Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

23 листопада 2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку № 66, для ведення садівництва, що знаходиться на території Процівської сільської ради в Садовому товаристві «Факел», в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 грудня 2014 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається у тому числі з земельної ділянки №66, наданої для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Процівська сільська рада, садове товариство «Факел». Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оскільки, відсутній правовстановлюючий документ, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину. З цих підстав [PERSON] вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони не зявились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, згідно якої позовні вимоги визнає та просить проводити розгляд справи у її відсутність і на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити судове рішення на стадії підготовчого судового засідання. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність вказаних сторін. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 125/2015 відкритої після смерті 21 грудня 2014 року [PERSON], суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 21\~грудня 2014 року помер [PERSON], про що 25 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис № 685. Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-ОК №325260 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 7). Після смерті [PERSON], у встановлений законодавством строк, спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] Наведене підтверджується заявами від 22 квітня 2015 року, за № 313 та від 22 червня 20108 року за № 612, що зареєстровані в Бориспільській міській державній нотаріальній конторі (а.с. 33, 43 на звороті). Родинні відносини між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ШК №022537 виданим 10 січня 1961 року Жовтневим районним ЗАГС (а.с. 9). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до якої, в тому числі, увійшла земельна ділянка № 66, для ведення садівництва, що знаходиться на території Процівської сільської ради в Садовому товаристві «Факел». Згідно Архівного витягу Протоколу засідання виконавчого комітету Процівської сільської ради народних депутатів №7 від 18 липня 1997 року, було вирішено надати дозвіл [PERSON] на приватизацію садових земельних ділянок членам садового товариства «Факел» (а.с. 15-16). Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІI-КВ №009464, земельна ділянка розміром 0,059 га, цільове призначення для ведення садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, СТ «Факел» Процівської сільської ради, належить [PERSON] (а.с. 48) На підставі довідки Процівської сільської ради № 514 від 21 вересня 2017 року встановлено, що державний акт серія ІІІ-КВ №004699 від 27 грудня 2002 року на імя [PERSON], дійсно зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю в Процівській сільській раді за № 2491 для ведення садівництва в СТ «Факел» Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 14). Проте, згідно копії Державного акту та листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 204/136-18 від 19 вересня 2018 року встановлено, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІІ-КВ №004699, містить необумовлені виправлення (а.с. 17). Однак, з наданих позивачем суду документів встановлено, що спору про спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] немає. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно п. «а» ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Враховуючи вищевикладене, а також те, що земельна ділянка виділялась [PERSON] та була ним приватизована, суд приходить висновку, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав та належить до спадкового майна померлого [PERSON] Позивач набув право власності в порядку спадкування за законом після смерті останнього на дану земельну ділянку, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved