Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

22 листопада 2017 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення боргу. В позові зазначила, що в 2016 році продала відповідачці корову за 7000 грн. та товари домашнього вжитку на 1000 грн., в звязку із виїздом на постійне проживання з Березнегуватського району до м. Херсон. Через брак коштів відповідачка віддала їй лише 2000 грн., а іншу суму обіцяла повернути протягом 6 місяців, про що склала розписку. 22 березня 2017 року відповідачка повернула їй ще 1000 грн., а іншу суму боргу, в розмірі 5000 грн. до даного часу не повернула. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та надала пояснення, що відповідають обставинам зазначеним у позові. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог позивачки заперечувала, пояснила, що дійсно в 2016 році придбала у позивачки корову за 5700 грн., які пообіцяла сплатити за наявності, та товари домашнього вжитку на 100 грн., які відразу їй сплатила. В березні 2017 року повернула позивачці 2000 грн., згодом ще 3000 грн., а тому вважає, що борг погасила в повному обсязі. Розписки про заборгованість перед позивачкою не писала та у неї при поверненні коштів розписки не брала. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У 2016 році між позивачкою та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу, за яким позивачка передала відповідачці корову породи «Українська червоно-ряба молочна» та товари домашнього вжитку, а відповідачка прийняла зазначене майно та зобовязалася за нього сплатити. Про зазначене свідчить копія паспорта великої рогатої худоби серії LE № 994718, виданого Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на імя позивачки, розписка відповідачки, та не заперечується сторонами у справі (а.с.5,16). В рахунок погашення боргу відповідачка сплатила позивачці 01 березня 2017 року 2000 грн., а 22 березня 2017 року ще 1000 грн., після чого її заборгованість склала 5000 грн. Вказане вбачається з тексту розписки та частково не заперечувалося відповідачкою під час судового розгляду. Факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу та існування заборгованості за ним, в розмірі 5000 грн., підтверджується також висновком оперуповноваженого СКП Березнегуватського відділення поліції на звернення позивачки від 19 жовтня 2017 року (а.с.8). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, що виникли з договору купівлі-продажу. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і зобовязується сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п.3 ч.1 ст.208 зазначеного Кодексу правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. Частина 1 ст.207 вказаного Кодексу передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, якими обмінялися сторони. З огляду на викладене, враховуючи не заперечення відповідачки факту укладення між нею та позивачкою договору купівлі-продажу корови та предметів домашнього вжитку, наявності у позивачки оригіналу розписки про заборгованість відповідачки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про сплату позивачці 5\~000 грн. за придбане у неї майно, оскільки на підтвердження зазначеного нею жодних доказів не надано. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обовязок по відшкодуванню позивачці витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved