Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

22 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся з позовом про визнання недійсними електронних торгів, що здійснювалися в рамках виконавчого провадження ВП 60931449, витребування майна з володіння переможця торгів - [PERSON] . Позивач просить: -Визнати недійсними електронні (прилюдні) торги з продажу арештованого майна відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 472163 від 31 березня 2020 року, реєстраційний номер лоту 410976, а саме нежитлового приміщення гаражу № [NUMBER] , що розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Дніпровский-1» у місті Павлограді загальною площею 25,9 кв.м, -Витребувати на користь [PERSON] від [PERSON] нежитлове приміщення - гараж № [NUMBER] , що розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Дніпровский-1» у місті Павлограді загальною площею 25,9 кв.м. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що він є власником спірного гаражу на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2008 року, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Шлегою Г.І. 10 вересня 2008 року за номером 3323 та зареєстрованому у Державному реєстрі правочинів за номером 3126126. Зазначений договір не розірвано, не визнано недійсним, він є чинним, тому на час винесення постанови про арешт майна боржника та проведення електронних торгів спірне нежитлове приміщення не належало [PERSON] 01 лютого 2021 року надійшов відзив представника відповідача - Державного підприємства «Сетам», за змістом якого представник відповідача просить у позові відмовити, розглянути справу у відсутності представника ДП «Сетам». Представник ДП «Сетам» посилається на те, що позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження порушення в ході проведення електронних торгів Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року. Також позивач не довів, що ці порушення вплинули на результат торгів, та що під час торгів були порушені права позивача. Крім того майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Спірне майно [PERSON] набув з електронних торгів арештованим майном, що передано на реалізацію в межах виконавчого провадження ВП № 60389865, відкритого на підставі рішення суду, відтак останній набув майно правомірно. 22 лютого 2021 року надійшов відзив начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому керівник ВДВС просить у позові відмовити, посилаючись на те, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Позивач не вказує конкретних порушень проведення прилюдних торгів, а обґрунтовує свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження. Звернення стягнення на майно боржника та подальша його реалізація відбулась в межах закону, оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником по зведеному виконавчому провадженню [PERSON] було зареєстровано відповідне майно (реєстраційний номер майна 7177379). За весь період стягнення та реалізації майна будь-яких заяв та повідомлень про те, що майно перебуває у власності інших осіб, до відділу не надходило. Відповідач [PERSON] , третя особа [PERSON] , представник ГУ ДПС у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явились, заяв по суті позову від зазначених осіб не надійшло. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, зазначила, що договір купівлі-продажу, на підставі якого позивач набув право власності на гараж, є дійсним, він був належним чином зареєстрований у Державному реєстрі правочинів згідно діючого на той час законодавства. Відсутність відповідних даних у діючому на теперішній час Реєстрі прав власності на нерухоме майно не позбавляє позивача права власності. Відповідач - державний виконавець Пузанова О.М. у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що нею був накладений арешт на спірний гараж, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були наявні відомості про реєстрацію права власності за боржником [PERSON] . Будь-якої інформації про належність цього майна іншій особі не надходило, однак після проведення електронних торгів, коли виникла необхідність передачі ключів від гаража переможцю торгів, з`ясувалося, що [PERSON] продала гараж [PERSON] , проте у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була відсутня інформація про це. З доданих до позовної заяви документів видно, що 10 вересня 2008 року був укладений договір купівлі-продажу гаражу № [NUMBER] , що знаходиться у місті Павлограді Дніпропетровської області, гаражно-будівельний кооператив «Дніпровський-1». За умовами договору [PERSON] продала, а [PERSON] купив зазначене майно. Договір посвідчено приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Шлегою Ганною Іванівною та зареєстровано у Державному реєстрі правочинів 10 вересня 2008 року, номер правочину 3126126 (а.с.15-16). Відповідно до частини 3, 4 статті 334 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу), право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Оскільки договір купівлі-продажу від 10 вересня 2008 року, яким було відчужене спірне майно, був належним чином зареєстрований, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів, право власності [PERSON] виникло з моменту такої реєстрації, тобто з 10 вересня 2008 року. Згідно протоколу проведення електронних торгів № 472163, 31 березня 2020 року був проданий гараж № [NUMBER] , що знаходиться у місті Павлограді Дніпропетровської області, гаражно-будівельний кооператив «Дніпровський-1», переможець торгів - [PERSON] . Сума, перерахована на рахунок продавця - 37 705 грн 50 коп, отримувач: Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), рахунок отримувача: UA 758201720355269360000700590 ДКСУ в м.Києві МФО 820172 код отримувача (ЄДРПОУ) 35020282 (а.с.45). 05 травня 2020 року було зареєстровано право власності [PERSON] на гараж № [NUMBER] , що знаходиться у місті Павлограді Дніпропетровської області, гаражно-будівельний кооператив «Дніпровський-1», у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 300, виданого 05 травня 2020 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В. (а.с.43). Предметом позовних вимог є визнання електронних торгів недійсними. Частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Відповідно до частини першої статті 650 Цивільного кодексу України, особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України). Частиною четвертою статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 204, 215 Цивільного кодексу України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону. Згідно із пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем. В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна). У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, провадження № 12-128гс18, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 Цивільного кодексу України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже у разі прийняття судового рішення про визнання недійсними електронних торгів за позовом учасника електронних торгів або іншої заінтересованої особи, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору. Відповідні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 336/7019/17. Таким чином оскільки внаслідок електронних торгів майно вибуло з власності позивача неправомірно, було відчужено органом ДВС як майно, що належить іншій особі - боржнику [PERSON] , єдиним способом поновлення порушеного права позивача є визнання електронних торгів недійсними. Внаслідок недійсності правочину - електронних торгів, як наслідок його недійсності майно, що є предметом цього правочину, повинно були витребувано від переможця торгів на користь належного власника цього майна, тобто [PERSON] . Як передбачено частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Позовних вимог щодо застосування наслідків недійсності правочину щодо повернення переможцю електронних торгів сплаченої ним суми не заявлено. Згідно з частиною 5 статті 216 Цивільного кодексу України, суд може застосувати з власної ініціативи наслідки недійсності нікчемного правочину. Однак у даному випадку правочин є оспорюваним, тому суд не вправі застосовувати наслідки його недійсності з власної ініціативи. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати, понесені позивачем при зверненні до суду на сплату судового збору - 1681 грн 60 коп підлягають стягненню з відповідача - Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, оскільки оспорюваний правочин був вчинений через нездійснення державним виконавцем перевірки записів щодо спірного майна у Державному реєстрі правочинів.

Outcome: approved