Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

22 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON], на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 3000,00 гривень, щомісячно, на утримання повнолітнього сина - [PERSON], на період його навчання або до досягнення ним двадцяти трьох річного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.10.1995 року. Від даного шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. 22.09.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З 01.09.2015 року до 30.06.2019 року син є студентом Національного транспортного університету і на теперішній час навчається на другому курсі денного відділення. Позивачем, особисто, було сплачено частину вартості навчання в сумі - 24 750 грн. 00 коп., проте, у зв'язку з тим, що позивач не має можливості, в подальшому, самостійно сплачувати за навчання дитини, а син [PERSON] навчається на денній формі, потребує матеріальної допомоги. Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини його неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача по справі в заочному порядку та на підставі матеріалів справи постановити рішення, про що не заперечувала позивач. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 07 жовтня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 22 вересня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 7). Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно Договору № 2810-15 від 29.07.2015 року та довідки № 332-02/02/17 від 02 лютого 2017 року, виданих Національним транспортним університетом, [PERSON] є студентом 2 курсу факультету денного відділення. Строк навчання: з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с. 9,11). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми сином, дочкою. Відповідно до п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз'яснено судам, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, коли повнолітній син сторін - [PERSON] проживає разом з матір'ю, навчається на денній формі навчання, не працює, потребує коштів на продукти харчування, приладдя для навчання, засоби першої необхідності та одяг, враховуючи як матеріальне становище позивача так і відповідача, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень, на утримання повнолітнього сина [PERSON] щомісячно, починаючи з 22 лютого 2017 року і до закінчення ним навчання - 30.06.2019 року або до досягнення сином двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу синові в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання сина з боку позивача, для утримання [PERSON] у зв'язку з його навчанням. На підставі викладеного, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved