Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

23 лютого 2015 року, [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, посилаючись на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню, утриманню і піклуванню щодо своїх малолітніх дітей, просила суд позбавити свого колишнього чоловіка - відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, надавши суду свої письмові заперечення на позов. Представниця Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА заперечувала проти задоволення позову з посиланням на свій висновок № 980/01-16/01/1485 від 28.04.2015 р. про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей. В судовому засіданні представниця прокуратури Овідіопольського району Одеської області просила суд, відмовити у задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та висновок Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № 980/01-16/01/1485 від 28.04.2015 р., суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до умов ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно із статтею 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає житина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15,16,18 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, внесеними згідно з Постановою ВСУ № 20 (v0020700-08) від 19.12.2008 р. - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею - є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а том питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Суд встановив, що рішенням Овідіопольського р/с Одеської області від 23.04.2012 р. було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу, що місячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2011 р. до повноліття дітей з негайним стягненням з [PERSON] аліментів в межах суми платежу за один місяць (а.с. 10-12,90-91). Рішенням Овідіопольскього райсуду Одеської області від 10.12.2014 р. був розірваний шлюб між сторонами, від якого народилися малолітні діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яких суд залишив проживати разом із матір`ю [PERSON] (а.с. 7-9). Висновком Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № Б-385 від 31.03.2015 р., за заявою батька дітей [PERSON] - встановлений наступний порядок спілкування батька [PERSON] з його малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] : кожної п'ятниці о 15:00 год, батько [PERSON] забирає дітей за своїм місцем проживання ([ADDRESS]) та повертає їх матері [PERSON] за її місцем проживання ([ADDRESS]) у суботу о 19:00 год. (а.с. 43-44). З вказаного висновку вбачається, що батько дітей [PERSON] не може знайти спільну мову з колишньою дружиною [PERSON] щодо встановлення чітко визначеного порядку спілкування з малолітніми дітьми, що стало підставою для його звернення до Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА і як слід вищевказаного висновку. При чому, під час проведення комісією всіх необхідних перевірок, обстежень місць проживання батьків та дослідження необхідного обсягу документів, комісією було встановлено, що батьком дітей [PERSON], який позитивно характеризується за місцем проживання, створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку та перебування малолітніх дітей. Були досліджені копії квитанцій, які підтверджують перерахунок [PERSON] коштів на утримання своїх малолітніх дітей на користь їх матері [PERSON] навіть за той період, коли шлюб між подружжям офіційно розірвано не було, проте, вони вже протягом тривалого часу не проживали разом. Однак, при цьому, [PERSON], згідно розрахунку заборгованості по аліментам, наданого ВДВС Овідіопольського РУЮ від 19.01.2015 р., станом на 16.01.2015 р. має заборгованість по аліментам 15385,51 грн. (а.с. 11). Крім того, сама позивачка [PERSON] - в категоричній формі повідомила спеціаліста служби по ділам дітей телефоном, що вона проти будь-якого спілкування батька дітей [PERSON] із дітьми та категорично відмовилася приїжджати на засідання комісії, на якому вирішувалося питання встановлення графіку побачень [PERSON] зі своїми дітьми. Суд встановив, що відповідач має позитивні характеристики, на обліку у лікарів нарколога-психіатра не перебуває, має задовільні побутові житлові умови для перебування в них малолітніх дітей, неофіційно займається фермерством та має певний дохід, з якого надає матеріальну допомогу своїм дітям і крім того, зі школи, де навчається малолітній син [PERSON], суду була надана його позитивна характеристика з посиланням на батька дитини [PERSON], з яким з вересня 2014 р. він проживав, і який зацікавлений у навчанні сина, піклується про нього, батько постійно контролював сина, приводив до школи і вчасно забирав, цікавився його навчанням і поведінкою (а.с. 28,35-41,45,46). Враховуючи вищевикладене, суд вважає безпідставними твердження позивачки про те, що відповідач не піклується про дітей, не дбає про них, не утримує їх по мірі фінансової можливості з посиланням на її численні звернення до органів міліції з приводу їхніх особистих неприязних стосунків, як між колишнім подружжям і які взагалі не стосуються виховання та утримання їхніх малолітніх дітей. Висновком Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № 980/01-16/01/1485 від 28.04.2015 р. підтверджується, що з урахуванням всіх досліджених документів та обставин, з метою соціального захисту малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], враховуючи, що [PERSON] - не надано комісії достатніх доказів та матеріалів, які б свідчили про злісне ухилення [PERSON] батьківських прав по відношенню до своїх малолітніх дітей та беручи до уваги, що таке позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, органі опіки та піклування Овідіопольської РДА, вирішив, що станом на 23.04.2015 р. - недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки для цього не має правових підстав та таке позбавлення не відповідає інтересам малолітніх дітей (а.с. 93-95). Суд - повністю погоджується з вищевказаним висновком, який був предметом дослідження в судових засіданнях і з яким повністю не погодилася позивачка, яка під час судових засідань не надала суду, як це передбачено ст.ст. 57-60 ЦПК України жодних належних та допустимих доказів своєї правової позиції з приводу позбавлення батьківських прав відповідача, який є законним батьком малолітніх дітей, а тому на думку суду, з урахуванням зазначеної вище Постанови Пленуму ВСУ, вищевказаного висновку Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА, матеріалів справи та пояснень сторін по справі, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивачки, в задоволенні позову якої слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed