Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

21 червня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просила припинити право відповідача на частку в спільному майні, якої є 3/25 частки двокімнатної квартири [ADDRESS] , зобов`язати її виплатити відповідачу вартість 3/25 частки вищевказаної квартири в сумі 21644,00гривень; визнати за нею право власності на 3/25 частки права на частку у спільному майні та визнання права власності на 3/25 частки двокімнатної квартири, загальною площею 51,4 кв.м, та житловою площею 28,9 кв.м, яка розташована на шостому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2008 року відповідачу [PERSON] належить 3/25 частки квартири [ADDRESS] . Їй на праві власності належить 22/25 частки вищевказаної квартири. Відповідач не проживає у квартирі з 1991 року та не утримує свою частку майна, не сплачує комунальні послуги, через що вона несе додаткові витрати. Частка майна, яка належить відповідачу є незначною та складає 6,17кв.м загальної площі квартири та 3,47 кв.м. житлової площі, а тому не може бути виділена у натурі та не може бути визначений порядок у користуванні квартирою. Після рішення апеляційного суду Дніпропетровської області вона пропонувала відповідачу викупити його частку квартири, на що відповідач відмовився. Вартість квартири згідно звіту про оцінку майна від 21.05.2018 складає 180369,00грн., вартість 3/25 частки квартири складає 21644,00 грн. Вона бажає сплатити відповідачу вартість його частки квартири, у зв`язку із чим внесла відповідну суму у розмірі 21644,00грн. на депозитний рахунок суду. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року призначена у справі судова будівельно-технічна експертиза. Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. 15 січня 2019 року до суду надійшов висновок експерта з питань будівельно-технічної експертизи №72-18. Позивач у судове засідання надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надано. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2008 року визнано право власності на 22/25 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] та на 3/25 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.5). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21479916 від 06.01.2009 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , її частка складає 22/25 (а.с.6). [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] [INFO] та прийняла прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2011, яке видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з листопада 1991 року, про що свідчить акт від 15.06.2018 складений позивачем та сусідами [PERSON] , [PERSON] та затверджений головою ОК «ЖСК «Жовтень-18» [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки ОК ЖСК «Жовтень-18» від 20.06.2018 у квартирі [ADDRESS] на час видачі довідки зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.16). Відповідно до висновку про незалежну оцінку квартири [ADDRESS] Ріг від 21.05.2018 ринкова вартість об`єкту оцінки - двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] складає 180369,00гривень, у тому числі вартість 3/25 частини двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] складає 21644,00гривень (а.с.17-33). [PERSON] , яка мешкає в квартирі за адресою [ADDRESS] сплачує квартплату та комунальні платежі в розмірі 25/25 частки зазначеної квартири. З 06.01.2009 по день видачі довідки заборгованості не має, що підтверджується копією довідки від 20.06.2018, виданою головою ОК «ЖСК «Жовтень-18» (а.с.39). Відповідно до висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи №72-18 від 11 січня 2019 року, складеному судовим експертом [PERSON] , виділити в натурі належні [PERSON] 3/25 частки в квартирі [ADDRESS] технічно не можливо; визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] для [PERSON] , якому належить 3/25 частки в зазначеній квартирі технічно не можливо (а.с.89-100). Крім того, у судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] , який суду показав, що позивач у січні 2018 року намагалася домовитися із відповідачем щодо його частки квартири, пропонувала виплатити вартість його частки, однак останній відмовився. Відповідач 20 років не проживає у спірній квартирі, вони вимушені сплачувати комунальні послуги у повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 23 листопада 2016 року № 6-1943цс16 аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Так, судом встановлено, що сторони не є родичами або членами однієї сім`ї, між ними наявні неприязні відносини, що унеможливлює їх одночасне користування житлом; виділення в натурі 3/25 частини спірної квартири є неможливим, а спірна квартира [ADDRESS] є неподільною; відповідач фактично не користується своєю часткою спірної квартири з листопада 1991 року не проживаючи в ній; частка відповідача в спірному майні є незначною, а тому припинення права відповідача на частку не завдасть істотної шкоди його інтересам або інтересам членів його сім`ї. Позивачем [PERSON] 21 червня 2019 року внесено на депозитний рахунок суму вартості 3/25 частини спірної квартири у розмірі 21644,00 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.1067178982.1 від 21.06.2018 (а.с.2). Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1409,60 грн.

Outcome: approved