Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 02.06.2003 року працював на посаді першого заступника генерального директора [PERSON] Державного консорціуму «Укрфітотерапія». 12.03.2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №182 «Про ліквідацію [PERSON] Державного консорціуму «Укрфітотерапія». Згідно п. 2 даної Постанови, здійснення заходів з ліквідації та утворення ліквідаційної комісії покладено на Міністерство аграрної політики України. 06.05.2008 року Мінагрополітики виданий наказ № 284 «Про припинення діяльності [PERSON] Державного консорціуму «Укрфітотерапія», створена та затверджена комісія з ліквідації, голова комісії [PERSON] Позивач вказує, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб місцезнаходження Консорціуму: м. Київ, пр-т Перемоги, 120. Однак з 2008 року Консорціум не орендує приміщень за вказаною адресою, і фактичне місцезнаходження [PERSON] Державного консорціуму «Укрфітотерапія» - це місце роботи голови ліквідаційної комісії Міністерство аграрної політики України: м. Київ, вул. Хрещатик, 24. Позивач зазначає, що оскільки голова ліквідаційної комісії відмовлялась його звільняти на підставі його заяви, то він вимушений був звертатись до суду, і рішенням суду від 08.04.2011 року зобовязано [PERSON] Державний консорціум «Укрфітотерапія» звільнити позивача з роботи на підставі ст. 38 КЗпП та зробити запис про звільнення в трудову книжку. Рішення суду не було виконано добровільно, тому позивач вимушений був звертатися до виконавчої служби, а в подальшому до правоохоронних органів із заявою про умисне невиконання рішення суду. Лише після звернення позивача до уповноваженого з прав людини та взяттям даної справи на його контроль, 02.03.2015 року головою ліквідаційної комісії був внесений запис до трудової книжки позивача, в цей же день видана трудова книжка, але в книжці не зазначена дата звільнення та не проведено розрахунок по заробітній платі. Позивач зазначає, що оскільки в Мінагрополітики відсутні документи з Консорціуму щодо нарахування заробітної плати (лист від 30.04.2014 року № 37-27-3-16/5937), то розрахунок необхідно проводити за мінімальною ставкою заробітної плати, встановленою законом. Посилаючись на вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок, ст.ст. 116, 117, ч.2 ст. 233 КЗпП України, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 92515,27 грн. (розрахунок надає). Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить стягнути заборгованість по зарплаті та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день звернення до суду, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. В судове засідання представник відповідача [PERSON] Державного консорціуму «Укрфітотерапія» (ліквідаційної комісії) не зявився, не зважаючи на неодноразові повідомлення про час та місце розгляду справи, заперечень проти позову не подав. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що постановою КМУ від 12.03.2008 року № 182 визначено Міністерству аграрної політики здійснити в установленому порядку заходи з ліквідації [PERSON] Державного консорціуму «Укрфітотерапія» та утворити ліквідаційну комісію (а.с.6). Наказом Міністерства аграрної політики України від 06.05.2008 року № 284 «Про припинення діяльності [PERSON] Державного консорціуму «Укрфітотерапія», наказано: 1. Припинити діяльність [PERSON] Державного консорціуму «Укрфітотерапія» шляхом його ліквідації згідно чинного законодавства. 2. Утворити та затвердити комісію з ліквідації у складі згідно з додатком. 3. Голові комісії [PERSON], (зокрема п. 3.6.) провести звільнення працівників у відповідності до чинного законодавства (а.с. 7-8). Як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зробленого на запит суду, на час розгляду справи у суді підприємство [PERSON] Державний консорціум «Укрфітотерапія» перебуває в стані припинення з 24.09.2008 року, але підприємство не припинено, запис про державну реєстрацію припинення не внесено (а.с.37-38). Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2011 року зобовязано [PERSON] Державний консорціум «Укрфітотерапія» звільнити [PERSON] з посади першого заступника генерального директора [PERSON] Державного консорціуму «Укрфітотерапія» на підставі ст. 38 КЗпП України; зобовязано внести запис про звільнення [PERSON] до трудової книжки (а.с.11). Дане рішення не оскаржувалось сторонами, набрало законної сили. Як вбачається із заяв позивача та постанов про відкриття виконавчого провадження, рішення суду не виконувалось в добровільному порядку, в звязку з чим було відкрито виконавче провадження, а в подальшому державний виконавець виносив постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду (а.с.12, 13, 14, 15,16, 17). В подальшому, у 2013 році, позивач також звертався до Шевченківського відділу РВУМВС із заявами про внесення до ЄРДР заяви про кримінальне правопорушення умисне невиконання рішення суду головою ліквідаційної комісії [PERSON], скаргами на постанови про закриття кримінального провадження (а.с.18-24). Крім того, позивач звертався зі скаргою до Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо невиконання рішення суду, на що йому було надана відповідь від 30.04.2014 року (а.с.27). В даній відповіді Мінагрополітики висловлює думку, що рішення суду від 08.04.2011 року «містить ознаки упередженості», яка нічим не обґрунтована, оскільки вбачається, що дане рішення не оскаржувалось ні Міністерством агрополітики, ні [PERSON] Державним консорціумом «Укрфітотерапія» в особі голови ліквідаційної комісії, і набрало законної сили. Крім того, посилання Міністерства Агрополітики на те, що в Міністерстві Агрополітики, та в комісії по ліквідації [PERSON] Державного консорціуму «Укрфітотерапія» відсутні табелі виходу на роботу, накази про прийняття на роботу та звільнення з робити, документи щодо нарахування заробітної плати працівникам не є виною позивача. При цьому суд виходить із того, що законодавцем покладено обовязок належного ведення документації (трудових книжок, наказів по підприємству, бухгалтерської документації тощо) на відповідних посадових осіб підприємств, а тому неналежне ведення кадрової документації чи документів по нарахуванню заробітної плати, або втрата цих документів під час проведення процедури ліквідації не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань по оплаті праці. З матеріалів справи вбачається, що позивач також звертався до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини з питання невиконання рішення суду (а.с.28-29), на що отримав відповідь (а.с.30). Позивач зазначає, що запис про звільнення був внесений до його трудової книжки 02 березня 2015 року, в цей же день йому видано трудову книжку. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З позовних вимог вбачається, і вказана обставина не спростована відповідачем, що при звільненні позивача з роботи відповідач не виплатив позивачу належну йому заробітну плату. Доказів того, що позивачу була виплачена заробітна плата за вказаний період, та у яких розмірах відповідачем не надано. На час розгляду справи спір про розмір належних позивачу сум виплат відсутній, оскільки відповідачем не надано заперечень проти позову, хоча відповідач обєктивно мав таку можливість, відповідачем не оспорено розрахунок наданий позивачем, і відповідач взагалі не реагував на повідомлення суду про необхідність явки в судове засідання та не надав жодних пояснень по суті позову. У відповідності до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація зобовязані виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи із вимог даного закону, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Оскільки суду не надано будь-яких довідок про розмір заробітної плати позивача, суд погоджується з розрахунком позивача, що проведений за ставкою мінімальної заробітної плати (а.с. 31-36). Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов було задоволено, а позивач за даною категорією справи звільнений від оплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 925,15 грн. На підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved