Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

22 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Лебединський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про стягнення 36\~827,36 грн заборгованості по аліментах та 11\~440,36 грн неустойки (пені) за несплату аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що на примусовому виконанні у Лебединському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться судовий наказ № 580/334/18, виданий Лебединським районним судом Сумської області про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач злісно ухиляється від сплати встановлених судовим наказом коштів (аліментів) на утримання дитини. Станом на 07.12.2020 заборгованість зі сплати аліментів відповідно до довідки від 07.12.2020 становить 36\~827,36 грн. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 580/34/18 від 26.03.2018, що здійснив Лебединський міськрайонний відділ державної виконавчої служби у Сумській області, розмір заборгованості відповідача по аліментах за період часу з моменту відкриття виконавчого провадження і по 07.12.2020 включно складає 36\~827,36 грн. Крім того, позивачем нараховано 11\~440,36 грн неустойки (пені) за несплату аліментів за період з 01.04.2018 по 31.12.2020. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2020 відкрито позовне провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у судове засідання 13.04.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача подав до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судовим розглядом встановлено, що на примусовому виконанні у Лебединському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться судовий наказ № 580/334/18, виданий Лебединським районним судом Сумської області про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07 грудня 2020 року № 33796-14.8 державного виконавця Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] по сплаті аліментів у розмірі ј частини станом на грудень 2020 року становить 36\~827,36 грн. За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. При розрахунку заборгованості, суд бере до уваги подану позивачем довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 07 грудня 2020 року № 33796-14.8, якою визначено розмір заборгованості [PERSON] за аліментами на утримання дитини станом на грудень 2020 року - заборгованість складає 36\~827,36 грн. Суд враховує, що довідка від 07 грудня 2020 року не оскаржувалась сторонами в судовому порядку, в матеріалах справи відсутні докази на спростування цього боргу, є останньою щодо визначення розміру заборгованості, відповідач мав достатньо часу для подання доказів виконавцю щодо виконання рішення суду та внесення необхідних сум. Відповідачем не заявлено клопотань щодо витребування виконавчого провадження або детального розрахунку заборгованості з 2018 року. Ст. 196 СК України передбачає що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню. Відповідачем не спростовано, що відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів, тому заборгованість із аліментів виникла з вини [PERSON] як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2) + (An*1%*Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (постанова Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, справа № 572/1762/15-ц). Перевіривши поданий позивачем розрахунок неустойки (пені), суд вважає, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2018 по 31.12.2020 становить загалом 11\~440,36 грн (1\~498,47 грн за період з 01.04.2018 по 31.12.2018 + 2\~840,44 грн за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 + 7\~101,45 грн за період з 01.01.2020 по 31.12.2020) є обгрунтованим та підтверджується наявними матеріалами справи. З огляду на наведене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення 11\~440,36 грн неустойки (пені) за несплату аліментів є такою, що підлягає задоволенню судом. За положеннями ст.\~194\~СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень цього Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів наявності спору між сторонами про розмір заборгованості за аліментами та те, що вказана сума заборгованості вже визначена державним виконавцем до стягнення, суд вирішив відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення 36\~827,36 грн заборгованості по аліментах. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: partial