Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

23 липня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 51020 грн., з яких: авансовий платіж - 30400 грн., 30 % штрафу в розмірі 10620 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 10000 грн. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 23 вересня 2017 року сторонами був укладений договір на виготовлення меблів, за яким відповідач зобов`язався виготовити і встановити (змонтувати на місці установки) меблі в термін до 23 грудня 2017 року за адресою: [ADDRESS] , а позивач передав відповідачу в якості авансового платежу 30400 грн., що станом на час підписання договору становило 1160 доларів США. Позивач у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання та передав відповідачу грошові кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, не виготовив і не встановив меблі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14 серпня 2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 березня 2020 року цивільну справу передано на розгляд Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження; клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; відзив на позов; докази, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, суду не подав, про розгляд справи був належним чином повідомлений, про що свідчать рекомендовані листи суду, надіслані за зареєстрованим місцем проживання відповідача та повернуті за відсутності адресата за вказаною адресою. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що 23 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір на виготовлення меблів, згідно з яким відповідач зобов`язався виготовити і встановити у позивача (змонтувати на місці установки) меблі за адресою: [ADDRESS] , в термін до 23 грудня 2017 року, а позивач зобов`язався передати відповідачу в якості авансового платежу 30400 грн., що станом на час підписання договору становило 1160 доларів США (а.с. 6-9). Позивач у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання та передав відповідачу грошові кошти в сумі 30400 грн., які становили еквівалент 1160 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, власноруч складеною відповідачем. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, меблі не виготовив і за передбаченою у договорі адресою - не встановив (а.с. 15). 22 травня 2018 року позивач надіслав відповідачу письмову претензію, але його вимога про повернення грошових коштів була залишена відповідачем без відповіді (а.с. 19-22). Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що відповідач зобов`язався за замовленням позивача надати послугу, а саме, виготовити і встановити меблі, але в порушення ч. 1 ст. 526 ЦК України не виконав належним чином відповідно до умов укладеного договору та вимог ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання. Частиною 1 статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що з вини відповідача позивачу були завдані збитки невиконанням договору про виготовлення меблів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму авансового платежу в розмірі 30400 грн. Відповідно до п. 7.2 Договору на виготовлення меблів від 23 вересня 2017 року за затримку виготовлення меблів виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі 30 % від ціни Договору. Згідно з п. 2.1 Договору загальна вартість послуг на виготовлення меблів становить 35400 грн. Штраф відповідно до п. 7.2. Договору становить 35400 грн. х 0,3% = 10620 грн. і підлягає стягненню з відповідача. Вимогами ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором на виготовлення меблів від 23 вересня 2017 року та неповернення позивачу протягом майже 3 років отриманих в якості авансу грошових коштів, порушило права позивача, суттєво вплинуло на спосіб його життя, позбавило можливості жити в комфортних умовах, викликало необхідність пошуку додаткових коштів на виготовлення меблів, що безумовно завдало позивачу значних моральних страждань, тому, виходячи з їх об`єму та тривалості, принципів співмірності, виваженості та справедливості, вимогу позивача про стягнення з відповідача у відшкодування заподіяної з його вини моральної шкоди 10000 грн. слід визнати обґрунтованою. На підставі наведеного з відповідача підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 51020 грн., які складаються з: авансового платежу в сумі 30400 грн., штрафу в розмірі 10620 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 23, 526, 599, 901, 906 ЦК України, суд -

Outcome: approved