Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

22 листопада 2017 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 16 березня 2009 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 200 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що її дохід не в повній мірі може забезпечити повноцінні умови для фізичного, розумового та духовного розвитку дитини, оскільки на даний час підвищилися ціни на продукти харчування, одяг, комунальні платежі. Відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, хоча має таку можливість. Іншої допомоги у вихованні та забезпеченні дитини відповідач не надає, хоча є фізично здоровим та не має на утриманні інших осіб. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 900 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав. Крім того, у заяві зазначив, що не має регулярного доходу та офіційного заробітку, однак є фізично здоровим та має можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 16 березня 2009 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 200 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (аркуш справи 7). Згідно з довідок, виданих Дубечненською сільською радою Старовижівського району від 10 листопада 2017 року №№ 2178, 2179, [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні (аркуш справи 9, 10). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-19, установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року (на момент розгляду справи) для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 гривень. Згідно з частиною 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи майновий стан позивача, відповідача, споживчий кошик цін, суд вважає, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини, а також ту обставину, що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина в розмірі - 900 гривень щомісячно, що приблизно дорівнює 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком від 6 років, а тому позовні вимоги позивача щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до пункту Пленуму Верховного суду України 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів та статті 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у зміненому розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з моменту набранням даним рішенням законної сили. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Підпунктом 3 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі, встановленому на момент звернення з позовом, а саме: 640 (шістсот сорок) гривень.

Outcome: approved