Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

24.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] Л,Г., [PERSON], [PERSON], указуючи, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Араратська, буд. № 81, на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округ [PERSON] У вказаному договорі купівлі-продажу також указаний її чоловік [PERSON], який помер 19.11.2013 року. У зазначеному житловому будинку при житті її чоловік зареєстрував відповідачів, які жодного дня в ньому не проживали. Відповідачі добровільно знятись з реєстрації відмовляються. Реєстрація відповідачів за зазначеною адресою перешкоджає їй оформити субсидію на комунальні послуги та повною мірою розпоряджатись житловим будинком на власний розсуд. Тому позивач просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Араратська, буд. № 81, та усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні будинком шляхом примусового зняття відповідачів з реєстрації у вказаному будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася, завчасно сповістила про можливість розгляду і вирішення справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила позовну заяву задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 37). Відповідачі в судове засідання двічі поспіль не зявилися, на судове засідання, призначене на 13.11.2017 року, повідомлялися належним чином шляхом розміщення оголошення у пресі (а.с. 27-28). На судове засідання, призначене на 15.12.2017 року, на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 34, 35, 36). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідачів належним чином повідомленими та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 30.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округ [PERSON], [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Араратська, буд. № 81 (а.с. 8). Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується домовою книгою. Зазначені відомості також підтверджуються довідками з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 02.08.2017 року (а.с. 9-12, 15, 16, 17). Відповідачі у вказаному житловому будинку не проживають, їхніх особистих речей в ньому немає, що підтверджується актом не проживання, складеним головою Квартального комітету № 2 [PERSON] (а.с. 29). Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки судом встановлено, що відповідачі не проживають у житловому будинку, котрий належить позивачеві та розташований за адресою: місто Дніпро, вулиця Араратська, будинок № 81, а реєстрація відповідачів за зазначеною адресою перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатись житловим будинком на власний розсуд, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та вважає можливим визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за вказаною адресою. Указаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-709цс16), де визначено, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, котрий власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї. За таких підстав суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Араратська, буд. № 81. Суд вважає, що позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку за спірною адресою є зайвими і не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 213,33 грн. з кожного.

Outcome: approved