Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

24.06.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (том. 1 а.с.1-3) та 03.03.2017 року позивачка надала до суду заяву про збільшення позовних вимог у якій просила стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду у розмірі 50\~000 грн., оскільки, неправомірними діями відповідача позивачці спричинено багато страждань і душевних травм.\~(том. 1 а.с.194-196) У своєму позові позивачка посилається на те, що відповідач без погодження меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами звів повторно неправомірно паркан в супереч ухваленому судом рішенню та після його виконання. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та аргументи викладені неї доводи просила позов задовольнити та стягнути матеріальну шкоду. (том. 1 а.с. 98-103) Представник позивачки підримав позовні заяву та просив її задовольнити. Відповідач у судовому засіданні 22.11.2016 року проти задоволення позову заперечував. Представник відповідача позов не визнала, та підтримала аргументи викладені у запереченнях на позовну заяву (том. 1 а.с.46-47). 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.\~\~\~ Таким чином, розгляд цієї справи відбувся за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Справа розглядалася протягом тривалого часу із за зловживання процесуальними правами представника відповідача та хвороби позивачки. Окрім того, 24.06.2016 року [PERSON] звернулася\~ до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод\~\~ у користуванні присадибною земельною\~ ділянкою.\~\~\~\~\~ 24.06.2016 року ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Кірімової О.М.\~\~\~ заяву про самовідвід задоволено.15.07.2016 року\~ ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Бобровського І.М.\~\~по\~ вищезазначеній\~ справі відкрито\~ провадження. Протоколом повторного\~ автоматизованого розподілу\~\~\~ на підставі розпорядження\~ №67 від 12.09.2016р.\~ керівника апарату\~ суду [PERSON] та наказу №54-од від 12.09.2016р.\~ виконуючої обовязки голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області\~ судді Франчук О.Д.\~ у звязку з відставкою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області\~ Бобровського І.М.\~\~\~ цивільна\~ справа передана\~\~ судді Волковій О.І. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами триває спір, який розглядався судами з 2010 року, щодо використання земельної ділянки щодо обслуговування житлових будинків №9 та №11 по вул. І.Франка у смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, власниками яких вони являються, що підтверджується матеріалами справи. Із матеріалів справи вбачається, що присадибна земельна ділянка на якій побудовані житлові будинки за адресою №9 та №11 по вул. І.Франка у смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області ніколи ніким не розмежовувалося, межі ніким не встановлювалося, що підтверджується Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01.03.2012 року (том. 1 а.с.13-15) У судовому засіданні встановлено, що під час виконання вищезгаданого рішення відповідачем у 2012 році було демонтовано паркан, що не заперечували сторони. Разом з тим, відповідно до ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 03.04.2015 року, вбачається, що позивачка зверталася за роз'ясненням рішення суду від 01.03.2012 року так як відповідачем встановлено на спільній земельній ділянці повторно паркан. У якому просила суд роз'яснити, яким чином вона має захистити свої права від свавільних дій відповідача, так як він знову в тому ж місті встановив паркан. Дані обставини вказують на повторне порушення прав позивачки відповідачем, які пов'язані з свавільним встановленням паркану. Під час виїзного судового засідання 13.07.2017 року встановлено, що фактичні межі земельної ділянки на яких розташовані будинки №9 та 11 по вул. І.Франка у смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області,\~\~не було, що сторони не оспорювали. Під час виїзного судового засідання, судом встановлено, що позивачка позбавлена можливості користуватися своєю власністю літньою кухнею, гаражем, так як до них відсутній заїзд. Крім того, позивачка позбавлена внаслідок встановлення паркану відповідачем можливості нормального доступу до свого житла, що підтверджується матеріалами справи та відео фіксацією виїзного судового засідання. Фактично позивачка має доступ до житла, який їй дозволяє пройти до нього боком між криницею та кутом будинку. Крім того, будь якого іншого доступу до власності позивачка не має. Даний факт вказує на порушення відповідачем права володіння і користування своїм майном на власний розсуд позивачкою. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач зловживаючи своїми процесуальними правами, без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем, а саме позивачкою, виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі, яка відводиться у власність [PERSON] (том. 2 ст. 59-73, 98-112) На підставі даної технічної документації рішенням Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області від 19 грудня 2016 року №20 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі у власність громадянину України [PERSON]» затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок по вул. І.Франка,9 у смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, надано у власність [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,1636 га, а саме: 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,0136 га для ведення особистого селянського господарства.(том. 2 а.с.134) Незважаючи на те, що відповідач має право власності на земельну ділянку, яке він набув під час розгляду даної справи, суд його до уваги не бере, так як суд не може встановити законність в незаконний спосіб. Частина 1 статті 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод \~визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 96 ЗК України\~землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та дотримуватись правил добросусідства та обмежень. Згідно із нормами\~ст.152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, та застосування інших, передбачених законом, способів. \~Стаття 103 ЗК України, встановлює, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані обирати такі способи використання земельних ділянок, при яких власникам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Згідно п.2.3 інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої\~Наказом державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 р №376, - Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі\~\~\~\~ роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Відповідно до вимог п.2.4 Інструкції, підготовчі роботи включають збір та аналіз виконавцем наявних документації із землеустрою, матеріалів інвентаризації земель, планово-картографічних матеріалів, правових підстав надання земельної ділянки у власність (користування), відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, переліку обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути, списків координат пунктів державної геодезичної мережі. Відповідно до п.3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів), суміжних земельних ділянок або уповноваженою НИМ (ними) особою. В судовому засіданні оглядалася технічна документація, копії якої долучені до матеріалів справи, у якій відсутні відомості про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, хоча на момент її виготовлення відбувалися судові процеси. При цьому у технічному паспорті, а саме в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання відсутній підпис суміжного землекористувача, а саме позивачки [PERSON], що свідчить, що встановлення меж земельної ділянки відбувалося без погодження власника суміжних земельних ділянок. Згідно з нормою\~ст. 319 ЦК\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб'єктами права. надвірні приміщення, огорожі та інші надвірні споруди, що обслуговують будівлю (сарай, паркан, колодязь), становлять разом з нею один інвентарний об'єкт. Частиною 2 ст. 120 ЗК України також визначено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, до позивача та відповідача перейшло право користування земельною ділянкою після набуття права власності на житлові будинки №9 та 11 по [PERSON] у смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області , на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попередніх землекористувачів. Оскільки відповідач звівши паркан створює позивачеві перешкоди та обмежує\~\~в користуванні власними будівлями (гаражем), її права підлягають поновленню шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;\~\~\~\~3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9\~Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Враховуючи глибину моральних та психологічних страждань позивача, стан здоров'я позивача, істотність вимушених змін у її житті протягом 8 років на протязі яких вона не має права користуватися своєю власністю та змушена відстоювати свої права в судах України, також суд враховує повторну свавільну поведінку відповідача, щодо повторного зведення паркану, так як ст 103 Земельного кодексу обирати такі способи використання земельної ділянки при яких власникам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей та вважає, справедливим, виваженим та необхідним часткове задоволення позовних вимог по відшкодуванню моральної шкоди на суму 40000 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2151,20 грн.

Outcome: partial