Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

23.12.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що з 11.01.2011 року він з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого спільних дітей у них немає. Вказав, що на даний час з відповідачкою повністю припинені шлюбні відносини, спільне господарство між ними не ведеться, вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб, який 11.01.2011 року було укладено між ним та [PERSON] , що зареєстрований Відділом ДРАЦС по м. Володимир-Волинський Володимир-Волинського МРУЮ Волинської області за актовим записом № 2. До початку судового засідання від позивача на адресу суду надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом ДРАЦС по м. Володимир-Волинський Володимир-Волинського МРУЮ Волинської області за актовим записом № 2. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через втрату поваги один до одного, взаєморозуміння та різні погляди на шлюб і сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, кожен з них має окремий бюджет та проживає окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з відповідачки на користь позивача слід також стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved