Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

22 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва належить майно, що складається з однокімнатної квартири №93 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Синельниківська, будинок 7А, загальною площею 37,0 кв.м., житловою площею 19,4 кв.м. Квартира належала на праві власності на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] та була реалізована Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в порядку проведення електронних торгів. Таким чином право власності на спірну квартиру за нею було припинено і зареєстровано за позивачем. Однак відповідачка, незважаючи на те, що вона не є власником квартири та на протязі тривалого часу не проживає в ній, залишається в ній зареєстрована, чим порушує законні права та інтереси позивача. Т.я. відповідачка не є власником спірної квартири, вона втратила право користування жилим приміщенням в ній. Наразі її місце проживання позивачу не відоме. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] зі зняттям її з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. У судове засідання позивач не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій підтримував свої позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду невідомі, повідомлялася належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» від 28.05.2015 року №42, у звязку з чим, суд вважає за можливе застосувати положення ст.ст. 224-225 ЦПК України, розглянути справу заочно. Представник третьої особі в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Беручи до уваги письмові пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.03.2015 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 4) У спірному житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS], окрім позивача, також зареєстрована колишній власник квартири [PERSON], що підтверджується довідкою КП «ЖГ Самарського району» ДМР №1113 від 02.04.2015 року (а.с. 6). Відповідач [PERSON] не є власником квартири та не мешкає ній протягом тривалого часу. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно положень ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач не є власником квартири [ADDRESS] та не мешкає в ній протягом тривалого часу. Через реєстрацію у квартирі відповідача позивач не в змозі в повній мірі здійснювати своє право на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням, у звязку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими, отже підлягає задоволенню.

Outcome: approved