Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

23.12.2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Третя Одеська державна нотаріальна контора, про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, наполягаючи на його задоволенні, пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON], шлюб з яким був зареєстрований 31 грудня 1966 року у Палаці шлюбів м. Одеси. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого за заповітом, посвідченим 25 жовтня 2011 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори. На день смерті покійному належала частина житлового будинку з частиною надвірних будівель по [ADDRESS]. Співвласниками вказаного будинковолодіння є [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою Октябрського райсуду м. Полтави від 19 серпня 2005 року затверджена мирова угода між сторонами, згідно з якою визначений розмір ідеальних часток у будинковолодінні в наступному розмірі : - [PERSON] - 9/20 часток; - [PERSON] - 9/20 часток; - [PERSON] - 1/10 частка. У Полтавському БТІ «Інвентаризатор» право власності на нерухоме майно у відповідних частках перереєстроване, що підтверджується довідками БТІ, яку я додаю до позову. Земельна ділянка площею 0.0966 га , на якій розташоване нерухоме майно, належала чоловікові позивача та відповідачам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 039240, виданим Управлінням Держкомзему у м. Полтаві 22 серпня 2012 року. Позивач звернулась до нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області із заявою про прийняття спадщини, і 4 грудня 2012 р. була відкрита спадкова справа за № 1388/2012. 17 липня 2013 року нотаріусом позивачу були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 9/20 часток житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , на 1/4 частку квартири [ADDRESS] та грошові заощадження, що підтверджується довідкою нотаріуса № 6016/02-14 від 17 жовтня 2013 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку по [ADDRESS] позивачу відмовлено в зв'язку з тим, що не визначена частка у спільній сумісній власності ( довідка № 7430/02-14 від 4 грудня 2013 року). Згідно ст.ст. 47, 49, 50 Закону України «Про нотаріат», гл. 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Тому позивач вимушена звертатись до суду з даним позовом. Згідно з ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно зі ст. 370 ч. 2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Ухвалою Октябрського райсуду м. Полтави від 19 серпня 2005 року при затвердженні мирової угоди між сторонами визначений порядок користування спільною земельною ділянкою у відповідності до розміру часток у нерухомому майні, визначена площа та межі часток кожного, але ідеальні частки при цьому визначені не були. При виготовленні Технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку встановлено, що дійсна площа земельної ділянки становить 0,0966 га, як в подальшому зазначено у Державному акті. Згідно з Планом визначення розміру часток та порядку володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою відсоткова частка земельних ділянок, що розподіляються між співвласниками, становить : - [PERSON] - 419 кв. м., або 419/966; - [PERSON] - 273 кв. м., або 273/966; - [PERSON] - 258 кв. м, або 258/966. Земельна ділянка спільного користування всіх співвласників становить 12 кв. м, тобто по 4 кв. м для кожного. Таким чином, сума часток по домоволодінню становить : - [PERSON] - 425 кв. м, або 425/966; - [PERSON] - 279 кв. м, або 279/966; - [PERSON] - 262 кв. м, або 262/966. Ураховуючи викладене, розмір частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON], становить 426/966. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позов повністю. Питання судового збору суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved