Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

23.04.2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування належним на праві власності позивачу житловим будинком [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку був зареєстрований її колишній чоловік, з яким було розірвано шлюб, відповідач по справі [PERSON] , який вже більше ніж вісім років за адресою реєстрації не проживає та не з`являється, але залишається там прописаним. При цьому весь цей час позивач не підтримує ніяких відносин з відповідачем, його особистих речей у її будинку немає, допомоги на утримання будинку та поточний його ремонт відповідач не надає, комунальні платежі не сплачує, проте добровільно знятися з реєстрації у будинку він відмовляється без обґрунтування підстав, що порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, через що вона була змушена звернутися до суду зі вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду завчасно подала письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов, розгляд справи просила здійснювати без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 21.05.2019 року, 18.06.2019 року та 11.07.2019 року не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації, встановленого судом на підставі інформації виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Ухвалою суду від 11.07.2019 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України, проти чого позивач не заперечував. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Євсєєвою О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 204, спадкова справа № 242/03. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у будинку [ADDRESS] з 20.05.2000 року, що підтверджується відомостями виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 25.04.2019 року № 02-19/3233. Інформація аналогічного змісту міститься у наданій до суду копії домової книги на житловий будинок [ADDRESS] Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03 березня 2011 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.10.1994 року Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 103. Рішення набрало законної сили. Як вбачається з довідки депутата Золочівської селищної ради Колодько О . С., засвідченої підписом заступника селищного голови Головань С.О . від 06.06.2019 року чоловік [PERSON] . [PERSON] , 1959 року народження, дійсно тривалий час (8 років) не проживав разом з нею та не вів спільне господарство. Ухвалою суду від 21.05.2019 року судом було направлено запити до Золочівського відділення поліції, КП «Золочівська ЦРЛ» та Золочівського 3 міського відділення поштового зв`язку про те чи звертався [PERSON] за допомогою та чи отримував поштову кореспонденцію за адресою місця реєстрації. Як вбачається з повідомлення начальника Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області Човпан С.Г., направленого до суду від 27.05.2019 року вих. № 2562/119-80/01/14-2019 протягом останнього року до Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області письмові заяви від [PERSON] , [INFO] ,за адресою [ADDRESS] , не надходили. Згідно інформації головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ» Лавриненко Р.М. від 25.06.2019 року № 647 [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , протягом останнього року до КП «Золочівська ЦРЛ» за медичною допомогою не звертався. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст. 15, 23, 405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] , як колишній чоловік позивача [PERSON] , зареєстрований за вказаною адресою, проте є відсутнім за місцем реєстрації понад 1 рік. Проживаючи за іншою адресою, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку [PERSON] . Доказів наявності домовленості між [PERSON] та [PERSON] стосовно відсутності останнього у будинку, суду не надано, в зв`язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що [PERSON] втратив право користування вказаним житлом. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved