Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

22.10.2018 заявники звернулися до суду з спільною заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, в якій просять розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. У своїй заяві зазначили, що 25.11.2011 уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 3981. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначають, що шлюбні відносини розірвано, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилаються, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважають, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. 22.10.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 25.10.2018 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами окремого провадження. Заявники в засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що заявники зареєстрували шлюб 25.11.2011, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 25.11.2011, актовий запис № 3981 (а.с.4). Від шлюбу заявники мають дитину - [PERSON], [INFO].(а.с.5) Судом встановлено, що сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки та проживають окремо, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Між сторонами укладено договір про розмір аліментів та розподіл участі у вихованні та розвитку дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г. (а.с.16-17). Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Дитина залишається проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Стаття 109 СК України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити спільну заяву [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки дійшов до висновку про те, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, та відповідно після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.11.2011, позивач при реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище - «[PERSON]». Отже, враховуючи бажання позивача, слід забезпечити її право на отримання свого дошлюбного прізвища.

Outcome: approved