Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

24.05.2016 року позивач звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 10.09.2014 року було укладено договір на купівлю-продаж 3960 кг соняшника, даний договір укладено на бланку «Накладна», який йому було видано при здачі зерна. В день здачі зерна кошти йому не було виплачено та було досягнуто з відповідачем домовленості про те, що вартість зерна буде оцінена відповідачем на день продажу зерна по закупівельним біржовим цінам. З 10.09.2014 року він декілька разів звертався до відповідача з вимогою повернути зерно соняшника або сплатити вартість зерна, але відповідач відмовляв йому у цьому. 15.04.2015 року він звернувся до відповідача з письмовою претензією, але на дану претензію отримав відмову. Повторно з претензією він звернувся до відповідача 05.06.2015 року, але відповіді не отримав, що свідчить про відмову відповідача у поверненні продукції та у сплаті коштів за вказану продукцію. Станом на 23.05.2016 року згідно даних товарної біржі вартість 1 т соняшнику складає 11000 гр., тому просить стягнути з відповідача 43560 гр. за 3960 кг соняшника. Також просить стягнути інфляційні витрати в сумі 22259,16 гр., 3% річних в сумі 2284,21 гр., пеню в сумі 27791,28 гр., відсотки згідно ч.1 ст.1048 ЦК України в сумі 9517,56 гр., всього в сумі 105412,21 гр. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити. Додатково пояснив, що в грудні 2016 року він на пенсійну картку отримав кошти в сумі 12076 гр. Ці кошти він тримав після особистого звернення до відділення ощадбанку в м. Апостолове, коли, ознайомившись з копією квитанції, яку надав відповідач від 21.09.2015 року, він з'ясував, що вказана сума йому не була зарахована на банківську картку у вересні 2015 року. 04.08.2016 року на адресу суду надійшло заперечення представника відповідача адвоката Кудлюка О.І., в якому зазначено, що позивач дійсно здав на підставі накладної від 10.09.2014 року насіння соняшника відповідачу, який займається підприємницькою діяльністю та здійснює закупівлю у громадян сільськогосподарської продукції, при цьому відповідач не надає послуг по зберіганню та переробці продукції, тому доводи позивача про укладення договору зберігання продукції не відповідають дійсності. На накладній, на яку посилається позивач, зазначено вагу соняшника та його вартість, яку здавальник отримує на протязі 10 днів. За здане насіння соняшника з позивачем проведено розрахунок у вересні 2014 року, позивач отримав готівкою кошти в сумі 12076 гр., але при проведенні розрахунку позивачем не було повернуто накладну від 10.09.2014 року, а відповідач не проконтролював повернення накладної, чим скористався позивач та знову пред'явив вимоги про проведення оплати за насіння соняшника. Отримавши претензію, відповідач повторно провів розрахунок з позивачем через відділення Ощадбанку 21.09.2015 року. На підставі викладеного вважає позов необґрунтованим та просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача адвокат Кудлюк О.І. позов не визнав, дав пояснення, які викладені в запереченні на позов. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне. Згідно копії накладної № 1003 від 10 вересня 2014 року [PERSON] відпущено ПП САВ соняшник, вагою 3960 кг - 10,3%= 3552, вартість складає 12 076 гр. Будь-які інші відомості у даній копії накладної відсутні. З копії квитанції від 21.09.2015 року встановлено, що [PERSON] перерахував на рахунок [PERSON] кошти в сумі 12076 гр. за соняшник згідно накладної № 1003 від 10.09.2014 року, перерахування коштів здійснено ТВБВ № 10003/0331 філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк». Факт перерахування відповідачем коштів в сумі 12076 гр. на рахунок позивача 21.09.2015 року підтверджується листом керуючого ТВБВ № 10003/0331 від 24.04.2017 року. Зі вказаного листа також встановлено, що фактично вищевказані кошти в зв'язку з технологічною помилкою були зараховані на рахунок позивача 03 листопада 2016 року після звернення позивача. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ч.1 ст.691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що між сторонами 10.09.2014 року було укладено в усній формі договір купівлі-продажу насіння соняшника, вагою 3552 гр., на суму 12076 гр. Після звернення позивача 05.06.2015 року та надання даних рахунку відповідачем 21.09.2015 року було перераховано вищевказану суму коштів. Також судом встановлено, що з вини банківської установи кошти, які надійшли 21.09.2015 року, на рахунок позивача були зараховані лише 03.11.2016 року. Таким чином, суд вважає, що відповідачем у відповідності до ст.526 ЦК України виконано умови укладеного з позивачем договору купівлі-продажу насіння соняшника. В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту його звернення до відповідача у вересні 2014 року, на підтвердження обов'язку відповідача провести оплату придбаного насіння соняшника на час продажу зерна відповідачем, також не надано докази на підтвердження факту незаконного користування відповідачем коштами позивача, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю.

Outcome: dismissed