Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

22 квітня 2014 р. Товариство звернулося до суду з вказаними позовними вимогами до відповідачів, які в подальшому збільшили. Обґрунтовували їх тим, що 19.03.2008 р. між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № CM-SME403/51/2008, за умовами якого Банк надав боржнику кредит в сумі 178 500 доларів США, на строк до 17.03.2023 р. [PERSON] зобов'язаний був повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. 19 березня 2008 р., в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по цьому кредитному договору перед Банком, між останнім та [PERSON] укладено Іпотечний договір, предметом якого є комплекс, Магазин промислових товарів «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначили, що 27.12.2012 р. між банком та Товариством укладено договори купівлі-продажу кредитного портфелю та відступлення прав вимоги, за яким останній прийняв право вимоги за спірними кредитним договором і договором іпотеки. Вказали, що [PERSON] під час дії кредитного договору неодноразово порушував його умови, а в подальшому взагалі припинив погашення кредиту, внаслідок чого станом на 24.03.2014 р. у відповідача виникла прострочена заборгованість в сумі 181 877,96 доларів США, що еквівалентно 2 115 458,93 грн. З посиланням на ці обставини просили суд стягнути з [PERSON] борг за кредитом у вказаній сумі і у рахунок погашення боргу звернути стягнення на нерухоме майно. В судове засідання представник Товариства не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, а справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, а саме суму боргу, яка містилася у позовній заяві при її подачі до суду, тобто 181 877,96 доларів США в еквіваленті 1 854 518,62 грн, а збільшену частину боргу у національній валюті у зв'язку з підвищенням курсу долара не визнає. Відповідач [PERSON] будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки (ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 19 березня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № CM-SME403/51/2008, за умовами якого Банк зобов'язався надати боржнику 178 500 доларів США, з кінцевим терміном повернення 17 березня 2023 р., з фіксованим відсотком 5 % річних (а. с. - 6). Відповідач зобов'язаний був щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку, що є додатком до цього договору (а. с. - 13). За правилами ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (ст. 572 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. 24 березня 2008 р., в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору перед Банком, між ними укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір, предметом якого є належний [PERSON] на праві власності комплекс, Магазин промислових товарів «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартість якого визначена сторонами у сумі - 1 108 722 грн (а. с. - 17). За умовами цього Іпотечного договору Банк забезпечує свої вимоги, що випливають з кредитного договору укладеного з [PERSON] до закінчення строку дії договору. Крім того, 19 березня 2008 р. в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору перед Банком, між останнім та [PERSON] укладено договір поруки № CR-SME403/51/2008, яка взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору (а. с. - 21). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч. 1 ст. 554 ЦК). [PERSON] отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на відкриті на його ім'я рахунки та користувався ними (а. с. - 12). Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 27 квітня 2012 р., на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю, а також договорів про відступлення права вимоги і факторингу укладених між Банком та Товариством до останнього перейшли усі права первісного кредитора за вказаним кредитним договором та права іпотекодержателя за договором іпотеки (а. с. - 52, 55, 60). Судом з'ясовано, що [PERSON] неналежним чином виконував умови кредитного договору, а з грудня 2013 р. взагалі припинив погашення боргу, що призвело до виникнення заборгованості. Внаслідок цих дій, станом на 23 березня 2014 р. загальна заборгованість складає - 181 877,96 (сто вісімдесят одна тисяча доларів США 96 центів) доларів США, що еквівалентно - 2 115 458,93 (два мільйона сто п'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят вісім гривень 93 коп.) гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 165 014,75 доларів США, що в еквіваленті - 1 919 319,56 грн; - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 12 526,76 доларів США, що в еквіваленті - 145 701,25 грн; - пеня - 4 336,45 доларів США, що в еквіваленті - 50 438,12 грн. У судовому засіданні наявність заборгованості по кредитному договору відповідачем не оспорюється і пояснюється станом економіки в Державі, а зокрема в Донецькій області, де знаходяться підприємства, з якими в нього укладені відповідні договори щодо поставок продукції. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Вказана норма права кореспондується з умовою викладеною у пункті 1.9.1. Договору, де зазначено, що в разі порушення боржником зобов'язань Банк має право вимагати достроково виконання боргових зобов'язань в цілому. Згідно Закону від 5 червня 2003 р. № 898-IV «Про іпотеку» іпотека розуміється як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. За правилами ч. 1 ст. 33 Закону «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.1 Іпотечного договору сторонами визначено, що за рахунок Предмету іпотеки Банк може задовольнити всі боргові зобов'язання, не сплачені Іпотекодавцем. Судом з'ясовано, що на письмові звернення Товариства 19.03.2014 р. до Іпотекодавця і поручителя ([PERSON]) щодо вжиття заходів до виконання зобов'язань по кредитним договорам, останніми не відредаговано (а. с. - 48-50). За такого, з урахуванням того, що боржник порушив умови кредитного Договору та зобов'язався відповідати за цими зобов'язаннями власним майном, не усунув ці порушення разом з поручителем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо вимог Товариства відносно звернення стягнення на належне [PERSON] нерухоме майно, а також стягнення боргової суми з поручителя, тобто [PERSON], яка має відповідати за зобов'язаннями боржника перед Товариством. Посилання відповідача на безпідставне збільшення боргу у національній валюті за рахунок перерахунку боргу за збільшеним курсом долара США станом на 12 червня 2014 р. є необґрунтованими (а. с. - 89). В ході розгляду справи відповідачем добровільно сплачено судовий збір на користь Товариства, а тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України ця сума стягненню не підлягає (а. с. - 93).

Outcome: approved