overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

22 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що 12 січня 2002 року у виконавчому комітеті Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 03, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом із позивачем. Сімейне життя не склалося в звязку з тим, що сторони зовсім різні по складу характеру, через що постійно виникали сварки. Вказує, що подружні відносини припиненні з червня 2010 року, проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Заперечує щодо примирення з відповідачем. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі «Гаврилян». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, заяви у його відсутності не надав, доводів позивача не спростував. Тому суд ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 12 січня 2002 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 03 (а.с.3). Від шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.5-6). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Наміру зберегти шлюбні відносини сторони не мають, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

22 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, зроблено запис № 35. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового засідання за наявними матеріалами справи без участі позивача. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

22 лютого 2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 грудня 1976 року. Разом з цим зазначає, що сімейне життя не склалось, відсутнє між подружжям взаєморозуміння, протилежні погляди на сімейне життя. З 2002 року разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач, яка повідомлялась судом належним чином, в судове засідання не з'явилась, через загальну канцелярію суду подала заяву в якій позовні вимоги визнала, позов просила задовольнити та слухання справи проводити без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача, оголосивши заяву відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 09.12.1976 [PERSON], [INFO] та [PERSON], зареєстрували шлюб у Ленінградському ЗАГС м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 983. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

22 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 06 березня 1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Шлюб перший. У даному шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені з 2009 року, до чого призвели несхожість характерів та різні погляді на сімейне життя. Спору майнового характеру в них не має. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згідна. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до відкритого судового засідання не з,явилась, але надала суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі. Наполягає на задоволені її позовних вимог. Не заперечує проти винесення рішення у заочному порядку. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити без змін. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Маріуполя Донецької області 06 березня 1993 року, актовий запис № 390. Станом на день вирішення справи спір майнового характеру між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки за її бажанням залишити без змін. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-19 00:00:00

22 лютого 2016 року позивач звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 1982 року. Разом з цим зазначає, що сімейне життя не склалось, причиною розпаду сім'ї є відмінність характерів кожного з подружжя, відсутність між подружжям взаєморозуміння, протилежні погляди на сімейне життя. Шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 17.07.1982 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 610. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб фактично припинений, заходи щодо примирення подружжя, не дали результату, примирення між подружжям не відбулося, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

22 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 11.12.2012 року та договору купівлі-продажу від 03.12.2007 року на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрована вона та відповідач [PERSON] Остання не проживає в даній квартирі більше 12 місяців, її речей в квартирі немає. Реєстрація відповідача в квартирі порушує її, позивача, право власника розпоряджатися власною квартирою. Тому позивач просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження її приватним майном, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 20). Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про розгляд справи 25.03.2016 року, в судове засідання не з'явилася (а.с. 19). Представник третьої особи, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 18). Відповідно до статті 224 ЦПК України суд за згодою позивача розглядає справу на підставі наявних доказів, заочно. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 11.12.2012 року та договору купівлі-продажу від 03.12.2007 року на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5, 6, 7). Відповідач у вказаній квартирі не проживає з травня 2014 року, її речей у квартирі немає, що підтверджується актом та заявами сусідів позивача на а.с. 9, 10, 11. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на то причин не проживає за адресою: [INFO], є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

22 лютого 2016 року, судом було винесено рішення за номером\~ справи\~ 220/1924/15-ц (номер провадження №\~ 2-о/220/1/16), за заявою [PERSON] та [PERSON], заінтересована особа Комарська сільська рада Великоновосілківського району Донецької області, про встановлення факту проживання на території України. Заяву [PERSON] та [PERSON],\~вказаним рішенням - задоволено. Встановлено юридичний факт того, що [PERSON] та [PERSON] з 08.10.1989 року по 10.12.1990 року проживали за адресою: вул. Калініна, б. 24, с. Скудне, Великоновосілківського району Донецької області, тобто на території України. Але в рішенні\~ судом не вирішено питання про судові витрати. Тому суд, згідно п.4, ч.1, ст. 220 ЦПК України, виносить додаткове рішення про вирішення питання судових витрат, а саме покладає сплату судових витрат на відповідача. Сторони в судове засідання не зявилися, що не перешкоджає розгляду даного питання. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

22 лютого 2017р. до суду звернулась [PERSON] з позовом (а.с.67) до [PERSON] в якому, мотивуючи тим, що відповідач добровільно приймати участь в утриманні їхнього сина [PERSON] ([INFO]) не бажає, просить суд: - стягувати щомісяця з відповідача на свою користь, аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] ([INFO]) у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка на судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача [PERSON] надала заяву (а.с.30) про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач на судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження (а.с.5) [PERSON] ([INFO]) батьком приходиться [PERSON], а матірю [PERSON]. Згідно довідки (а.с.35) [PERSON] працює в ТОВ «Літман» та займає посаду завідуючого господарством. Ст.180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч.1 ст.183 СК України передбачає, що судом визначається частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Ст.182 СК України передбачає, що суд при визначення розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч.1 ст.191 СК України передбачає, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи, що у платника аліментів на утриманні відсутні інші неповнолітні діти, непрацездатні батьки, дружина то суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Ч.3 ст.88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. П.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, від слати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються… позивачі у справа про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

22 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 грудня 1987 року відділом ЗАГС Сахновщинського РВК у Харківській області, актовий запис №100. Від шлюбу вони мають двох дітей, які на даний час являються повнолітніми. На обґрунтування позову зазначив, що внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому збереження сімї стало неможливим, з 2016 року спільно не проживають. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує та після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, з 2016 року спільно не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

22 лютого 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, але надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не зявився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей позивача: доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини: серії І СР № 027007 (а.с.5) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СР № 050713 (а.с.6) та не заперечується відповідачем. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві та також не заперечується відповідачем. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

22 лютого 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, але надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не зявився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей позивача: доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1 СР № 101938 від 19 листопада 2009 року (а.с.8) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини: серії І СР № 191631 від 25 червня 2014 року (а.с.9) та не заперечується відповідачем. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві та також не заперечується відповідачем. Даний факт підтверджується і довідкою квартального комітету Смілянської міської ради № 21 від 20 лютого 2017 року № 111933 (а.с.10). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved