Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

23 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 грудня 2019 року по день слухання справи. Позивач позов обґрунтовує тим, що 14.06.2005 року він був призначений на посаду директора Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут». 11.07.2017 року у трудовій книжці позивача було зроблено запис № 33 про реорганізацію Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів «Азимут» Приазовської районної ради Запорізької області в опорний навчальний заклад Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» Приазовської районної ради Запорізької області. На підставі вказаного запису, позивач стверджує, що є директором ОНЗ Приазовська СШ І-ІІІ ступенів «Азимут». 29.01.2018 року вказаний заклад перейшов до сфери управління Приазовської селищної ради , яка є його засновником. 23.08.2017 року позивач був звільнений з посади у зв`язку з відмовою продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці. Проте, рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 03.11.2017 року наказ про звільнення позивача був скасований як незаконний, і позивач був поновлений на посаді директора Приазовської РСШ І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут», яку на момент звільнення він вже не займав, а насправді він займав посаду директора ОНЗ Приазовська СШ І-ІІІ ступенів «Азимут». В ході виконання судового рішення, 13.08.2019 року Приазовським районним судом Запорізької області відмовлено в задоволенні заяви позивача про заміну сторони виконавчого провадження, і судом встановлено, що посада, на яку поновлений позивач, не має відношення до посади директора опорного навчального закладу Приазовська СШ І-ІІІ ступенів «Азимут». Тому, позивач стверджує, що поновлений рішенням суду на посаді, яку на момент звільнення не займав, і юридична особа, в якій позивач поновлений на роботі вже припинена, хоча запис про звільнення позивача у трудовій книжці скасовано. Водночас, позивач вказує, що з 11.07.2017 року він займає посаду директора опорного навчального закладу Приазовська СШ І-ІІІ ступенів «Азимут», що підтверджується записами в його трудовій книжці, і з цієї посади його ніхто не звільняв, але і до роботи його не допускають. Зазначає, що на посаду директора ОНЗ Приазовська СШ І-ІІІ ступенів «Азимут» ще 11 липня 2017 року призначена інша особа, тобто з вказаного часу і до сьогодні одну й ту ж посаду обіймають дві особи. Однак, з 29 січня 2018 року він не допущений до фактичного виконання посадових обов`язків, а посаду займає інша незаконно призначена на цю посаду особа, саме з вини Приазовської селищної ради як власника навчального закладу, до повноважень якого віднесене управління цим навчальним закладом. 23.01.2020 року позивач звернувся до Приазовської селищної ради із заявою про негайний допуск його до роботи та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. 05 лютого 2020 року він отримав лист про відмову в задоволенні заяви в частині допуску до виконання посадових обов`язків, інформації про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу лист не містив взагалі. 12 лютого 2020 року він повторно подав заяву до відповідача, відповіді на нього досі не отримав. У зв`язку з тим, що Приазовська селищна рада з 29 січня 2018 року є засновником ОНЗ Приазовська СШ І-ІІІ ступенів «Азимут», а тому, на думку позивача, несе відповідальність за дотримання його трудових прав. За таких підстав, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 грудня 2019 року (бо середній заробіток ним отриманий відповідно до рішення суду по 04 грудня 2019 рік). Ухвалою судді Апалькової О.М. від 27.03.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Апалькової О.М. від 29.04.2020 року відкладено підготовче судове засідання, та витребувано з Приазовської селищної ради відомості про середній заробіток директора Опорного навчального закладу Приазовської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів «Азимут» Приазовської селищної ради Запорізької області за останні два календарні місяці. 05 травня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до статуту ОНЗ Приазовської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів «Азимут» Приазовська селищна рада з 01.01.2018 року набула права і обов`язки засновника опорного закладу. А тому, позовні вимоги позивача не визнають повністю. Що стосується запису № 33 в трудовій книжці, зазначає, що їм не відомо, ким саме зроблено даний запис, чи зроблений даний запис помилково, чи має він юридичний факт. Згідно статуту ОНЗ директор призначається на посаду за результатами конкурсного відбору, що в свою чергу унеможливлює продовження роботи позивача на посаді директора в Опорному закладі. Крім того, особова справа на позивача їм не передавалася, а відсутність особової справи, як обов`язкової сукупності документів в організації, у яких містяться біографічні відомості і дані про трудову діяльність [PERSON] ставить під сумнів наявність трудових правовідносин між ним та Приазовською селищною радою. Твердження позивача, що на сьогоднішній день посаду директора ОНЗ займає інша незаконно призначена на цю посаду особа, саме з вини Приазовської селищної ради, є помилковим. Так, посаду директора займає інша особа, яка призначена на посаду наказом відділу освіти молоді та спорту Приазовської райдержадміністрації, який на даний час не скасований, як і не скасоване рішення Приазовської районної ради «Про надання погодження на звільнення та призначення керівників навчально-виховних закладів Приазовського району за № 6 від 19.07.2017 року. Зазначає, що позивач вказує, що наказом ВОМС № 104-к від 23.08.2017 року він був звільнений з посади директора Приазовської РСШ І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут» яку на момент звільнення не займав. Також, саме рішенням суду від 03 листопада 2017 року позивача було поновлено на посаді директора Приазовської РСШ І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут» та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з Приазовської районної державної адміністрації. Категорично наполягають, що Приазовська селищна рада отримала навчальний заклад з керівником, який був призначений на посаду ВОМС Приазовської РДА, і у жодному разі права позивача не порушувала. За таких підстав, просять відмовити у задоволенні позову. На виконання ухвали суду від 29 квітня 2020 року Приазовська селищна рада надала витребувані судом докази. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 10 червня 2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. Ухвалою судді Пантилус О.П. від 27.08.2020 року справа прийнята до провадження на підставі повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з відставкою судді Апалькової О.М., призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.09.2020 року. Ухвалою судді Васильцової Г.А. від 14.09.2020 року справа прийнята до провадження на підставі повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з відставкою судді Пантилус О.П., призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.09.2020 року. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2020 року оголошена перерва у судовому засіданні. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява від представника позивача про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач у судове засідання не з?явився, від представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 43 ЦПК України серед іншого визначено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Частиною 1статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач з 14 червня 2005 року обіймав посаду директора Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут». 30.03.2017 року Приазовською районною радою прийнято рішення № 4 «Про створення опорного навчального закладу - Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» та його філій», яким вирішено створити опорний навчальний заклад Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» шляхом реорганізації (злиття) інших навчальних закладів, в тому числі Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів «Азимут», утворити філії опорного навчального закладу, припинити юридичні особи, зокрема Приазовську різнопрофільну спеціалізовану школу І-ІІІ ступенів «Азимут», та визначено опорний навчальний заклад правонаступником всіх навчальних закладів, які увійшли до його складу. На підставі п. 6.1 Статуту Опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут», затвердженого рішенням Приазовської районної ради від 25.05.2017 року № 4, директор опорного навчального закладу призначається за конкурсом та звільняється з посади на підставі наказу начальника відділу освіти, молоді та спорту за погодженням з Приазовською районною радою. Директор приймається на роботу шляхом укладення з ним контракту. Наказом № 82-К від 11.07.2017 року, виданим в.о. начальника Відділу освіти, молоді та спорту Приазовської районної державної адміністрації Галілєєвої О.Л. вирішено прийняти [PERSON] на роботу з 11 липня 2017 року до 10 липня 2022 року на посаду директора опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» Приазовської районної ради Запорізької області за умовами контракту. Рішенням Приазовської районної ради від 19.07.2017 року № 6 погоджено звільнення з посади з 28.08.2017 року директора КУ Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут». [PERSON] у зв`язку з реорганізацією КУ Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут»; погоджено призначення на посаду директора опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» [PERSON] з 11.07.2017 року за результатами конкурсного відбору. Наказом № 104-К від 23.08.2017 року позивач [PERSON] був звільнений з посади директора Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут» у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України, про що зроблено запис у трудовій книжці 28.08.2017 року. Рішенням Приазовської селищної ради за № 3 від 26 січня 2018 року перейменовано Опорний навчальний заклад Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» Приазовської районної ради Запорізької області на Опорний навчальний заклад Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» Приазовської селищної ради. Згідно наданих позивачем доказів, не погоджуючись із звільненням, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати наказ про його звільнення, як незаконний, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і поновити його на посаді директора новоутвореного опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» Приазовської районної ради Запорізької області. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 03.11.2017 року, залишеним без змін судами апеляційної і касаційної інстанції, у справі за позовом [PERSON] до Приазовської районної державної адміністрації, треті особи: Приазовська районна рада Запорізької області, опорний навчальний заклад Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут», позов задоволено частково, зокрема поновлено позивача на посаді директора Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут» (код ЄДРПОУ 20519916), і стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Оцінюючи доводи позивача про його поновлення в новоутвореному навчальному закладі, суд зазначив: «…позивач обґрунтовано підлягає поновленню на тій посаді, з якої його було незаконно звільнено, а саме на посаді директораПриазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут», і те, що юридична особа знаходиться в стадії припинення не може бути перешкодою для поновлення трудових прав позивача». Переглядаючи дану справу Верховний Суд в постанові від 25.06.2018 року зазначив таке: «За змістом частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При цьому судами вірно встановлено, що Приазовська різнопрофільна спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №1 «Азимут» - не ліквідована, а лише знаходиться на стадії припинення. Відповідно до порядку призначення на посаду керівників загальноосвітніх навчальних закладів, що є об`єктами спільної власності територіальних громад, сіл та селищ Приазовського району в разі реорганізації навчального закладу, директор призначається за результатами конкурсу на зайняття вакантної посади. Доказів того, що позивач мав намір прийняти участь у конкурсі на зайняття посади директора реорганізованого навчального закладу, матеріали справи не містять. Рішення конкурсної комісії щодо визначення переможцем конкурсу [PERSON] , як і наказ про призначення останньої на посаду директора комунальної установи опорний навчальний заклад Приазовська спеціалізована школа І-Ш ступенів «Азимут», ніким не оспорювалися, є дійсними, відтак зазначена посада не є вакантною, що також виключає можливість переведення позивача на цю посаду. Таким чином, позивач підлягає поновленню на попередній роботі відповідно до вимог статті 235 КЗпП України, що спростовує доводи касаційної скарги про поновлення позивача на посаді у новоствореному навчальному закладі». Крім того, під час виконання вказаного судового рішення [PERSON] звертався до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме просив замінити боржника на Приазовську селищну раду, оскільки він підлягає поновленню на роботі в новоутвореному навчальному закладі, через неможливість поновлення у ліквідованій Приазовській РСШ І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут». Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 13.08.2019 року, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, в задоволенні заяви [PERSON] відмовлено. Зокрема, суд зазначив: «… відповідачем у справі і боржником за даним рішенням суду є Приазовська районна державна адміністрація, яка повинна була поновити [PERSON] на посаді директора Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут». Будь-які інші рішення судом не ухвалювалися, зокрема щодо поновлення [PERSON] на посаді новоствореного Опорного навчального закладу, який згідно статуту створений рішенням сімнадцятої позачергової сесії Приазовської районної ради Запорізької області сьомого скликання від 30.03.2017 № 4 шляхом реорганізації (злиття) чотирьох навчальних закладів, в тому числі Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут».В статуті новоствореного навчального закладу не зазначені обставини правонаступництва щодо працевлаштування до ліквідованої юридичної особи, локальні чи відомчі нормативно-правові акти де б вирішувалось вказане питання також відсутні». Не зважаючи на ухвалені судами рішення, [PERSON] звернувся до Приазовського селищного голови із заявою від 22.01.2020 року, у якій вимагав негайно допустити його до виконання посадових обов`язків директора опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» та вирішити питання про виплату йому заробітної плати за час недопущення до виконання посадових обов`язків з 29 січня 2018 року по день фактичного допуску до виконання посадових обов`язків. Заява була мотивована тим, що у трудовій книжці позивача міститься запис № 33 від 11.07.2017 року про реорганізацію Приазовської спеціалізованої школи І-Ш ступенів № 1 «Азимут» в опорний навчальний заклад Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут», і тому з 11.07.2020 він обіймає посаду директора реорганізованого навчального закладу. Листом Приазовської селищної ради № 307 від 05.02.2020 року [PERSON] відмовлено в задоволенні заяви, оскільки: виконання рішення суду про поновлення [PERSON] на посаді було покладено на Приазовську районну державну адміністрацію; посаду директора опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» на підставі наказу № 82-К від 11.07.2017 року займає інша особа на законних підставах; у заяві [PERSON] неправильно вказав найменування закладу освіти. Надалі [PERSON] повторно звернувся до Приазовського селищного голови з заявою від 11.02.2020 року про допуск його до виконання посадових обов`язків директора опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» та вирішення питання про виплату йому заробітної плати за час недопущення до виконання посадових обов`язків з 29 січня 2018 року по день фактичного допуску до виконання посадових обов`язків. Дослідженими судовими рішеннями неодноразово встановлювалось, що [PERSON] був звільнений з посади директора Приазовської РСШ І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут», і має бути поновлений саме на такій посаді, яка не є тотожною посаді директора новоутвореного шляхом реорганізації опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут». Згідно матеріалів справи з 11.07.2017 року посаду директора Опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» на законних підставах займає [PERSON] , як особа, яка була визнана переможцем у конкурсному відборі, та з якою укладено контракт. Суд не погоджується з доводами позивача про незаконність наказу про призначення [PERSON] на посаду директора навчального закладу, оскільки її призначення відбулось за результатами конкурсної процедури, розпочатої і проведеної на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади і місцевого самоврядування. Будь-яких доказів на підтвердження незаконності результатів конкурсу позивачем суду не надано. Крім того, сам позивач у конкурсі участі не приймав і його результат у встановленому порядку не оскаржував. Як зазначає представник відповідача, відповідно до статуту ОНЗ Приазовської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів «Азимут», затвердженого рішенням 6 сесії Приазовської селищної ради № 3 від 26.01.2018 року, Приазовська селищна рада з 01.01.2018 року набула права і обов`язки засновника опорного закладу, та Приазовська селищна рада отримала навчальний заклад з керівником, який був призначений на посаду ВОМС Приазовської РДА, у її відання були передані особові справи працівників школи, в тому числі і призначеного за конкурсом директора школи. Особова справа на [PERSON] їм не передавалася, що ставить під сумнів наявність трудових правовідносин між [PERSON] та Приазовською селищною радою. Крім того, представник відповідача не погоджується з позивачем, що саме з вини Приазовської селищної ради посаду директора школи займає інша особа. Суд погоджується з доводами представника відповідача та зазначає, що рішеннями суду встановлено, що внаслідок реорганізації навчальних закладів Приазовська селищна рада Запорізької області отримала права і обов`язки засновника іншого навчального закладу, а не того, на роботі в якому судом поновлено [PERSON] .. Позивач має право на поновлення на попередній роботі відповідно до вимог статті 235 КЗпП України, а не у новоствореному навчальному закладі. Вина Приазовської селищної ради у незаконному звільненні [PERSON] з посади, та у тому що наразі цю посаду займає інша особа відсутня. Тому жодної відповідальності Приазовська селищна рада з цього приводи нести не може. Посилання позивача на запис у трудовій книжці за № 33 про реорганізацію Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів «Азимут» Приазовської районної ради Запорізької області в опорний навчальний заклад Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» Приазовської районної ради Запорізької області, який свідчить, на його думку, щовін обіймає посаду директора новоутвореного Опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут» з 11.07.2017 року, але його незаконно не допускають до роботи та не вирішують питання щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає необґрунтованими, оскільки запис у трудовій книжці не є доказом щодо автоматичного зайняття позивачем посади керівника новоутвореного навчального закладу. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. ( ст .2 ЦПК України) За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не було доведено, що саме відповідач порушує права позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed