Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

23.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: дозволити зарахувати малолітнього [PERSON], [INFO], до загальноосвітнього навчального закладу без згоди [PERSON]; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В своїх доводах посилається на те, що в червні 2008 року вона відповідачем. З грудня 2008 року по липень 2010 року вони проживали разом, офіційно шлюб не реєстрували. 14.07.2009 року у них народилася спільна дитина - [PERSON], батьком якого записаний відповідач. Наприкінці 2010 року їх подружні відносини погіршились. З 2010 року по теперішній час син проживає з нею. Фактично вона утримує та виховує сина самостійно. 19.05.2015 року присудив стягувати з відповідача аліменти на утримання сина. В останні роки відносини між сином та відповідачем істотно погіршились. [PERSON] часто відмовляється від зустрічей із батьком, боїться його. [PERSON] виявив бажання з вересня 2015 року навчатися у 1-му класі школи. Син відвідує заняття з англійської мови у школі раннього розвитку «Розвивалка», підготовчі заняття до шкільного навчання у дитячій школі «Барвінок» Харківського навчально-виховного комплексу №112 Харківської міської ради Харківської області. Син проявляє зацікавленість до вивченого матеріалу, бажає навчитися читати. Для вступу [PERSON] до 1-го класу школи потрібна згода обох батьків, однак відповідач, не надає згоду, діє всупереч інтересам дитини, тим самим не піклується про духовний та моральний розвиток сина. В судовому засіданні представника позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Медичне обстеження сина з метою перевірки його готовності до школи не проводилось. Відповідач та його представника позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Відповідач зазначив, що позивачка вводить в оману, вказуючи на те, що відносини між сином та ним істотно погіршились, що нібито, син відмовляється від зустрічей. З 2009 року по 2014 року він займався вихованням дитини, влаштовував дитину у різні «гуртки» спортивного нахилу. На теперішній час дитина не підготовлена до вступу в школу, медичні показники погані, низький рівень гемоглобіну в крові, погіршується нервово-психічний стан. Дитина погано пише, не може написати цифри, погано розрізняє цифри. Син має хронічне захворювання. Висновки про готовність його сина в цьому році до школи з урахуванням його психічного стану, ступеню розвитку тощо мають дати психологи, педагоги, тобто спеціалісти. Він не проти віддати сина до школи, однак не в цьому році. Син постійно дошкільний заклад не відвідував, зокрема, відвідував декілька місяців й мати його забирала звідти. Представник відповідача зазначив, що відповідач не заперечує проти вступу сина до школи, навпаки він має можливості та бажання приймати участь у його вихованні та навчанні, однак не в цьому році. Є відповідь поліклініки, де зазначено, що у дитини є дефекти мови, з дитиною необхідно займатися. При цьому позивачка забрала дитину з дошкільного закладу «Барвінок», однак з дитиною не займається з метою усунення мовного дефекту. Рекомендації директора щодо вступу в школу не можуть прийматися до уваги, оскільки директор займає адміністративну посаду та не є доказом того, що дитина на теперішній час може займатися у школі. Представник Управління служб у справах дітей проти задоволення позову заперечувала, оскільки права дитини нічим не порушуються. Законодавством України чітко не визначено вік, з якого починається навчання в школі. В Законі «Про загальну середню освіту» зазначена фраза, як правило, з 6 років, однак остаточне рішення приймають батьки, оскільки саме батьки розуміють особливості розвитку дитини, психічний стан, здібності, наявність захворювань тощо. Якщо батьки не можуть знайти згоди між собою з цього приводу, то це визначається психолого-медико-педагогічною консультацією, де спеціалісти обґрунтовують свою думку відносно конкретної дитини. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження дитини, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Дитина зареєстрована та проживає разом з матірю [PERSON] Як вбачається з відповіді та характеристики наданої директором Харківського навчально-виховного комплексу №112 ХМР від 10.04.2015 року та 11.06.2015 року, [PERSON] [INFO] з грудня 2014 року по травень 2015 року відвідував школу майбутнього першокласника «Барвінок». На заняттях хлопчик проявляє зацікавленість до вивченого матеріалу. На уроках розвитку звязного мовлення дитина намагається висловити свою думку тощо. Згідно з відповідями директора «Школи раннього розвитку «Розвивалка», [PERSON] відвідував заняття з англійської мови з 26.01.2015 року по 30.03.2015 року. З метою зарахування [PERSON] [INFO] до 1 класу з 01.09.2015 року позивача звернулася з заявою до директора Харківського навчально-виховного комплексу №112 ХМР Харківської області. Для отримання згоди відповідача на вступ сина [PERSON] [INFO] позивачка звернулася до відповідача. В травні 2015 року відповідач надіслав директору Харківського навчально-виховного комплексу №112 ХМР Харківської області лист, в якому категорично заперечував щодо надання згоди на вступ сина [PERSON] [INFO] до 1 класу з вересня 2015 року, посилаючись на неготовність розвитку дитини для вступу до школи в цьому році. Аналогічний лист ненадання згоди на вступ дитини у вересні 2015 року до 1 класу відповідач в червні надіслав позивачу. Відповідно до листа КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №12» від 25.09.2014 року, в серпні 2014 року [PERSON] звертався за медичною допомогою з приводу гострого пахового лімфодениту. У вересні 2014 року хлопчик консультований ревматологом з приводу диспластичної кардіопатії, АХЛШ. Зі слів дільничного лікаря та дільничної медичної сестри про стан здоров'я [PERSON] піклуються мати та батько хлопчика. Згідно з листом КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №1» від 05.06.2015 року, при огляді [PERSON] 2009 року 02.04.2015 року встановлено, що має місце діслалія (порушення звуковимови). Матері дані рекомендації про щоденних заняттях протягом 10 хвилин і призначені консультації 1 раз на тиждень. Надалі мати дитини, [PERSON], до логопеда комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка №1» не зверталася. Інформації про результати занять медичні працівники комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка №1» станом на 01.06.2015г. не мають. За період з 01.04.2015г по теперішній час мати зверталася до дільничного педіатра 29.05.2015г. (Виклик на будинок за адресою вул. Морозова 1-98) зі скаргами на підвищення температури у дитини до 39С. Дільничним педіатром [PERSON] встановлено діагноз: гостра респіраторна інфекція, фарингіт. Відповідно до ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999 року, зарахування учнів до загальноосвітніх навчальних закладів здійснюється, як правило, з 6 років. Згідно з п. 22 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. N 778, зарахування учнів до закладу здійснюється, як правило, до початку навчального року за наказом його керівника. Для зарахування учня до закладу батьки або особи, які їх замінюють, подають заяву, копію свідоцтва про народження дитини, медичну довідку встановленого зразка, До першого класу зараховуються, як правило, діти з шести років. Як вбачається з пояснень відповідача, в принципі він не заперечує проти вступу сина [PERSON] до школи в 1-й клас, однак категорично заперечує проти зарахування сина до школи саме цього 2015 року, обґрунтовуючи це лише з позиції не нашкодити дитині, з урахуванням стану здоровя, дефектом мовлення, психічного стану сина. Суд також враховує, що законодавством України чітко не визначено вік, з якого повинно починатися навчання в школі. Зокрема, посилання в ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про загальну середню освіту» щодо зарахування учнів до школи здійснюється, як правило, з 6 років, носить рекомендаційний характер. За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд також враховую позицію представника Управління служб у справах дітей, який проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у разі не вступу 6-тирічної дитини до школи в цьому році, права дитини нічим не порушуються. Позивачем не надано й доказів того, що відповідач не діє в інтересах дитини, не піклується про стан духовний та моральний розвиток сина, оскільки ці відомості підтверджуються лише поясненнями, викладеними позивачкою в позовній заяві. Рішення суду про стягнення аліментів з відповідача не є безспірним доказом на підтвердження вказаних позивачкою обставин. Не надано доказів позивачем з приводу того, що вступ сина [PERSON] у 6-ти річному віці до школи у вересні 2015 року, а не у наступному році, коли дитини буде 7 років, завдасть шкоди інтересам дитини. Представник позивача стверджує, що ненадання відповідачем згоди на вступ дитини до школи у вересні 2015 року порушує права дитини. При цьому, не надаючи достовірних доказів на підтвердження цих обставин та не спростовуючи позицію відповідача щодо неготовності дитини до вступу до школи саме в цьому році, враховуючи наявності у дитини діслалії (порушення звуковимови), суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги, оскільки в такому випадку рішення суду буде ґрунтуватися на припущеннях, що в силу ст. 60 ЦПК України є неприпустимим, оскільки матеріали справи не спростовують позицію відповідача, що задоволення позовних вимог призведе навпаки до порушення інтересів дитини. Таким чином, достовірних доказів достатніх для задоволення позовних вимог позивачем не надано. Крім того, до початку навчального року позивачка не позбавлена можливості звернутися до компетентних органів, зокрема, до Комунальної установи «Харківська обласна психолого-медико-педагогічна консультація» Харківської обласної ради, для отримання обґрунтованого висновку про доцільність вступу сина [PERSON] до 1 класу в цьому році. На підставі викладеного, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів, позовні вимоги про надання дозволу на зарахування до школи задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю вимог. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір у розмірі 243,60 грн. стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed