Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

23 червня 2015 року позивач звернувся до Маловисківського районного суду Кіровоградскьої області із зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 25 березня 1995 року Маловисківським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис № 19. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі їхнє сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбно-сімейні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не зявились. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі . Відповідач звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутністі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, після розірвання шлюбу виявила бажання залишити шлюбне прізвище «Касьян». Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 березня 1995 року Маловисківським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу якої «Касьян», актовий запис\~ № 19, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу. Від спільного подружнього життя у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], яка на час розгляду справи є повнолітньою та [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Як вбачається з позовної заяви, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, зокрема позивача, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається збереження шлюбу суперечить його інтересам, при цьому також враховується, що відповідачем жодних заперечень на позовну заяву не подано і він також просить їхній шлюб розірвати. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.\~\~

Outcome: approved