Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

23 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позов пред`явлено з тих підстав, що вона є власником 62/100 частини вказаного будинку, інша його частина належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , її спадкоємицею є [PERSON] . Відповідачка більше семи років не проживає у вказаному будинку, не несе жодних витрат на його утримання, факт її реєстрації в належному позивачці будинку заважає їй повноцінно ним користуватися та розпоряджатися, змушує нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг. Ухвалою суду від 09.07.2019 до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON] . Від позивачки надійшла заява з проханням справу слухати за її відсутності, позов підтримала, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] до суду спрямувала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання. Відзив на позов не подала. Судом відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника житлового будинку квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 08 лютого 2002 року [PERSON] належить 62/100 частки будинку [ADDRESS] ( а.с. 17). 38/100 частки будинку [ADDRESS] відповідно до спадкового договору від 27.01.2011 року переходить після смерті [PERSON] у власність [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] ( а.с .13) Відомості про оформлення спадщини [PERSON] після [PERSON] суду не надано. Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] ( а.с.9, 26). Вказана обставина, як вбачається зі змісту позовної заяви, перешкоджає позивачці реалізовувати правомочності власника житла. Відповідно до акта МК ВЖРЕП № 7 від 17.05.2019 у будинку [ADDRESS] зареєстрована племінниця позивачки - [PERSON] , яка не проживає у вказаному будинку більше 7 років (а.с. 14). За положеннями частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки доказів про поважність причин непроживання відповідачки у будинку [ADDRESS] понад один рік суду не надано, позивачка та третя особи заперечують проти реєстрації відповідачки в їх житлі, відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved