Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

24.06.2014 року Кредитна спілка «Компаньйон» звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитування в сумі 4287,13 гривень. В обґрунтування позову КС «Компаньйон» зазначає, що 27.02.2014 року між спілкою та [PERSON] було укладено договір кредитування, відповідно до умов якого спілка надала відповідачу кредит у сумі 3000,00 гривень. Відповідач належним чином не виконував зобов'язання за договором кредитування, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у загальній сумі 4287,13 гривень, яка на данний час відповідачем не сплачена, тому спілка звернулася до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду квитанцію про сплату заборгованості позивачу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.02.2014 року між Кредитною спілкою «Компаньйон» та членом кредитної спілки [PERSON] було укладено договір кредитування № КС-7949/27.02.2014-КР (а.с. 7-8). Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору кредитування, КС «Компаньйон» зобов'язується надати [PERSON] кредит на соціальні потреби у сумі 3000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти 47% річних за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 2.1. кредит надається строком на 12 місяців - по 27.02.2015 року. Факт надання кредиту підтверджується видатковим касовим ордером № 123 від 27.02.2014 року (а.с. 9). У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) - зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 27.02.2014 року між КС «Компаньйон» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору кредитування № КС-7949/27.02.2014-КР. Відповідно до п. 1 додаткової угоди до договору кредитування плата за користування кредитом (проценти) становить 0,36986% на день від суми залишку кредиту, виходячи із річної процентної ставки 135%. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. Відповідно п. 2 додаткової угоди, у разі стягнення боргу у судовому порядку плата за користування кредитом становить 135% річних з залишку основної суми кредиту за весь період користування кредитом. При цьому кредитна спілка проводить перерахунок оплати. У п. 4 додаткової угоди зазначено, що ця додаткова угода набирає чинності у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, обов'язково за рішенням кредитного комітету кредитної спілки (а.с. 10). Відповідно до протоколу засідання кредитного комітету від 20.06.2014 року, прийнято рішення, яким визнано додаткову угоду, укладену між кредитною спілкою та [PERSON] такою, що набрала чинності та застосовано п. 2 додаткової угоди щодо перерахунку плати за користування кредитом (а.с. 12). Таким чином, враховуючи, що між спілкою та [PERSON] було укладено додаткову угоду, суд приходить до висновку, що перерахунок процентів позивачем за користування кредитом з процентної ставки за кредитом з 47% річних на підвищену проценту ставку 135% річних не є зміною розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку в розумінні ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, оскільки [PERSON] погодився на такі умови кредитування, підписав договір кредитування та додаткову угоду до цього договору та відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що позивачем виконані зобов'язання за договором кредитування щодо надання кредиту, втім відповідач допустив порушення умови договору кредитування і мав прострочену заборгованість, яка відповідно до розрахунку позовних вимог, станом на час звернення до суду становила 4287,13 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3000,00 гривень та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 1287,13 гривень. Відповідач надав до суду квитанцію № 9530361 від 05.09.2014 року на загальну суму 4530,73 гривні, згідно якої сплатив наявну заборгованість за кредитним договором та сплатив компенсацію сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з цим позовом, тобто борг на час ухвалення рішення суду у відповідача перед позивачем відсутній (а.с. 37). За таких обставин, з врахуванням повного погашення заборгованості відповідачем позивачу у розмірі 4287,13 гривень та компенсування позивачу сплаченого судового збору у сумі 243,60 гривень, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 4287,13 гривень та відмовляє в задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed