overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

23.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.07.1988 року в Ярославському міському палаці шлюбів, актовий запис №1698. Сторони мають двох синів: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично з 2005 року шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, близьких стосунків не підтримують внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально - побутових проблем. На даний час вони проживають разом. У відповідача є інша родина. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя їх із відповідачем, як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з викладених в ньому підстав та просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом, встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 21.07.1988 року, актовий запис № 1698. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 21.07.1988 року Палацем шлюбів м. Ярославль. Сторони мають двох дітей, один з яких неповнолітній: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Крюківського районного управління юстиції в м. Кременчука Полтавської області. За згодою сторін неповнолітній син [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. Сторони шлюбних відносин не підтримують, хоча і проживають в одній квартирі. Спільне життя сторін не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Строку на примирення не потребують. Відповідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

23.10.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 03 серпня 2010 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] по 1/3 частині його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до [INFO] року, після чого стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] до її повноліття. В даний час відповідач проживає окремо. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на їх утримання. Посилаючись на викладене, вона просила суд стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.10.2015 року до досягнення повноліття донькою [PERSON], [INFO], тобто до [INFO] року, а потім у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до [INFO] Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. У свідоцтвах про народження дітей відповідач записаний їх батьком і в судовому засіданні не оспорює своє батьківство. (а.с. 6-8) Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 03 серпня 2010 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] по 1/3 частині його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до [INFO] року, після чого стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] до її повноліття. Як зазначила в судовому засіданні позивачка, діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачкою, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

23.10.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що у них з відповідачем є спільна донька [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на її утримання. Крім того, відповідач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття донькою [PERSON]. Посилаючись на викладене, вона просила суд стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.10.2015 року до досягнення повноліття донькою [PERSON], тобто до [INFO] року, а потім у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття донькою [PERSON], тобто до [INFO] Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24.04.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). В свідоцтві про народження доньки [PERSON] зазначено, що вона народилася [INFO] року і її батьком є відповідач по справі [PERSON] Як зазначила в судовому засіданні позивачка, донька проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачкою, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

23.10.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, до його початку надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позивач позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу, який укладено 17.02.2009 року сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний та може надавати матеріальну допомогу, відсутність у відповідача інших утриманців, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

23.10.2015 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2013р., мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]., який проживає з позивачкою. Сімейне життя не склалося, фактичні шлюбні відносини припинено, тому позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що з відповідачем не склалось життя, з травня 2015 року проживають окремо, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивачка не заперечувала. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09.12.2013р., актовий запис №14. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, з травня 2015 року не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

23.10.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 20 травня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON]. Але одруження між сторонами було невдалим, навіть народження дитини не зміцнило сімейних стосунків і наприкінці 2002 року відповідач пішов із сім'ї, із зазначеного часу проживає окремо, моральним та матеріальним станом, здоров'ям позивача та їхньої дочки не цікавиться. Таким чином сім'я позивача та відповідача фактично перестала існувати 13 років тому, відновлення сімейних стосунків, на думку позивача, неможливе. Спір щодо поділу майна, яке було набуто в період шлюбу, на теперішній час відсутній, неповнолітня дитина проживає разом із позивачем. В позові позивачка просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка надала заяву, у якій підтримала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та просила розглянути справу без її участі. В судове засідання викликаний належним чином, відповідач не з'явився, заперечень на позов не надав. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для проведення розгляду справи без участі сторін. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: - копія паспорта позивачки, (а.с.4) - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини (а.с.5) - довідка адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України (а.с.18) У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

23.10.2015р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління пенсійного Фонду України в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та зобов'язання вчинити певні дії. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17.11.2015р. задоволені позовні вимоги [PERSON]: встановлено факт належності [PERSON], [INFO], диплому про закінчення Дніпропетровського політехнікуму Мінлегпрому СРСР серії [NUMBER], виданого 28.02.1977р. реєстраційний № 2236 на ім'я [PERSON]; архівної довідки, виданої Артемівською міською радою № 19/43т-447 від 22.05.2015р. про роботу [PERSON] на Артемівській взуттєвій фабриці з 01.04.1977 року по 17.08.1979 року. Зобов'язано відповідача Управління Пенсійного фонду України в місті Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області зарахувати до страхового стажу [PERSON] період навчання в Дніпропетровському політехнікумі мінлегпрому СРСР з 01.09.1973 по 28.02.1977 роки та роботу на Артемівській взуттєвій фабриці з 01.04.1977 по 17.08.1979 року. 08.12.2015р. справу було надіслано до Апеляційного суду Донецької області зі скаргою відповідача УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на рішення Красноармійського міськрайонного суду від 17.11.2015р. 28.12.2015р. справу повернуто до суду з ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17.12.2015р. для ухвалення додаткового рішення про вирішення питання про судові витрати, оскільки при винесенні рішення судом не визначено порядок розподілу судових витрат, а саме стягнення з відповідача УПФУ в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на користь позивачки [PERSON] сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 551,20грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] просила винести додаткове рішення про стягнення з відповідача на її користь сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 551,20грн. Представник відповідача - Управління пенсійного Фонду України в м.Красноармійську та Красноармійському районі в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.70). Статтею 220 ЦПК України передбачені підстави для ухвали додаткового рішення. Зокрема в ч.1 ст. 220 ЦПК України зазначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; ч. 4) якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що оскільки при винесенні рішення не було розподілені судові витрати, слід вирішити це питання додатковим рішенням та стягнути з відповідача УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на користь [PERSON] сплачений нею при поданні позову судовий збір в сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

23.10.2016р. [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

23.10.2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 26.02.1983 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, сторони не можуть дійти спільного погляду щодо порядку ведення домашнього господарства, щодо подружніх прав та обовязків, щодо розподілу коштів сімейного бюджету та з інших питань сімейного життя, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача, протягом десяти років шлюбні відносини між сторонами припинено і сім`я фактично розпалась. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, спору про майно між ними не існує. Позивач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини незявлення суду не повідомив. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 26.02.1983 року, про що зроблено актовий\~ запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ТП №138491, виданим Чуднівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 12.08.2016 року (а.с. 4). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

23.10.2017 відкрито провадження у справі. Заявниця свої вимоги мотивує тим, що її донька [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства, внаслідок чого не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та допомоги. В зв'язку з цим, з метою захисту інтересів [PERSON], заявниця просить визнати останню недієздатною, призначивши її опікуном. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення заявниці, врахував позицію заінтересованої особи, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно з нормами ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно довідки серії СУМ-Р-82 № 016820 [PERSON] має ІІ групу інвалідності, яка встановлена безстроково. З висновку судово-психіатричної експертизи від 16.11.2017 № 843 вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки помірної розумової відсталості, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Таким чином, наявні підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до вимог ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Положеннями ч. 1 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною, і призначає опікуна за поданням органу опіки й піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON] У матеріалах справи міститься подання Чернеччинської сільської ради від 30.10.2017 № 02-27/730, згідно якого Чернеччинська сільська рада не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном над її дочкою - [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення [PERSON] опікуном над [PERSON], оскільки заявниця фактично опікується дочкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved