Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

23.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Козуби, вул. Польова, 14, Новосанжарського району Полтавської області, в порядку набувальної давності, посилаючись на те, що вона з 1989 року володіє та розпоряджається зазначеним майном. В даний час вона бажає визнати за собою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за вищезазначеною адресою, та зареєструвати їх в органах реєстрації на себе, так як вона безперервно володіє нерухомим майном протягом десяти років. Зареєструвати на себе даний житловий будинок з господарськими будівлями вона не має можливості так, як відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно, що і вимусило її звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 18.04.2016 року, інвентаризаційна справа № 40549, вбачається, що по вул. Польовій, 14, в с. Козуби Новосанжарського району Полтавської області знаходиться житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 43,3 кв.м, житловою площею 29,4 кв.м, та господарські будівлі, а саме: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», літня кухня літ. «В», сарай літ. «Г» (а.с. 9-11). Як вбачається з довідки ПП Полтавського БТІ «Інвентаризатор» № 3433 від 22.04.2016 року, реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: с. Козуби, вул. Польова, 14, Новосанжарського району Полтавської області, не проводилась (а.с. 8). Згідно довідок Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/37 та № 02-22/38 від 29.01.2018 року житловий будинок, що розташований за адресою: с. Козуби, вул. Польова, 14, Новосанжарського району Полтавської області, дійсно належить [PERSON] (а.с. 5, 6). Земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, не приватизована, що підтверджується довідкою Великокобелячківської сільської ради № 02-22/24 від 29.01.2018 року (а.с. 7). Той факт, що [PERSON] дійсно проживає з 1989 року в житловому будинку, що розташований за адресою: с. Козуби, вул. Польова, 14, Новосанжарського району Полтавської області, підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-15). Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи не має, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved