Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

23.06.2021 позивач [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 22.08.2019 перебував у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.10.2020 було розірвано. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . 10.10.2018 Автозаводським районним судом м. Кременчука у справі №524/7010/18 видано судовий наказ, згідно з яким із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~1/4\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку.\~Рішенням Автозаводського\~районного суду\~м.\~Кременчука від\~08.12.2020\~місце проживання\~сина визначено\~разом з\~позивачем,\~починаючи з травня 2020 року. Отже малолітній\~ [PERSON] ,\~проживаючи з\~травня 2020\~разом з\~батьком не\~отримував сплачені\~батьком на\~користь [PERSON] аліменти. Вважає, що [PERSON] безпідставно набуті аліменти на утримання сина [PERSON] , з травня 2020 року по [INFO] , що складає 69165,99 грн. Просив суд звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стягуються на підставі судового наказу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.10.2018 у справі № 524/7010/18; стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно набуті аліменти в сумі 69165,99 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1816 грн. 00 коп. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.07.2021 відкрито провадження в справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22.09.2021 від представника відповідача [PERSON] адвоката Байдуж Ю.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона у задоволенні позовних вимог просила відмовити. В обґрунтування відзиву посилалася на те, що позов вважає необґрунтованим та безпідставним. Вказала, що спір про визначення місця проживання дитини розглядався Автозаводським районним судом та в подальшому Полтавським апеляційним судом до постановления остаточного рішення від 22.03.2021 у справі №524/1763/20. Син сторін [PERSON] за спільною домовленістю між сторонами проживав з нею. [PERSON] безперешкодно спілкувався з дитиною, забирав сина до себе додому у погоджений час. Однак 30.04.2020 батько в черговий раз взяв сина до себе, погодивши дату повернення дитини 03.05.2020 та не повернув. З цього часу [PERSON] не мала змоги бачитися з сином, в зв`язку з чим їй довелося звернутися з позовом до суду про визначення місця проживання сина разом з нею. В результаті розгляду спору судом місце проживання дитини було визначено разом з батьком. У постанові Полтавського апеляційного суду від 22.03.2021 встановлено, що після припинення спільного проживання з відповідачем, між батьками дійсно існували домовленості щодо відвідування сином місця проживання як мами, так і батька. Повний текст постанови було складено 01.04.2021. В подальшому судове рішення в касаційному порядку [PERSON] не оскаржувалося. За час коли [PERSON] проживав разом з [PERSON] була повністю облаштована його дитяча кімната в тому числі за рахунок аліментів, що сплачувалися позивачем. Після ухвалення апеляційним судом постанови [PERSON] , подала заяву до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про повернення виконавчого документа. На підставі поданої заяви державний виконавець винесла постанову від 31.03.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що зроблена відповідна відмітка на судовому наказі. Вважає, що позивачем не доведено факт безпідставності та недобросовісності отримання [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] з травня 2020 року, а також на сьогоднішній день фактично відсутній спір, про який [PERSON] зазначено у його позові, оскільки стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] фактично було припинено за заявою самої ж [PERSON] тому у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат просила суд врахувати ту обставину, що [PERSON] фактично вжито всі заходи щодо своєчасного припинення стягнення аліментів зі [PERSON] після визначення місця проживання дитини разом з батьком. В зв`язку з чим вважає, що судовий збір у даній справі стосовно позовних вимог щодо звільнення [PERSON] від сплати аліментів має бути покладений на нього, оскільки останній є формальним ініціатором спору, якого фактично на момент розгляду справи не існує. Також просила стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати на надання професійної правничої допомоги. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що з 22.08.2019 [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.10.2020 у цивільній справі №524/1763/20 було розірвано. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . 10.10.2018 Автозаводським районним судом м. Кременчука у справі №524/7010/18 видано судовий наказ, яким із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.08.2018 до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.12.2020 у цивільній справі №524/1763/20, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 22.03.2021, місце проживання дитини [PERSON] визначено разом з батьком. Полтавським апеляційним\~судом у\~постанові від\~22.03.2021\~встановлено,\~що зтравня 2020 року [PERSON] постійно проживає з батьком у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , де для нього створені належні матеріально-побутові умови, дитина має окрему кімнату, в якій є місце для сну та навчання, шафа для одягу. Відповідно до листа начальника Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) №45290 від 26.04.2021 згідно наданих звітів ПрАТ «Кременчуцька кондитерська фабрика «Рошен» про здійснення відрахування та виплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] за період з 01.05.2020 по 31.03.2021 перераховано 69165,99 грн. З наданої відповідачем копії постанови старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шишко Л.І. про повернення виконавчого документа стягувачу вбачається, що 31.03.2021 судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.10.2018 у справі №524/7010/18 було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа. Щодо вирішення позовних вимог [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. За змістом частини першої статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти сплачуються тому з батьків з ким проживають діти. Згідно зі змісту частин першої, другої та третьої статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами першою та другою статті 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу вказаних норм Сімейного кодексу\~України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Враховуючи те, що [PERSON] ,\~ [INFO] ,проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, відповідно до положень статті 180 СК України, статті 273 ЦПК України, стягнення аліментів з [PERSON] на користь\~\~ [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дитини, що здійснюється на виконання судового наказу Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/7010/18 від 10.10.2018, необхідно припинити. При цьому суд не бере до уваги те, що судовий наказ було повернуто стягувачу [PERSON] державним виконавцем за її заявою, оскільки за відсутності рішення суду про звільнення позивача від сплати аліментів за вказаним судовим наказом [PERSON] не позбавлена можливості пред`явити виконавчий документ до виконання у будь-який час до досягнення дитиною повноліття. Щодо вирішення позовних вимог [PERSON] про повернення безпідставно одержаних коштів. Частиною першою статті 1212\~ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215\~ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведеної норми права свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14. Зважаючи на\~те,\~що грошові\~кошти у\~розмірі 69165,99\~грн.\~були набуті\~у період\~з 01.05.2020\~по 31.03.2021\~як аліменти\~на утримання\~дитини на\~виконання судового наказу Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/7010/18 від 10.10.2018, тобто не безпідставно та за відсутності достовірних доказів недобросовісного набуття їх [PERSON] відсутні правові підстави для стягнення їх з [PERSON] на користь\~\~ [PERSON] як безпідставно набутих. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 382/1728/18 (провадження № 61-9514св19). Фактично позовні вимоги про повернення сплачених аліментів на підставі ст.1212\~ЦК України зводяться до повороту виконання, тоді як відповідно до ч.2 ст.445\~ЦПК України у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається, незалежно від того, в якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Обставин, за яких законом допускається поворот виконання рішення про стягнення аліментів, позивачем не доведено та судом не встановлено. За ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. В свою чергу відповідачем понесено судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., розмір яких підтверджується копією договору про надання правової допомоги №37 від 21.09.2021 та копією квитанції №37 від 21.09.2021. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 2500,00 грн. судових витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи ч. 10 ст. 141 ЦПК України суд вважає за доцільне зобов`язати позивача сплатити відповідачу різницю судових витрат в розмірі 1592,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial