Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

22.09.2021 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок з усіма будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті їх матері [PERSON] . В обґрунтування вказує про те, що право власності на житловий будинок їх матір за життя так і не оформила, тобто відсутній правовстановлюючий документ, а тому отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса вони не можуть. Представник позивачів надав письмові заяви про підтримку позову, розгляд справи за його та позивачів відсутності (а.с. 55, 61). Представник відповідача надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за їхньої відсутності (а.с. 67). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Матеріалами справи встановлено, щопомерлий [INFO] [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] , є батьками позивачів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-18). Відповідно до довідки виконавчого комітету Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 17.07.2003 р. будинок в [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON] (а.с. 26). За рішенням виконавчого комітету Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 23.05.2004 р., зважаючи на те, що житловий будинок в [ADDRESS] належить померлому [INFO] [PERSON] та враховуючи, що на момент його смерті господарство відносилось до типу колгоспного двору і на день його смерті з ним постійно проживала та була прописана [PERSON] , було вирішено оформити право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 27). На замовлення [PERSON] в червні 2017 р. було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28-34). Із довідки Балаклійського БТІ від 20.06.2017 року вбачається, що станом на 02.06.2017 р. житловий будинок (літ. «А-1») за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 77,7 кв.м, житлову площу 52 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, а саме гараж (літ. «Б»), сарай (літ. «В»), погріб (літ. «Г»), літня кухня (літ. «Д»), сарай (літ. «Е»), паркан (№ 1), ворота (№ 2), колодязь (№ 3), убиральня (№ 4), вигрібна яма (№ 5). Право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами станом на 31.12.2012 року не зареєстровано (а.с. 25). 23.05.2017 року Балаклійською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 280/2017 (номер у спадковому реєстрі 60682317) після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 19). Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 21.08.2017 року спадкоємцем майна [PERSON] , на підставі заповіту, посвідченого Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області 13.09.2016 р., є її син [PERSON] в Ѕ частці та донька [PERSON] в Ѕ частці, спадщина складається з земельної ділянки площею 0,0210 га, кадастровий номер 6320284801:00:005:0079, розташованої на території с. Петрівське Балаклійського району Харківської області, переданої для ведення особистого селянського господарства (а.с. 20-23). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Із відповіді завідувача Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області Носової М.В. вбачається, що [PERSON] фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, оскільки ним не було надано документ, який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок. Тому йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання (а.с. 24). Згідно до правил статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за заповітом [PERSON] . Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3акону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє на момент звернення до суду, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Оскільки вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями був побудований вочевидь до 2003 року, то на момент виникнення цих правовідносин діючий Цивільний Кодекс УРСР 1963 року не передбачав обов`язкової реєстрації права власності та з законодавства, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця, не вбачається, що виникнення права власності на житловий будинок залежало від державної реєстрації цього права. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. В даному випадку документами, які служать належним підтвердженням права власності [PERSON] , померлої [INFO] , на спірне домоволодіння за адресою:[ADDRESS] , є рішення виконавчого комітету Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 23.05.2004 р. «Про оформлення права власності на житловий будинок», довідка виконавчого комітету Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 17.07.2003 р. (а.с. 26, 27). Осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з положень ст. 1223 ЦК України, констатуючи наявність у позивачів прав, як спадкоємців за заповітом, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами - спадщину, що залишилась після смерті матері [PERSON] , яку вони прийняли шляхом своєчасної подачі відповідної заяви до нотаріуса, в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлено ставку судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки позовна заява містила одну вимогу майнового характеру - визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, вартість якого згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості становить 117991,36 грн, то розмір судового збору, який мав бути сплачений позивачами при поданні до суду позовної заяви, становить 1179,91 гривень. Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. Тобто, враховуючі, що позивачі просять визнати право власності на житловий будинок по Ѕ частці кожному, вони повинні були сплатити по 590 грн. кожен. Однак, як вбачається з матеріалів справи, один з позивачів [PERSON] за подання до суду позовної заяви сплатив 1179,91 гривень судового збору (а.с. 1). Таким чином судовий збір був внесений позивачем [PERSON] у більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно Закону України «Про судовий збір», а саме за правилом ч. 2 ст. 7 цього Закону, у випадку внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Тому позивачу [PERSON] необхідно повернути переплачену суму судового збору у розмірі 590 гривень (1179,91 - 589,91 = 590). Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачам необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved