Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком. В обґрунтування позову зазначила, що у належному їй будинку, розташованому за адресою: вул.Дніпровського, буд.3/14 м. Барвінкове Харківської області, зареєстрована, але фактично не проживає, її донька [PERSON] та онук [PERSON], які в квітні 2014 року виїхали за межі України. Позивач просить позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі до теперішнього часу добровільно з реєстрації не знялися, що створює перешкоду у здійсненні нею права користування, а саме - реєстрація відповідачів в будинку заважає оформити субсидію. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі також надали заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають повністю. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, оцінив належність, допустимість, та достовірність наведених доказів у їх сукупності та взаємозвязку, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині зобовязання відповідача не чинити позивачці перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження належним житловим будинком, шляхом зняття відповідача з реєстрації , обґрунтовані , правомірні, та такі, що підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, житловий будинок, розташований за адресою: вул.Дніпровського, буд.3/14 м. Барвінкове Харківської області, належить [PERSON](а.с.10-11). За даними копії домової книги у вищевказаному житловому будинку зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON] ( а.с.12-16). Як вбачається з довідки, виданої 24 червня 2016 року Барвінківським виконавчим комітетом міської ради Харківської області, [PERSON] та її син [PERSON] з 2014 року та по теперішній час мешкає в Росії(а.с.7). Відповідно до положень\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст.383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved