Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

24.04.2018 позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТзОВ «Галіція Апартментс» та просить суд ухвалити рішення про стягнення з ТзОВ «Галіція Апартментс» на користь [PERSON] 1265339,25грн, що сплачена [PERSON] згідно «Попереднього договору купівлі-продажу квартири» від 30.01.2017, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юріяком М.І. та зареєстрований в реєстрі за №248; стягнути з ТзОВ «Галіція Апартментс» на користь [PERSON] інфляційні витрати в розмірі 177780,16грн та 3% річних у розмірі 41699,40грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.01.2017 між [PERSON] та ТзОВ «Галіція Апартаментс» укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юріяком М.І. та зареєстрований в реєстрі за №248. Згідно договору сторони зобов`язуються в майбутньому у строк не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору купівлі-продажу укласти договір купівлі-продажу квартири - Основний договір, згідно з яким ТзОВ «Галіція Апартаментс» зобов`язується передати у власність [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується прийняти квартиру [ADDRESS] , за ціною та на умовах визначених попереднім договором. Згідно умов Договору вартість квартири становить 1265339,25грн. з відповідним графіком внесення платежів за квартиру. На виконання умов попереднього договору [PERSON] з дотриманням графіку платежів сплачено повну вартість квартири, тобто ним виконано усі фінансові зобов`язання перед відповідачем. Оскільки відповідач добровільно не бажає виконати зобов`язання перед [PERSON] , останній змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву. 18.06.19 представник відповідача адвокат Огородник О.І., який діє на підставі договору №4/2018 про надання професійної правничої допомоги від 30.08.18. /том 1 арк.спр.64/ подав суду заяву про визнання позовних вимог, якою основний борг у розмірі 1265339,25 грн. визнав. У задоволення вимог про стягнення штрафних санцій просив відмовити /том 2 арк.спр.25/. Ухвалою від 25.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 12.02.2019 в порядку забезпечення позову позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Галіція Апартментс» про стягнення коштів: заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Галіція Апартментс» та/або будь-яким іншим особам, у будь який спосіб відчужувати або передавати квартиру №1, що розташована на першому поверсі багатоквартирного / житлового будинку за адресою [ADDRESS] та майнові права на таке будь-яким третім особам, вчиняти будь які дії, пов`язані державною реєстрацією або відчуженням майна, а саме квартири [ADDRESS] та/або майнових прав на таке майно будь-яким третім особам, вчиняти будь-які правочини, які стосуються квартири [ADDRESS] та/або майнових прав на дану квартиру. Накладено арешт на майнові права на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою від 13.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 18.06.2019 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] від 27.05.2019 про зупинення провадження у справі. В судове засідання 26.12.2019 позивач, його представник не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, заяв про відкладення судового засідання не надходило. Представник відповідача Горецька Х.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме щодо стягнення основної частини боргу. Заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Суд встановив такі обставини справи. 30.01.2017 між [PERSON] та ТзОВ «Галіція Апартаментс» укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юріяком М.І. та зареєстрований в реєстрі за №248. Згідно договору сторони зобов`язуються в майбутньому у строк не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору купівлі-продажу укласти договір купівлі- продажу квартири - Основний договір, згідно з яким ТзОВ «Галіція Апартаментс» зобов`язується передати у власність [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується прийняти квартиру [ADDRESS] , за ціною та на умовах визначених попереднім договором. Згідно умов Договору вартість квартири становить 1265339,25грн. з відповідним графіком внесення платежів за квартиру /том 1 арк.спр.8-9/. Так, згідно даного договору, [PERSON] зобов`язався внести кошти за квартиру ТзОВ «Галіція Апартаментс» у відповідності до графіку, а саме до 31.01.2017-379601,78 грн.,до 28.02.2017-126533,91грн.,до 31.03.2017-379601,78грн.,до 28.04.2017- 379601,78грн На виконання умов попереднього договору [PERSON] з дотриманням графіку платежів сплачено повну вартість квартири, що стверджується долученими квитанціями: - квитанція №11024840 від 31.01.2017 про перерахування ТзОВ «Галіція Апартаментс» 379601,78грн., оплата згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири, номер договору 248 від 30.01.2017; - квитанція №112718829 від 28.02.2017 про перерахування ТзОВ «Галіція Апартаментс» 126533,91грн., оплата згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири, номер договору 248 від 30.01.2017; - квитанція №115277910 від 29.03.2017 про перерахування ТзОВ «Галіція Апартаментс» 379601,78грн., оплата згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири, номер договору 248 від 30.01.2017; - квитанція №117972160 від 28.04.2017 про перерахування ТзОВ «Галіція Апартаментс» 379601,78грн., оплата згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири, номер договору 248 від 30.01.2017 /том 1 арк..спр.23-24/. При цьому провведена оплата 31.01.2017 у сумі 379601,78грн. здійснена [PERSON] , дружиною позивача в інтересах сімі та згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири, номер договору 248 від 30.01.2017. Суд встановив, що Основний договір купівлі-продажу повинен був укладений між сторонами до 30.01.2018, однак такий укладений не був. Також, суд встановив, що позивач неодноразова звертався до відповідача з письмовими запитами, щодо укладення Основного договору купівлі-продажу, однак відповіді не отримував. 18.06.2019 представником відповідача подана заява про визнання позовних вимог в частині стягнення сплаченої [PERSON] суми у розмірі 1265339,25грн. /том 2 арк.спр.25/. Окрім цього судом встановлено, що зобов`язання відповідач до цього часу не виконав. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно ч.1,3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до вимог ст. 625 ч.2 ЦК України, на яких позивач ґрунтує свої позовні вимоги, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки основний договір мав бути укладений не пізніше року після укладення попереднього договору - 30.01.2018 року, позов до суду поданий 24.04.2018, тому відповідальність відповідача за прострочення грошового зобовязання має бути розраховане за лютий-березень 2018 року. На думку суду, за змістом ст. 625 ч. 2 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, відкриття виконавчого провадження, його виконання чи його зупинення. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, задовольняючи позов та інфляційні втрати, суд виходить із того, що боржник не може бути звільнений від передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Суд дійшов переконання, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних необхідно задовольнити частково - інфляційних витрат в розмірі 17771,69 грн та 3% річних у розмірі 6032,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: partial