Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

23 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про розірвання попереднього договору, стягнення завдатку та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13.07.2015 між нею та відповідачем укладено попередній договір про завдаток, згідно якому сторони зобовязалися у майбутньому в строк до 01.08.2015 підписати договір відчуження нерухомого майна на умовах встановлених цим договором. Предметом основного договору повинна була бути двокімнатна квартира, вартість обєкту 310500 грн. (13500 доларів США). Завдаток сплачено у розмірі 500 доларів США. Після укладення договору позивачці стало відомо, що в порушення п.2 Договору квартира за №71 розташована по проспекту Леніна, буд. 90 у м. Маріуполі, відповідачу на підставі договору купівлі-продажу не належить. Також після укладення Договору надано було довіреність від 21.02.2015 відповідно якої, [PERSON] уповноважила відповідачку продати вказану квартиру. З часом також стало відомо, що у квартирі залишається зареєстрованим син власника квартири, що є порушенням п. 11 Договору, у якому зазначено, що передбачає обовязок продавця зняти з реєстрації усіх проживаючих. Також згодом стало відомо про знаходження квартири в іпотеці, що є порушенням п.9 Договору. В порушення умов п. 14 Договору, відповідач уклала 21.07.2015 договір купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON] Зазначені дії викликали у позивача сумніви, вона вирішила, що зіткнулася із шахраями та може залишитися без квартири та грошей. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що в результаті дій продавця отримала стрес та моральне приниження, загострились раніше придбані хвороби, порушився сон та нормальний уклад життя. У теперішній час не може нічим займатися без думки, що люди, яким вона довіряла, скористались її довірливістю, заволоділи частиною грошових коштів, і мали намір заволодіти повною сумою заощаджень на покупку зазначеної квартири. Просить розірвати попередній договір, стягнути завдаток у подвійному розмірі у сумі 23000 грн., що складає 1000 доларів США та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 6 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідачки на користь позивачки подвійну суму завдатка в розмрі 21215 грн. 60 коп. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] відмовлено. З вказаним рішенням не погодилася відповідачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вона посилається на те, що суд не повно з»ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального та матеріального Закону. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Позивачка та відповідачка до суду не з»явилися, повідомлені про час і місце судового засідання телефонограмами, які зареєстровані в журналі телефонограм за № 577 і № 578. Представник позивачки в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити частково апеляційну скаргу з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно довіреності від 21.02.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі за номером 903, [PERSON] уповноважила [PERSON] розпоряджатися (продавати, міняти, здавати в оренду, передавати в іпотеку тощо) належною їй на праві приватної власності спірною квартирою, на умовах за їх розсудом, підписувати відповідні договори (купівлі-продажу, міни, оренди, іпотеки, попередні договори купівлі-продажу тощо) щодо вказаної квартири, одержувати належні грошові кошти за цими договорами, у разі необхідності бути представником з питань внесення змін до укладених договорів або з питань їх розслідування у встановленому законом порядку; зняти з реєстраційного, бути представником будь-якої ланки, бути представником в будь-яких інших установах, підприємствах, організаціях. Довіреність видана з правом передачі повноважень третім особам строком на три роки і дійсна до двадцять першого лютого дві тисячі вісімнадцятого року. 13 липня 2015 року між позивачем та відповідачем, яка діяла від імені власника спірної квартири, укладено попередній договір про завдаток, згідно якого власник зобовязувалася підписати договір відчуження нерухомого майна до 01 серпня 2015 року за 13500 доларів США, відповідачка від позивачки за договором отримала завдаток у розмірі 500 доларів США. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, станом на 22.07.2015 року, спірна квартира, належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3079, виданий 21.07.2015 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Також, з 04.03.2014 по 21.07.2015 зазначене нерухоме майно перебувало в іпотеці, іпотекодержателем був [PERSON] Згідно з вимогами ст. 309 ч. 1 п. 3 п. 4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є обґрунтовані, оскільки статтею 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов»язання може мати місце лише в разі наявності зобов»язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в даному випадку договір купівлі-продажу спірної квартири, який би за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами по справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, а тому передана відповідачу грошова сума в розмірі 500 доларів США є авансом. З огляду на викладене апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму авансу 11 974 грн. (сума еквівалентна 500 доларів США за офіційним курсом НБУ на 1 грудня 2015 року). В задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди [PERSON] необхідно відмовити, оскільки при даних правовідносинах, які виникли між сторонами по справі, відшкодування моральної шкоди Законом не передбачено.

Outcome: partial