Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

23 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1730. Посилаючись на те, що сімейні відносини між ними не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя, як подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Враховуючи наявність письмової угоди про те, що малолітні діти до досягнення вісімнадцятирічного віку будуть проживати із матір'ю [PERSON], а батько - [PERSON]зобов'язується у разі необхідності відвозити та забирати дітей зі школи та/або із дошкільного дитячого закладу; під час відсутності матері у місці її постійного проживання у зв'язку із відрядженням, виїздами з особистих справ, лікування тощо, забирати дітей до себе, але не частіше одного разу на два місяці; забирати до себе дітей або одну дитину на один місяць в рік під час їх/його літніх канікул з повним утриманням на цей строк; брати участь у додаткових витратах на дітей, пов'язаних з розвитком їх здібностей, навчанням та у зв'язку з лікуванням, подружжя просить про задоволення їхньої спільної заяви про розірвання шлюбу. У судове засідання заявники не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що заявники заяву підтримують і просить її задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність заявників та вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 31 жовтня 2003 року [PERSON] та [PERSON]перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1730 (а.с. 13). Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей: малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 10, 11). 15 січня 2019 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, укладено договір щодо умов утримання дітей та місце їх проживання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. зареєстрований в реєстрі за № 13 (а.с. 12). Відповідно до умов договору, діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], будуть проживати разом із матір'ю за її місцем проживання в тому числі якщо мати буде постійно проживати за межами України, діти також будуть проживати за межами України разом з матір'ю. Батько [PERSON]зобов'язується у разі необхідності відвозити та забирати дітей зі школи та/або із дошкільного дитячого закладу; під час відсутності матері у місці її постійного проживання, у зв'язку із відрядженням, виїздами з особистих справ, лікування тощо, забирати дітей до себе, але не частіше одного разу на два місяці; забирати до себе дітей або одну дитину на один місяць в рік під час їх/його літніх канікул з повним утриманням на цей строк; брати участь у додаткових витратах на дітей, пов'язаних з розвитком їх здібностей, навчанням та у зв'язку з лікуванням. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За положеннями ч. 1, 3,4 ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання з ким із батьків будуть проживати діти, та яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме батько, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], між сторонами вирішено у добровільному порядку шляхом укладання нотаріально посвідченого договору. Враховуючи, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], спільна заява подружжя про розірвання шлюбу протягом місяця з дня звернення до суду не відкликана жодною із сторін, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved