Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

24.03.2021 позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, в якому вказав, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.02.2021 він є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному житловому приміщенні зареєстрований за місцем проживання колишній власник, який з січня 2014 року у цій квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, його особистих речей у квартирі не має. Реєстрація відповідача в квартирі позивача порушує його права як власника, тому він звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав. Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , визнав відповідача таким, що втрати право користування спірним житловим приміщенням. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 01.04.2021 цей позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивач не з,явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; 26.04.2021 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує ( а.с.-23). Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином; 21.04.2021 надав суду заяву про визнання позову, просить справу розглянути в його відсутність (а.с.-20, 21). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 09.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Нецвітай О.В. та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 69 ( а.с.3-4), а також відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2021 № 243664676 ( а.с.5), позивач є власником квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області від 23.03.2021 № 5820, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за місцем проживання в якості « наймач» - [PERSON] , [INFO] (а.с. - 7). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 23.03.2021, засвідченого Центром надання адміністративний послуг Рубіжанської міської ради Луганської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] фактично проживає власник квартири - [PERSON] ; колишній власник цієї квартири не проживає в ній з січня 2014 року, його особистих речей у квартирі немає ( а.с.8). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому позивач має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Суд вважає, що оскільки право власності відповідача на вищезазначену квартиру припинено, то він втратив право користування нею. Частина 4 ст. 206 ЦПК України встановлює, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, з урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про задоволення позову повністю. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 11.11.2015 Головним управлінням Національної гвардії України ( а.с.9), позивач є учасником бойових дій, а тому, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. На підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved