Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

24.05.2021 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 15.09.2012 року між ним та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за договором № 2247/К про відступлення прав вимоги від 21.05.2020 року є ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» був укладений кредитний договір № 044-02520-150912, згідно з умовами якого Кредитодавець надав грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 13.09.2015 року на умовах визначених договором кредиту. 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрованим в реєстрі за № 6525, яким запропоновано стягнути з нього на користь ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 044-02520-150912 від 15.09.2012 року грошових коштів у сумі 39743 грн. 72 коп. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 21.05.2020 року по 05.03.2021 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. від 16.04.2021 року відкрито виконавче провадження № 65175988 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 6525 від 12.03.2021 року. Разом з тим, згідно умов договору, його дія закінчилася 08.05.2015 року, а тому спірний виконавчий напис було вчинено поза строками позовної давності. Зазначена ним обставина повністю виключає безспірність наявного боргу. Враховуючи наведене, просить суд: визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» на свою користь судовий збір за звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.07.2021 року в приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] було витребувано належним чином завірені копії документів, на підставі яких 12.03.2021 року нею був вчинений спірний виконавчий напис. Однак, вищевказана ухвала суду від 13.07.2021 року залишилася без виконання. В ході розгляду справи судом було встановлено, що свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я [PERSON] було анульованим на підставі наказу МЮУ №1424/5 від 19.04.2021 року. До початку судового засіданні від позивача надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи обсяг доказів, який міститься в матеріалах справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за договором № 2247/К про відступлення прав вимоги від 21.05.2020 року є ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс», був укладений кредитний договір № 044-02520-150912, згідно з умовами якого Кредитодавець надав грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 13.09.2015 року на умовах визначених договором кредиту. 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрованим в реєстрі за № 6525, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 044-02520-150912 від 15.09.2012 у сумі 39743,72 грн. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 21.05.2020 року по 05.03.2021 року. Суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 500,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. від 16.04.2021 року відкрито виконавче провадження № 65175988 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 6525 від 12.03.2021 року. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений за відсутності доказів безспірності заборгованості та поза межами строку позовної давності. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ від 02.08.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - ЗУ «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов`язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначені у написі є безспірними. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису № 6525 від 12.03.2021 року, нотаріусом не перевірено безспірність суми заборгованості, яку запропоновано стягнути, що є порушенням ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями та Глави 16 Розділу ІІ Наказу МЮУ «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 22.02.2012 року № 296/5. Згідно зі ст. 256 ЦК позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого юридична і фізична особа має право звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст. 257 ЦК України встановлюється терміном у 3 роки. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Судом встановлено, що строк повернення кредитних коштів згідно Кредитного договору № 044-02520-150912 від 15.09.2012 року, був встановлений для [PERSON] з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 13.09.2015 року. Однак, як вбачається із спірного виконавчого напису № 6525 від 12.03.2021 року, приватним нотаріусом було запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованість в розмірі 39743,72 грн. за період з 21.05.2020 року по 05.03.2021 року, тобто поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором № 044-02520-150912 від 15.09.2012 року. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено основну умову вчинення такого напису, а саме те, що з дня виникнення права вимоги повинно пройти не більше трьох років. Тобто, заборгованість, яка виникла у зв`язку з порушенням позивачем умов кредитного договору № 044-02520-150912 від 15.09.2012 року, на підставі яких нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис, не може вважатися безспірною і такою, що не потребує додаткового доказування, а відтак і не може стягуватися шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Доказів іншого сторонами суду надано не було. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обґрунтування [PERSON] щодо вчинення приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] виконавчого напису від 12.03.2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 6525, з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. судового збору за подачу позову . На підставі ст.ст. 15, 16, 257, 261 ЦК України, ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: approved