Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

23 травня 2016 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, вказуючи, що [INFO] року у пологовому відділенні міської лікарні м. Єнакієве Донецької області вона народила дитину - дівчинку. У зв*язку з тим, що вказана територія тимчасово непідконтрольна Україні внаслідок окупації, вона не може зареєструвати в органах РАЦС народження дитини та отримати належне свідоцтво державного зразка. Наявні у заявниці дублікат медичної довідки та свідоцтво про народження дитини, видані закладом охорони здоров*я та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній території України, з цих причин є недійсними та не створюють правових наслідків. У відділі ДРАЦС по м. Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ їй була надана письмова відмова у проведенні реєстрації народження дитини з цих підстав. З метою отримання свідоцтва про народження дитини державного зразка просила суд встановити факт народження дитини жіночої статі - дівчинки, [INFO] року у м. Єнакієве Донецької області, матір*ю якого вона являється, від батька - [PERSON], громадянина України. У судове засідання заявниця не з*явилася, надавши заяву суду про розгляд справи за її відсутності, підтримує свою заяву (а.с. 3 зворот). Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, у судове засідання не з*явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Суд, з*ясувавши позицію заявниці, дослідивши докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. В силу ч.ч. 1, 3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що заявниця - [PERSON], [INFO], громадянка України (а.с. 4-5), зареєстрована за адресою: [ADDRESS](а.с. 4 зворот), документів про перебування у зареєстрованому шлюбі до заяви заявницею не додано. [INFO] року о 06-00 год. заявниця у справі у закладі охорони здоров*я м. Єнакієве народила дитину - дівчинку, про що одержала дублікат медичної довідки про знаходження дитини під наглядом закладу охорони здоров*я №1 та свідоцтво про народження дитини 03 березня 2016 року, однак, оскільки документи, що підтверджують факт народження дитини, видані закладом охорони здоров*я та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, вони є недійними і не створюють правових наслідків відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». 17 травня 2016 року за вих. № 1015/54.2-38 (а.с. 9) матері дитини - [PERSON] відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ в Донецькій області було відмовлено у проведенні державної реєстрації факту народження, оскільки пред*явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній діючим законодавством України, виданий реєстраційним органом населеного пункту, на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, після 01 грудня 2014 року. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є мати та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини - дівчинки, [INFO], бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її дитини, видане державним органом України. В силу ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що заявницею до матеріалів заяви не додано будь-яких доказів у підтвердження перебування у зареєстрованому шлюбі із громадянином України [PERSON] та народження від останнього дитини, суд вважає, що не підлягає задоволенню заява [PERSON] в частині зазначення його в якості батька дитини, оскільки такі дані судом не встановлені та порядок проведення запису про батька дитини при народженні її у матері, яка не перебуває у шлюбі за її вказівкою передбачений ч. 1 ст. 135 СК України.

Outcome: partial