Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

22.04.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про зобов`язання визнати недійсними умови договору. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що [PERSON] [INFO] , уклав Договір № 10001266425 від 29.11.2019 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» щодо надання кредиту. Однак, ознайомившись з договором відповідача, позивач вирішив змінити умови договору, на що не отримав відповіді. Відповідачем було недотримано порядку укладення електронного договору, що свідчить про нікчемність договору, зокрема запропоновано звернутися до суду та територіального органу Національної поліції України з метою захисту свого майнового та немайнового права та інтересу. Однак, не дійшовши з відповідачем згоди, позивач бажає визнати недійсними відповідно до п. 1.3., п.2.4., п.3.1, п.3.3., п.3.5, підп. В, Д. п.4.1.1., підп. Б. п.4.2.2., п. 5.1, п.5.2., п.5.4.2. - п.5.4.3. ,п. 5.5., п.5.6, п. 6.3., п. 9.5. Договору та врегулювати дане непорозуміння. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. 05.06.2020 до суду надійшла заява представника позивача про проведення розгляду справи у відсутність сторони позивача. 05.06.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що повністю заперечує проти заявлених позовних вимог гр. [PERSON] , оскільки обставини, зазначені позивачем, не відповідають фактичним обставинам справи, а самі вимоги не можуть бути задоволені, внаслідок їх безпідставності та необґрунтованості. 15.06.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував щодо доводів викладених у відзиві та наполягав на задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 18.06.2020 закрито підготовче провадження у справі за позовом та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про місце і час судового розгляду повідомлені належним чином, заяв, клопотань до суду не подано. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, а саме ст. ст. 2, 12, 13 ЦК України. Судовим розглядом встановлено, що 29.11.2019 року між гр. [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» було укладено кредитний договір №10001266425 від 29.11.2019 року із додатком №1 (графік розрахунків) в електронному вигляді на веб-сайті Товариства - https://cashberry.com/ua з наступними умовами: сума кредиту 2000.00 гри., строк користування кредитом - 14 календарних днів, % користування кредитом - 1,50% на залишок суми кредиту за кожний день користування коштами. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику строком до 13.12.2019 р. Кредит має бути повернутий згідно Графіку платежів (додаток 1 до договору), але у будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.1.3. розрахунок сукупної вартості Кредиту (заборгованості) зазначено у Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредит надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту кредитора cashberry.com.ua, за умови ідентифікації позичальника та акцептування позичальником оферти (пропозиції) про укладення цього договору з використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Також, відповідно до п.2.2. кредитного договору, цей договір є укладеним з моменту підписання сторонами та набуває чинності з моменту перерахування суми кредиту на банківський рахунок (банківську картку), вказану позичальником для укладення цього договору. Також, згідно з п.2.3. кредитного договору, кредит вважається наданим кредитором позичальнику з моменту пере перерахування грошових коштів на банківський рахунок (платіжну картку), вказану позичальником, для укладення цього договору у особистому кабінеті на Веб-сайті Товариства. Згідно з п.3.1. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: 3.1.1 1,50 процентів на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними, коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеного в п.1.2. цього договору. Річна процента ставка становить 547,5%. Відповідно до п.3.2. кредитного договору, у випадку зарахування повної суми коштів на погашення кредиту та сплати процентів та позичальником на рахунок кредитора протягом п`яти робочих днів після закінчення строку договору, визначеного пунктом 1.2. цього договору, проценти за користуванням кредитом в цей період не нараховуються. В іншому випадку, процентна ставка для позичальника змінюється в порядку і на умовах, визначених в п. 6.3. цього договору. Також, згідно з п.3.3. кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та незмінною протягом усього строку дії цього договору. Відповідно до п.3.4. кредитного договору, усі платежі за цим договором здійснюються виключно у національній грошовій одиниці України - гривні. Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію») Позивач у своєму позові не заперечує той факт, що при укладенні вищевказаного договору він скористався інтернет-сайтом кредитодавця, та для отримання кредиту скористався розміщеною на ньому публічною інформацією. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зі змісту оспорюваного кредитного договору № 10001266425 від 29.11.2019 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 230 ЦК України закріпила, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. В статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» також зазначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Стаття 19 Закону встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 10001266425 від 29.11.2019 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи [PERSON] про ненадання повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні договору та нечесну підприємницьку практику ґрунтуються виключно на його поясненнях і спростовуються самим змістом договору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання п. 1.3., п.2.4., п.3.1, п.3.3., п.3.5, підп. В, Д. п.4.1.1., підп. Б. п.4.2.2., п. 5.1, п.5.2., п.5.4.2. - п.5.4.3. ,п. 5.5., п.5.6, п. 6.3., п. 9.5 спірного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України та ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Доводи позивача про те, що кредитний договір № 10001266425 від 29.11.2019 року було укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», так як перед його укладенням, всупереч частині 2 статті 11, позичальнику не було повідомлено в письмовому вигляді про кредитні умови, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне. Так, в пункті 9.5 кредитного договору № 10001266425 від 29.11.2019, підписаного позивачем [PERSON] , прямо зазначено, що позичальник підтверджує, що: - до укладення цього Договору отримав від Кредитора інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; - повідомлений про свої права згідно статті 8 Закону України «Про захист персональних даних»; - інформація надана Кредитором з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; - договір надається не на споживчі цілі; - надав згоду Кредитору свої персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансовог о стаггу Позичальника та йог о спроможності виконати зобов`язання за цим Договором та інші цілі визначені Правилами; - надав згоду на те, що Кредитор має право звертатись за інформацією фінансовий стан Позичальника до третіх осіб, які пов`язані з Позичальником до третіх осіб, які пов`язані з позичальником діловими, професійними, особистими, сімейними або іншими стосунками. [PERSON] не звертався до Товариства із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору, а також не скористався правом на відкликання згоди на укладення кредитного договору згідно з ч.3 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Позивач здійснивши акцептування оферти, підтвердив, що впевнений в тому, що всі умови зрозумілі та він чітко усвідомлює, які платежі, у якій сумі, у який термін та у якій валюті необхідно буде сплачувати, та шляхом підписання цієї заяви, він засвідчує, що у належній та доступній формі був проінформований про всі умови і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. До того ж, позивач не заперечує факт підписання заяви про прийняття оферти (акцепт) та кредитного договору. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що перед укладенням договору він не був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, звернувшись до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» із заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір, [PERSON] засвідчив той факт, що він обізнаний з правилами, які включають в себе і умови кредитування. Доводи позовної заяви про те, що визначені умови кредитного договору № 10001266425 від 29.11.2019 є несправедливими, так як розмір заборгованості значно перевищує суму кредиту, суд відхиляє, оскільки кредит надавався позивачу на строк до двадцять одного дня, відсоткова ставка за користування кредитними коштами становила 1,50% за кожен день користування кредитом та була йому відома в момент укладення договору. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Відносно умов відповідальності сторін, то у Розділі 6 кредитного договору, чітко вказані підстави такої відповідальності, які сторони несуть за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України, а саме: у разі порушення позичальником зобов`язання щодо строку погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, то розмір процентної ставки для такого позичальника збільшуватиметься на 1 (один) % від основної процентної ставки - 1,50% та нараховуватиметься щоденно на залишок фактичної заборгованості по кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості за кредитом. Подальше повернення кредиту та сплата процентів відбувається відповідно до Графіку розрахунків. Так, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Інших переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору № 10001266425 від 29.11.2019, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання недійсними п. 1.3., п.2.4., п.3.1, п.3.3., п.3.5, підп. В, Д. п.4.1.1., підп. Б. п.4.2.2., п. 5.1, п.5.2., п.5.4.2. - п.5.4.3. ,п. 5.5., п.5.6, п. 6.3., п. 9.5. спірного кредитного договору. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Наряду з вказаним, суд вважає за необхідне зазначити, що приписами законодавства не визначено такого способу захисту як зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» визнати недійсними умови договору. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог .

Outcome: dismissed