Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

23.03.2015р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому після збільшення позовних вимог просить скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02.08.2001р.,зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів № 1706, на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0796га для індивідуального житлового будівництва, що розташована за адресою [ADDRESS] у порядку спадкування після [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. Спадкоємець [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ковальчук В.М. з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було повідомлено позивача про те, що для видачі свідоцтва про спадщину необхідно надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витяг з технічної документації про грошову оцінку земельної ділянки. У Держземагенстві позивачу повідомили, що витяг надати неможливо, оскільки в державному акті на право приватної власності на змелю допущено помилку, а саме площа земельної ділянки переданої у власність не відповідає сумі площі ділянок на схемі зовнішніх меж земельної ділянки у державному акті. Оскільки [PERSON] спадщину не оформив, то і виправити помилку не можливо , що і стало причиною звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, з підстав викладених в позові. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити, додатково пояснив, що на даний час законодавством не передбачено внесення виправлення в державні акти про право власності на землю або видача нових, а враховуючи, що власниця померла, стало питання про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій також зазначив, що при вирішенні спору поклається на розсуд суду. Від приватного нотаріуса Ковальчук В.М. надійшли клопотання про розгляд справи за її відсутності та письмові пояснення, згідно яких 04 червня 2014р. до нотаріальної контори звернулися [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., та [PERSON] з заявою про відмову від спадщини. Після відповідної перевірки заведена спадкова справа та направлені запити до управління держкомзему та держземагентства, надані консультації щодо переліку документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину. 11 листопада 2014р. [PERSON] повідомив, що в державному акті на землю є помилка, тому землевпорядна організація не надає витяг. (а.с. 27) Представник третьої особи Шевченко Ю.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що дійсно при виготовленні державного акту про право власності на землю серії [NUMBER] від 02.08.2001р. на ім'я [PERSON] допущена помилка, оскільки у плані зовнішніх меж земельної ділянки, які зазначені на бланку акта, конфігурація ділянки не відповідає матеріалам технічного звіту. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO]., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.04.2014р.(а.с.7) Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Встановлено, що 04 червня 2014р. сини померлої звернулися до нотаріальної контори: [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] з заявою про відмову від спадщини, яка складається з будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS], що підтверджується матеріалами спадкової справи 23/2014. (а.с. 28-45) Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктами 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що рішенням виконкому Охтирської міської ради № 577 від 16.12.1993р. [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва площею 796 кв.м. за адресою [ADDRESS].(а.с.9-10) На підставі рішення виконкому Охтирської міської ради від 16.12.1993р. № 577 виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02.08.2001р. на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0796га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], однак, відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки, загальна площа складає 0,0855 га (0,0530га.+0,0159га+0,0166га.), що підтверджується копією державного акту. (а.с.8). Приватним нотаріусом Ковальчук В.М. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку з ненаданням витягу з ДЗК, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 115-118) Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно п. 1.12. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і права постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 р. (надалі - Інструкція), в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Згідно п.2.1 цієї Інструкції роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка. За результатами кадастрової зйомки земельної ділянки складається кадастровий план земельної ділянки. Елементи, які містяться в кадастровому плані земельної ділянки, містяться на плані меж земельної ділянки на бланку державного акта на право приватної власності на землю ( п. 2.3, 2.4, 2.6, 2.8 Інструкції). Судом встановлено, що при розробці технічної документації зі складання державного акту на право приватної власності на землю [PERSON], зроблено абрис земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS], погоджені та закріплені в натурі межі земельної ділянки, складено план земельної ділянки, згідно якого площа земельної ділянки становить 0,0796га та складається з ділянок площами 0,0530га., 0,0159га та 0,0107га, що підтверджується копією технічного звіту.(а.с.47-54). З огляду на викладене, суд вважає, що при виготовленні державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] допущено помилку, оскільки план меж земельної ділянки на бланку державного акту не відповідає плану меж земельної ділянки, який був складений при встановленні в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, що призвело до невідповідності загальної площі земельної ділянки з площею, зазначеною в рішенні виконкому Охтирської міської ради № 577 від 16.12.1993р., та є перешкодою спадкоємцю для оформлення права власності на спадкове майно, тому приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved