Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

22.09.2017 року заявники звернулись до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з вищевказаною заявою в обґрунтування якої зазначили, що 29 листопада 2016 року вони зареєстрували шлюб, мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між подружжям не склалося. З травня 2017 року фактично шлюбні відносини між заявниками припинено та спільне господарство не ведеться. За таких обставин подружжя вражає, що поновлення шлюбу є неможливим. Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини [PERSON], [INFO], про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 18 липня 2017 року. Заявники в судове засідання не зявились, в поданих до суду заявах свої вимоги підтримали та просили розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що вимоги заявників підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 29 листопада 2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №754, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). З копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 515186, виданого 26 квітня 2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вбачається, що [PERSON] народилася 25 квітня 2017 року і її батьками є заявники (а.с.4). З договору між батьками про участь у виховані та утриманні дитини від 18 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2003, вбачається, що заявники домовились зокрема про те, що дитина залишається проживати з матірю, при цьому батько має право бачитись з нею в порядку передбаченому договором. Також сторони визначили розмір і порядок сплати коштів на утримання дитини (а.с. 7-9). Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а саме, що заявники по справі тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, примирення не бажають, а тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved