Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

23.05.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу в сумі 524380,00 грн. за договором позики. Заяву обґрунтував тим, що 05.07.2017 року він позичив відповідачці [PERSON] 20000 (двадцять тисяч) доларів США на лікування чоловіка [PERSON], що підтверджується оригіналом власноручно написаної [PERSON] розписки. Відповідачка [PERSON] зобов'язалася повернути йому позику до 31.12.2017 року в українській національній валюті по курсу долара США встановленого НБУ на день повернення коштів.. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням повернути кошти , однак вона визнаючи борг, не повертає посилаючись на матеріальні труднощі. Востаннє він звернувся до відповідачки із письмовим проханням повернути борг 30.04.2018 року. На аркуші, де містилося його прохання відповідачка [PERSON] власноручно вчинила напис і підпис, яким визнала борг, тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх законних інтересів. Станом на день звернення до суду курс гривні до доларів США становить 26,219 за 1 долар США, отже сума боргу дорівнює 524380,00 грн.. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, подав заву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просить такий задоволити. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала повністю, про що подала відзив на позовну заяву. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Оцінивши вищевстановлене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого. Судом встановлено, що 05.07.2017 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, а саме відповідачка [PERSON] отримала у позивача 20000 (двадцять тисяч) доларів США, про що власноручно розписку та зобов'язалася повернути у строк зазначеній у розписці, а саме до 31.12.2017 року. 30.04.2018 року на адресу відповідачки було надіслано письмову вимогу про повернення суму боргу, та яку відповідачка повернула позивачу із власноручним підписом, де визнає суму боргу та зобов'язується повернути у повному обсязі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до п.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк, що встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що факт заборгованості відповідачкою [PERSON] перед позивачем [PERSON] є безспірним, і обгрунтовано доведеним. Відповідно до ст. 142 ч.1 ЦПК України та ст. 7 ч.3 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка [PERSON] позов визнала, що підтверджується поданою нею письмову заяву, то є підстави для повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні ним позову.

Outcome: approved