overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 30.09.2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з серпня 2018 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву згідно якої позов визнав, що відповідно до ст.200 ЦПК України дозволяє розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. Визнання позову не суперечить закону, не порушує прав інших осіб, що з урахуванням матеріалів справи в порядку ч.4 ст. 206 ЦПК України тягне задоволення позову. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 30.09.2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом ДРАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2502. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами припинені з серпня 2018 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім`ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім`я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 26.12.1987 року Гранітненською селищною радою народних депутатів Малинського району Житомирської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. На час звернення до суду позивач з відповідачем спільний побут та господарство не ведуть, в сім`ї постійно виникають конфлікти. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу для [PERSON] неможливі. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 26.12.1987 року Гранітненською селищною радою народних депутатів Малинського району Житомирської області; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище, набуте у шлюбі - [PERSON] ; стягнути з відповідача понесені судові витрати з оплати судового збору. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до суду також не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.12.1987 року Гранітненською селищною радою народних депутатів Малинського району Житомирської області (а.с.5), який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2014 року. Мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO] . Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просить розірвати, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Не вбачала підстав у наданні строку для примирення. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою від якого вони мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] . Також просив шлюб розірвати, не вбачаючи необхідності в наданні строку для примирення. Згідно з ч.ч. 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 травня 2014 року, мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 6-7). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надала, а відповідач не висловив заперечень проти розірвання шлюбу - позов підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

24.06.2019 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.06.2019 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження. Заявник в судове засідання надав заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує. Заінтересовані особи надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заперечень на заяву не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить підстави для задоволення заяви. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] в с. Лемешівка Городнянського району Чернігівської області (а.с.7). На час смерті [PERSON] з ним фактично проживала заявниця [PERSON] , яка після його смерті вступила у фактичне володіння спадковим майном, однак у зв`язку з юридичною необізнаністю з заявою до нотаріуса не зверталась. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Згідно інформації Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Прокоф`євої О.М. 23.08.2018 року була заведена спадкова справа до майна померлого [PERSON] З заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . В судове засідання [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує, факт проживання заявниці з померлим [PERSON] та фактичного вступу нею в управління спадковим майном підтверджує. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, під час дії якого відкрилася спадщина, передбачалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Заявником в судовому засіданні доведено, чого не заперечували заінтересовані особи, що заявник прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки вона фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, здійснювала догляд за будинком, обробляла земельну ділянку. Встановлення даного факту заявнику потрібно для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

24.06.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] . Позивач вказує, що спільне подружнє життя не склалось через різні характери та світогляд. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву, відповідно до якої просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В підготовче судове засідання відповідач не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила прийняти рішення в підготовчому судовому засіданні. Прізвище просила залишити набуте у шлюбі. Відповідно до ч. З ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Матеріалами справи встановлено, що 28 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 306. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення неможливо. Згідно статті 56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка просила її шлюбне прізвище « [PERSON] » залишити без змін. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

24.06.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя спільних дітей не мають. З січня 2017 року разом з чоловіком не проживають, спільне господарство не ведуть. Збереження сімї та примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій просила справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи, судом встановлено, що 29 січня 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом ДРАЦС Десяннського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 87. Спільне життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

24.06.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON] та сина [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні характери та погляди на життя. На даний час шлюб існує лише юридично. Подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні відповідач подав відзив на позовну заяву в якому не заперечував проти розірвання шлюбу, заперечував відносно обставин викладених позивачем в позовній заяві, які стали причиною розірвання шлюбу та щоб позивачу було залишено прізвище набуте в шлюбі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач відмовилась в частині позову про стягнення з відповідача на її користь судового збору, в іншій частині - просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». В судовому засіданні відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, але заперечував відносно того, щоб позивач після розірвання шлюбу надалі іменувалася прізвищем « [PERSON] ». В судовому засіданні представник відповідача підтримала позицію свого довірителя відносно розірвання шлюбу, питання щодо зміни позивачу прізвища залишила на розсуд суду. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 11 жовтня 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, актовий запис № 326. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, бажання позивача залишити за собою прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] » є її особистим правом, яке визначене Сімейним кодексом України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

24.06.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтував тим, що він та відповідач 23.12.2011 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу дітей не мають, однак розлучитися добровільно відповідачка не бажає. Шлюбні відносини не склалися у зв`язку з тим, що не зійшлися характерами, відновлювати шлюбні відносини позивач не бажає, часу на примирення просить не надавати. Можливості зберегти сім?ю немає. Подружні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведуть, спору про спільне майно не мають, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 23.12.2011 року, про що 23.12.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 183, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ст.\~112\~СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи, що шлюбні відносин сторони припинили, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

24.06.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі не проживає за зазначеною адресою понад шість місяців, а саме з 2016-2017 років, без поважних причин. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує і просить задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином і завчасно, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований, та постійно проживає в квартирі [ADDRESS] як наймач. В квартирі також зареєстрована відповідач [PERSON] (колишня дружина позивача) та її дочка [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з липня 2016 року, а відповідач [PERSON] - з березня 2017 року. Відповідачі добровільно покинули житло, не приймають участі в утриманні житла. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На стороні позивача можуть виступати наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК). Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові мешканці), не мають права на пред`явлення такого позову. Позивачем може бути також наймодавець (житлово-експлуатаційна організація тощо). За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved