Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

22 квітня 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона разом з відповідачами [PERSON] та [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, та зареєстровані в зазначеній квартирі. Позивач в своїй позовні заяві вказує, що відповідачі: донька та онук, з моменту оформлення права власності на квартиру, тобто з 12 квітня 2002 року, не проживають в ній, оскільки виїхали за кордон на постійне місце проживання. Позивач зазначає, що самостійно сплачує комунальні послуги, а оскільки тарифи значно зросли то реєстрація відповідачів в зазначеній квартирі значно впливає на розмір комунальних послуг і це значно відображається на фінансовому становищі позивача. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації за даною адресою. Посилаючись на ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», позивач просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням та зобовязати відповідачів знятися з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали письмову заяву про визнання позову та відповідні документи, які належним чином завірені Консульською установою [PERSON]. Представник третьої особи УДМС України в Сумській області в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності від 12 квітня 2002 року (а.с. 6). Згідно довідки виданої КП «Сумижитло» 03 лютого 2015 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], дана інформація підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Сумській області (а.с.19-20, 26). З наданої суду заяви відповідачів про визнання позову та доданих до заяви документів вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON] проживають з 26 червня 2001 в с. Маланжа Жюра Французької Республіки (а.с. 46-55). Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З пояснень позивача та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON] співвласники квартири, в якій зареєстровані, але не проживають більше десяти років. Згідно вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд приходить до висновку, що звернення до суду позивача [PERSON], є однією із форм захисту своїх прав. Враховуючи все вищевикладене, та беручи до уваги заяви відповідачів про визнання позову в повному обсязі, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання відповідачів втратившими право користування житлом є обґрунтованою, і відповідачі [PERSON], [PERSON] визнаються судом таким, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В задоволенні позовної вимоги щодо зобовязання відповідачів знятися з реєстраційного обліку суд вважає необхідним відмовити, оскільки при визнанні судом осіб втратившими право користування житлом дані особи автоматично знімаються з реєстраційного обліку за рішенням суду, без їх особистого звернення і без їх особистої присутності в органі державної міграційної служби, тобто дана позовна вимога є зайвою. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі ст.ст. 72, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial