Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

21 січня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 01 липня 2000 року виконавчим комітетом Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №5. В обґрунтування позову вказував, що сімейне життя між сторонами не склалося через відсутнє взаєморозуміння та взаємоповагу, більше десяти років з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 26 лютого 2020 року ухвалою суду позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків згідно статті 185 ЦПК України. 27 лютого 2020 року на виконання вказаної ухвали суду позивач надав суду документ, який підтверджує сплату ним судового збору в сумі 840,80 грн. Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року розгляд справи продовжено, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд уважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом установлено, що 01 липня 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №5 (а.с.3). Зі змісту позову вбачається, що сторони мають спільного повнолітнього сина та не мають спору щодо сумісного майна подружжя. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При ухваленні рішення судом враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved