overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

24.02.2014 року позивач звернулася в суд із позовною заявою про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, вказавши, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2006 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки припинено на початку лютого 2014 року. Діти мешкають разом з нею. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Просить суд стягнути на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/4 частини з усіх видів доходів на кожну дитину до досягнення ними повноліття . В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів на двох дітей, оскільки його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі, вказаному позивачем. Суд дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги належать частковому задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2006 року , шлюб зареєстровано Міським відділом РАЦС Горлівського МУЮ Донецької області , актовий запис № 1522 ( арк.. спр. 11) . Відповідач [PERSON] - є батьком : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9,10). Відповідно до довідки про склад сім`ї ( арк. спр. 12) , діти мешкають разом з позивачем. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей , але не робить цього без поважних на те причин. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Однак, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує , в тому числі, матеріальне становище платника аліментів. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що відповідач працює, отримує високу заробітну плату та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі, який становить ? частину його доходів . Крім того, позивач на підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, також, повинна приймати участь в утриманні дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох чи більше дітей , суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу) матері, батька на їх утримання , яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу) відповідача не суперечить діючому законодавству, визначений з урахуванням усіх фактичних обставин справи та не порушує інтересів будь-кого із сторін та інтересів їх дітей. На підставі вищевикладеного , позовні вимоги слід задовольнити частково. Питання судових витрат вирішити відповідно ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

24.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на наступні обставини: вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбу з 20.10.2006 року . Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає можливим, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 167, виданного відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, перебувають у шлюбі, з 20.10.2006 року (а.с.2). Від шлюбу, згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцевського міського управління юстиції Донецької області, вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно з довідкою ПП «ЖЕК №2» від 20.02.2014 року [PERSON],[INFO] мешкає разом з позивачкою [PERSON] (а.с.4). Відповідно даних в позовній заяві відповідач працює на Волновахській дистанційній колії ПЧ-20 монтером колії і його середній заробіток складає приблизно в місяць 5000 гривень. Обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей випливає із вимог ст.180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен з'ясувати та урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей та інші обставини, які мають істотне значення. Таким чином, суд враховує матеріальне становище дитини, яка має вік сім років, та не має самостійного заробітку чи доходу, перебуває на утриманні позивачки, враховуючи, що відповідач працює та отримує стабільну заробітну плату, з нього підлягає стягненню на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В силу ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.180-184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

24.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 27.06.2008 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З початку 2014 року сторони припинили спільне подружнє життя в зв'язку з тим, що втратили взаємо порозуміння в результаті чого між ними склалися такі відносини при яких подальше спільне життя неможливе. Спільне господарство подружжя не ведуть. Спору з приводу виховання дітей та спільного майна сторони не мають. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить винести рішення про розірвання шлюбу. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила винести рішення про розірвання шлюбу на попередньому судовому засіданні. У попередньому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 105,110 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження родини стали неможливим. Судом встановлено, що сторони 27.06.2008 року уклали шлюб, реєстрація якого відбулася у виконкомі Красноторської селищної ради міста Краматорська Донецької області, актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які за взаємною згодою сторін після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачкою, відповідач не має претензій з цього приводу. З початку 2014 року сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

24.02.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 26.02.2005 року відділом РАЦС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку за актовим записом № 51. Від цього шлюбу мають двох доньок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені у січні 2014 року. Причинами припинення шлюбних відносин послужили різні характери та погляди на життя, у зв'язку з чим почали виникати сварки та суперечки. Спору стосовно сумісно нажитого майна в них немає. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з позивачкою. Просила шлюб розірвати. У попередньому судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Крім того пояснила, що з лютого 2014 року сторони проживають окремо. Відповідач у попередньому судовому засіданні у повному обсязі визнав заявлені позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою. Крім того пояснив, що з лютого 2014 року сторони проживають окремо. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 26.02.2005 року відділом РАЦС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку за актовим записом № 51 (а.с. 7). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини в лютому 2014 року, з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. На підставі вищевикладеного, ст. 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

24.02.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Згодом сімейне життя у подружжя не склалося, внаслідок чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 05.06.2007 року. Позивачка в поданій до суду заяві просила справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги задовольнити. Третя особа також надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить зворотнє повідомлення та об»ява у газету, причину своєї неявки суду не повідомив. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідач [PERSON]. є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб , який з цього часу виконував батьківські обов»язки відносно [PERSON]. Згодом сімейне життя у подружжя не склалося, внаслідок чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 05.06.2007 року. Відповідач, батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов»язків, участі у вихованні дитини не приймає,аліменти не сплачує. Позивачем надана довідка з місця мешкання та складу сім»ї та прописки, в якій зазначено, що дитина - [PERSON] мешкає разом з матір»ю - [PERSON] , також надані наступні довідки: з дитячої поліклініки № 16, комунального закладу «дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 93 Харківської міської ради, комунального закладу «Харківська спеціалізована школа 1-3 ступенів №11 з поглибленим вивченням окремих предметів Харківської міської ради Харківської області», в яких зазначено, що батько у вихованні доньки участі не приймає, вказані заклади не відвідує, життям дитини не цікавиться. Вихованням займається матір - [PERSON] Надані суду докази вказують на умисне , свідоме ухилення відповідачем від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. З урахуванням викладеного, всіх обставин справи і характеру відносин відповідача до неповнолітньої дитини, висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 31.03.2014 р. №159, суд вважає, що на підставі ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України відповідача варто позбавити батьківських прав у відношенні дитини - [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

24.02.2014 року позивач подала в суд позов, в якому просила усунути перешкоди в користуванні квартирою № 1 в будинку № 31 по пр-ту Фрунзе в м. Харкові шляхом виселення відповідачів. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що їй на підставі договору дарування від 24.01.2014 року належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі самовільно вселилися в квартиру і не бажають її звільняти, чим порушують її права, як власника житла. Представник позивача надала в суд заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримувала. Відповідачі в судове засідання не з’явилися, були повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судового виклику, причини неявки не повідомили. З’ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії договору дарування від 24.01.2014 року вбачається, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Як вбачається з позовної заяви та копії висновку Орджонікідзевського РВ, в квартирі позивача проживає [PERSON] та [PERSON], на що власник квартири згоди не давала. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Дії відповідачів порушують право позивача на безперешкодне користування [PERSON] майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

24.02.2014 року представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернулвся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. У судове засідання представник позивача не з'явився але надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у його відсутність. Із позову вбачається що 13.08.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений Кредитний договір № 010-04945-130308, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит. Проте, відповідач всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, не сплатив щомісячні платежі на повернення кредиту, у строк, встановлений Кредитним договором, зокрема, відповідно до графіку погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору, що додається, загальний розмір невиконаних зобов'язань відповідача перед позивачем станом на 27.11.2013 року становить 8273,22 гривень (вісім тисяч двісті тринадцять грн.. 22 коп), яка складається з: тіло кредиту 4580, 55 грн., прострочено тіло кредиту 0,00 грн., заборгованість за відсотками 1134,03 грн., заборгованість за комісією 2558,64 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, а також судові витрати. У судове засідання відповідач не з'явився за невідомою суду причиною, про час розгляду справи належним чином повідомлявся. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, що об'єктивно підтверджується кредитним договором (а.с. 8-12), довідками-розрахунками (а.с. 6-7), з яких вбачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір на користь позивача у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

24.02.2014 року ухвалою апеляційного суду Донецької області справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ майна повернуто до Шахтарського міськрайонного суду для винесення додаткового рішення, оскільки при розгляді справи не вирішено питання про судові витрати, що перешкоджає відкриттю апеляційного провадження. В судовому засіданні встановлено наступне. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду від 12.12.2013 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 12 частці будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] - за кожним, залишивши його у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON]. При ухваленні рішення не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку з задоволенням позову понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності з ч.4 ст.220 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які приймали участь у справі, або з власної ініціативи прийняти додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

24.02.2014 р. позивач звернулась в суд з позовом в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу № 5059 від 10.04.2000 року зареєстрований Первомайською філією Південної товарної біржі, укладений між [PERSON], [PERSON] - продавцями та [PERSON] - покупцем. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS]. У встановлений законом термін вона звернулась в нотаріальну контору, однак отримати свідоцтво про право на спадщину можливості немає, так як правовстановлюючий документ на вказану квартиру, а саме договір купівлі-продажу, не був посвідчений нотаріально, однак сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, а оформити його неможливо нотаріально в зв'язку із смертю [PERSON] У судове засідання позивач не з'явилась, а надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, а позов підтримує і просить його задовольнити. [PERSON] та [PERSON] надали телеграму з проханням слухати справу у їх відсутність, а позов визнають. Первомайська філія Південної товарної біржі надала листа з проханням слухати справу у відсутність представника, а рішення прийняти на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5059 від 10.04.2000 року зареєстрованого Первомайською філією Південної товарної біржі, видно що [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Ст. 224 ч.1 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачає, що по договору купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупця, а той зобов'язується прийняти майно та заплатити за нього певну грошову суму. Ст. 227 ч.1 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачає, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін являється громадянин. Ст. 47 ч.2 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачає, що якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, яка вимагає нотаріального посвідчення, а друга сторона ухилилась від нотаріального оформлення угоди, суд в праві за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Враховуючи вищевикладене суд знаходить, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

24.02.2014 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 09.11.2007 р. між нею та відповідачем було розірвано шлюб. За час спільного проживання у шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Вона на даний час вона ніде не працює, дитина залишилася на її утриманні і їй важко забезпечувати і утримувати дитину, відповідач ніякої допомоги не надає, не цікавиться життям сина, не відвідує його, тому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн... Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, через опублікування оголошення в газету. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила одну дитину, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує одну неповнолітню дитину, ніде не працює, відомостей про стабільний заробіток (доход) відповідача не має, а тому суд вважає що розмір аліментів згідно ст. 183 СК України має бути у розмірі, який просить позивачка. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

24.02.2014 р. ухвалою Оболонського р/с м. Києва було залишено без руху заяву представника заявника [PERSON] - [PERSON] 03.03.2014 р. даний представник звернувся до суду із заявою про роз'яснення ухвали суду від 24.02.2014 р., так як йому не зрозуміло, яку суму судового збору потрібно сплати на користь держави. У відповідності до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, за їхньою заявою суд постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно не виконано. З даної правової норми вбачається, що суд роз'яснює рішення, якщо воно викладено незрозуміло або неповно, розуміння його змісту викликає певні труднощі, при цьому не змінюючи його по суті. Як вбачається з тексту заяви, представнику заявника [PERSON] не зрозуміло яку суму судового збору потрібно сплатити на користь держави, тобто роз'яснити те, що вимагає закон від громадян України при зверненні до суду та не бажання представника слідкувати за змінами у Законах України, і тому суд вважає, що підстав для задоволення даної заяви представника заявника [PERSON] не має. Тому

Outcome: dismissed