Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

22 травня 2020 року представник позивача Панасенко І.О. , яка діє на підставі довіреності, звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги централізованого водопостачання і водовідведення в загальному розмірі 32 474 грн. 04 коп., з них: заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2014 року по 29.02.2020 року у розмірі 17 462 грн. 56 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2014 року по 29.02.2020 року у розмірі 12 449 грн. 18 коп.; інфляційні витрати - 1 770 грн. 06 коп.; 3% річних від простроченої суми - 792 грн. 24 коп. та сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, що надаються позивачем, за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідачі не виконують зобов`язання з оплати наданих послуг, що призвело до утворення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2014 року по 29.02.2020 року у розмірі 17 462 грн. 56 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2014 року по 29.02.2020 року у розмірі 12 449 грн. 18 коп. Крім того, позивач просить також стягнути з відповідача суму інфляційних витрат у розмірі 1 770 грн. 06 коп. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 792 грн. 24 коп. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 травня 2020 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду. Представник позивача Картавцева А.О. що діє на підставі довіреності, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність; позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Зазначила що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання, призначені на 23.06.2020, 31.07.2020, 29.09.2020 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу їх місця реєстрації, яка зазначена в позовній заяві та підтверджена інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Зі змісту п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 25.05.2020, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та саме за вказаною адресою направлялись судові повістки на їх ім`я. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місце знаходження під час провадження справи. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачами жодних відомостей щодо зміни їх місця проживання/перебування. У відповідності до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того частиною 6 ст. 128 ЦПК України передбачено, що стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Однак, згідно актів, які надійшли через канцелярію суду від представника позивача, відповідачі відмовились від отримання судової повістки на судове засідання, призначене на 29 вересня 2020 року. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідачі повідомлені належним чином. Відповідачі з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертались. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Будинок [ADDRESS] є багатоквартирним, обладнаний центральною системою водопостачання та водовідведення. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку на відповідача [PERSON] № [NUMBER] . Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2014 року по 29.02.2020 року у розмірі 17 462 грн. 56 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2014 року по 29.02.2020 року у розмірі 12 449 грн. 18 коп. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 25.05.2020. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, що мали місце у період стягнення, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Однак в порушення вимог п. 18 «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, де вказано, що платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця, відповідачі порушуючи свої зобов`язання не сплачували за отримані послуги, що привело до утворення заборгованості. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином . Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності складає 3 роки. На підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторін у спорі, зробленому до ухвалення їм рішення. Такі заяви до суду не були надані. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 1 770 грн. 06 коп. та трьох процентів річних в сумі 792 грн. 24 коп. у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Своїх заперечень проти позову та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідачами суду не надано. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved