Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

21 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду 28.09.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Син зареєстрований та постійно проживає з матір`ю. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2015 року було встановлено спосіб участі у вихованні дитини шляхом надання можливості забирати сина щосуботи з 09 год. до 20 год. в зимовий період та з 09 год. до 21 год. у літній період; у вівторок, четвер з 17 год., з можливістю забирати сина з дитячого садочка, (попередньо повідомивши матір) до 20 год.; та проведення їх спільного відпочинку протягом п`ятнадцяти днів у літній період. Проте, [PERSON] рішення суду виконується неналежним чином. Встановленого графіку зустрічей батько не дотримується: забираючи дитину з собою, приводить її не у встановлений час, а з постійними тривалими затриманнями на 1-2 год.; часті випадки, коли [PERSON] приводить дитину додому, будучи на підпитку. За період з 2017 року по теперішній час [PERSON] неодноразово зверталась в правоохоронні органи з цього приводу, чотири рази відносно поведінки [PERSON] вносились відомості до ЄРДР. Після марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, переговорів, взаємних поступок позивач вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою та змінити спосіб участі у вихованні дитини, встановлений рішенням суду від 25.12.2015 року, а саме просить суд визначити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: кожної другої та четвертої суботи від 09 год. до 21 год. в літній період; кожної другої та четвертої суботи від 09 год. до 21 год. в зимовий період за місцем проживання батька [PERSON] без присутності матері; для літнього відпочинку - половину канікулярного часу за домовленістю з матір`ю з обов`язковою вказівкою місця перебування дитини та можливістю матері навідувати дитину; щотижня у вівторок і четвер з 17 год. до 19 год. шляхом зустрічей з дитиною без присутності матері за місцем проживання батька та у громадських місцях, закладах дозвілля та відпочинку в м. Хмельницькому; шляхом надання можливості [PERSON] забирати сина зі школи (попередньо повідомивши матір) з 17 год. до 19 год.;; за попередньою домовленістю (письмовою, по телефону/з використанням системи повідомлень Вайбер та месенджера) за добу до днів побачень з дитиною повідомляти матір; під розписку підтверджувати дні побачень з дитиною. Ухвалою суду від 11 липня 2019 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 11 листопада 2019 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визначення порядку участі батька у вихованні дитини. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що у них з позивачкою-відповідачкою є спільний син [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2015 року було встановлено спосіб його участі у вихованні дитини, проте [PERSON] не виконує вказане рішення суду, чинить перешкоди у його спілкуванні з сином, не дозволяє по телефону їм спілкуватись. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить суд встановити наступний порядок участі батька у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] : кожен вівторок і четвер з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з правом відвідування дитиною місця проживання батька за адресою: [ADDRESS] ; з 10 год. 00 хв. неділі до 08 год. 00 хв. понеділка за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] ; спілкування батька [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] в телефонному режимі без обмежень; один місяць в період літніх канікул; щороку на Новий рік з 10 год. 00 хв. 01.01. до 18 год. 00 хв. 02.01 за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] ; на Різдв`яні свята 07.01. з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 08.01 за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] ; на Паску з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. наступного дня за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] ; у випадку, якщо дитина за станом здоров`я чи з інших поважних причин не може зустрічатись з батьком у визначеному порядку поза межами місця свого проживання, то мати дитини - [PERSON] зобов`язана надати можливість батькові - [PERSON] на спілкування з дитиною - [PERSON] за місцем проживання дитини в окремому приміщені без присутності матері та інших сторонніх осіб; зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] . Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача-відповідача первісний позов підтримала, просила суд його задоволити, в задоволенні зустрічного позову просила суд відмовити. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні підтримала вимоги зустрічного позову, в задоволенні первісного позову просила суд відмовити . Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, правову позицію щодо вирішення справи надала у вигляді висновку органу опіки і піклування про способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , місце та час їх спілкування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні первісного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з червня 2012 року до вересня 2015 року, в період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2015 року по справі № 686/22190/15-ц було встановлено спосіб участі у вихованні дитини шляхом надання можливості забирати сина щосуботи з 09 год. до 20 год. в зимовий період та з 09 год. до 21 год. у літній період; у вівторок, четвер з 17 год., з можливістю забирати сина з дитячого садочка, (попередньо повідомивши матір) до 20 год.; та проведення їх спільного відпочинку протягом п`ятнадцяти днів у літній період. Проте, як зазначають обидві сторони, вищевказане рішення суду сторонами не виконується, а також вказують, що змінились життєві обставини, з урахуванням яких було ухвалене рішення суду 25.12.2015 року (дитина навчається в школі, а не дитячому садочку). Позивач-відповідач [PERSON] звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини, просила суд задоволити її вимоги про встановлення нового порядку спілкуванні та участі у вихованні дитини [PERSON] . Проте, згідно ч. 1 ст. 159 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. З аналізу зазначеної норми права випливає, що позивачем у даній категорії справ може бути лише той з батьків, який проживає окремо від дитини. Даний висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою ним у постанові від 12.02.2019 року по справі № 461/3144/17 (провадження № 61-21215св19), де зазначено що суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про встановлення порядку участі матері у вихованні дітей, оскільки право ініціювати питання про визначення способу участі одного із батьків у вихованні дитини, має право той із подружжя хто проживає окремо, що відповідає положенням статті 159 СК України. У зв`язку з наведеним, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини. Відповідачем-позивачем [PERSON] у зустрічному позові заявлено вимоги про встановлення порядку участі батька у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] та зобов`язання позивача-відповідача [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, при розгляді справ щодо визначення порядку участі батька у вихованні дитини, суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України»). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина перша та друга статті 159 СК України). Вирішуючи вимогу щодо встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , суд також бере до уваги висновок Органу опіки і піклування про способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , від 13.12.2019 року № 3566/01-34. При складанні даного висновку було враховано позиції сторін, з якими проведено бесіди, а також і думку дитини [PERSON] , обстежено житлово-побутові умови [PERSON] . Згідно вищевказаного висновку, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , місце та час їх спілкування: щотижня у вівторок та четвер після закінчення занять у школі до 20 год. 00 хв. за місцем проживання батька, або розважальних і громадських закладах (батько забирає сина з навчального закладу, відвозить на гуртки, контролює виконання домашних завдань, повертає його до місця проживання), другий та четвертий тиждень з 12 год. 00 хв. суботи до 15 год. 00 хв. неділі з ночівлею за місцем проживання батька, розважальних і громадських закладах, один місяць літніх канікул (який саме визначають батьки перед початком канікул) за місцем проживання батька, або на відпочинку за межами м. Хмельницького, перша половина осінніх, зимових весняних канікул за місцем проживання батька або на відпочинку, новорічні, Різдвяні свята, Пасху [PERSON] проводить почергово з матір`ю та батьком. Відповідно до частини четвертої, п`ятої та шостої статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини визначає Порядок проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок). Так, відповідно до пункту 72 Порядку для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт обстеження житлово-побутових умов за формою згідно з додатком 9. Під час вирішення питання щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про встановлення таких способів участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , місце та час їх спілкування: щотижня у вівторок та четвер після закінчення занять у школі до 20 год. 00 хв. за місцем проживання батька, або розважальних і громадських закладах (батько забирає сина з навчального закладу, відвозить на гуртки, контролює виконання домашних завдань, повертає його до місця проживання), другий та четвертий тиждень з 12 год. 00 хв. суботи до 15 год. 00 хв. неділі з ночівлею за місцем проживання батька, розважальних і громадських закладах, один місяць літніх канікул (який саме визначають батьки перед початком канікул) за місцем проживання батька, або на відпочинку за межами м. Хмельницького, перша половина осінніх, зимових весняних канікул за місцем проживання батька або на відпочинку, новорічні, Різдвяні свята, Пасху дитина проводить почергово з матір`ю та батьком; спілкування батька з сином [PERSON] в телефонному режимі без обмежень. Щодо вимоги відповідача-позивача [PERSON] про зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] , то суд виходить з наступного. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Частина 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем-позивачем [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] , а тому відсутні підстави вважати що такі перешкоди чиняться, а отже, немає підстав для задоволення вимоги [PERSON] про усунення таких перешкод. Щодо судових витрат по справі, то згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, відповідачем-позивачем [PERSON] було заявлено дві немайнові вимоги, в задоволенні одної з них відмовлено, а іншу задоволено частково, то з позивача-відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 192 грн. 10 коп. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed