Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

23.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2003 року, а 26.04.2012 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З відповідачем фактично проживають окремо з жовтня 2010 року, донька постійно проживає з нею і перебуває на її утриманні, батько [PERSON] в добровільному порядку не допомагає матеріально, ухиляється від сплати аліментів і заборгованість складає більше ніж 12 000,00 грн. Вона одна займається вихованням доньки, контролює процес її навчання і поведінку, турбується про стан її здоровя, всебічний, психічний та моральний розвиток, робить все від неї залежне, щоб створити сприятливі умови для повноцінного та гармонійного розвитку дитини. Відповідач повністю втратив інтерес до дитини, не відвідує її, не цікавиться її внутрішнім світом та не переймається потребами доньки. За весь цей час він ні разу не виявив бажання зустрітися з донькою, не поцікавився її здоровям, навіть не привітав дитину з днем народженням, що прикро вразило [PERSON]. Вона вважає, таку поведінку з боку батька безвідповідальною, оскільки їй відомо, що відповідач має можливість турбуватись про неї, але свідомо ухиляється від своїх обовязків. Питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав розглядалось 06.05.2016 року Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради, яка вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], щодо його малолітньої доньки [PERSON] Крім того, вона має на утриманні ще одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], тому в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, перебуває на обліку в УСЗН Білоцерківської міської ради та отримує допомогу як представник малозабезпеченої сімї, яка перебуває у дуже складному матеріальному становищі. В звязку з викладеним позивач просить в судовому порядку позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та звільнити її від сплати судового збору, стягнувши його з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала та пояснила, що вони з відповідачем фактично перестали проживати однією сімєю з вересня 2010 року і з цього часу він припинив спілкуватись з донькою, аліменти сплачує, але не в повному обсязі, тому на сьогоднішній день утворилась заборгованість приблизно в розмірі 11 000 грн. Останнього разу [PERSON] бачила батька в літку 2016 року, але він відвернувся і не підійшов до неї, відповідач, як батько, самоусунувся від виконання батьківських обовязків, не спілкується з донькою, не турбується про її матеріальний та психологічний стан, не телефонує їй, не вітає з днем народження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі та заперечень проти позову до суду не надав, тому суд вважає за можливе згідно ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київській області, за довіреністю у справі [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що позивач звернулась із заявою до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, яка була розглянута на комісії в присутності заявника та малолітньої дитини, а відповідач, який був належним чином повідомлений про розгляд заяви, не зявився. [PERSON] підтримала заяву матері про позбавлення батьківських прав її батька [PERSON], оскільки батько з нею не спілкується та не виявляє жодного інтересу до неї. Оглянувши надані на комісію документи та заслухавши пояснення заявник та дитини комісією було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст.224-226 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, думку дитини, покази свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON] з 07.05.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( копія свідоцтва про шлюб а.с. 18). Рішенням Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 26.04.2012 року ( а.с.21), шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії І-БК № 099886 ( а.с. 17) батьками [PERSON], [INFO], являються позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON]. [PERSON] [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом з мамою [PERSON] та братами: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Для проживання дитини створені усі належні умови. Мати добросовісно виконує батьківські обовязки, батько із сімєю не проживає, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.13-14,24,25). Позивач [PERSON], [INFO], займається вихованням та матеріальним утриманням малолітньої [PERSON], [INFO], приймає участь у її суспільному житті, займається розвитком здібностей, турбується про стан здоровя, тобто належним чином виконує свої батьківські обовязки, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.24, 27-31). Згідно довідки УСЗН Білоцерківської міської ради від 23.05.2016 року за № 1547/10 ( а.с.31) [PERSON] перебуває на обліку з 01.05.2016 року, як представник малозабезпеченої сімї, яка перебуває у дуже складному матеріальному становищі. Відповідач [PERSON], [INFO], за відомостями адресно довідкового підрозділу по м. Києву та Київській області ( а.с. 8) та показів свідка [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]. З жовтня 2010 року відповідач з донькою [PERSON] не спілкується в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не піклується про фізичний і духовний її розвиток, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 15, 27,29,30) та показами свідків. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2009 року з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] на утримання доньки [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частина з усіх видів його доходу ( заробітку) починаючи з 07.04.2009 року до повноліття дитини. Станом на 01.02.2016 року заборгованість по сплаті аліментів становить 12656,10 грн., що підтверджено матеріалами справи ( а.с.19,20,26). Згідно із довідкою Полтавської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області № 64 від 14.06.2016 року за № 5/3354 ( а.с.32- 33), [PERSON], [INFO], відбував покарання в Полтавській виправній колонії № 64 з 10.07.2007 року, згідно вироку від 11.12.2007 року Святошинського районного суду м. Києва за ст. ст. 307 ч.2, 69 КК України до 3 років 10 міс. позбавлення волі. Початок строку 25.08.2007 року, кінець строку 25.06.2011 року. Звільнений 14.05.2010 року згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 06.05.2010 року умовно достроково згідно ст. 81 КК України на строк 1 рік 01 міс. 19 днів, з встановленням адміністративного нагляду строком на 1 рік. Відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06.05.2016 року за № 1483/1-7 ( а.с.22), виконавчий комітет вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобовязані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини ( ст..151 СК України). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлен¬ня і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків в повній мірі щодо доньки [PERSON], [INFO], протягом тривалого періоду її життя не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не турбується про харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти та здібностей, що підтверджено зазначеними вище матеріалами справи, показами свідків та поясненнями малолітньої [PERSON]. Також, судом встановлено, що вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя [PERSON], [INFO] займається її мати [PERSON], [INFO], яка забезпечує доньку харчуванням, лікуванням, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, створює умови для отримання нею освіти, піклується про фізичний та духовний розвиток, саме мама створила умови для розвитку особистості дитини, її самоусвідомлення та поглядів на життя. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам в їх сукупності, враховуючи рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради та думку дитини, приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ухвалою суду від 06.06.2016 року позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду даного позову. Таким чином, в порядку ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved