Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

23 квітня 2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України з 2008 року по 2019 рік. В обґрунтування заяви зазначив, що з 2008 року постійно проживає на території України зі своєю матір`ю [PERSON] , яка з 2008 року є громадянкою України. Зазначив, що по виповненню 16 років він звернувся до міграційної служби з метою отримання паспорта громадянина України, у видачі паспорту було відмовлено з невідомих причин, без надання будь-яких пояснень з приводу такої відмови. Вказує, що на території України проживає одинадцять років, на момент звернення до суду виповнилось двадцять років, однак у зв`язку із відсутністю паспорта не має можливості працевлаштуватись. Зазначає, що звернення до відповідних установ задля отримання паспорту позитивного результату не дають, у зв`язку з чим заявник вимушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року заяву залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою суду від 16 травня 2019 року прийнято заяву до розгляду та призначено розгляд в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримав, просив задовольнити та встановити факт його постійного проживання на території України з 2008 по 2019 рік. Пояснив, що встановлення даного факту йому необхідно для отримання громадянства та отримання паспорту громадянина України. Пояснив, що на території України проживає впродовж семи - восьми років. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні просив заяву задовольнити з підстав викладених в ній. Представник заінтересованої особи Єлізарова К.І. в судовому засіданні пояснила, що постановлення рішення про встановлення факту проживання заявника [PERSON] на території України з 2008 по 2019 рік, відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадянство України» не буде мати правових наслідків для прийняття документів від [PERSON] , для оформлення громадянства України. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина 2 ст.315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в селі Єткуль Єткульського району Челябінської області, Росія, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано повторно, серії [NUMBER] від 06.12.2007 року. (а.с.3) Відповідно до довідки Криворізької Північної ОДПІ Державної фіскальної служби України, бланк №483-15-02890, датованою 04.08.2015 року, [PERSON] , [INFO] наданий РНОКПП № [NUMBER] , дата реєстрації у Державному реєстрі 28.07.2015. (а.с.3 зв.бік) Згідно свідоцтва про базову загальну середню освіту серії [NUMBER] від 10.06.2015 року, встановлено, що [PERSON] закінчив у 2015 році Криворізьку загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів №4 Криворізької міської ради Дніпропетровської області. (а.с.11) Відповідно до довідки Криворізького професійного транспортно-металургійного ліцею від 06.05.2019 року за №126 встановлено, що [PERSON] навчався у даному закладі з 01.09.2015 року по 18.01.2019 року. (а.с.12) Відповідно до копії паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , виданий 14 квітня 2014 року, на відповідній сторінці з особливим відмітками зазначені діти останньої, зокрема [PERSON] - [INFO] . (а.с.4) Також, відповідно до довідки ОСББ «М.Світальського-18» від 02.04.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.13) Так, належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України» однією з умов прийняття до громадянства України є безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України». Так безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Розширене тлумачення понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так ані під час звернення до суду із даною заявою, ані під час розгляду справи в суді заявником [PERSON] не доведено жодними доказами факт його безперервного проживання на території України саме з 2008 року, а тому у задоволенні заяви [PERSON] , заінтересована особа - Покровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання на території України з 2008 року по 2019 рік, слід відмовити у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed