Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

23 червня 2021 року, [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, усунути їй перешкоди у здійснені права власності нерухомим майном - житловим будинком за адресою : [ADDRESS] та присадибною земельною ділянкою, на якій він розташований, при цьому зняти : арешт (номер запису про обтяження 9376884 у спеціальному розділі ДРРП на нерухоме майно), який накладений постановою державного виконавця відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 09.04.2015 року на земельну ділянку за адресою : [ADDRESS] ; арешт (номер запису про обтяження 29881854 у спеціальному розділі ДРРП на нерухоме майно), який накладений постановою заступника начальника Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Захаровою Б.Ю. (ВП №50978767) від 17.01.2019 року на все нерухоме майно, що належить [PERSON] (РНОКПП № [NUMBER] ) ; арешт (номер запису про обтяження 7774009 у спеціальному розділі ДРРП на нерухоме майно), який накладений постановою державного виконавця першого Малиновського ВДВС ОМУЮ (ВП №45364825) від 10.11.2014 року на все нерухоме майно, що належить [PERSON] (РНОКПП № [NUMBER] ). В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позов, просила його задовольнити і слухати справу без її участі (а.с. 30). Представниця відповідача АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, надіславши на адресу суду письмову заяву, в якій посилаюсь на зайнятість в інших судових засіданнях розгляд позову просила проводити за її відсутністю (а.с. 29,32). Представник 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору : Овідіопольського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції, причини неявки не повідомив, заяв, письмових пояснень чи клопотань про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 31). Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування та не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи - не є обов`язковою для суду. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності - є непорушним. Статтями 316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статями 386-393 ЦК України передбачено - держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна - арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.07.2014 року з [PERSON] , як з боржника, та з позивачки [PERSON] , як з поручителя, була стягнута солідарно на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №13-2.06/849 від 16.10.2006 року, який був забезпечений договором поруки № 07-15/982 від 16.10.2006 р., на підставі якого судом були видані виконавчі листи за №755/10262/14 про стягнення з позивачки та [PERSON] заборгованості за кредитним договором та договором поруки. На підставі цих виконавчих листів Першим Малиновським відділом ДВС ОМУЮ були відкриті окремі виконавчі провадження з виконання вказаного рішення суду, а саме ВП № 45364728 зі стягнення з [PERSON] заборгованості, та ВП №45364825 зі стягнення з [PERSON] заборгованості. При цьому, в рамках виконавчого провадження №45364825, яким проводилося стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Банку, постановою державного виконавця першого Малиновського ВДВС ОМУЮ від 10.11.2014 року був накладений арешт на належне позивачці нерухоме майно (номер запису про обтяження 7774009 у спеціальному розділі ДРРП на нерухоме майно). У 2015 році виконавчий лист №755/10262/14 про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором був переданий на виконання до Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, тобто за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] . При цьому державним виконавцем Овідіопольського районного відділу ДВС було відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом №755/10262/14, в ході якого постановою державного виконавця відділу ДВС Овідіопольського РУЮ від 09.04.2015 року був накладений арешт на належне позивачці нерухоме майно у вигляді земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (номер запису про обтяження 9376884 (спеціальний розділ ДРРП на нерухоме майно) (а.с. 19). Також в ході виконавчого провадження (ВП №50978767) постановою державного виконавця Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 17.01.2019 року був накладений арешт на все належне позивачці нерухоме майно (номер запису про обтяження 29881854 (спеціальний розділ ДРРП на нерухоме майно). Постановою державного виконавця Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.03.2019 року виконавчий лист №755/10262/14 був повернутий стягувачу - АТ «Укрсоцбанк» і виконавче провадження ВП №50978767 було закінчено (а.с. 15-17). Також судом встановлено, що виконавчі провадження (ВП № 45364728 , ВП № 54194815) зі стягнення з основного боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором за виконавчим листом № 755/10262/14 здійснювалися першим Малиновським відділом ДВС ОМУЮ, в ході яких були накладені арешти на рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] 18.09.2019 року виконавче провадження (ВП № 54194815) було закінчено. Так, у липні 2019 року кредитор АТ «Укрсоцбанк» подав виконавчий лист №755/10262/14 зі стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Щербакову Ю.С. При цьому приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження №59426161 та накладені арешти на майно [PERSON] та вжиті інші заходи примусового виконання рішення суду. З 15.10.2019 року АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» (довідка № 25116 від 05.03.2020 року (а.с. 9). 4 березня 2020 року АТ «Альфа-Банк» було прийняте рішення щодо врегулювання з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №13-2.06/849 від 16.10.2006 року. При цьому, боржник [PERSON] виконав в повному обсязі це рішення АТ «Альфа-Банк» та виконав зобов`язання за Кредитним договором №13-2.06/849 від 16.10.2006 року, внаслідок чого припинилися зобов`язання [PERSON] за договором поруки №07-15/982 від 16.10.2006 р., що підтверджується довідкою АТ «Альфа-Банк» № 25116 від 05.03.2020 р., про те, що АТ «Альфа-Банк» не має до [PERSON] майнових та фінансових претензій (а.с. 9). 05.03.2020 р., АТ «Альфа-Банк» в рамках виконавчого провадження (ВП №59426161) звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. з заявою про повернення стягувачу виконавчого документу - виконавчого листа №755/10262/14 від 03.07.2014 р. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №13-2.06/849 від 16.10.2006 року. Постановою приватного виконавця Щербакова Ю.С. від 05.03.2020 року виконавчий документ - виконавчий лист №755/10262/14 від 03.07.2014 року був повернутий стягувачу та одночасно припинений арешт майна [PERSON] та скасовані інші заходи примусового виконання рішення суду, які були вжиті в ході цього виконавчого провадження. Також постановою державного виконавця першого Малиновського відділу ДВС у м. Одеса від 19.10.2020 року був припинений арешт та заборона відчуження всього майна [PERSON] , які були накладені в ході виконавчих проваджень (ВП №45364728 потім ВП №54194815) зі стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за виконавчим листом №755/10262/14 (а.с. 20-23). Таким чином, суд дійшов висновку, що боржник [PERSON] виконав в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором №13-2.06/849 від 16.10.2006 року, в зв`язку з чим АТ «Альфа-Банк» звернувся до виконавця з заявою про повернення виконавчого документу щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, виконавче провадження було закінчено та скасовані всі арешти майна [PERSON] , які були накладені в ході усіх виконавчих проваджень, що здійснювалися за виконавчим листом №755/10262/14. В зв`язку з виконанням [PERSON] , як основним боржником, зобов`язань за кредитним договором №13-2.06/849 від 16.10.2006 року, припинилися зобов`язання позивачки, як поручителя за договором поруки, якою був забезпечений кредит, та на даний час АТ «Альфа-Банк» не має до позивачки майнових та фінансових претензій, що підтверджується письмовими доказами, а саме вищевказаною довідкою АТ «Альфа-Банк» № 25116 від 05.03.2020 року. Суд встановив, що всі виконавчі провадження щодо стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором, що здійснювалися за виконавчим листом № 755/10262/14 - завершені, і на даний час відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження щодо стягнення з позивачки заборгованості за виконавчим листом № 755/10262/14 (а.с. 13,14). В той же арешти, які були накладені в інтересах стягувача на її майно в ході виконавчих проваджень, що здійснювалися за виконавчим листом №755/10262/14, досі не скасовані та продовжують діяти, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП. Враховуючи вказані обставини позивачка звернулась до Овідіопольського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), якій завершував виконавче провадження за виконавчим листом №755/10262/14, з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, які були накладені в ході виконавчих проваджень, при цьому позивачці була надана відповідь, що арешти не можуть бути зняти, в зв`язку з тим, що відсутні підстави, які визначені ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» для зняття арешту з майна саме виконавцем, і у відповідності до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» в даному випадку арешт може знятий за рішенням суду (а.с. 18). З матеріалів позову, а саме з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, існування номеру запису про обтяження 9376884 у спеціальному розділі ДРРП на нерухоме майно), який накладений постановою державного виконавця відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 09.04.2015 року на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; (номер запису про обтяження 29881854 у спеціальному розділі ДРРП на нерухоме майно), який накладений постановою заступника начальника Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Захаровою Б.Ю. (ВП №50978767) від 17.01.2019 року на все нерухоме майно, що належить [PERSON] ; (номер запису про обтяження 7774009 у спеціальному розділі ДРРП на нерухоме майно), який накладений постановою державного виконавця першого Малиновського ВДВС ОМУЮ (ВП №45364825) від 10.11.2014 року на все нерухоме майно, що належить [PERSON] , враховуючи вищевикладене, зазначена арешти порушують права позивачки та створюють перешкоди у вільному розпорядженні власним майном, а також враховуючи відсутність у позивачки зобов`язань перед відповідачем, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов (а.с. 15-17).

Outcome: approved