Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

22.11.2019 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла цивільна за позовом ТОВ „ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості з ухвалою про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Справа призначена до розгляду на 22.01.2020 року Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2341208694 від 01 липня 2016 року, яка виникла станом на 30.07.2018 року в загальній сумі 92819 (дев`яносто дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять) грн. 53 коп., яка складається з наступного: - 36450 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9080.61 сума заборгованості за відсотками; - 29181.53 сума заборгованості за платою за управління кредитом; - 18107.39 грн., сума заборгованості за пенею. А також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 01.07.2016 року відповідач [PERSON] , подав до ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отриманні кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 2341208694 від 01.07.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду. що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять між ними кредитний договір, а також отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту WWW.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК`ЦФР». Відповідно до умов отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР» умови разом із заявою про приєднання і заявою про отримання становлять кредитний договір 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги, у відповідності до якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР», Додатку № 1 до договору, відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 92819 (дев`яносто дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять) грн. 53 коп., яка складається з наступного: - 36450 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9080.61 сума заборгованості за відсотками; - 29181.53 сума заборгованості за платою за управління кредитом; - 18107.39 грн., сума заборгованості за пенею. На виконання п.6.6. Договору відступлення права вимоги на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ направлено повідомлення про відступлення права вимоги . Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором не виконав та не погасив заборгованість за укладеним кредитним договором, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позов вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що кредитні кошти в сумі, яку просить стягнути з відповідача позивач, відповідачеві не надавалась Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів про перерахування відповідачеві кредитних коштів в сумі зазначеній в договорі. Розрахунок заборгованості за кредитом не є доказом видачі і отримання кредиту, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена первинними документами, а надані позивачем документи не є первинними документами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим і не підтвердженим ніякими належними доказами. Умови отримання кредиту, на які посилається позивач, не містять підпису відповідача, а в заяві позичальника не зазначено, що відповідач приєднався саме до Умов погашення кредиту та інших послуг, які додані позивачем до позовної заяви. Також вважає, що позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення з нього неустойки. Крім того він проходить службу в Збройних Силах України і відповідно до ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» забороняється нарахування пені або штрафів на основну суму заборгованості за кредитними договорами і договорами позики. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що: 01.07.2016 року відповідач [PERSON] , подав до ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отриманні кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 2341208694 від 01.07.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять між ними кредитний договір, а також отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту WWW.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК`ЦФР», що підтверджується копіями заяв. Відповідно до умов отримання кредитів а інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР» умови разом із заявою про приєднання і заявою про отримання становлять кредитний договір. В заяві про отримання коштів зазначена сума отриманого кредиту 36450 грн., та зазначено, яким чином розділені дані кошти. Частина їх перерахована на картку відповідача, частина перерахована на погашення заборгованості за іншими кредитними договорами, а також на здійснення страхового платежу. Таким чином доводи відповідача про те, що він. отримував кредит в іншій сумі ніякими доказами не підтверджені. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. ч. 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з наданих до позовної заяви документів, відповідач [PERSON] , підписав заяву на отримання кредиту 01.07.2016 року. Таким чином судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ЦФР», та відповідачем [PERSON] , укладений кредитний договір шляхом підписання даної заяви. Оскільки нормами Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину. Таким чином доводи відповідача про те, що відповідач [PERSON] , ніякого договору не укладав є безпідставними. Крім того відповідач не заперечує того, що ним отримувались кредитні кошти, що також підтверджує наявність договірних відносин між позивачем і відповідачем. В підписаній позивачем заяві визначений розмір процентів, щомісячних і річних, розмір щоденної пені, вказаний графік погашення кредитних коштів. Тому визначені всі істотні умови укладеного договору. І посилання відповідача на те, що йому не відомо за якими умовами з ним укладений кредитний договір, суд вважає безпідставними, оскільки всі вони визначені в заяві, підписаній відповідачем [PERSON] . В самій заяві зазначено що умови кредитного договору відповідачу роз`яснені і зрозумілі, відповідач ознайомлений з умовами кредитного договору до його укладання і згодний з усіма його умовами. Таким чином підписавши заяву, отримавши кредитні кошти, як на власний рахунок так і шляхом перерахування їх на рахунки інших кредиторів [PERSON] , відповідач мав намір укласти даний договір та був згоден з усіма його умовами. Так як до пред`явлення позову про стягнення з нього заборгованості не оскаржував зазначений договір, не ставив питання про визнання недійсним договору в цілому чи окремих його умов, які вважав порушенням його прав як споживача, що свідчить, що всі умови укладеного кредитного договору відповідачем були прийняті. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач належним чином виконав покладені на нього обов`язки за укладеним кредитним договором,перерахувавши грошові кошти відповідачу та за його розпорядженням іншим кредиторам відповідача. А відповідач своїх обов`язків за кредитним договором щодо повернення кредиту належним чином не виконував, так не вносив щомісячні платежі відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 2341208694 від 01.07.2016 року станом на 30.07.2018 року заборгованість [PERSON] , перед ТОВ «ФК «ЦФР» становила 92819 (дев`яносто дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять) грн. 53 коп., яка складається з наступного: - 36450 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9080.61 сума заборгованості за відсотками; - 29181.53 сума заборгованості за платою за управління кредитом; - 18107.39 грн., сума заборгованості за пенею. Доводи відповідача, що розрахунок заборгованості проведений неправильно ніякими доказами не підтверджені. Також судом встановлено, що 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги, у відповідності до якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитниим договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» Додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до в відповідача в сумі 92819 (дев`яності дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять) грн. 53 коп., яка складається з наступного: - 36450 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9080.61 сума заборгованості за відсотками; - 29181.53 сума заборгованості за платою за управління кредитом; - 18107.39 грн., сума заборгованості за пенею. Відповідно до п1 ч.1 ст. 512 ЦК України - Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України -До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до . 1 ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача на підставі укладеного договору. Позивач письмово повідомляв відповідача за указаною ним в договорі адресою про зміну кредитора. Таким чином у позивача з часу укладання договору про відступлення права вимоги перейшло право вимоги за укладеним вище кредитним договором до відповідача на суму заборгованості, яка виникла на час укладання договору про відступлення права вимоги. Доводи відповідача, що позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій суд вважає безпідставними виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 256 ЦК України - Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначений Загальний строк позовної давності який складає три роки. Статтею 258 ЦК України передбачені строки спеціальної позовної давності Відповідно до ч.1 , п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України - Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); За змістом ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Матеріали справи містять примірник Умов отримання кредитних коштів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», затверджених наказом ген. директора ТОВ «ФК «ЦФР», від 08.05.2015 року № 6, згідно яких п. 7.2 передбачено, що до вимог, які виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним застосовується позовна давність у десять років. Відповідно розрахунок пені і штрафу проводиться в межах збільшеного строку позовної давності, що відповідає правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1824цс15 Таким чином підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» - У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Нарахована позивачеві сума за штрафними санкціями не перевищує половини суми наданого позивачеві кредиту, тому не є завищеною. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Посилання відповідача на ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою забороняється нарахування пені або штрафів на основну суму заборгованості за кредитними договорами і договорами позики суд вважає безпідставним, оскільки згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» - На час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Тобто зазначена правова норма не поширюється на позивача, який проходять військову службу за контрактом на території проведення антитерористичної операції, а поширюється н осіб, які зазначені у даній правовій нормі. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитним договором, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за укладеним кредитним договором відповідно до обраного позивачем способу захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України. А саме про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості по Кредитному договору № № 2341208694 від 01 липня 2016 року, яка виникла станом на 30.07.2018 року в загальній сумі 92819 (дев`яносто дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять) грн. 53 коп., яка складається з наступного: - 36450 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9080.61 сума заборгованості за відсотками; - 29181.53 сума заборгованості за платою за управління кредитом; - 18107.39 грн., сума заборгованості за пенею Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] . підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921.00 грн., оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved