Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

23.09.2020 р. [PERSON] звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «Авентус Україна» про захист прав споживачів, про визнання зобов`язання виконаним, повернення надмірно сплачених коштів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , було укладено договір про надання коштів у позику в формі споживчого кредиту № 1531400 (далі - кредитний договір) на суму 7000,00 грн. на строк 30 днів зі сплатою 0,01 % від суми Позики за кожен день користування (3,62 % річних) у межах строку надання позики та 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00 % річних). Також кредитним договором було визначено, що у випадку прострочення повернення суми позики Клієнт зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 84,00 грн. за кожен день прострочення, але не більше 50 % від суми, отриманої Клієнтом за цим договором і становить 3500,00 грн. Виходячи з умов кредитного договору позивач повинна була сплатити 10521,00 грн. (7000,00 грн. кредиту, + 21,00 грн. відсотків + 3500,00 грн. неустойки). Натомість позивач внесла 14510,43 грн. на погашення кредиту, тому вважає, що нею було переплачено кошти в сумі 3989,43 грн., а зобов`язання за кредитним договором виконано. Також позивачка вважає несправедливими умови договору в частині нарахування штрафних санкцій відповідно до п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки відповідачем нарахована неустойка, яка становить більше 50% від тіла позики. Крім того позивач заперечує факт продовження договору, оскільки відповідачем не було надано на адвокатський запит жодних додаткових угод/додаткових договорів, як це передбачено п.5.1.Договору. Позика надавалася виключно на 30 днів, тобто терміном до 21.12.2019 р. Тому просила визнати виконаним зобов`язання за кредитним договором № 1531400 від 21.11.2019 перед ТОВ «Авентус Україна» та стягнути з відповідача надміру сплачені кошти в сумі 3989,43 грн. Ухвалою суду 24.09.2020 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 25.11.2020 р. до суду надійшов відзив представника відповідача ТОВ «Авентус Україна» адвоката Бабенкової Н.А., в якому вказано, що відповідач вимоги не визнає в повному обсязі. У відзиві зазначено, що кредитним договором укладеним між сторонами, було визначено відсотки за користування кредитом у межах 30 днів 3,65% річних та у випадку користування кредитом понад 30 днів 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних). Також умовами кредитного договору визначено відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту штраф у розмірі 84,00 грн. за кожен день прострочення, але не більше 50% отриманої суми і становить 3500,00 грн., що не є непропорційно великою сумою компенсації у відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивачу відповідно до чинного законодавства не нараховувалася неустойка (штраф та пеня), а нараховувалися виключно проценти, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами 11.12.2020 р. надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що кредитний договір позивачу не надавався, кредит надавався виключно на 30 днів і будь-яких документів про його продовження не підписувалося. Відсотки за користування кредитом повинні сплачуватися виключно за 30 днів, а неустойка не може бути більшою за 3500,00 грн. 21.12.2020 р. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких адвокат Бабенкова Н.А. вказала, що кредитний договір було підписано та направлено позивачу в електронній формі на його електронну адресу, вказану при заповненні заявки на сайті товариства. Оскільки позивачем не виконувалися вимоги договору, товариство нараховувало відсотки за користування кредитом, оскільки кредитний договір не виконаний позивачем по даний час. Він продовжує діяти до повного його виконання, а відтак продовжуються нараховуватися відсотки за користування кредитом. Ухвалою суду від 22.04.2021 р. було залучено в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Представник позивача в судове засідання не з`явився, але скерував до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Авентус Україна» адвокат Бабенкова Н.А. в судове засідання не з`явилася, але скерувала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Підтримала свій відзив та заперечення на відповідь на відзив. Представник третьої особи ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, але скерував до суду заяву про здійснення розгляду справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». У задоволенні позову просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В абзаці другому частини другої ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.12,13 ч.1 ст.1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Судом встановлено, що 21.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір №1531400 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Кредитний договір було укладено шляхом заповнення позивачем відповідної форми, а кошти було перераховано на рахунок, вказаний позивачем. Копію кредитного договору було направлено на електронну адресу, вказану позивачем. З врахування викладеного, суд приходить до висновку, що Договір №1531400 про надання споживчого кредиту від 21.11.2019 року було укладено сторонами в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, [PERSON] через Особистий кабінет на Веб-сайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «погоджуюсь», після чого ТОВ «Авентус Україна» було надіслано позивачеві за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду, який позивачем і було використано для підтвердження підписання кредитного договору. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на Веб-сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відтак, укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача. Вказаний договір укладено з використанням електронного підпису, що відповідає положенням статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та положенням ст.. 205 ЦК України. Крім того, як вбачається з індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту, вона містить персональні дані [PERSON] , зокрема, її паспортні дані та номер картки платника податків, які відповідають відомостям її паспорта та картки платника податків, копії яких містяться в матеріалах справи. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позивачка була належним чином ознайомлена з умовами договору та отримала його примірник. Також згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач міг протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення договору, натомість позивач таким правом не скористався. Відповідно до умов Договору №1531400: - ТОВ «Авентус Україна» було надано Позивачу кошти в розмірі 7000,00 гривень (п 1.1). - позика надана строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п. 1.2); - знижена процентна ставка становить 0,01 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (3,65% річних) у межах строку надання позики , зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. 21,00 грн. (п. 1.3.1); - стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (657,00 річних) (п. 1.3.2); - у випадку прострочення повернення суми позики , Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 84,00 % за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язання за договором. Сукупна вартість штрафів не може перевищувати 50 % від суми отриманої Клієнтом за цим договором і становить 3500,00 грн. (п.4.4, 4.5) Таким чином, умовами кредитного договору визначено, що протягом 30 днів (до 21.12.2019) позивач сплачує відсотки в розмірі 21,00 грн. за користування кредитом, а в разі неповернення кредиту після 21.12.2019р. позивач сплачує 1,80 % за кожен день від суми позики. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний\~сплачувати проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про: … встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; Оскільки розмір штрафу, встановлений договором, не може перевищувати 50 % від суми отриманої Клієнтом за цим договором і становить 3500,00 грн., тому розмір штрафу не можна вважати несправедливим. Як вбачається з довідки про розрахунки за договором №1531400, позивачем було сплачено 14510,43 грн. з них: за тілом кредиту - 4385,59 грн. проценти - 10124,84 грн. Відомостей про нарахування штрафу дана довідка не містить, що фактично вказує на те, що штрафні санкції не застосовувалися. Натомість позивачем не надано розрахунку, який би підтверджував надмірність сплачених коштів (зокрема нарахованих штрафних санкцій, що перевищують 50 % наданого кредиту). Зважаючи на викладене позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що ним виконані зобов`язання за кредитним договором №1531400, а також факту надмірно сплачених коштів з даним кредитним договором, а тому позов не підлягає до задоволення. Оскільки суд у задоволенні позовних вимог відмовляє, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed