Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

22 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, про визнання дій протиправними та скасування виконавчого напису. Позовна заява мотивована тим, що з 10.10.2019 з відповіді начальника Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області позивач дізнався, що у них на виконанні знаходиться виконавче провадження №55988644 з примусового виконання виконавчого напису №14732 від 08.12.2017 вчиненого приватним нотаріусом Завалієвим А.А., про стягнення з позивача на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» боргу в розмірі 328095,19 грн. Разом з тим, на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження №37230870 з виконавчого листа №2-2535/11 від 05.12.2011 виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з позивача на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» боргу в розмірі 37435,35 грн. та виконавче провадження №37230870 з виконання виконавчого листа №2-2535/11 від 05.12.2011 виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з позивача на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрат в розмірі 494,35 грн. В даний час вказані виконавчі проводження завершені. Таким чином, відповідач втретє стягує з позивача заборгованість за одним і тим же кредитним договором №230166-СRЕD від 29.05.2008, що свідчить про порушення конституційних прав позивача. Разом з тим, стягнення боргу за кредитним договором проводилося в період з 29.05.2008 по 15.06.2017, та перевищує строк позовної давності. Позивач не був повідомлений нотаріусом не менше ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань, тому вважає, що заборгованість на яку вчинено виконавчий напис, не є безспірною. Посилаючи на вищевикладені обставини позивач просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, закрити виконавче провадження, стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на його користь стягнені грошові кошти за виконавчим написом, а також стягнути завдану йому моральну шкоду з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 30000 грн., з Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10000 грн., з приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича 5000 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача Романов В.П. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 08.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №14732 про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №230166-СRЕD від 29.05.2008 та розрахунку заборгованості за договором станом на 15.06.2017, грошових коштів в сумі 12544,99 доларів США, що за курсом 26,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.06.2017 складає 326295,19 грн., з урахуванням заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2569,82 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 9368,64 доларів США, заборгованості по штрафам (фіксована частина) в розмірі 9,61 доларів США, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 596,92 доларів США. Стягнення здійснено за період з 29.05.2008 по 15.0.2017 (а.с.45). На виконанні в Центрально-Міському відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №55988644 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Завалієва А.А. про стягнення коштів, що підтверджується постановою державного виконавця від 15.03.2018 (а.с.46). Статтею 18 ЦК України, визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право винило в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником, що визначено Главою 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В ході судового розгляду відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема оригінал кредитного договору та виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, вказані обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 05 липня 2017 року справа № 754/9711/14-ц. Таким чином суд вважає вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги позивача про закриття виконавчого провадження у справі задоволенню не підлягають, оскільки вирішуються державним виконавцем в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до роз`яснень викладених в\~п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. До загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Нормами частини 1 та 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не зазначено в чому проявляються його моральні страждання, не вказано з яких міркувань він визначав її розмір, та не підтверджено її будь-якими доказами. Таким чином суд не вбачає правих підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди та повернення грошових коштів позивача стягнених за виконавчим написом, в зв`язку з недоведеністю. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial