Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

22 вересня 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 серпня 2012 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, тому позивачка вважає, що їх сім'я розпалась, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 18 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 169 та стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що з відповідачем проживають окремо, майже не спілкуються, вона проживає у своїх батьків, має дохід в місяць близько 2000 грн., син [PERSON] відвідує дитячий садок. Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач в судовому засіданні на розірвання шлюбу та стягування аліментів в розмірі ? частини від його заробітку погодився, вказавши, що сім'я фактично розпалася, примирення не наступило, також зазначив, що офіційно працює в ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ». Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18 серпня 2012 року позивачка зареєструвала з відповідачем шлюб (а.с.5). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивачка є приватним підприємцем, отримує дохід близько 2000 грн. в місяць, про що підтвердила в суді. Відповідач працює водієм в ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ», отримує стабільний заробіток, інших утриманців немає, про що підтвердив у суді, це також підтверджується довідкою з місця роботи (а.с. 11). Як встановлено судом сторони проживають окремо, син проживає разом з позивачкою, примирення в сім'ї неможливе, про що сторони підтвердили в суді. Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7 і 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, відповідач є фізично здоровим, інших утриманців немає, офіційно працює в ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ», отримує стабільний дохід, який з 01.03.2016 року по 31.08.2016 року склав 32609,96 грн., погодився сплачувати аліменти в розмірі ? частини, позивачка також погодилась на такий розмір. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 /4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, та аліменти сплачувати матері [PERSON], відмовивши в решті вимог за необгрунтованістю. В частині стягування аліментів, у відповідності до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень в доход держави та на користь позивачки понесені нею судові витрати в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved