Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

22 березня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 27 квітня 2009 року працював у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». 20 жовтня 2017 року був звільнений з підприємства за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства умов колективного чи трудового договору. У день звільнення роботодавець не виплатив заробітну плату належну йому при звільненні і лише 20 лютого 2018 року була проведена виплата заборгованих коштів відповідачем. За період з 21 жовтня 2017 року по 19 лютого 2018 року минуло 83 робочих дні і враховуючи, що його середньоденний заробіток становив 347,50 грн., просить суд стягнути з відповідача в свою користь 28 842,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката. 19 квітня 2018 року позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив справу розглядати у його відсутності, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с.18). Представник відповідача ДП «Волиньвугілля» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.26-27). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно копії трудової книжки та виписки з наказу №126-к від 20 жовтня 2017 року позивач [PERSON] був звільнений з ДП «Волиньвугілля» 20 жовтня 2017 року, на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства, умов колективного чи трудового договору) (а.с.6-7). Відповідно до довідки ВП «Шахта №9 «НВ» ДП «Волиньвугілля» №100 від 27 лютого 2018 року середньоденна заробітна плата позивача становила 347,50 грн. (а.с.4). Згідно довідки ВП «Шахта №9 «НВ» ДП «Волиньвугілля» №101 від 27 лютого 2018 року остання виплата заборгованості по заробітній платі була здійснена підприємством 20 лютого 2018 року (а.с.5). З огляду на вищевикладене, суд задоволює позовні вимоги [PERSON] та стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь останнього 28 842,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 жовтня 2017 року (наступний день після звільнення) по 19 лютого 2018 року включно, з розрахунку 347,50 грн. (середньоденний заробіток [PERSON].) х 83 (робочі дні за вищевказаний період). У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 700 грн. витрат на правничу допомогу адвоката, що підтверджується документально (а.с.9-12) та 704,80 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved