Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

23.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Савицького, 26,свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить його батькові [PERSON]. 14.05.2016 [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Савицького, 26. Позивач прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 17.03.1955 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] за №2-827 [PERSON] була надана земельна ділянка, розташована за адресою: м. Ізмаїл, вул. Госпитальна, 18-а для будівництва житлового будинку. В подальшому вул. Госпітальна в м. Ізмаїлі була перейменована на вул. Савицького. Згідно п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року в редакції, що діяла станом на 1987 рік, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Пунктом 7 цієї ж Інструкції передбачено, що реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1. Частиною 14 додатку №1 до Інструкції передбачено, що до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР відноситься, зокрема, нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Відповідно акту прийому індивідуального домоволодіння від 23.03.1983 року житловий будинок, розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Савицького, 26 вважається таким, який зданий в експлуатацію. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 27.04.1983 року за №216 був затверджений акт прийому в експлуатацію житлового будинку та за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Савицького, 26, та згідно висновку про реєстрацію будинку від 12.05.1983 року, житловий будинок, розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Савицького, 26 підлягає реєстрації на праві особистої власності за [PERSON]. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 457421 від 17.05.2016 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 14.05.2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Савицького, 26. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45735017 від 10.11.2016 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 14.05.2016 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON], що підтверджено актовим записом про народження №524 від 15.09.1948 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк після смерті батька звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено заявою від 10.11.2016 року, посвідченою приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 21.02.2017 року за №78/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане спадкове майно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved