Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

23.01.2017 року позивач звернулася до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Синельниківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис (зареєстровано в реєстрі за №18341) про стягнення з позивача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №SМЕ0001416 від 27 червня 2007 року за період з 01 листопада 2013 року по 07 вересня 2016 року, а саме: заборгованість за кредитом - 44290,18 доларів США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10425,12 доларів США. Загальна сума заборгованості становить 54715,30 доларів США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчою напису. Крім того, в той же день приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис (зареєстровано в реєстрі за №18357) про звернення стягнення на нежиле приміщення загальною площею 202,2 кв.м., ще знаходиться за адресою: [ADDRESS] (предмет іпотеки), яке на підставі договору іпо\-теки №SМЕ0001416 від 27 червня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропет\-ровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., за реєстровим номером №3172 було передано в іпотеку в забезпечення зобов'язань за кредитним договором №SМЕ0001416 від 27 червня 2007 року Загальна сума заборгованості становить 55250,00 доларів США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Зазначені виконавчі написи передані до державної виконавчої служби для виконання і 09 грудня 2016 року виконуючий обов'язки начальника Синельниківського міськрайонного від\-діл державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропет\-ровській області Борсук Б.О. відкрив виконавчі провадження: *ВП 53094025 про стягнення з [PERSON] на користь ІІАТ «Альфа-Банк» кредитної заборгова\-ності у розмірі 54715,30 доларів США; *ВП 53093557 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» кредитної заборгова\-ності у розмірі 55250 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 09 грудня 2016 року виконуючий обов'язки начальника Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Борсук Б.О. виніс постанови про: *приєднання виконавчого провадження №53094025 до зведеного виконавчого провадження 53094217; - приєднання виконавчого провадження №53093557 до зведеного виконавчого провадження 53094217, і розпочав примусове виконання зазначених виконавчих написів. Позивач вважає, що зазначені виконавчі написи №18341 та №18357 вчинені з грубими порушенням вимог законодавства і не можуть бути виконані з таких підстав: - на порушення вимог законодавства ПАТ «Альфа-Банк» не надав нотаріусу доказу надіслання позивачу повідомлення за 30 днів до звернення до нотаріуса в зв'язку із не направленням такого повідомлення та не отриманням [PERSON] такої вимоги, що не відображено у виконавчих написах; - стягувач ПАТ «Альфа-Банк», на порушення вимоги п.3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, пропустив трирічний строк з дня виникнення права вимоги, так як таке право виникло в останнього у листопаді 2009 року, що підтверджується вимогою ПАТ «Альфа-Банк» про дострокове повернення кредиту від 03 листопада 2009 року, яке позивачем в добровільному порядку виконано не було, що унеможливлює вчинення нотаріусом виконавчих написів зі стягнення заборгованості за кредитним договором №SМЕ0001416 від 27 червня 2007 року, звернення стягнення за договором іпотеки №SМЕ0001416/1 від 27 червня 2007 року; - не визначено безспірну суму заборгованості боржника; - відсутність права вимоги ПАТ «Альфа-Банк» сплати заборгованості [PERSON] за період з 01.11.2013 року по 07.09.2016 року у зв'язку ухваленням рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.04.2014 року, яке набрало законної сили 16.12.2014 року. Позивач вважає, що наявність рішення суду, яким стягнуто заборгованість за період з 01.11.2013 року по 07.09.2016 року, перешкоджає вчиненню виконавчого напису нотаріусом на ті ж самі суми заборгованості, встановлені рішенням суду. 16.04.2014 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, тобто заборгованості не до дня звернення кредитором до суду, а до повного повернення непогашеного кредиту, процентів за користування ним та пені. Стягувачем ПАТ «Альфа-Банк» не отримано та не пред'явлено виконавчий лист до виконання на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.04.2014 року. В зв'язку із викладеним, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню: - виконавчий напис №18341, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем від 08 жовтня 2016 року щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа_банк», що виникла по кредитному договору № SМЕ0001416 від 27 червня 2007 року за період з 01 листопада 2013 року по 07 вересня 2016 року у розмірі: - заборгованість за кредитом - 44290,18 доларів США; - заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10425,12 доларів США; - виконавчий напис №18357, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем від 08 жовтня 2016 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення, загальною площею 202,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснив суду, що позивач [PERSON] не отримувала від ПАТ «Альфа-Банк» письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором. З 2005 року позивач проживає за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Каштанова. Вважає, що стягувач пропустив трирічний строк на звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки таке право у ПАТ «Альфа-Банк» виникло в 2009 році та взагалі не має права на вчинення виконавчого напису нотаріусом у зв'язку наявністю рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором. Окрім того, зазначив про те, що у виконавчих написах, вчинених нотаріусом 08.10.2016 року, допущено механічну описку при встановленні сум заборгованості [PERSON] за кредитним договором, що в свою чергу свідчить про відсутність документів безспірності сум заборгованості. Просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Представник відповідача Черкавський Ю.С. у судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що п.6.1. кредитного договору, укладеного 27.06.2007 року між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» визначено позовну давність у п'ять років. Право вимоги у стягувача виникло у квітні 2012 року, тому у квітні 2017 року має закінчитися трирічний строк на звернення із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса, тобто дії ПАТ «Альфа-Банк» по захисту порушених прав вчинено у межах строків, визначених законом. Підтримав письмові заперечення та просив суд відмовити у задоволенні позову. Треті особи у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 27 червня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», яке є правонаступником закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №SМЕ0001416, за умовами якого [PERSON] надано кредит у сумі 55250 доларів США на строк користування 120 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних для придбання нерухомого майна з метою його подальшого використання у підприємницькій діяльності, з дією до повного виконання обов'язків позичальником за цим договором, у тому числі погашення заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, сплатою пені (штрафних санкцій) (том 1 а.с.146-148). На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 27 червня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено іпотечний договір № SМЕ0001416/1, за умовами п. 3.1 якого в іпотеку передано нерухоме майно - нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS]. Сторонами за домовленістю погоджено оцінку іпотеки у сумі 48750 доларів США, що за погодженим сторонами курсом еквівалентно 246187 грн. 50 коп. (а.с.11-14). [PERSON] порушила свої зобов'язання за кредитним договором і ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до неї та [PERSON], її поручителя, про стягнення заборгованості за цим договором. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 16 грудня 2014 року, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 354011 (триста п'ятдесят чотири тисячі одинадцять) гривень 41 копійка, по процентах в сумі 45584 (сорок п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) гривні 62 копійки, пені в сумі 360 000 (триста шістдесят тисяч) гривень. Згідно наданої представником позивача [PERSON] копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], встановлено, що [PERSON], яка є солідарним боржником у кредитному зобов'язанні [PERSON], померла [INFO] року, (том 1 а.с. 117). З матеріалів цивільної справи №3913/13ц, витребуваної з архіву Синельниківського міськрайонного суду, що була оглянута в ході розгляду справи, слідує, що за заявою представника ПАТ «Альфа-Банк» Черкавського Ю.С. від 03.07.2017 року, на адресу ПАТ «Альфа-Банк» 05.07.2017 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області направлено копію рішення суду від 16.04.2014 року та чотири виконавчі листи в зазначеній цивільній справі (том 2 а.с. 38-40), які стягувачем до виконання не пред'явлено, як зазначено про це сторонами. 25.08.2016 року, 30.08.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» направлено цінним листом та рекомендованим відправленням відповідно, поштовим відділенням зв'язку «Укрпошта» на адресу боржника [PERSON] повідомлення про усунення порушень, згідно якого банк, в разі добровільного невиконання останнього, розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки (нежиле приміщення, загальною площею 202,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], відповідно до Закону України «Про іпотеку», шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с.42-47). Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юсту України). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Враховуючи зазначене, а також беручи до уваги направлення стягувачем на адресу боржника повідомлень у 2016 році, в тому числі за адресою місця реєстрації [PERSON]. Дніпропетровська область, [ADDRESS], з приводу добровільного погашення заборгованості у кредитному зобов'язанні, строк якого визначено до його повного виконання (п.7.4 кредитного договору №SМЕ0001416 від 27.07.2007 року), суд зазначає про необґрунтованість посилання позивача та її представника з приводу пропуску ПАТ «Альфа-Банк» трирічного строку давності для вимоги, за якою видано виконавчі написи нотаріуса. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Виходячи з аналізу положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України, суд зазначає, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Так, п.6.2 Договору іпотеки №SМЕ0001416/1 від 27 червня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», сторонами визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотеко держателя (позасудове врегулювання), яким вважається застереження, що міститься у п. 6.3. цього договору. Відповідно до довідки від 07.09.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» встановлено наявність заборгованості [PERSON] за кредитом, згідно кредитного договору №SМЕ0001416 від 27 червня 2007 року, станом на 07.09.2016 року у сумі 389835 доларів США 74 центи, яка складається із: - заборгованості за кредитом - 44290,18 доларів США; - заборгованості за відсотками - 10425,12 доларів США; - заборгованості за пенею за прострочення платежу - 335120, 44 доларів США (том 2 а.с.54), що також підтверджено відповідним розрахунком заборгованості станом на 01.09.2016 року (том 2 а.с.15-50). З урахуванням, в тому числі, вказаних вище розрахунків розміру заборгованості [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено 08.10.2016 року виконавчий напис про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору №SМЕ0001416 від 27.06.2007 року, боржником за яким є [PERSON] за період з 01.11.2013 року по 07.09.2016 року у загальній сумі 54715,30 доларів США, яка складається із: - заборгованості за кредитом - 44290,18 доларів США; - заборгованості за відсотками - 10425,12 доларів США (том 1 а.с. 144). Іпотекожержатель ПАТ «Альфа-Банк», реалізуючи своє право позасудового врегулювання спору, того ж числа, 08.10.2016 року, (том 1 а.с.145) звернувся також до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису, в зв'язку із чим, останнім 08.10.2016 року вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нежиле приміщення, загальною площею 202,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 01 листопада 2013 року по 07 вересня 2016 року, а саме: - заборгованість за кредитом - 44290,18 доларів США; - заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10425,12 доларів США. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Під час розгляду справи позивачем та її представником не підтверджено належними та допустимими доказами, що на час вчинення виконавчого напису в суді існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, що в свою чергу спростовує їх посилання про порушення нотаріусом безспірності заборгованості боржника. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд зазначає щодо розбіжностей суми заборгованості боржника, вказаної у виконавчих написах нотаріуса. Так, у виконавчих написах нотаріуса від 08.10.2016 року №18341, №18357, сума 54715,30 доларів США - є сумою заборгованості по кредитному договору [PERSON] за період з 01 листопада 2013 року по 07 вересня 2016 року, яка складається із заборгованості за кредитом - 44290,18 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 10425,12 доларів США, а сума 55250,00 Доларів США - є сумою кредиту, отриманого позичальником, яка помилково зазначена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, як загальна сума заборгованості. Не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 травня 2015 року в справі № 6-158цс15). Таким чином, з огляду на вищевикладене, у даному спорі суд перевірив доводи боржника в повному обсязі й установив, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто заборгованість фактично існувала у розмірі, як зазначено у виконавчому написі, а саме: 54715,30 доларів США, а також станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису справа за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] була розглянута судом з ухваленням судового рішення, яке набрало законної сили, але яке не звернуто стягувачем до виконання, спір в суді з приводу заборгованості [PERSON] станом на 08.10.2016 року, а також на день постановлення даного судового рішення, відсутній. Суд зазначає, в поєднанні з вимогою пункту 1 статті 6 Конвенції, що обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України сплачений при зверненні до суду позивачем судовий збір стягненню на її користь не підлягає. На підставі викладено, постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про нотаріат», ст. ст. 18, 328, 335, 376, 392 ЦК України, висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 травня 2015 року в справі № 6-158цс15,

Outcome: dismissed