Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

23 березня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на ? частину спадкового майна після померлої [INFO] року матері [PERSON], що складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. В обґрунтування зазначила, що є спадкоємицею першої черги, постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та після смерті матері. Користується будинком і земельною ділянкою по теперішній час. Другим спадкоємцем за правом представлення є [PERSON]. Вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Вона також звернулась до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але їй також відмовлено, оскільки реєстрація права власності за померлим не можлива. Позивач зазначила, що її матір побудувала будинок в період з 1965 по 1968роки по затвердженому плану індивідуального будівництва на виділеній в установленому законом порядку земельній ділянці 0,13 га. Позивач вказала, що оскільки відповідно до вимог п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків , садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації, за нею повинно бути визнано право власності на спадкове майно. Позивачка та її представник, адвокат Берещенко К.Л., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник, адвокат Задорожня І.В., в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначили, що позивач неодноразово зверталась до суду з вимогами про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], що підтверджується рішеннями суду. Представник відповідача - Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Херсонській області за довіреністю, [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується актовим записом № 5 від 01.03.1977 року. [PERSON] є спадкоємицею першої черги після померлої матері, бажає захистити своє право на спадкування майна після смерті матері шляхом визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР позивач прийняла спадщину фактично, так як на час смерті матері та після проживала в спадковому будинку та користувалась ним. Але, прийняти спадщину в нотаріальному порядку позивач не може, оскільки відсутні документи, які підтверджують право приватної власності її мати на індивідуальний житловий будинок. З наданої Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою довідки від 29.11.2012 року вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок. Згідно зі ст..15 ЦК України та ст..3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав [PERSON] буде визнання у судовому порядку права власності на частину спірного житлового будинку у порядку спадкування , оскільки в адміністративному порядку це неможливо. Позивач неодноразово зверталась до суду з аналогічними вимогами , але з різних підстав та обґрунтуванням позову. З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Комишанської селищної ради народних депутатів від 28.05.1965 року №30 затверджен план на індивідуальне будівництво індивідуальних жилих будинків на ім.»я [PERSON] Наказом по радгоспу « Комишанський» від 03.01.1968 року №2 за [PERSON] була зареєстрована земельна ділянка площею 0,13 га. Згідно технічного паспорту, складеному КП «ХБТІ» ХОР, на житловий будинок за адресою [ADDRESS], на земельній ділянці, яка була відведена [PERSON] у 1968 році було здійснено будівництво, а саме житлового будинку літ. «А» загальною площею 69,6 кв.м., прибудови літ. «а» загальною площею 34,8 кв.м., літньої кухні літ. «Б» загальною площею 45,9 кв.м. Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків,господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, документом, який засвідчує відповідальність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. . Згідно висновку КП «ХБТІ» ХОР від 05.10.2013 року за № 7112 технічний стан вищезазначених об»єктів є задовільним. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.08.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника його права та обов»язки входять до складу спадщини. Оцінюючи в сукупності докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/2 частину тих забудов, які були здійснені померлою [PERSON] в 1968 році, тому що побудовані споруди після 1980 року до складу спадщини не входять. На підставі викладеного,

Outcome: partial