overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

22 червня 2016 року до суду надійшла заява завідуючого 2-м відділенням Комунального закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканку с. Березняки Недригайлівського району Сумської області, без її згоди у зв'язку із наявністю у неї ознак тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Необхідність примусової госпіталізації підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дало підстави звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що [PERSON] неодноразово лікувалася в КЗ «Перша ОСЛ м. Ромни» у звязку з психічним захворюванням, отримала другу групу інвалідності. В даний час відмічається погіршення психічного стану: сама себе не обслуговує, стала злісна, агресивна до оточуючих, виявляє ознаки присутності слухових галюцинацій, розмовляє сама з собою, говорить, що чує голоси, може завдати шкоду собі та оточуючим. У судовому засіданні опікун [PERSON] [PERSON] пояснила, що [PERSON] поводиться агресивно, побила скло у дверях, палить матраси, тікає з дому, погрожує вбивством. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 08 квітня 2009 року вбачається, що [PERSON] визнана недієздатною, опікуном над нею призначено [PERSON] (а.с.6). Із заключення комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді: «Шизофренія, інший тип, безперервний тип перебігу», виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих (а.с.5). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Прокурор проти примусової госпіталізації заперечує, уважає, що представник лікарні недостатньо обґрунтував свою заяву. Захисник не заперечував проти задоволення даної заяви, що примусова госпіталізація відповідає інтересам [PERSON] Суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до лікувального закладу в примусовому порядку згідно вимог ст.ст. 14, 16, 22 Закону України „Про психіатричну допомогу», так як вона виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

22 червня 2016 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, зазначивши в якості заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів громадянського стану Кіровського району м.\~Дніпропетровська. Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що її батько, [PERSON], помер 06.06.2016 року на тимчасово окупованій території України, а саме у м.\~Донецьк. Отримати свідоцтво про смерть у м.\~Донецьку неможливо, а документи, видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), що знаходяться на території, непідконтрольній державній владі України не є чинними. Викладене стало причиною звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] (а.с. 2). Заявник у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає\~ задоволенню за наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник доводиться дочкою [PERSON], громадянина України, [INFO], уродженця [INFO], що підтверджується копіями паспортів та ІПН [PERSON] та [PERSON], копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] ([PERSON]В.). (а.с.а.с. 3-8). 06 червня 2016 року [PERSON] помер за у м. Донецьку. Можлива причина смерті гостра ішемічна хвороба серця. Викладене опосередковано підтверджується сукупністю наданих заявником матеріалів, а саме: копією свідоцтва про смерть серії від 08.06.2016 року, копією довідки про причину смерті від 07.06.2016 року та копією лікарського свідоцтва про смерть від 07.06.2016 року, видані самопроголошеним незаконним угрупуванням «ДНР» (а.с.а.с. 9-12). У судовому засіданні також встановлено, що заявник зверталася до заінтересованої особи із заявою про реєстрацію смерті матері, проте їй було відмовлено, оскільки на території м.\~Донецьк органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому надане нею свідоцтво про смерть матері не є чинним. (а.с. 13). Відтак, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті [PERSON] не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

22 червня 2016 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та у подальшому розмір кредитного ліміту якої збільшився до 6000 гривень. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 18 жовтня 2020 року в сумі 11462,48 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 7697,57 грн; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 1609,21 грн; нарахованої пені - 2155,70 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 2102 грн. судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 22 червня 2016 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит в сумі 6000 гривень. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 18 жовтня 2020 року в сумі 11462,48 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 7697,57 грн; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 1609,21 грн; нарахованої пені - 2155,70 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат - 2102 гривні судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

22 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 12 жовтня 1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Під час шлюбу в сторін народилися спільні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведуть. Їх сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, протилежними поглядами на сімейні відносини та обов'язки, на підставі чого між ними відбувалися постійні сварки, що призвело до втрати почуття любові. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася, примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим звернулася із вказаним позовом до суду, просила задовольнити, залишивши їй прізвище Любова. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб між сторонами зареєстрований 12 жовтня 1991 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №42. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Любова (а.с.6). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

22 червня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 20 лютого 1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним і повністю знаходиться на його утриманні. Спільне життя із відповідачем не склалося через подружню зраду відповідача та остання покинула його та доньку. Шлюбні відносини між ними припинені з 02 березня 2016 року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 20 лютого 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Виконкомом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено запис за № 09 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 7). 08 серпня 1999 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через подружню зраду відповідача. Шлюбні відносини між сторонами припинені 02 березня 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

22 червня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 23.12.2011 року в сумі 11 243,10 гривень, що складає 219,95 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6 861,57 грн. заборгованість за відсотками, 3 150,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 511,58 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 23.12.2011 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором від 23.12.2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 11 243,10 гривень, що складає : 219,95 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6 861,57 грн. заборгованість за відсотками, 3 150,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 511,58 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником відповідачем [PERSON]- строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 3 150,00 грн. відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

22 червня 2016 року позивач звернувся у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі 10.11.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції у Чернігівській області був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання сина не надає. Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без участі відповідача. Позовні вимоги визнає. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 22.04.2016 виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 4/. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позову про стягнення аліментів був звільнений, тому ці витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

22 червня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 вересня 2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Війницькою сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 6. Від спільного шлюбу дітей у них немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з тим, що останній почав зловживати спиртними напоями. На грунті цього сімейні питання вирішуються шляхом конфліктів, сварок і скандалів. Тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим, не бажає надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, а формальна реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 07 вересня 2012 року Війницькою сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 6. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 07 вересня 2012 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 075441 від 07 вересня 2012 року (а.с.3). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки, стверджують, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у справі в розмірі 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

22 червня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 14 лютого 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та спору про місце його проживання між ними немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, у зв'язку з чим постійно виникали сварки. Шлюбні відносини припинили у лютому 2016 року з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2013 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 27 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 3). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 4). Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, внаслідок чого виникали постійні сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені у лютому 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved