Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

24.04.2019 року до Сквирського районного суду Київської області звернулася [PERSON] з позовом до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно. В обгрунтування позову позивачка [PERSON] вказала, що в у 1991 році вона побудувала житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 257,4 кв. м., житловою площею 48,3 кв. м. На той час земельна ділянка за даною адресою була відведена з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Рішенням сесії Буківської сільської ради № 9.8, 07 сесії 07 скликання від 15.04.2016 року Буківська сільська рада вирішила: - Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1652 га в [ADDRESS] межах Буківської сільської ради, яка перебуває у власності гр. [PERSON] , -Змінити цільове призначення земельної ділянки, площею 0.1652 га, з кадастровим номером [NUMBER] [ADDRESS] в межах Буківської сільської ради, яка перебуває у власності гр. [PERSON] та віднести вказану земельну ділянку до категорії земель житлової та громадської забудови. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.05.2016 року підтверджено, що земельна ділянка, площею 0.1652 га, з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в межах Буківської сільської ради, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить, їй позивачці по справі. Тобто, земельна ділянка була надана у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 257,4 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м. Право власності на житловий будинок не зареєстровано. Дане будівництво є самочинним, так як воно побудовано без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування та належної технічної документації. Самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не були допущені порушення будівельних норм. 01 квітня 2019 року позивачка виготовила Технічний паспорт на свій житловий будинок. Оскільки визнання права власності має для позивачки юридичне значення та іншим шляхом ніж зверненням до суду позивачка позбавлена можливості оформити право власності, а тому остання просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 257,4 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 19). Представник Буківської сільської ради Сквирського району Київської області також в підготовче судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує щодо їх задоволення та просить не проводити фіксацію судового процесу технічними засобами (а.с. 24). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] у 1991 році побудувала житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 257,4 кв. м., житловою площею 48,3 кв .м. На той час земельна ділянка за даною адресою була відведена з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Рішенням сесії Буківської сільської ради № 9.8, 07 сесії 07 скликання від 15.04.2016 року Буківська сільська рада вирішила: - Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1652 га в [ADDRESS] межах Буківської сільської ради, яка перебуває у власності гр. [PERSON] , -Змінити цільове призначення земельної ділянки, площею 0.1652 га, з кадастровим номером [NUMBER] [ADDRESS] в межах Буківської сільської ради, яка перебуває у власності гр. [PERSON] та віднести вказану земельну ділянку до категорії земель житлової та громадської забудови. Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.05.2016 року підтверджено, що земельна ділянка, площею 0.1652 га, з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в межах Буківської сільської ради, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить, їй позивачці по справі (а.с.8). Тобто, земельна ділянка була надана у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 257,4 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м. Право власності на житловий будинок не зареєстровано. Дане будівництво є самочинним, так як воно побудовано без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування та належної технічної документації. Самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не були допущені порушення будівельних норм. 01 квітня 2019 року позивачка виготовила технічний паспорт на свій житловий будинок, що підтверджується копією цього технічного паспорта, який видано ФОП [PERSON] від 01.04.2019 року (а.с.10-15). Відповідач визнає позивача власником будинку про що свідчить його заява про визнання позову (а.с.24). Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно п. 12 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376ЦК). Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Крім того, відповідно до ч. 3. ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Права інших осіб при здійсненні позивачкою самочинного будівництва не порушені. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, а тому приймає визнання відповідачем позову та визнає за позивачкою право власності. На підставі ст.ст. 317, 319, 331, 375, 376 ЦК України,

Outcome: approved