Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

22.05.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними спорудами і господарськими будівлями, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Лиманська, 105. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що їй належить на праві власності житловий будинок № 105 по вул. Лиманська в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕХ № 177679 від 18 серпня 2007 року, що зареєстрований в реєстрі за № 3-2357. У травні 2018 року вона вирішила продати належний їй будинок та звернулася до приватного нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу будинку. Однак, приватний нотаріус повідомив їй про те, що вона не має можливості продати вказаний будинок у зв'язку з тим, що він був придбаний нею у період шлюбу з [PERSON]. Так, дійсно 16 лютого 1968 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Утконосівською сільською радою РАЦС Ізмаїльського району Одеської області, про що було зроблено відповідний запис за № 3. В той же час, починаючи з весни 2006 року вона з [PERSON] фактично припинила шлюбні відносини, вони стали жити окремо та припинили вести спільне господарство. 18 серпня 2007 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу серії ВЕХ № 177679 від 18 серпня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 3-2357. Вказаний будинок було придбано нею у [PERSON] за особисті кошти у розмірі 22 757.00 грн. Таким чином, житловий будинок було придбано нею під час окремого проживання з [PERSON] у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та за її особисті кошти. Отже, житловий будинок № 105 по вул.Лиманська в с.Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області є її особистою приватною власністю. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі, а також у заяві зазначив, що з 2006 року [PERSON] не проживала разом з його батьком [PERSON] однією родиною. У судовому засіданні 03.07.2018 були допитані свідки [PERSON], [PERSON], які є родичами позивача, відповідача, та померлого [PERSON], та які пояснили, що дійсно з весни 2006 року [PERSON] не проживала разом з [PERSON] однією родиною. З березня 2006р. позивачка перейшла жити до [PERSON] Вказаний будинок позивачка купила за власні кошти, які їй були, у тому числі, подаровані та позичені свідком та іншими родичами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків та пояснення представника позивача, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу серії ВЕХ № 177679 від 18.08.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-2357, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами і господарськими будівлями, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Лиманська, 105. 27.08.2017 р. у технічний паспорт, виданий 30.07.2007р. КП «Ізмаїльське МБТІ» зроблено виправлення старого запису та власником житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Лиманська, 105, вказана [PERSON]. Згідно листа КП «Ізмаїльське МБТІ» за №928 від 12.07.2018р. власником житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул.Лиманська, 105, є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕХ № 177679 від 18.08.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-2357. Відповідно до свідоцтва про одруження серії VІІІ УР №574925 від 16.02.1968р., виданого Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище Гергішан) [PERSON], про що зроблено актовий запис за №3. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №388323, виданого 02.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 29.09.2014 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч. 5 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Відповідно до ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Так,\~факт окремого\~проживання,\~не однією\~родиною,\~позивача з\~[PERSON],\~який помер\~17.04.2012\~року,\~з весни\~2006\~року підтверджують допитані в судовому засіданні свідки та відповідач у своєї заяві від 06.06.2018р. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними спорудами і господарськими будівлями, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Лиманська, 105. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved