Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

23 листопада 2015 року позивач звернулася до Софіївського районного суду з позовом до Миколаївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В позові посилається на те, що вона є донькою [PERSON] ,померлого 06 травня 2003 року. За час свого життя батько склав заповіт відповідно до якого заповідав [PERSON] та її сестрі [PERSON] після своєї смерті, окрім іншого майна, житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями , який знаходиться за адресою: вул. Маяковського, 6 с. Миколаївка, Софіївського району. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельного паю та житлового будинку. Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на земель ний пай, та отримала 17 грудня 2003 року свідоцтво про право на спадщину. 23 вересня 2015 року позивач знову звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак своєю постановою державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва. В обґрунтування постанови державний нотаріус зазначила, що [PERSON] не було надано правовстановлюючих документів та підтвердження державної реєстрації на спадкове майно. Окрім того, сестра позивача [PERSON] відмовилась на користь позивача від своєї частки житлового будинку, про що вона звернулась до державного нотаріуса з відповідною заявою. Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду та просить визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом на майно, що належало [PERSON], померлого 06 травня 2003 року, а саме на житловий будинок №6 з господарчими будівлями за адресою: вулиця Маяковського в с. Миколаївка Дніпропетровської області. \~\~\~\~ Позивач [PERSON] належним чином повідомлена, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Софіївського району в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Третя особа державний нотаріус Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] належним чином повідомлена, у судове засідання не зявилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~\~\~\~ Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного: \~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] приходиться позивачці, рідним батьком, що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії ІІ-УР № 007233 від 18.07.1960 року (а.с. 8). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ- КИ № 306838 від 28.07.1979 року, позивачка змінила прізвище з Богдан на [PERSON] (а.с. 8). За час свого життя батько склав заповіт відповідно до якого заповідав [PERSON] та її сестрі [PERSON] після своєї смерті, все своє майно, яке на день його смерті буде йому належати , де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, в тому числі: житловий будинок ,з усіма господарчими та побутовими будівлями і спорудами ,який знаходиться по вул. Маяковського, № 6 с. Миколаївка; земельну частку (пай) загальною площею 7,49 га, яка перебуває у колективній власністю КСП «Прогрес» (сертифікат на право на земельну частку (пай)) серія ДП № 0056586 виданий 2 червня 1997 року) заповів своїй дочці [PERSON]. Заповіт був складений 20 лютого 2003 року посвідчений секретарем Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області [PERSON] за реєстром № 26 (а.с. 9). 06 травня 2003 року батько позивача [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 499847 від 15 травня 2003 року, виданий Миколаївською сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 11) . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю) та житлового будинку. 17 грудня 2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом посвідчений державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори [PERSON] на право на земельну частку (пай) на землі, яка перебуває у КСП «Прогрес» с. Миколаївка Софіївського району розміром 7,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки у натурі, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0056586, виданого Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 02 червня 1997 року за № 42. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 2264 (а.с. 10). [PERSON] відмовилась на користь позивача від своєї частки житлового будинку, про що вона звернулась до державного нотаріуса з відповідною заявою. Постановою державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] від 23 вересня 2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлого 06 травня 2003 року батька [PERSON], у звязку з тим, що у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та підтвердження державної реєстрації на спадкове майно (а.с. 12 на звороті). \~\~\~\~ Статті\~1216,\~1218 ЦК України\~визначають поняття спадкування і склад спадщини, як перехід прав та обов'язків від фізичної особи яка померла, до інших осіб; до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.\~\~\~\~ Згідно\~ст. 1223 Цивільного кодексу України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.\~\~\~\~ \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1233 Цивільного кодексу України\~Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1234 Цивільного кодексу України\~Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1236 Цивільного кодексу України\~Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок складений 16 січня 1990 року власник будинку, який знаходиться за адресою с. Миколаївка, вул. Маяковського, 6, зазначено [PERSON], рік забудови зазначено 1958 (а.с. 20-22), який був зареєстрований та проживав у даному будинку все своє життя, що підтверджено відповідною довідкою Миколаївською сільської ради Софіївського району № 315 від 23.05.2014 року, підставою видачі такої довідки є записи по господарській книзі № 20 за 2001-2005 роки (а.с. 13). 23 жовтня 2015 року ТОВ «Інститут проектування та будівельних експертиз» було проведено інвентаризацію домоволодіння, та виготовлено новий технічний паспорт ,відповідно до якого вбачається ,що жодних перепланувань в домоволодінні не проводилось та складається з: літ . А 1 загальна площа 67,9 м. кВ., а веранда; Б-літня кухня, В-сарай, Г-вбиральня, Д-погріб, №1-2, к огорожа, ворота, колодязь. Відповідно до висновку про незалежну оцінку вартості житлового будинку х господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: с. миколаївка, вул .Маяковського, 6, ринкова вартість складає 15481 грн. (а.с. 23-24). В той же час, спірний житловий будинок було збудовано відповідно до діючого на час такого будівництва законодавства, при цьому відсутність факту державної реєстрації права власності на нерухоме майно за померлим не свідчить про те, що у нього не виникло право власності на спірний житловий будинок відповідно до приписів діючих на той час нормативних актів, оскільки в 1958 році, тобто на час виникнення права власності на нерухоме майно за померлим, момент виникнення права власності на житловий будинок не залежав від державної реєстрації цього права, так як зазначені норми законодавства почали діяти лише з 01 січня 2004 року відповідно до\~ЦК України 2003 року, а право власності у померлого на спірний житловий будинок виникало на підставі записів в по господарській книзі відповідної сільської ради, оскільки відповідно до\~ЦК України\~1963 року, абзацу 2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, чинним на момент виникнення у померлого спадкодавця права власності на житловий будинок, не підлягали державній реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднанні, а право власності на такі житлові будинку підтверджувалось записами у по господарських книгах сільських рад. \~\~\~\~

Outcome: approved