Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

21 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою. 14 серпня 2014 року представник позивача подала уточнену позовну заяву (а.с. 49-52). В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог представник позивача вказує, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,61 га., що розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. 03 травня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Степове» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. Згідно з актом прийому-передачі об'єкту оренди, що є невід'ємною частиною договору [PERSON] передала в строкове платне користування належну їй на праві власності земельну ділянку ТОВ «Степове». Представник позивача зазначає, що відповідач не виконує обов'язку по сплаті орендної плати за умовами договору, тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 03.05.2012 року (реєстраційний номер в Держкоземі від 30.07.2012 року №122528774001581) та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за 2013 р. у розмірі 6893,66 грн. та судові витрати в розмірі 609,00 грн. 27 серпня 2014 року представник позивача подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 03.05.2012 року та стягнути з відповідача судові витрати 362,40 грн. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги та пояснили, що орендна плата виплачена в серпні 2014 року відповідачем із затримкою. Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Степове» проти позову заперечує та просить в задоволенні позову відмовити. Окрім того, представник подала заперечення, в якому зазначила, що 03 травня 2012 року [PERSON] уклала з ТОВ «Степове» договір оренди належної їй земельної ділянки площею 8.61 га, розташованої на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області строком на 5 років. Згідно з цим Договором встановлено розмір орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає суму 8110,19 грн. До розміру орендної плати включена сума, яка дорівнює розміру податку на доходи Орендодавця, який він повинен сплатити до бюджету згідно з чинним законодавством. Вказана сума прибуткового податку не сплачується Орендодавцеві, а перераховується Орендарем до відповідного бюджету, згідно з чинним законодавством України. Орендна плата виплачується Орендарем до 31 грудня кожного року дії Договору оренди. За 2012 рік ТОВ «Степове» виконало умови договору, своєчасно сплачуючи орендну плату. Доводи позивача, щодо систематичного порушення підприємством умов договору щодо сплати орендної плати не відповідають дійсним обставинам та суперечать вимогам ст.60 ЦПК України, а саме не підтверджуються належними доказами. За 2013 рік орендна плата за користування земельною ділянкою позивачу сплачена повністю, а саме виплачено 6893,66 грн. Стосовно порушення умов Договору, на яке посилається позивач, як на правову підставу, достатню для розірвання договору оренди земельної ділянки, а саме - невнесення ТОВ «Степове» позивачу плати за оренду ділянки за 2013 рік, то таке посилання позивачем спростовується положенням п. «д» ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, відповідно до якого підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 12.12 2012 року у справі № 6-146цс12, який, розглядаючи подібну справу, зазначив, що «Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині розірвання договору оренди, суд першої інстанції дійшов висновку, що таке порушення вимог договору є підставою для розірвання договору оренди в силу ст. ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі»». Скасовуючи рішення суду першої інстанції в цій частині та відмовляючи у задоволенні вимог про розірвання договору оренди землі, апеляційний суд виходив з того, що лише обставина, що орендар затримав виплату орендної плати за 2010 рік на 17 днів не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення договору в частині несплати орендної плати договору в частині несплати орендної плати. Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції й залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін в разі невиконання сторонами обов'язків передбачених ст. ст. 24 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, зокрема і в разі несвоєчасного внесення орендної плати (ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»). Зазначені положення закону, які регулюють дані правовідносини, не містять вимог щодо систематичного порушення умов договору в частині несплати орендної плати. Із наданих для порівняння ухвал колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2012 року та від 7 травня 2012 року у справах про розірвання договорів оренди зроблено висновок про можливість розірвання договору оренди землі лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Таким чином, за однакових фактичних обставин судом касаційної інстанції неодноразово застосовано одну і ту саму норму матеріального права, а саме п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Вирішуючи питання про усунення розбіжностей в застосуванні однієї і тієї самої норми права, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виходить із такого. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння чи користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що у справі, яка переглядається суд касаційної інстанції залишив поза увагою положення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України та дійшов помилкового висновку про те, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини не вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди.» Отже, Верховний Суд України зробив висновок про те, що разове невнесення плати за договором оренди земельної ділянки не є підставою для його розірвання Тому одноразова несвоєчасна несплата позивачу орендної плати за 2013 рік не є підставою для розірвання Договору оренди земельної ділянки. Третя особа - відділ Державного земельного агентства у Софіївському районі проти позову не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їх представника, про що надали до суду відповідну заяву. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що оренда плата виплачується відповідачем несвоєчасно. Вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити із наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,61 га., що розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №009652 від 17 лютого 2005 року кадастровий номер 1225287700-02-004-0013 (а.с. 5). 03 травня 2012 року [PERSON] з товариством з обмеженою відповідальністю «Степове» уклала договір оренди належної їй земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №009652 від 17 лютого 2005 року площею 8,61 га., розташованої на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, строком на 5 років, що підтверджується договором оренди земельної ділянки зареєстрованого 30 липня 2012 року у відділі Держкомзему у Софіївському районі за №122528774001581 та актом приймання -передачі земельної ділянки в оренду до Договору оренди земельної ділянки від 03 травня 2012 року (а.с. 8). Згідно з цим Договором встановлено розмір орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає суму 8110,19 грн. До розміру орендної плати включена сума, яка дорівнює розміру податку на доходи орендодавця, яки він повинен сплатити до бюджету згідно з чинним законодавством. Вказана сума прибуткового податку не сплачується орендодавцеві, а перераховується Орендарем до відповідно бюджету, згідно з чинним законодавством України. Орендна плата виплачується орендарем до 31 грудня кожного року дії Договору оренди (п. 4 Договору оренди земельної ділянки). (а.с. 6). 08 квітня 2014 року відповідачу позивачем була направлена претензія про стягнення орендної плати за 2013 рік (а.с. 10-12). Відповідно до ст.60 ЦПК України сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частинами 1, 2 ст.651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 12 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону за умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом 12 договору оренди земельної ділянки передбачено, що дія чинного Договору припиняється шляхом розірвання за згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок іншою стороною невиконання обов'язків, передбачених чинним Договором. Таким чином, сторонами при укладенні договору узгоджено порядок розірвання договору, який передбачає наявність взаємної згоди сторін на припинення договору; на вимогу однієї із сторін дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.12договору). Взаємна згода сторін на розірвання договору відсутня, тому спірний договір може бути розірваний судом лише з підстав, передбачених законом. Ст.141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Позивачем не надано жодних доказів, що Орендарем систематично порушується виплата орендної плати Орендодавцю. У дійсності розмір орендної плати нарахованої [PERSON] за 2013 рік, згідно Договору та вартості земельної ділянки становить 8110,19 грн. після вирахування з суми плати податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1216,53 гривень орендна плата до виплати становить 6893,66 гривень. Орендна плата в сумі 6893,66 грн. за 2013 рік позивачу виплачена повністю, що підтверджується довідкою ТОВ «Степове» №41 від 14.08.2014 року, відомостями на видачу зернових, а саме кукурудзи в розмірі 800 кг. та ячменю в розмірі 900 кг. та відомістю виплати паїв №3219 від 06.08.2014 року на суму 3952,32 грн , де є особистий підпис позивача (а.с.59-62). На основі аналізу вказаних норм ВСУ вважає, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. Зважаючи на те, що невиплата орендної плати відповідачем за 2013 рік була затримана лише на незначний період, а також носила нерегулярний характер, суд не вбачає підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеної між сторонами, так як відсутня систематична несплата орендної плати ТОВ «Степове» орендодавцю, а отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed