Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

22 грудня 2016 року померла мати позивача [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Шевченка, 23 в с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області. 19 вересня 2017 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але нотаріусом йому було відмовлено, у звязку з тим, що дане майно є спільною сумісною власністю. Тому він просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно. Відповідача [PERSON] згідно заяви просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи Криничанська державна нотаріальна контора згідно заяви просить слухати справу без їх присутності, рішення винести у відповідності до закону. Дослідивши та перевіривши матеріали справи суд встановив, що позивач є спадкоємцем, померлої 22 грудня 2016 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №720617, виданим 27 грудня 2016 року виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №20, якій на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Шевченка, 23 в с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2001 року серія АВР №967426, посвідченого приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №225. Вищезгадане спадкове майно [PERSON] заповіла [PERSON], про що свідчить заповіт від 04 жовтня 2008 року, який посвідчений державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори, але у встановленому законом порядку позивачка не може успадкувати вказане майно, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та виправленнями у документах, які не оговорені підписами посадових осіб та печатками установ. Згідно заяви, засвідченої державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори №943 від 2017 року у спадкодавця інших спадкоємців за заповітом та передбачених ст.1241 ЦК України не має. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З аналізу \~ст.ст. 1223, 1233 ЦК України\~ вбачається, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, тобто заповіт є одностороннім правочином. Частиною 1 статтею 1258\~ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України, прийняття спадщини спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Протокол № 1, стаття 1 «Захист власності» говорить, що «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved