Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

23 грудня 2016 року, у відповідності до поштового відправлення, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати за нею право власності на 3/4 частини житлового будинку № 123 по вул. Зарічній в с. Халявин, Чернігівського району та області та 3/4 частини земельної ділянки за вказаною адресою, кадастровий № 7425589100:01:000:0214, визнати за відповідачем право власності на 1/4 частину житлового будинку № 123 по вул. Зарічній в с.Халявин Чернігівського району та області та 1/4 частину земельної ділянки за вказаною адресою, кадастровий № 7425589100:01:000:0214. Свої вимоги мотивувала тим, що шлюб між сторонами розірваний, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Рішенням суду відповідач позбавлений батьківських прав, на даний час останній є злісним неплатником аліментів, заборгованість складає 21\~833, 34 грн. і він не бажає виконувати свої батьківські обовязки. В період шлюбу за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.2011 року набуті вищевказані житловий будинок та земельна ділянка, тому позивач просить здійснити поділ даного майна з урахуванням боргу відповідача. \~\~\~\~ В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вказавши, що заборгованість по аліментам збільшується. Позивач пояснила, що житловий будинок та земельна ділянка були придбані в період шлюбу та використовувались як дачна ділянка, яку вона обробляла. В майбутньому вона має намір продати вказаний житловий будинок. \~\~\~\~ Відповідач, будучи повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надавши заперечення проти позову, в яких просив визнати право власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки за кожним. Вислухавши пояснення позивача та представника, дослідивши надані заперечення та письмові докази у справі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. На час розгляду справи, шлюб між сторонами розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2011 року (а.с. 20-21). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07 грудня 2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі ? частини заробітку. Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей (а.с. 5-6). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, наданого державним виконавцем Новгород-Сіверського відділу ДВС від 28.10.2016 року № 4077, заборгованість становить 21\~833 грн. 34 коп. (а.с. 7). У відповідності до наданого розрахунку по аліментах станом на 31 грудня 2016 року заборгованість по аліментам становить 28036 грн 66 коп., станом на 31 березня 2017 року становить 32689 грн 15 коп.. Відповідно до\~ст. 60 Сімейного кодексу України\~майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до положень\~ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним до шлюбу. З пояснень сторін та з матеріалів справи встановлено, що в період шлюбу сторонами був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями № 123 по вул. Зарічна, с. Халявин, Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 13-16), та земельна ділянка, загальною площею 0,38 гектара, кадастровий номер 7425589100:01:000:0214, що розташована в с. Халявин, Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 9-12). Покупцем вказаного нерухомого майна є [PERSON]. Згідно\~ст. 70 Сімейного кодексу України\~у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За положеннями ч.2 та ч.3 ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї, частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного розвитку та лікування. Під час розгляду справи судом не встановлено, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї, а навпаки, відповідач, діючи в інтересах сім»ї 28 січня 2011 року придбав житловий будинок та земельну ділянку, які використовувались сторонами як дача, на даний час позивач в повній мірі користується вказаним житловим будинком та земельною ділянкою, з приводу чого відповідачем не чиняться будь-які перешкоди. Незважаючи на те, що шлюб між сторонами розірвано 05 грудня 2011 року, відповідач не заперечує, що майно має бути поділено між ними порівну та не подав до суду заяви про застосування строку позовної давності. Під час розгляду справи про стягнення аліментів відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини на двох неповнолітніх дітей, що є значною часткою. Заборгованість зі сплати аліментів не є сталою величиною, її розмір зменшується або збільшується залежно від оплати відповідачем. Стягнення такої заборгованості здійснюється в порядку, передбаченому\~Законом України «Про виконавче провадження»\~і така заборгованість є підставою для звернення стягнення на майно відповідача в порядку черговості, передбаченої зазначеним Законом, а не є підставою для відступу від принципу рівності часток при поділі майна. Позбавлення відповідача батьківських прав не є підставою в розумінні положень ч.2 та ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України для відступу від засад рівності часток подружжя. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено підстав для відступу від засад рівності часток подружжя при вирішенні спору про поділ майна сторін, а отже суд приходить до висновку, що частки нерухомого майна, що підлягає поділу є рівними. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial