Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

22.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, якому вказувала, що під час перебування в шлюбних відносинах із відповідачем [PERSON], в якому у них народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги відповідач добровільно не надає, хоча має на це змогу. Позивачка в свою чергу самостійно прогодувати себе та дитину не в змозі, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також ще на її утриманні знаходиться син від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO]. У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 всіх видів заробітку до досягнення дочки [PERSON] трьох років, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, обставини справи підтверджує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дружини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання має один з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати таку матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірванні шлюбу. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між 11.12.2015 року [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 12 вересня 2007 року серії [NUMBER] (а.с.2). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 29.06.2016 року серії [NUMBER] (а.с. 3). Судом також враховано, що на момент ухвалення рішення дитина не досягла трирічного віку, позивачка не працює, й не може самостійно забезпечити своє та дитини проживання, оскільки є необхідність у додаткових витратах, окремого харчування, придбання одягу, лікування. Крім того, встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини належним чином не надає. Судом встановлено, що позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Жодного доходу для утримання себе у мінімально визначеному законодавством розмірі немає. Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що позивачка самостійно не в змозі забезпечити належне утримання себе та дитини, а тому вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дружини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що достатнім розміром аліментів на утримання позивачки, як дружини є 1/6 частина від його доходу, щомісячно, з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки саме на такий розмір має можливість здійснювати виплати відповідач з урахуванням раніше призначених розмірів аліментів. До такого висновку, суд приходить і з того, що максимальний розмір аліментів, який може бути призначений для стягнення з відповідача не може перевищувати половини заробітної плати доходу останнього. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст. 79 СК України, згідно якої аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved