Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

23 вересня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що відповідач по справі є колишнім чоловіком. Шлюб між позивачем та відповідач був зареєстрований 04.08.2002 року та розірваний 26.04.2016 року. Під час шлюбу, а саме з [INFO] року, у них народилась донька [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20.10.2015 року по справі № 720/1820/15-ц з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 730 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що відповідач фактично матеріально дитину не утримує, не виконує рішення суду про стягнення аліментів, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позивачка на даний час займається вихованням дитини, відповідач не цікавиться життям дитини, у зв`язку із зростанням потреб дитини самостійно забезпечити її в повній мірі не в змозі, оскільки дитина подорослішала та потребує більших матеріальних витрат. Вважає, що сума стягуваних аліментів на сьогоднішній день не відповідає вимогам чинного законодавства та є недостатньою для матеріального утримання дитини. Посилаючись на ст. 192 СК України позивачка просить суд, змінити розмір аліментів, які стягнуті за рішенням суду, та сягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 2500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.10.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначений розгляд справи по суті. До початку судового засідання представник позивача, подала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 26.04.2016 року, що підтверджується рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.04.2016 року по справі № 720/1818/15-ц. \~ \~\~\~Від шлюбу\~сторони\~мають\~дитину доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджуються копією свідоцтва про народження від 30.10.2006 року актовий запис №2172. Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20.10.2015 року по справі № 720/1820/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 730 грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року і до її повноліття. Відповідач не сплачує аліменти за рішення суду, що підтверджується розрахунком заборгованості виданим 13.08.2019 року Другим відділом ДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з 730 грн. до 2500 грн., посилаючись на зміну матеріального становища, що є підставою визначеною законом, а саме ст. 192 СК України для зміни розміру стягуваних аліментів. Посилання позивачки про додаткові витрати на утримання дитини, які пов`язані зі збільшенням цін на харчування дитини, шкільні та інші потреби які необхідні дитині не є підставою для зміни розміру аліментів визначених ст. 192 СК України. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, суд дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, позивачем (отримувачем аліментів) доведений факт зміни матеріального становища, що є підставою для зміни розміру аліментів передбачених ст. 192 СК України, однак сума у розмірі 2500 гривень є необґрунтованою, збільшення розміру аліментів до 1600 гривень щомісячно буде достатньою в даному випадку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial