Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

23.09.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконним збільшення суми на стягнення, стягнення грошових коштів до [PERSON] 16.10.2019 року ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Мараєвої Н.Є. підсудність справи визначено Голосіївському районному суду м. Києва. 11.02.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., після усунення недоліків, постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 10.06.2020 року, позивачем зазначено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2018 року, під головуванням судді Трусової Т.О., частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину грошових коштів, набутих за час шлюбу, що становить 198 870, 51 грн. Однак, при ухваленні зазначеного вище рішення, суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, з тих підстав, що предметом поділу були грошові кошти, які знаходилися на рахунках у банках станом на 29.10.2014 року, а суд поділив кошти, які станом на зазначену дату не перебували на рахунках. Так, сума поділу зросла на 70 000, 00 грн. Позивачем зазначено, що депозитні договори укладаються переважно на строк від декількох днів до одного року. Тому з метою збереження коштів на депозитних рахунках, він змушений був по закінченню строку дії депозитного договору, відкривати новий договір і вкладати кошти з попереднього договору. Згідно з методикою банку, сума коштів на рахунку клієнта визначається станом на конкретну дату. Зарахування до суми, що знаходиться в банку станом на одну дату, суми коштів, що знаходиться станом на іншу дату - є неправильним. Саме таке зарахування було здійснено судом на суму 70 000, 00 грн. Так, судом до переліку договорів на підставі яких було підраховано суму коштів, що підлягала поділу, а саме 397 741, 02 грн. включено договори, які станом на 29.10.2014 року не були чинними, а саме: -договір від 24.03.2014 року № 128015-67038, укладений з ПАТ КБ «Аркада», сума вкладу - 20 000 грн. (помилка у рішенні суду, вірно - ПАТ «Держексімбанк»); -договір від 31.03.2014 року № 128469-67038, укладений з ПАТ «Держексімбанк», сума вкладу - 20 000 грн.; -договір від 28.04.2014 року № 130426-67038, укладений з ПАТ «Держексімбанк», сума вкладу - 30 000 грн. На виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2018 року, яке набрало законної сили за результатами його перегляду Апеляційним судом м. Києва, 27.08.2018 року, видано виконавчі листи та відкрито виконавче провадження. Позивачем [PERSON] також зазначено, що з його пенсії з 01.08.2019 року на виконання зазначеного вище рішення, щомісячно стягується сума коштів у розмірі 988, 51 грн. Сума боргу становить 198 870, 51 грн., яка є незаконно збільшеною на 35 000, 00 грн., що у відсотковому відношенні становить 17, 6 %. На думку, останнього незаконним нарахування зайвої суми до стягнення, суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О. прирекла його до кінця життя на отримання неповної суми заслуженої пенсії. З огляду на викладене вище, просив: -визнати суму у розмірі 198 870, 51 грн., нараховану Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 753/13191/16-ц на підставі рішення суду від 23.03.2018 року такою, що не відповідає дійсності, внаслідок незаконного збільшення суми у розмірі 198 870, 51 грн. на 35 000, 00 грн.; -визнати дійсною суму до стягнення, що відповідає умовам позову [PERSON] , поданого 13.07.2016 року, підраховану за депозитними договорами, що знаходились в банках станом на 29.10.2014 року у розмірі 163 87-, 51 грн.; -поновити його право на суму у розмірі 38 500, 00 грн. (35 000, 00 грн. незаконно списаної суми на стягнення та 3 500, 00 грн. - 10 % нарахованого виконавчого збору), що незаконно стягнута з нього шляхом стягнення суми у розмірі 38 500, 00 грн. з [PERSON] на його користь. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені ним вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повіідомленою, у судове засідання не з`явилася, правом подачі відзиву не скористалась, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась, суд визнав за можливе розглянути справу за її відсутності. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до правил статтей 13,12 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2018 року, під головуванням судді Трусової Т.О., частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] треті особи: ПАТ КБ «Аркада» ПАТ «Ощадбанк», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ КБ «Приватбанк» про поділ спільного сумісного майна подружжя та відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто Ѕ частину грошових коштів, набутих за час шлюбу, що становить 198 870, 51 грн. (а.с. 11-14). Не погоджуючись з зазначеним вище рішенням суду, [PERSON] скористався правом його оскарження в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. За результатами перегляду рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухваленого 23.03.2018 року судом апеляційної інстанції 27.08.2018 року прийнято постанову якою апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2018 року залишено без змін (а.с. 60-64). Як видно зі змісту судових рішень, ухвалених у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] треті особи: ПАТ КБ «Аркада» ПАТ «Ощадбанк», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ КБ «Приватбанк» про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, сторонами у справі порушено спір предметом якого було спільне сумісне майна подружжя до складу якого, серед іншого, входили грошові кошти, що були розміщені на депозитних рахунках у різних банках України. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив встановити факт неправильного встановлення судом обставин у справі за заявленими до нього позовними вимогами, що на його думку стало наслідком незаконного збільшення суми на стягнення, та зайво стягнуто з нього на 38 500 гривень, чим приречено його до кінця життя. Просив поновити його право на суму у розмірі 38 500, 00 грн. (35 000, 00 грн. незаконно списаної суми на стягнення та 3 500, 00 грн. - 10 % нарахованого виконавчого збору), що незаконно стягнута з нього шляхом стягнення суми у розмірі 38 500, 00 грн. з [PERSON] на його користь. Зазначені позовні вимоги позивачем заявлено до [PERSON] , судді головуючої у справі за заявленими до нього ж позовними вимогами про поділ спільного сумісного майна подружжя. Зі змісту Закону України «Про судоустрій та статус суддів» вбачається, що суддю не може бути притягнуто до віповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основним засадами цивільного судочинства, з поміж інших, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (п. п. 8, 9 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Дослідивши зазначені позивачем підстави для позову та обставини якими позивач обґрунтовує зазначені підстави, суд приходить до висновку, що фактично [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконним збільшення суми на стягнення, стягнення грошових коштів до [PERSON] з тих підстав, що внаслідок ухвалення під головуванням останньої як судді Дарницького районного суду м. Києва 23.03.2018 року рішення суду з нього на користь [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнуто суму коштів з якою він не погоджується і відповідно вважає, що в процесі виконання зазначеного рішення щомісячно з його пенсії стягується більша сума, ніж, на його думку, повинна би стягуватися. Однак, зазначені підстави не знаходять правового обґрунтування відповідно до вимог чинного законодавства України. Так, судом встановлено, що позивач скористався своїм правом на оскарження в установленому законом порядку ухваленого відповідачкою за його позовними вимогами судового рішення, яке набрало законної сили, оскільки Апеляційним судом м. Києва 27.08.2018 року прийнято постанову якою рішення суду першої інстанції від 23.03.2018 року залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Тобто, окремо слід зазначити, що суд апеляційної інстанції не змінював суми коштів, яка підлягає поділу як спільне сумісне майно подружжя, а саме - 397 741, 02 грн., відповідно Ѕ частка [PERSON] становить 198 870, 51 грн. Як наслідок на виконання зазначеного рішення суду, [PERSON] отримано виконавчі листи, які звернуто до примусового виконання. Таким чином, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії позивача з метою виконання рішення суду від 23.03.2018 року щомісячно стягується відповідна сума коштів, що розрахована державним виконавцем відповідно до норм згаданого вище закону, а тому доводи [PERSON] з приводу того, що внаслідок незаконних дій [PERSON] порушено його право на отримання заслуженої ним суми пенсії не знайшли свого підтвердження. З огляду на викладене вище, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання незаконним збільшення суми на стягнення, стягнення грошових коштів, не підлягають задоволенню судом. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed