Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

23 серпня 2016 року позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Шевченківського районого суду Харківської області з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 28 жовтня 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 13 400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. В свою чергу відповідач, зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує та порушив умови кредитного договору та правила користування платіжною карткою. Згідно п. 2.1.7.6. Умов надання банківських послуг -при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно позивачу - банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, чим порушив умови договору. Станом на 30 червня 2016 року уклалась заборгованість, яка становить 59 007.61 грн. та складається з суми заборгованості за кредитом - 12 802.25. грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 40 919.28. грн.; заборгованість за пенею та комісією - 2000.00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2 786.08 грн. Пунктом 1.1.7.12 умов надання банківських послуг передбачено,що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору , він автоматично логнується на той самий термін. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка становить 59 007.61 грн. та судові витрати пов'язані з розглядом справи в суді ,в сумі 1 378.00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримав в повному осбязі та прохав задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти пред'явлених позовних вимог та в обгрунування заперечень відповідач зазначив, що дійсно з 2010 року по 2014 рік, був клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанку» та отримував пенсію. Йому за його заявою була видана картка на яку нараховувалась його пенсія. Ніяких кредитних договорів з банком він не укладав , карток не отримував. На наданих до суду фото дійсно він при отриманні пенсійної картки. Тому вважає що позов до нього пред'явлено без підставно. Представник відповідача в судовому засіданні доповнив , що банком на підтвердження отримання кредиту надана заява але в неї річ ідеться про відкриття пенсійного карткового рахунку , про це свідчить і фото на якому [PERSON] отримує саме пенсійну картку. Доказів того ,що він отримав картку «Універсальна» позивачем суду не надано, хоча за умовами та правилами надання банківських послуг для відкриття кредитної картки «Універсальна» , потрібна відповідна заява, яка підписується клієнтом.На підставі заяви клієнту оформлюється відповідна картка ,клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг, датою укладання договору є дата отримання картки. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо будь -якого розміру кредитної лінії. Проте, заяви на отримання карти «Універсальної», надані докази не містять. Надані до суду розрахунки нібито знятих грошей , не є підставою для задоволення позову, так як не свідчать про те ,що саме [PERSON] використовував карту , інших допустимих та належних доказів позивачем суду не надано. Враховуючи викладене вважає,що вимоги банку не доведені та задоволенню не підлягають. Суд, вислухавши відповідача , та його представника , дослідивши надані суду докази дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріали справи містять заяву [PERSON] від 28 жовтня 2010 року про відкриття карткового рахунку на отримання пенсії ( а.с.8-9 ). Цей факт підтверджується листом Куп'янським об'єднанОГО УПФУ в Харківській області від 19 січня 2017 року за № 211, згідно якого [PERSON] в період з 14 жовтня 2010 року по 30 листопада 2014 рОКУ отримав пенсію через ПАТ КБ «ПриватБанк», а з грудня 2014 року ,отримає пенсію через поштове відділення, а також листом Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» від 19 січня 2017 року за № 41 ( а.с. 154, 159). Згідно до п.2.1.1.2.1 Умов надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту картку , її вид визначається у Пам'ятці клієнта , довідку про умови кредитування та заяву, підписання , якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Дата укладання договору є дата отримання карти. Доказів того ,що [PERSON] отримав саме картку «Універсальну» , яка в свою чергу є договором на отримання банківських послуг позивачем суду не надано. Посилання позивача, на виписку з банківського рахунку , як на первинний банківський документ,відповідно до Переліку типових документів ,затвердженого наказом Мін'юсту від 14 квітня 2014 року № 578/6 суд не може прийняти , як доказ, так як належного підтвердження того , що між [PERSON] та позивачем відбулось укладання договору , в розумінні положень ст.203 , глави 48 Цивільного кодексу України відсутні. Окрім того надані до суду розрахунків заборгованості містять не відповідності. Так в розрахунках по заборгованості на ім'я [PERSON] зазначена основана картка [NUMBER] , виписка дана за період 01 січня 1999 року по 1 лютого 2017 року. На запит суду позивачем надана відповідь , що [PERSON] отримав пенсійну картку № [NUMBER] та кредитну картку № [NUMBER] (а. с. 167,187). [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечував отримання кредитної картки та зняття з нею будь яких коштів. Враховуючи похилий вік ,зазначив ,що з такої інтенсивністю він не може пересуватися і виїжджає з с. Гроза Шевченківського району Харківської області раз на місяць. Судом витренувалась від позивача інформація, щодо отримання відео та фото записів з місць де встановлені банкомати за для з'ясування особи яка користувалась кредитною картою виданою на ім'я [PERSON] Таких доказів суду позивачем не надані. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи надані докази у їх сукупності , суд дійшов до висновку , що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанку» є не доведеними та такими ,що не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене ,сплачена сума судових витрат позивачу , відповідно до положень ст. 88 ЦПК України не повертається. На підставі викладеного,

Outcome: approved