Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

22.11.2016 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO], який знаходиться на повному утриманні позивачки, мати якого померла [INFO] року, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно до повноліття дітей. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяви з проханням про задоволення позовних у повному обсязі на підставах, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене та те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками останнього є: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.08.2016 року, яке набрало законної сили 15.09.2016 року, малолітній [PERSON], [INFO], був відібраний у [PERSON] без позбавлення його батьківських прав та переданий органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації. Рішенням колегії Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28.09.2016 року за №164 [PERSON] призначена опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO] (якому вона є бабусею). Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладених обставин та з огляду на те, що відповідачем доказів наявності в нього інших утриманців, стану здоров'я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, а останній добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, та погіршу її законні права та інтереси дитини, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 22.11.2016 року та до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 180, 166, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved