Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

22 травня 2018 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у сумі 2 430 927,90 грн. Виконавчий напис вчинено внаслідок невиконання позивачем кредитних зобов'язань. На підставі виданого виконавчого напису було відкрито виконавче провадження. Усупереч закону виконавчий напис було вчинено з приводу заборгованості, що утворилася за дев'ять років. Крім того, вказана заборгованість оспорювалася позивачем у судовому порядку, і відповідач про це знав. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.а.с. 3 - 8, 49, 51 - 56). 25 травня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.а.с. 40, 41). 11 липня 2018 року суд за заявою позивача своєю ухвалою зупинив стягнення за виконавчим провадження, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. на підставі спірного виконавчого напису (а.с. 63). 23 жовтня 2018 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку заочного провадження. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, пояснивши, що у жовтні 2017 року третьою особою було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 2 430 927,90 грн. На підставі виданого виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №55898966. Усупереч закону виконавчий напис було вчинено з приводу заборгованості, що утворилася за дев'ять років і п'ять місяців, а також без урахування того, що ця заборгованість була спірною. Представник відповідача до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Треті особи до суду також не з'явилися, звернувшись із заявами про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 70). Суд, заслухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24.04.2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є відповідач) та позивачем було укладено кредитний договір №DNDZG40000007154, за яким позивач отримав кредит у сумі 609 787,50 грн. 20 січня 2010 року відповідач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом по позивача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №DNDZG40000007154. У справі було відкрито провадження (а.с.а.с. 10 - 13). Крім того, від 02.08.2010 року у провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №2-923/11 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору №DNDZG40000007154, за зустрічним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про визнання укладеною та дійсною додаткової угоди до кредитного договору №DNDZG40000007154 (а.с.а.с. 13 - 22). 26 жовтня 2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за заявою відповідача вчинила виконавчий напис (реєстровий №10183) про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №DNDZG40000007154 у сумі 2 430 927,90 грн. за період від 24.04.2008 року по 05.10.2017 року з урахуванням витрат із вчинення виконавчого напису в сумі 3 000,00 грн. (а.с. 23). Згодом на підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. було відкрито виконавче провадження №55898966 (а.с.а.с. 24, 25). Відповідно до статті 88 Закону України від 02.09.1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон №3425-ХІІ) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно зі статтею 5 Закону №3425-ХІІ нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. У відповідності з пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. З аналізу приведеної норми вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог. При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо. Судом встановлено, що строк утворення заборгованості, про яку йдеться у виконавчому написі, є більшим за строк, визначений статтею 88 Закону №3425-ХІІ, і дорівнює дев'яти рокам і п'яти місяцям. Крім того, заборгованість, яка стягується за вчиненим виконавчим написом є, безумовно, спірною, у розумінні приведеної норми, оскільки з приводу її формування, розміру та стягнення судом на час вчинення виконавчого напису розглядалися спори, про які відповідачеві було відомо. Ураховуючи викладене, відповідач станом на 26.10.2017 року не мав законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, а останній - підстав для вчинення такого напису, через порушення приписів статті 88 Закону №3425-ХІІ. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація його судових витрат у сумі 1 024,80 грн. (а.с.а.с. 2, 29). Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума, недоплачена позивачем під час подання заяви про забезпечення позову - 32,40 грн.

Outcome: approved