Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

23.06.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебувала із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10.06.2004 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач аліменти на утримання сина сплачував не регулярно, у зв'язку з чим утворилась значна заборгованість. На даний час їх син навчається у Шепетівському професійному ліцеї, навчання у якому триватиме до 05.04.2018 року. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, проте регулярно здійснює поїздки за кордон, отримує при цьому дохід. А тому, просить стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1200 грн. з індексацією відповідно до закону на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення з заявою до суду та до закінчення сином навчання у Шепетівському професійному ліцеї, тобто до 05.04.2018 року, звернувши рішення до негайного виконання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, у позовній заяві просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав частково у розмірі 700 грн., оскільки має тимчасові підробітки та на його утриманні є ще одна неповнолітня дитина від іншого шлюбу. З'ясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Як встановлено в суді, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Повнолітній син сторін, [PERSON], навчається на денній формі в Шепетівському професійному ліцеї з 01.09.2014 року за спеціальністю електромонтер, радіомеханік. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.11.2009 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.02.1999 року, довідкою №10 від 31.01.2017 року, виданою Шепетівським професійним ліцеєм. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріального допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 № «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] досяг 18 років та продовжує навчання, не працює та перебуває на повному утриманні матері - [PERSON] Відповідач [PERSON] не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.12.2010 року, має на утриманні від цього шлюбу сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.12.2010 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.12.2010 рок . Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дітей застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання - 05.04.2018 року, а відповідач, який визнав позов частково, спроможний надавати сину таку допомогу на період його навчання у визнаному ним розмірі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, який не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, те, що на його утриманні знаходиться ще неповнолітній син [PERSON], [INFO], можливість одержання [PERSON] матеріальної допомоги від матері - [PERSON], докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, а тому вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на повнолітнього сина на період навчання у розмірі 700 грн. на місяць з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня звернення позивача до суду і до закінчення навчання - 05 квітня 2018 року, але не довше чим до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків, з ким вона проживає. За змістом зазначених статей позивач [PERSON] мала право звернутися з даним позовом. Однак, з огляду на те, що [PERSON] є дієздатним, суд вважає, що аліменти мають бути стягнуті на його, а не позивача користь, оскільки хоча остання наділена правом звернення до суду з позовом в інтересах сина, однак це не наділяє її правом матеріально-правової вимоги до відповідача в своїх інтересах, в тому числі і щодо стягнення аліментів на свою користь. А тому, суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 182, 191, 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial