overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

23 січня 2020 року зазначена позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов`язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач звернулася до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просить задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. У відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяву позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 03 червня 2016 року, який зареєстрований у місті Форт-Лодердейл, штат Флорида, Сполучені Штати Америки. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити її інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім`ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

23 січня 2020 року з Миколаївського районного суду Миколаївської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] , предметом якої є: розірвання шлюбу з відповідачкою. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 29 березня 2018 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу сторони дітей не мають. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, сторони проживають окремо на протязі декількох місяців. Оскільки шлюб фактично розпався, позивач просив розірвати його. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 березня 2018 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №73 (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч. 2 ст. 110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати суд, за клопотанням позивача, відносить на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

23 січня 2020 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 07 серпня 1999 року, який був зареєстрований в В.Сорочинській сільській раді Миргородського району, актовий запис № 13. Від даного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей дочок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося через несумісність характерів, різністю поглядів на життя, рівень підходів щодо виховання дітей, відсутність взаєморозуміння і поваги. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з січня 2020 року. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 лютого 2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 22 липня 2020 року суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1999 року, який був зареєстрований в В.Сорочинській сільській раді Миргородського району, актовий запис № 13 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей дочок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6,10). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду жодних заперечень, позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

23 січня 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку згідно актового запису № 817 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 15 вересня 2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з листопада 2018 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 15 вересня 2007 року уклали шлюб (арк.с.3). Від шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] (арк.с.12), яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з листопада 2018 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

23 січня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 06 листопада 2015 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав заяву про проведення підготовчого засідання без його участі, в якій вказав, що позов визнає. Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 листопада 2015 року, актовий запис №111 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу сторони вважають не можливим, оскільки це суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

23 січня 2020 року року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , зареєстрованого 10.09.2016 року виконавчим комітетом Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, актовий запис № 12. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі у подружжя дітей немає, сімейне життя між сторонами не склалось через відсутнє взаєморозуміння між подружжям, з чоловіком вона близько року разом не проживає, подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 28 січня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. Позивач надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. З огляду на викладене та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до норм частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, та з урахуванням того, що у сторін немає спільних дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

23 травня 1992 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Ніжин між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровано шлюб (актовий запис № 199). Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами впродовж останніх років поступово погіршувались внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин та спільного ведення господарства, шлюб носить формальний характер, а його подальше збереження не відповідає інтересам як позивача, так і відповідача. У судове засідання 17.01.2014 позивач надала заяву про слухання справи у її відсутність та підтримала свої позовні вимоги, просила розірвати шлюб, з підстав, викладених у позові. Зазначили, що наданий судом строк для примирення не дав своїх результатів. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судовим розглядом беззаперечно встановлено, що сторонами 23.05.1992 укладено шлюб, зареєстрований в установленому законом порядку.( а. с. 7). Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. У судовому засіданні 11.10.2012 відповідач просив суд надати строк для примирення подружжя. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2013 клопотання відповідача - [PERSON] про надання строку для примирення подружжя задоволено та надано сторонам строк для примирення - три місяці, тобто до 17.01.2014. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки за час строку, наданого судом подружжю для примирення, ситуація не змінилась, подальше збереження їх сім'ї є неможливим. Враховуючи пояснення позивача, з'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дітини та інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб має бути розірваний. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст.111 СК України судом надавались подружжю, однак, позитивних результатів не дали.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

23 травня 2006 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н за умовами якого він отримав кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном дії протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього 12919 грн. 62 коп.. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 23 травня 2006 року за кредитним договором, а він отримав кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та дією протягом 12 місяців, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення то договір лонгується на той же термін. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинен був здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 05.05.2014 року допустив заборгованість у сумі 12919 грн. 62 коп. (2163 грн. 09 коп. - заборгованість за кредитом, 14855 грн. 43 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 591 грн. 41 коп. - штраф (процента складова) та від заборгованості віднята сума в розмірі 5190 грн. 31 коп. яка була стягнена з відповідача на користь позивача рішенням суду від 30.12.2008 року). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі ст.ст.526, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

23 травня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до Гагарінського районного суду м. Севастополя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], та [PERSON], однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться їх здоров'ям, фізичним. духовним і моральним розвитком. Згідно уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синовій аліменти у розмірі 1200 грн на кожного та витрати на правову допомогу у розмірі 100 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву відповідно, якої просить ухвалити по справі заочне рішення, справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судові засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою, заяв чи клопотань суду не надав. З урахуванням положень ст.ст.74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що стороні перебувають зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.9). Від сумісного життя мають неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], яки проживають з позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Відповідач аліменти по рішенню суду на утриманні інших дітей не сплачує. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивач не має можливості забезпечувати потреби синовій у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахування вищевикладеного, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж по 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожного з дітей до досягнення одним з дітей повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки спір між сторонами вирішений на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у дохід держави у вигляду судового збору у розмірі 214 гривень 60 копійок та витрати за правову допомогу на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial