Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

23 січня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимого зазначила, що від шлюбних відносин з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], на якого [PERSON] за рішенням суду сплачує аліменти у розмірі 510 гривень щомісячно. Згодом шлюб було розірвано. На даний момент малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем, відвідує школу, його потреби зростають, а [PERSON], як безробітна, перебуває на обліку в Межівському центрі зайнятості та станом на 31 грудня 2017 року допомоги не отримувала. Матеріальне становище позивача погіршилося, відбулись законодавці зміни стосовно обов'язкового розміру аліментів, матеріальний стан відповідача покращився, [PERSON] має постійне місце роботи, стабільну заробітну плату, що дозволяє йому надавати кошти для утримання сина. Позивач просить суд збільшити розмір аліментів стягнутих з [PERSON] рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області на користь [PERSON], [INFO], в особі матері з 510 гривень до 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції в Дніпропетровській області 18 березня 2010 року, актовий запис №19 [PERSON] народився [INFO], батьком якого записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області №0425/1046/2012 шлюб між останніми розірвано. Прізвище позивача по справі [PERSON] змінено на «[PERSON]». Згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/719/13-ц, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь сина [PERSON], [INFO], в розмірі 510 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 29 липня 2013 року, в особі матері [PERSON] Довідкою виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області №416 від 18 січня 2018 року підтверджується, що до складу сім'ї позивача входить син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Згідно довідок Межівського РЦЗ №29 та №30 від 16 січня 2018 року, [PERSON] з 15 грудня 2017 року зареєстрована, як безробітна. Станом на 31 грудня 2017 року нарахувань не було. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 лютого 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Разом з тим, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved