Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

23.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності у спільну часткову. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона та відповідач є власниками в рівних частках по ? житлового будинку літ. «Е-2» по [ADDRESS]. 16.12.2013 року між ними нотаріально визначено порядок користування та володіння житловим будинком. Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку вона та відповідач є співвласниками земельної ділянки площею 0,0685 га за адресою: [ADDRESS]. Оскільки самостійно виділити частки земельної ділянки вони не можуть, вимушена звернутись до суду з позовом, в якому просить виділити у рівних частинах частки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0685 га, кадастровий номер земельної ділянки: 6310136600:05:008:0002, із спільної сумісної власності у спільну часткову власність: - [PERSON] - ? частки земельної ділянки, [PERSON] - ? частки земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, не погодившись з позовом, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить визначити частки співвласників на земельну ділянку, що перебуває у спільній сумісній власності в розмірі 60/100 частки земельної ділянки [PERSON] та 40/100 частки [PERSON]. В обґрунтування зазначеного посилається на те, що при поділу земельної ділянки мають значення істотні обставини для збільшення його частки земельної ділянки. А саме, він завозив землю на ділянку для підняття рівня земельної ділянки, він замовляв проекти підведення всіх комунікацій до спільного будинку, за його замовленням було виконано робочу документацію на підключення електроосвітлення, до системи газопостачання, центрального водопостачання та за його рахунок відбувалось безпосереднє підключення. Також, він побудував паркан довжиною понад 80 метрів, на подвір*ї були виготовлені вимощення з піщаника та проведено озеленення та благоустрій території. Всі ці роботи проводились за погодженням з [PERSON], з якою була домовленість про те, що на відшкодування витрачених коштів він буде володіти та користуватися більшою земельною ділянкою На підтвердження своєї позиції [PERSON] була написана розписка 08.08.2007 року. Також, між ними укладений договір користування житловим будинком, в якому закріплений і порядок користування надвірними будівлями. Зазначає, що цим договором фактично було нотаріально закріплено право його на користування земельною ділянкою, що має більше площу, ніж та земельна ділянка, що перебуває у користуванні [PERSON] Таким чином, вважає, що ними досягнута згода щодо порядку користування спільною земельною ділянкою та визначення її розміру, що перебуває у користуванні кожної сторони, а тому є підстави визначити частки земельної ділянки в розмірах 60/100 та 40/100. В судовому засіданні позивач та зустрічним позовом та його представник позовну заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача за зустрічним позовом проти доводів [PERSON] заперечував, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представники залучених до участі у справі в якості третіх осіб - Харківської міської ради, Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру в судове засідання не з*явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у зв*язку з чим суд розглядає справу у їх відсутність. 31.03.2014 року до суду надійшла заява директора ХРФ Центру ДЗК про розгляд справи у їх відсутність. (а.с. 96-97). Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, [PERSON] та [PERSON] належать на праві власності по ? частині житлового будинку літ. Е-2 житловою площею 154,3 кв.м. з надвірними будівлями по [ADDRESS] на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 28.07.2005 року, витяг КП «ХМБТІ» від 18.10.2005 року ( а.с. 5-6). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку № 311070600323 додаток серія АА№288288 від 10.11.2010 року серія ЯК №593661 серія ЯК;354642 [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки без визначення часток площею 0,0685 га по [ADDRESS], дата державної реєстрації земельної ділянки 11.11.2010 року (а.с. 10-12, 49-51, 21). Згідно з вимогами ч.1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами;в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами;г) за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЗК України договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки:а) подружжя;б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними;в) співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просить визначити частки земельної ділянки із спільної сумісної власності у спільну часткову власність: - [PERSON] та [PERSON] - по ? частки земельної ділянки. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, проаналізувавши норми Земельного кодексу України, суд приходить до висновку, що частки співвласників земельної ділянки повинні бути визначені пропорційно до часток цих співвласників у праві власності жилого будинку. Оскільки житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належить на праві власності і [PERSON], і [PERSON] по ? частині, то і частки земельної ділянки за цією ж адресою з цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови ( для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинні бути рівними між співвласниками земельної ділянки - по ? частині кожному. Посилання [PERSON] на укладений між ними договір про порядок користування житловим будинком від 16.12.2013 року та розписку [PERSON] від 08.08.2007 року, як на підставу збільшення частки земельної ділянки суд вважає необґрунтованим та таким, що не заслуговує на увагу. Так, в договорі про порядок користування житловим будинком від 16.12.2013 року між співвласниками житлового будинку літ. «Е-2» по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] був визначений порядок володіння та користування житловим будинком та надвірними будівлями. Будь-яких домовленостей щодо користування земельною ділянкою між співвласниками або про поділ земельної ділянки даним договором визначено не було. Розписці [PERSON] від 08.08.2007 року суд також надав належну оцінку та зазначає, що дана розписка була написана в 2007 році і в цій розписці відсутні домовленості щодо користування та фактичного розподілу земельної ділянки станом на теперішній час. З пояснень представника [PERSON] в судовому засіданні дана розписка була надана під тиском та не визнається позивачем за основним позовом. Також, суд вважає необґрунтованим та безпідставним посилання позивача за зустрічним позовом [PERSON] згідно ст.ст. 370-372 ЦК України на збільшення його частки земельної ділянки з врахуванням тих обставин, що ним були проведені роботи по благоустрою земельної ділянки, а саме: по підняттю рівня земельної ділянки, побудови паркану, вимощенню по подвір*ю, озелененню та благоустрою території на спільному домоволодінню, замовленню проектів підведення комунікацій до спільного будинку, замовленню робочої документації на підключення електроосвітлення, до системи газопостачання, центрального водопостачання та безпосереднє підключення. Відповідно до статей 368-369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. При вирішенні даного спору судом враховані норми Цивільного кодексу України і Земельного кодексу України та зазначено, що підстав для збільшення частки земельної ділянки співвласнику [PERSON] у суду немає. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Таким чином, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи суду не надані належних та допустимих доказів про те, що між сторонами визначений договором порядок користування земельною ділянкою зі збільшенням часток співвласників. На підставі вищезазначеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] вважаючи їх обґрунтованими, доведеними та такими, що відповідають чинному законодавству, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] суд відмовляє, як необґрунтовані. Також, суд зазначає, що позовних вимог про реальний поділ земельної ділянки в натурі, або про визначення порядку користування земельною ділянкою під час судового розгляду сторонами не заявлено, а тому суд розглядає справу в межах заявлених сторонами вимог на підставі ст.ст. 10-11 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню і судові витрати, понесені позивачем [PERSON] у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved