Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

23.07.2014 року [PERSON] звернулася з позовом до ЖБТ «Промінь», в якому просить визнати за нею право на отримання у власність жилої однокімнатної квартири загальною площею 73,37 кв.м за будівельним номером 20 на сьомому поверсі третьої секції будинку (будівельний шифр)[ADDRESS] та визнати за нею право на матеріали, обладнання, тощо, які були використані в процесі будівництва жилої двокімнатної квартири загальною площею 73,37 кв.м. за будівельним номером 20 на сьомому поверсі третьої секції будинку (будівельний шифр)[ADDRESS] у розмірі, що за курсом НБУ на дату набрання законної сили рішенням суду, являється еквівалентом коштів у сумі 25679 доларів США. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що 17.09.2003 року між нею та відповідачем ЖБТ «Промінь» був укладений договір № 083 про інвестування будівництва житлового будинку по [ADDRESS]. Позивачка вказує, що при укладанні договору вона сплатила 136870 гривень, тобто здійснила оплату 100 % вартості спірної квартири. На даний час, після спливу більше ніж 10-річного строку, Договір не є виконаним Товариством, будівництво не завершено, документи для отримання права власності на предмет інвестування не передані Забудовнику, у зв'язку з чим [PERSON] вважає, що її права порушені. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи сповіщався належним . При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні 17.09.2003 року між [PERSON] та ЖБТ «Промінь» був укладений договір №083 про інвестування будівництва, предметом якого є будівництво жилої двокімнатної квартири загальною площею 73,37 кв.м. за будівельним номером 20 на сьомому поверсі третьої секції будинку (будівельний шифр)[ADDRESS]. При укладанні договору [PERSON] сплатила пайовий внесок у розмірі 136870 гривень ( 25679 доларів США), тобто здійснила 100 % оплату вартості спірної квартири (а.с. 6). З пояснень позивачки слідує, що після укладання договору та сплати коштів Договір не є виконаним Товариством, будівництво не завершено, документи для отримання права власності на предмет інвестування не передані. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В порушення вимог вказаної вище ст. 60 ЦПК України позивачка не надала суду доказів на підтвердження того, що житловий будинок по вул.. Ак. Вільямса, 138-А у м.Одесі, в якому розташована спірна квартира, прийнятий в експлуатацію, та позивачка вказувала, що будинок до цього часу в експлуатацію не введено. Також, судові не надано доказів того, що спірна квартира взагалі збудована, що виключає можливість задоволення її позовних вимог в частині визнання права власності на матеріали, які були використані в процесі будівництва спірної квартири. Крім того, в ході судових засідань позивачкою не надано доказів того, що її право на отриманні у власність двокімнатної квартиру кимось оскаржується. Крім того, враховуючи те, що вимога позивача про визнання права власності на матеріали , що були викоритсані в процесі будівництва є абстрактною та не містить чітко вказаного списку матеріалів (обладнання, тощо), суд вважає за можливе відмовити позивачу в цій частині. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 року ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК України. У зв'язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати [PERSON] не відшкодовуються.

Outcome: dismissed