про розірвання договору найма в порядку ст.825 ч.3 ЦК України, оскільки житло необхідно використовувати для проживання наймодавця та членів його сім'ї, але відповідач на таку пропозицію не відреагував, так як в помешканні фактично не проживав жодного дня (а.с.11-12). Суд вважає, що договір найму житла необхідно розірвати, так як наймодавець попередив наймача про це у двохмісячний термін і є необхідність використання житла для проживання позивача та його членів сім'ї. Відповідно до ст.826 ЦК України, відповідач підлягає виселенню з вказаного житла по причині розірвання договору найма житла. На переконання суду до спірних правовідносин необхідно застосувати положення ст.825 ч.3, ст.826 ч.1 ЦК України, оскільки саме такий спосіб захисту прав позивача відповідатиме закону України. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

22.05.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 003-12500-140610 від 14.06.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 2200 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 23.04.2015 рік заборгованість складає 5459,55 грн. з яких: тіло кредиту 5459,51 грн., заборгованість за відсотками - 0,04 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 5459,55 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 09.07.2015 року, 18.02.2016 року, 22.02.2016 року та 26.02.2016 року не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи була належним чином повідомлений. 26.02.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № 003-12500-140610 від 14.06.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 2200 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 23.04.2015 рік заборгованість складає 5459,55 грн. з яких: тіло кредиту 5459,51 грн., заборгованість за відсотками - 0,04 грн. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови договору стосовно своєчасного повернення суми кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

22.05.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 4461,55 грн. шкоди, спричиненої безобліковим користування електроенергією, яке було виявлено 25.03.2015 року працівниками Первомайської філії ПАТ Миколаївобленерго під час перевірки оселі відповідача за адресою вул. Чкалова, 1 в с. Камяний Міст Первомайського району Миколаївської області, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі енергопостачальника, відкритою електричною проводкою без приладу обліку. Спожита таким чином електроенергія не враховувалась і не сплачувалась , в звязку з чим було складено акт В 6030 та нарахована шкода за період з 13.05.2014 року по 25.03.2015 року в сумі 4461,55 грн. Просять стягнути вказану суму, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилась, а надала заяву в якій позов підтримала повністю і просила його задовольнити, та погоджувалась на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 1166 ч. ч. 1, 2 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підставі викладеного, суд знаходить що так як позов підтверджено ксерокопіями акту В 6030 від 25.03.2015 року «Про порушення Правил користування електричною енергією для населення», випискою з особового рахунку відповідача, протоколом засідання комісії філії ПАТ «Миколаївобленерго» Первомайського району по вказаному акту від 10.04.2015 року, проти чого відповідач заперечень та відповідних доказів не надав, а тому суд знаходить доведеними позовні вимоги та підлягаючими задоволенню. На підставі ст. 88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

22.05.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 жовтня 1994 року в Грушинській сільській раді народних депутатів Первомайського району Харківської області, за актовим записом № 4, мотивуючи свій позов тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, в сімї постійно відбуваються сварки. З цих підстав подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву повністю підтримує, просить її задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден, не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

22.05.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини до її повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 17.10.2003 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним, тому просить суд розірвати його. Також позивач вказала, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, в звязку з чим позивачка просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку. В судове засідання сторони не зявились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх особистої участі, при цьому позивач позов підтримала і наполягала на його задоволенні, а відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу та сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 17 жовтня 2003 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. З копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 290864 від 23.11.2004 року вбачається, що сторони від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) від дня предявлення позову і до її повноліття. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

22.05.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини до її повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 20.09.2008 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним, тому просить суд розірвати його. Також позивач вказала, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, в звязку з чим позивачка просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 02.07.2015 року. В судове засідання сторони не зявились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх особистої участі, при цьому позивач позов підтримала і наполягала на його задоволенні, а відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу та сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 20 вересня 2008 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. З копії свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 094559 від 25.08.2010 року вбачається, що сторони від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) від дня предявлення позову і до її повноліття. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

22.05.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який був укладений між нею та відповідачем 23 грудня 1998 року в Відділі РАЦС Полтавської міської ради, актовий запис № 2076. Зазначала, що вони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO], які проживають разом з відповідачем. Сімейне життя між ними не склалося через постійні сварки, які вчиняв відповідач, який не брав участі у вихованні дітей, у веденні домашнього господарства, часто зникав із дому на тривалий час, як потім з»ясувалось він зустрічався з іншими жінками. З січня 2015 року вона не проживає з відповідачем , пішла від нього. Вважає, що їхня сім»я розпалась та не бажає поновлення будь-яких стосунків з відповідачем. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], стягнути з відповідача витрати по справі. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві, а саме шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , стягнути з відповідача витрати по справі. Відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, підтвердив ту обставину, що вони припинили сімейні та подружні стосунки у січні 2015 року , однак не згоден із тими причинами, на які позивач посилається, як на підставу її позовних вимог. Пояснив, що відповідач сама пішла із дому, що вона проживає з іншим чоловіком, йому залишила трьох дітей , яких він самостійно виховує. Дітей вона не має можливості забрати, оскільки проживає з іншим чоловіком в орендованій квартирі. Він не вважає себе винним у тому, що їхня сім» розпалась, також пояснив, що немає сенсу поновлювати стосунки між ними, оскільки позивач не бажає з ним проживати. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 23 грудня 1998 року в Відділі РАЦС Полтавської міської ради, актовий запис № 2076 сторони зареєстрували шлюб. Сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO], які після припинення між сторонами сімейних та подружніх стосунків залишились проживати з відповідачем. Сторони не проживають разом з січня 2015 року, на примирення не згодні. За таких обставин, коли шлюб фактично розпався та існує формально і жодна із сторін не бажає продовження сімейних та шлюбних відносин, шлюб підлягає розірванню. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

22.05.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2007 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати у її відсутності, позовну заяву підтримала у повному обсязі просила її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2007 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, де батьком вказаний «Литвин Денис Вікторович » (а.с.4-5). Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 84, 180 -183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

22.05.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила. Повідомлялась про час і місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки та відсутністю заперечень на позов відповідача. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дітей і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

22.05.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 15.09.2012р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

22.05.2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 02.11.2010 року. Від шлюбу дітей не мають. З теперішнього часу вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що чоловік зловживає спиртними напоями, вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 02.11.2010р. Шлюб у сторін перший. З теперішнього часу сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved