Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

22 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , починаючи з 05.05.2007 року. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні доньки, не цікавиться її здоров`ям, розвитком, навчанням, матеріальним та моральним становищем дітей. На даний час їй важко матеріально забезпечувати дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку. З огляду на це, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 01.10.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Також, 27.10.2020 року представник відповідача [PERSON] подала відзив на позов, в якому зазначила, що позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме просить стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1350,00 гривень, в іншій частині просить відмовити, оскільки дана сума є для нього зависокою. На даний час відповідач не працює, являється сезонним робітником, та не має іншого доходу, а тому дана є зависокою та необґрунтовано завищеною. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , починаючи з 05.05.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Сторони є батьками доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.02.2008 року (а.с.4). З довідки про доходи [PERSON] , від 14.09.2020 року, виданої ТОВ «Сенс Кредит», вбачається, що загальна сума її доходу за період з березня 2020 року по серпень 2020 року складає 9216,00 гривень ( а.с. 6). Згідно огляду сімейного лікаря від 16.09.2020 року у [PERSON] , [INFO] наявне захворювання дихальної системи, знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом : Алергічний риніт, сколіотичне викривлення хребта ( а.с. 7). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому законодавство не містить вимоги визначення точного розміру аліментів як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач зазначає, що не має змоги сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, оскільки він не працевлаштований, будь-яких інших доходів не має, а тому просить визначити йому аліменти на утримання доньки в розмірі 1350,00 гривень. Однак, не спростовують обґрунтованості позовних вимог заперечення відповідача, поданому у відзиві оскільки, посилаючись на цю обставину, відповідач всупереч положенням ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, не надав належних доказів. Як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати (як і того, що він на даний час не працює) відповідачем не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися та отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2000,00 гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved