Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

22 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з [PERSON] шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини, сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона не проживає з відповідачем з червня 2017 року, так як мають різні погляди на сімейне життя. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому і звернулась до суду з позовною заявою. В підготовче судове засідання позивач не з'явилась, просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій вказав, що проти позову не заперечує, а справу просить розглянути у його відсутність. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2014 року, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4), але з червня 2017 року спільно не проживають, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Відповідач є батьком малолітньої дитини позивача: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 19 лютого 2015 року (а.с.5). Дитина знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою квартального комітету № 13 Смілянської міської ради № 117022 від 22 березня 2018 року (а.с.6). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки дитина знаходиться на утриманні матері, позивач добровільно допомоги на її утримання не нададає, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мі мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно пояинаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини. Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача у разі задоволення позову. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 704 грн. 80 коп. та в дохід держави - за позовну вимогу про стягнення аліментів у такому ж розмірі. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved