Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

24.04.2017 року до Вінницького районного суду із позовом звернувся заступник керівника [PERSON] місцевої прокуратури в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради, Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Позов позивачем мотивовано тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області ( кримінальне провадження № 127/18004/16-к) від 06.02.2016 року відносно [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв'язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. Вінницьким міським судом під час розгляду вищезазначеного кримінального провадження №127/18004/16-к встановлено, що 29.03.2016 року об 11.00 годині обвинувачений [PERSON], перебуваючи біля будинку №87 по вул. Некрасова в м. Вінниці, під час суперечки з [PERSON], діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс останньому один удар лівою рукою в праву частину обличчя, в результаті чого, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №626/875 від 22.06.2016 року, спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - переломи кісток лицьового черепа (правої виличної кістки і верхньої щелепи справа - нижнього краю правої орбіти, передньої та латеральної стінок правої гайморової пазухи, латеральної стінки правої орбіти), струс головного мозку, забита рана в правій виличній ділянці, субкон'юнктівальні крововиливи правого ока, - які не являлись небезпечним для життя явищами, за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером тягнуть за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я. В результаті злочинних дій обвинуваченого за вищевказаних обстави, потерпілий [PERSON] звернувся за медичною допомогою до [PERSON] міської клінічної лікарні швидкої допомоги, де перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні у період з 29.03.2016 р. по 15.04.2016 р. Згідно довідки [PERSON] міської клінічної лікарні швидкої допомоги №01-26/237 від 02.03.2017 року вартість одного ліжко-дня за вказаний період у відділенні складала 243,49 гривень. В медичній установі потерпілий [PERSON] перебував 17 днів, із розрахунку 243,49 грн. х 17 днів, загальна вартість перебування потерпілого у лікарні швидкої медичної допомоги склала 4 139 гривень 33 копійок. Оскільки відповідач [PERSON] на час звернення до суду з даним позовом не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів, тому прокурор звернутися до суду і даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] міської ради в рахунок відшкодування витрат Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в сумі 4139 (чотири тисячі сто тридцять дев'ять) гривень 33 копійки та судові витрати. В судове засідання прокурор Безпалюк А.О. не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи надав суду заяву, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у ньому, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи (а.с.94). Представник позивача [PERSON] міської ради [PERSON] також до судового засіданні не зявилася подала через канцелярію суду письмові пояснення (а.с.24-25), та заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с.93). Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з*явивися, подав суду заяву про проведення судового розгляду у його відсутності, зазначив що не вважає лікарню позивачем у справі, оскільки інтереси держави у даних правовідносинам представляє [PERSON] міська рада. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, по невідомим суду причинам, заяв про проведення розгляду справи у його відсутності суду не надав , у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши письмові докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтований та таким, що підлягає до задоволення виходячи з такого. Судом встановлено, що обвинувачений [PERSON]- відповідач у даній справі , 29.03.2016 року об 11.00 годині, перебуваючи біля будинку №87 по вул. Некрасова в м. Вінниці, під час суперечки з потерпілим [PERSON], діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс останньому один удар лівою рукою в праву частину обличчя, в результаті чого відповідно до висновку судово-медичноної експертизи №626/875 від 22.06.2016 року спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми -переломи кісток лицьового черепа (правої виличної кістки і верхньої щелепи справа -нижнього краю правої орбіти, передньої та латеральної стінок правої гайморової пазухи, латеральної стінки правої орбіти), струс головного мозку, забита рана в правій виличній ділянці, субкон'юнктівальні кровиливи правого ока, - які не являлись небезпечним для життя явищами, за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером тягнуть за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області кримінальне провадження № 127/18004/16-к від 06.02.2016 року відносно [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв'язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. (а.с.9). Відповідно до довідки, виданої Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги від 07.03.2017 року [PERSON]перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенніМіської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 29.03.2016 р. по 15.04.2016 р., середня вартість одного ліжко-дня 243,49 грн. Фактично проведено 17 ліжко-днів. Виходячи з середньої вартості одного ліжко -дня, загальна вартість лікування хворого складає 4 139,33 грн. (а.с.8). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. ч. 3, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред*являється прокурором. Особа, яка не пред*явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред*явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до положень , викладених в ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов*язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров*я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров*я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 р., із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N 868 від 19.09.2012 (надалі - Порядок). Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Згідно з інформацією, розміщеною у Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги це комунальний заклад, який є власністю територіальної громади міста Вінниці, управління яким здійснює [PERSON] міська рада (а.с.10-16). Засновником Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги є [PERSON] міська рада. Оскільки фінансування Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги здійснюється за рахунок коштів міського бюджету, відсутність відшкодування коштів, витрачених Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги є порушенням прав територіальної громади міста Вінниці, що в свою чергу завдає суттєвої шкоди інтересам держави. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Отже, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу обставин, що виключають кримінальне провадження або наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. До нереабілітуючих підстав (тобто тих, які не знімають підозру, але звільняють від кримінальної відповідальності) відносяться такі, які вказані в п.п. 5-7 ч. 1 ст. 284 КПК України. \~Як слідує зі змісту ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2017 року, [PERSON] при вирішенні питання про закриття кримінального провадження у зв*язку з відмовою потерпілого від його обвинувачення, своєї вини у заподіянні [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості не заперечував. Судове рішення про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.7 ч.1\~ст.284 КПК України, [PERSON] не оскаржив, а тому погодився на закриття кримінального провадження із нереабілітуючої підстави. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] міської ради в рахунок відшкодування витрат Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати на стаціонарне лікування особи - потерпілого [PERSON] від злочину в загальній сумі- 4 139 гривень 33 копійки. Враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.п.1, п.1 ч.2 ст.4, п.6 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовій збір в розмірі 1600 гривень,

Outcome: approved