Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

22.06.2015 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що квартира за №23 будинку №56 по вул. 10 Лінія у с. Гірниче м. Кіровограда належить їм у рівних частках на підставі: [PERSON] 1/2 частка відповідно договору купівлі продажу, посвідченого філією товарної біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості», реєстр. №012/99 від 03.09.1999 року, визнаного дійсним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2014 року; [PERSON] 1/2 частка у порядку спадкування за законом на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2014 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] сина та брата позивачів, котрий з 2014 року почав проживати у спірній квартирі. До 2014 року [PERSON] ніколи з дружиною та дітьми не проживав у спірній квартирі. В 1998 році шлюб [PERSON] був розірваний, і відповідачі проживали поряд з матірю за місцем її проживання. У 2009 році відповідачу [PERSON] виповнилося 17 років, йому потрібно було отримати паспорт, тому виникло питання його реєстрації, оскільки на той час він ніде не був зареєстрований. Вони погодилися зареєструвати відповідача [PERSON] у належній їм квартирі тимчасово, до придбання його матірю житла впродовж 2-х років. На тих самих умовах 04.02.2011 року була зареєстрована у спірній квартирі відповідач [PERSON]. Відповідачі ніколи, жодного дня не проживали у спірній квартирі, не були членами їхньої сімї, ніяких речей, належних їм, в квартирі не має. На даний час позивач [PERSON] є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію, у звязку з чим виникла необхідність в отриманні субсидії на сплату квартири та комунальних послуг. Вони звернулися до відповідачів з проханням знятися з реєстраційного обліку у квартирі, так як їх реєстрація позбавляє можливості отримувати субсидію, але відповідачі категорично відмовилися, стверджуючи при цьому, що в квартирі вони не проживають, сплачувати комунальні послуги не мають наміру і взагалі питання субсидії це не їхня проблема. [PERSON] вийшла заміж, виїхала за межі Кіровоградської області, ніякого звязку з нею у них на даний час немає. [PERSON] проживає у м. Кіровограді разом з матірю, ніяких відносин з позивачем не підтримує. Така поведінка відповідачів порушує їх права, позбавляє їх права розпоряджатися своєю власністю, позбавляє їх права отримати від держави субсидію на оплату комунальних послуг. Відповідачі ніколи не проживали у спірній квартирі, домовленість між ними та власником була лише про реєстрацію, яка потрібна була для отримання паспортів, умови домовленості вони відмовилися виконувати. Просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №23 в будинку №56 по вул. 10 Лінія у с. Гірниче в м. Кіровограді. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлялися в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що позивачі в судовому засіданні не заперечували. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 п. 7 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] у м. Кіровограді належить на праві спільної часткової власності: 1/2 частка [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2014 року ( а.с. 6), та 1/2 частка [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 03.09.1999 року, реєстраційний №012/99, зареєстрованого на Товарній біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості», визнаного дійсним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2014 року ( а.с. 5, 9-10 ). З довідки КП «ЖЕК №9 КМР» від 03.06.2015 року за №309 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 12 ). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що являються сусідами позивачів, відповідачів [PERSON] та [PERSON] не знають, та підтвердили той факт, що останні за адресою: [ADDRESS] не проживають і ніколи не проживали. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі ніколи не проживали у спірному житловому приміщенні, реєстрація відповідачів у вказаному вище житловому приміщенні порушує право власності позивачів на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном, вони вимушені сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих у будинку осіб, в звязку з чим вимушені нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивачі не просили судові витрати стягувати з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved