Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

23.08.2016 року позивачі звернулися до суду із позовом до ПСП ім. Шевченка про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їм на праві часткової власності належить земельна ділянка, загальною площею 53698 га, яка розташована в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Їм стало відомо, що 01.07.2016 року між ними та ПСП ім. Шевченко був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який був зареєстрований Березанською районною державною адміністрацією 20.06.2017 року та 19.06.2017 року відповідно. Позивачі зазначають, що даного договору з відповідачем не укладали, істотних умов договору не погоджували, копії договорів їм не надавалися. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги викладені в позовній заяві не визнав, так як вважає їх не обґрунтованими посилаючись на те, що спірний договір був укладений між сторонами, та належним чином укладений та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.06.2017 за індексними номерами 35755568, 35755696, 35755962, 35755825. Посилання позивачів на те, що вони Договір оренди землі від 01.07.2016 особисто не підписували, ніяких третіх осіб на підписання угоди не уповноважували і не знали про його існування, вважає надуманими та вони не мають жодного законного підґрунтя, як того вимагає ст. 57-60 ЦПК України. Позивачами не надано жодного доказу, який би підтвердив той факт, що в договорі стоять не їх підписи. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Так судом встановлено, що земельні ділянки загальною площею 5,3698 га, кадастрові номери: 4825486300:07:000:0675, 4825486300:01:000:1814, 4825486300:05:000:0641, 4825486300:01:000:1813, які розташовані в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належать позивачам по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області від 09.06.2017 року, індексні номери: 35748271, 35747273, 35749490, 35750491 (а.с. 11-23). Згідно ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Чинним цивільним законодавством України, а саме: ст.ст. 210, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст. 18 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого набуває чинності. Судом встановлено, що 01.07.2016 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством ім. Т.Г. Шевченко в особі директора [PERSON] укладено договір оренди вищезазначених земельних ділянок загальною площею 5,3698 га строком на 10 років, з правом пролонгації, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.06.2017 за індексними номерами 35755568, 35755696, 35755962, 35755825, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 20.06.2017 року та наданими запереченнями відповідача. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Положеннями ч. 1 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно п.2 ч.1 ст.208 ЦК України, правочин між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (правочини, які повністю виконуються у момент їх вчинення), належить вчиняти письмово. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій, якщо він підписаний сторонами (ч.2 ст.207 ЦК України). За положеннями статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст. 76-77 ЦПК України. Можливості провести почеркознавчу експертизу по справі для вирішення питання про те, чи виконаний підпис в графі «орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки від 01.07.2017 року особисто позивачами чи іншими особами, судом не виявилось можливим, так як оригінал зазначеного договору на вимогу суду наданий не був, а ні відповідачем, а ні Первомайською РДА Миколаївської області. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачами вимог. З урахуванням викладеного та положень ст. ст. 203, 215 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний договір оренди землі, було підписано не власниками земельної ділянки, без їх відома та згоди, а тому він є недійсним, як такий що не відповідає волевиявленню сторони правочину. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved