Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

22.05.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON]О з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області та служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2018 року позовна заява залишена без руху в зв'язку з виявленими недоліками. 08.06.2018 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви. 24.07.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідачів фізичних осіб. 20.08.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 19.10.2018 року 19.10.2018 року проведене підготовче судове засідання справу призначено до розгляду на 10 січня 2019 року. 10.03.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву в зв'язку необхідністю отримання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 12.03.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в період з 2006 року по 2010 рік вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. 03.09.2011 року вона змінила прізвище з «Бачинська» на «Крюкова», уклавши шлюб з [PERSON]. В період шлюбу в них народився син [PERSON],[INFO]. Після розірвання шлюбу з відповідачем син залишився проживати разом з нею. Відповідач протягом більше дев'яти років жодного із покладених на нього, як на батька, обов'язків не виконує, не бере педагогічної, посильної трудової, фінансової або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2009 року відповідач повинен примусово сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Але з часу відкриття виконавчого провадження відповідач аліменти не сплачує. Станом на 30.04.2018 року заборгованість з несплати аліментів складає 50022 грн. Так як відповідач не сплачував аліменти вона змушена була звертатись до суду за захистом інтересів своєї дитини, так як згідно ст. 179 СК України, аліменти є власністю дитини. За рішенням суду від 19.05.2017 року з відповідача стягнено неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 11385 грн. 52 коп. але і дане рішення також не виконується відповідачем. Всі питання по вихованню сина вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина перебуває на її повному утриманні, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 12.04.2018 року. Для розвитку дитини вона самостійно прикладає всі зусилля та наявні у неї можливості. Батько ж [PERSON] зовсім зовсім не цікавиться його життям, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. Не спілкується із сином взагалі, не дбає про його моральне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загально визначених норм моралі, та не надає доступу до загальнокультурних цінностей. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повному обсязі, давши пояснення фактично встановлені матеріалами справи. Також пояснила, що за час припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем відповідач лише три рази бачив свого сина. Останній раз побачення батька з сином було три роки тому. Ніякої батьківської турботи батько про сина не проявляє. Всі обов'язки по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини виконує вона та її новий чоловік. Тому вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав по відношенню до сина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. При цьому пояснив, що він дійсно протягом десяти років не проживає разом з дитиною. З сином бачився рідко. Але він працює в іншому місці і тому обмежений у можливості спілкування з дитиною. Півтора року назад він бачився із сином, брав сина до себе. Вони відвідували свято «день міста». Син добре спілкувався як з ним так і з його батьками та новою родиною. Навіть залишався ночувати у нього. Це його дитина і він дуже любить сина та не бажає, щоб його позбавляли батьківських прав. Він має заборгованість зі сплати аліментів, і хоч невчасно, але аліменти сплачує та поступово погашає заборгованість з аліментів. Він має ще двох дітей, тому перебуває у скрутному матеріальному становищі і виконує свій обов'язок з матеріального утримання дитини по мірі можливості. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації та органу опіки та піклування верхньодніпровської міської ради в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно наданих суду висновків щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав покладаються на розсуд суду. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи,думку неповнолітньої дитини. показання свідків, з'ясувавши зміст позовних вимог дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 2006 року по 2010 рік, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та поясненнями сторін. 03.112011 року позивач одружилась з [PERSON], та змінила своє прізвище з «Бачинська» на «Крюкова», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб В період шлюбу в сторін народився син [PERSON], 10 січня 20907 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого відповідач записаний батьком дитини. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина посилаючись на те, що відповідач не виконує жодного із покладених на нього законом батьківських обов'язків та займається вихованням сина Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено наступне. Свідок [PERSON]С,. в судовому засіданні пояснила, що вона добре знає сторони. В позивача вона працює на фірмі та є кумою та перебуває у дріжнії відносинах з позивачкою, добре знає відповідача. Кожного дня вона спілкується з позивачкою та знає про взаємовідносини сторін і ставлення батька до дитини. Так, відповідач не приймає у часті у вихованні сина [PERSON]. З дитиною не контактує. Їй відомо, що батько спілкувався з сином останній раз приблизно рік тому. Сам батько не виражає бажання бачитись з дитиною та спілкуватись з сином. Навіть не поздоровив [PERSON] з днем народження. У [PERSON] немає мобільного телефону, так як батько обіцяв подарувати його дитині, але так цього і зробив. Мати не перешкоджає батькові спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Свідок [PERSON]В,. в судовому засіданні пояснив, що на даний час він є чоловіком позивачки. Батько [PERSON] має заборгованість з аліментів, рідко сплачує аліменти на утримання дитини. За дев'ять років, що він знає цю сім'ю, відповідач спілкувався з сином лише декілька раз. При цьому сам батько не проявляє ініціативи для спілкування з дитиною. Його дружина не перешкоджає батькові у спілкуванні з сином, але відповідач сам цього робити не бажає. При цьому [PERSON] відвідує школу. І якщо б відповідач хотів би побачитись з сином, то він знайшов би спосіб це зробити. Допитаний в судовому засіданні в присутності психолога син - [PERSON], Володимирович, [INFO], пояснив, що з батьком він бачиться дуже рідко. Останній раз батька бачив близько року назад. Він був разом з батьком на святі «день міста» та ночував у нього. Вранці поїхав додому, так як була така домовленість між батьками. Батько з днем народження його не поздоровляв. Мати говорила, що батько телефонував, але він не хотів говорити з батьком. Подарунка на день народження батько йому не передавав, як у цьому році так і раніше. Він вважає, що його біологічний батько повинен бути позбавлений батьківських прав, так як в нього є інший батько. Аналогічні відповіді дитина дала на запитання і представника органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради. Психолог [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що при опитуванні дитини не було застосовано тиску ні з боку суду, ні з боку учасників розгляду справи. З відповідей дитини можна зробити висновок, що вона говорить не все, що думає. Вживає деякі слова не притаманні її віку. Вбачається, що думка відносно батька нав'язується дитині. При цьому психолог звернула увагу матері дитини на те, що з розвитком дитина може поміняти свою точку зору та своє відношення до відповідача. Також звернула увагу батька на те, що йому потрібно частіше спілкуватись з дитиною, знайти із сином спільну мову та взаємопорузуміння незалежно від того яке рішення буде прийняте судом. Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів, наданих Верхньодніпровським районним ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області вбачається, що з 2009 року по квітень 2018 року включно, заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 50022 грн. 34 коп. з даного ж розрахунку вбачається, що в відповідачем вносяться грошові суми на сплату аліментів досить рідко. З характеристики на учня [INFO], що дитина є старанним та допитливим учнем. [PERSON] є доброзичливим, ввічливим, відповідальним, користується авторитетом серед однокласників. [PERSON] та вітчим [PERSON]В,. приділяють належну увагу вихованню та навчанню [PERSON]. Завжди присутні на батьківських зборах, постійно спілкуються з класним керівником у телефонному режимі. За період навчання [PERSON] у школі, рідний батько не цікавився його шкільним життям у класного керівника. Органи з питань опіки та піклування: Верхньодніпровська міська рада та служба у справах дітей при Верхньодніпровській райдержадміністрації висновку про доцільність, недоцільність, позбавлення відповідача батьківських прав суду так і не надали. Незважаючи на неодноразові їх зобов'язання судом з цих питань. При цьому у повідомлені орану опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради від 11.03.2019 року № 255 вказується про неможливість надати висновок про позбавлення [PERSON]М,. батьківських прав відносно його сина [PERSON]. [INFO], в зв'язку з відсутністю фактів та підстав про позбавлення відповідача батьківських прав. Але не зважаючи на таке твердження, орган опіки і піклування не надав суду і висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській районній державній адміністрації від 29.01.2017 року № 2 вирішено клопотати перед судом у прийнятті об'єктивного рішення щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його сина [PERSON]. [INFO]. Таким чином и опіки та піклування будь-якого висновку щодо доцільності, недоцільності , позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина - [PERSON]. [INFO], суду не надали, поклавши вирішення даного спору виключно на суд. Оцінюючи всі надані суду докази, суд вважає встановленим факт порушення прав неповнолітньої дитини, [PERSON] [INFO] щодо участі батька у його вихованні. В свою чергу суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виховання дитини, який підтверджується наданими позивачем доказами. Так судом встановлено, що порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що відповідач [PERSON], ухиляється від виконання цих своїх обов'язків та до їх виконання ставиться байдуже. Так як відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст. ст 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судовому засіданні посилається на те, що він дуже любить свого сина. Бажає залишатись його батьком та що в відсутні будь-які підстави для позбавлення його батьківських прав. Проте, в свою чергу будь-яких доказів на підтвердження цих тверджень суду не надав. Так батько посилався на те, що він не може часто бачитись з дитиною так як працює в іншому місці і досить часто не буває за місцем свого проживання. Будь-яких доказів на підтвердження даного факту відповідачем не надано. Проте, відповідач був в судовому засіданні в січні 2019 року та в березні 2019 року. Приймав участь в роботі органів та піклування, тобто перебував на території Верхньодніпровського району в даний період, який за тривалістю є значним. Але не надав суду жодного доказу того, що він намагався зустрітись з дитиною. Відвідав навчальний заклад, де навчається його дитина. Поговорив із вчителями та класним керівником свого сина, поцікавився успіхами свого сина в навчанні, з'ясував його потреби. В дитини 10.01.2019 року був день народження, але доказів того, що батько вжив всіх заходів для привітання дитини, вручення, передачі, їй подарунку, також суду не надано. Відповідачем не надано доказів і того, що він протягом часу окремого проживання від дитини намагався приймати участь у вихованні дитини, але позивачка перешкоджала йому в цьому. Допитаний в судовому засіданні [PERSON], якому на даний час виповнилось вже 12 років, і який за своїм розвитком може свідомо висловити свою думку, підтримав позицію матері щодо позбавлення відповідача батьківських прав, повідомив про своє небажання бачитись з батьком. Та називав своїм батьком зовсім іншу особу. При цьому хлопчик вів себе вільно, будь-якої напруги, пригніченості, знервованості не проявляв. Суд погоджується з тим, що деякі терміни та слова, які вживав [PERSON], не відповідають його віку і навіть з тим що така його позиція дещо нав'язана матір'ю. Але дитина вільно висловила свою думку стосовно свого ставлення до відповідача та позбавлення його батьківських прав. При цьому будь-якої агресії, неповаги, роздратованості до батька дитина не проявляла, як не проявляла і прихильності до батька, намагання приховати свого дійсного ставлення до відповідача та прихованого бажання бачитись з ним. З розповіді дитини вбачається, що вона байдуже ставиться до відповідача. Хлопчик знає, що відповідач є його батьком, але до нього ставиться байдуже і заінтересованості у спілкуванні з батьком не проявляє. Натомістьпід час судового засіданні дитина часто поглядала у вікно і як було з'ясовано, що надворі був теперішній чоловік його матері, і дитина проявляла свою заінтересованість саме до нього та з радістю залишила зал судового засідання пішовши до [PERSON] В цей час поряд з сином був відповідач, але хлопчик не повертався в його сторону та не проявляв зацікавленості до нього. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є досить благополучною людиною, не має будь-яких негативних нахилів та звичок, працює, має іншу сім'ю, але участі у вихованні сина від першого шлюбу не приймає, при цьому даний факт не заперечує. Той факт, що дитина, у відношенні до якої вирішується питання про позбавлення відповідача батьківських прав, нормально ставиться до відповідача, суд розцінює як заслугу і матері дитини, яка не сформувала виключно негативного відношення у сина до свого рідного батька, хоч і має значний вплив на свого сина. Виходячи з вищевстановлених обставин, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав неповнолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON], [INFO]. Дане рішення ухвалюється судом з урахуванням інтересів та позиції неповнолітньої дитини. та з урахуванням доведеності факту ухилення відповідача у вихованні дитини. Судом встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на утримання синаза рішенням суду. Тому підстави для вирішення питання про стягнення з нього аліментів в зв'язку з позбавленням батьківських прав відповідно до ст. 166 СК України - відсутні. \~Відповідно до\~ч.\~ 6\~ ст.\~164\~СК України\~- \~Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. \~ \~ Таким\~ чином\~ рішення\~ суду\~ після\~набрання законної\~сили необхідно\~ направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області для відома Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 705.00 грн., так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі. На основі ст. 164 - 166, СК України,

Outcome: approved