overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

23 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 серпня 2004 року у Мар'янівській сільській раді Овідіопольського району Одеської області за актовим записом №1 (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Мар'янівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області 28 серпня 2004 року). Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що спільне життя не склалося, сторони мають різні погляди на життя, духовні та моральні цінності, заходи з примирення виявились даремними, понад сім місяців подружжя разом не проживає, відповідач проживає з іншою жінкою. Від шлюбу сторони по справі мають двоє неповнолітніх дітей: сина, [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис №2), та доньку, [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис №06). Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та залишення дітей на виховання матері, підлягають задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, родина фактично розпалася. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

23 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач не надає допомогу на дитину. Відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що не заперечує проти вирахування з його заробітної плати аліментів на утримання дитини, хоча він сину і так надає допомогу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільного із позивачкою сина [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14 березня 2006 р. Лідихівською сільською радою Теофіпольського р-ну серії [NUMBER]. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою виконкому Лідихівської сільради від 2 квітня 2014 р. № 132 та не заперечується відповідачем. Відповідно до довідки Теофіпольської ЦРЛ від 10 квітня 2014 р. дитина здорова. Враховуючи досліджені докази в їх сукупності та визнання позову суд вбачає підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

23 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) та іншого майна. Заповітом від 20.10.1995р. мати усе своє майно заповіла позивачці. У встановлений законом строк позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Андрушівської сільської ради до суду не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть - а.с.6) мала право на земельну частку (пай), розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.9); [PERSON] як спадкоємиця за заповітом подала заяву про прийняття спадщини, однак у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів (а. с. 10). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], мала право на земельну частку (пай), розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиця за заповітом подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак, у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів не може належним чином нею розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на це майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

23 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, вказуючи, що [INFO]. померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді сертифікату на право на земельну частку (пай), яку вона має намір успадкувати. Проте, під час внесення запису у сертифікат на право на земельну частку (пай) та довідку про реєстрацію сертифікату на право на земельну частку (пай), довідку за номером 06-15/73, були допущені помилки, а саме: запис імені та по батькові матері був внесений як, «[PERSON]», тоді як необхідно було внести правильний запис як, «[PERSON]», і тому через не правильний запис в вищезазначених документах не має змоги реалізувати своє спадкове право. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з огляду на таке Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

23 квітня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 06 червня 2009 року (актовий запис № 19). На даний час шлюб між ними розірвано рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2014 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка свої вимоги частково змінила. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Відповідач проти сплати аліментів у розмірі 1/4 частини не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню. 06 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою № 2267 від 14.04.2014 року, виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

23 квітня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради про визнання права власності, мотивуючи позов тим, що він є користувачем гаража [ADDRESS]. Даний гараж побудований у складі автогаражного кооперативу «Затонський» у 1981 році. В подальшому ним було здійснено виплату пайових внесків на вказаний гараж в повному обсязі, але він не отримав правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності на нього. Крім того, автогаражний кооператив «Затонський» припинив свою діяльність. Просив суд визнати за ним право власності на індивідуальний гараж [ADDRESS] площею 24,7 кв.м. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, покладаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради Пеляк В.В. в судове засідання не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. За наявності у справі достатніх доказів, суд вважає можливим слухати справу у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до ордеру №91 виданого Автомотоспілкою Київського району м.Полтави від 17.08.2012 року [PERSON] надається право на заняття гаража (боксу) [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки Автомотоспілки Київського району м.Полтави, [PERSON] був членом автогаражного колективу «Затонський», та має гараж [ADDRESS]. Пайові внески за гараж виплатив повністю (а.с.8). На даний час автогаражний кооператив припинив свою діяльність, що підтверджується довідкою Київської районної організації «Автомотоспілки» №4 від 03.01.2014 року. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації права власності на гараж. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, вимоги позивача відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

23 квітня 2014 року заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначає, що після смерті [INFO] року його батька [PERSON], відкрилась спадщина. Для оформлення права на спадщину після смерті батька йому необхідно встановити факт родинних відносин, оскільки при огляді наданих нотаріусу документів було виявлено, що в заповіті допущена помилка та замість його прізвища за паспортом «[PERSON]» у заповіті зазначено «[PERSON]», також невірно була вказана дата його народження. Зазначені протиріччя виникли внаслідок помилкового написання батьком його прізвища у зв'язку з тим, що прізвище його батьків за паспортом «[PERSON]», а він при отриманні паспорту отримав прізвище «[PERSON]». Батькові про це відомо не було, а заповіт складався з його слів без наявності будь-яких документів на його ім'я. У зв'язку з чим заявник просить встановити факт, що померлий [INFO] року [PERSON] є батьком [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, що згідно ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, з'ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, згідно свідоцтва про народження заявника [PERSON] серія [NUMBER] від 26.11.1992 року, його прізвище вказано як «[PERSON]», батьком заявника вказано особу з прізвищем «[PERSON]». Таким чином, з урахуванням того, що іншим шляхом встановити факт родинних відносин неможливо, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що дійсно [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], а розбіжності в написанні прізвища є граматичною помилкою, є всі підстави для задоволення заяви щодо встановлення даного факту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

23 квітня 2014 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати її сина [PERSON], [INFO], недієздатним, призначивши її опікуном. В обґрунтування заяви вказала, що [PERSON], який є її сином, з дитинства є інвалідом і страждає на психічну хворобу. З 2010 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в Лупаревському психоневрологічному інтернаті. Вказала, що [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, а також не здатний ними керувати. 04 червня 2014 року ухвалою суду провадження у справі зупинено, в зв'язку з призначенням по справі судової психіатричної експертизи. 19 серпня 2014 року провадження у справі відновлено. В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав викладених в ній. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав та не заперечував проти її задоволення. Заінтересовані особи в судове засідання своїх представників не направили, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення заявника, висновок прокурора, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд встановив наступне. [INFO] року народився [PERSON], матір'ю якого, є заявник, що об'єктивно підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 18 квітня 1992 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області (а.с.8). [PERSON] має соціальний статус інваліда першої групи з дитинства та проживає і знаходиться на повному державному утримані в Лупаревському психоневрологічному інтернаті (а.с.16, 19). Згідно акту судово-психіатричного експерта від 12 серпня 2014 року №367, проведеної в Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1, [PERSON] в даний час страждає хронічним стійким психічним захворюванням в формі тяжкої розумової відсталості, внаслідок чого, не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними (а.с.44-47). Відповідно до частини 1 статті 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно частини 1 статті 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. У відповідності до частини 1 статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно подання Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, заявника рекомендовано призначити опікуном над [PERSON]. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність об'єктивних підстав для визнання [PERSON] недієздатним та призначення йому опікуном заявника [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

23 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2011 року. Шлюб було зареєстровано в відділі РАЦС Харцизького міського управління юстиції, актовий запис № 362. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини були припинені з 15 квітня 2014 року, в зв'язку з тим, що в них різні характери та різні погляди на життя, часто сварилися, втратили взаєморозуміння. Вважає, що при сформованих взаємовідносинах подальше збереження сім'ї неможливо, на примирення не згодна. Суперечок про розподіл майна та місце мешкання дитини немає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, знаходить заявлений позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 11.11.2011 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки з 15.04.2014 року через те, що в них різні характери та різні погляди на життя, часто сварилися, втратили почуття поваги та любові один до одного. Суперечок про розподіл майна та про місце мешкання дитини немає. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, що втратили почуття любові і поваги один до одного, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Одночасно суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивачки і після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

23 квітня 2014 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою з 10 березня 2012 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки припинені з березня 2014 року в зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, просив шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згоден. У відкрите судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у відкрите судове засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

23 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання на час навчання. В обґрунтування позову зазначив, що 19.05.2000 року його батьками було розірвано шлюб. З 01.09.2012 року він навчається в Маріупольському механіко-металургійному коледжу ДВНЗ «ПДТУ», потребує фінансової допомоги, батько добровільно допомоги не надає. У зв'язку з вищевикладеним просив стягнути на своє утримання аліменти з відповідача у розмірі 600,00грн., щомісячно на період навчання. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенні з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання та у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя, актовий запис №273 (серія [NUMBER]). Відповідно до довідки Маріупольського механіко-металургійного коледжу ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» від 03.03.2014 року, [PERSON] є студентом 2 курсу вказаного навчального закладу, прийнятий 01.09.2012 року, закінчує навчання 30.06.2016 року. Враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності і справедливості, а також найкращого забезпечення інтересів дитини [PERSON], беручи до уваги його потребу в матеріальній допомозі з боку батька, який з ним не проживає, суд прийшов до висновку, про задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при поданні позовної заяви, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved