Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

23 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 22 липня 2013 померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 3,320 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, та належала матері на підставі державного акту серії ЯБ № 874072, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 29.12.2005 року та земельна ділянка площею 3,320 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, та належала батькові [PERSON] на підставі державного акту серії ЯБ № 874056, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 29.12.2005 року; право на земельну частку (пай), розміром 3,67 га, що належало бабусі позивача [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0248818, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 27.05.1997 року. Спадщину мати за час життя після смерті батька фактично прийняла, але оформити так і не встигла. Після смерті матері у встановлений законодавством шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивач [PERSON] звернутися не встигла, оскільки після смерті матері у неї у звязку з втратою рідної людини, після розірвання шлюбу з чоловіком, залишилася одна з дитиною, на підставі життєвих обставин, погіршився загальний стан здоровя, часто хворіла та знаходилась на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. Листом приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 14.02.2017 року № 115/01-16 їй було розяснено вимоги ст. ст. 1269, 1272 ЦК України а саме те, що нею пропущений строк звернення з відповідною заявою, внаслідок чого, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, згідно поданої заяви представником позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2013 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, де в графі мати значиться [PERSON] та копіями свідоцтв про смерть [PERSON], [PERSON][PERSON] Згідно листа приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 14 лютого 2017 року № 115/01-16 позивач, як спадкоємець, у встановлений законодавством шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлого 22 липня 2013 року не зверталася, звернувшись лише 14 лютого 2017 року, на підставі чого позивачу роз`яснено його право на звернення до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно копії Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14 лютого 2017 року за № 46752708, спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 22 липня 2013 року не заводилася. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто зі змісту цієї норми вбачається, що заявлені позивачем вимоги про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті матері [PERSON], померлої 22 липня 2013 року, не потребують заявлення додаткової вимоги про визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, оскільки вони є зайвими, та ці обставини обов'язково включаються у дослідження суду за розглядом справи вказаної категорії. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини надано копію довідки, згідно якої позивач знаходилася в КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня» на стаціонарному лікуванні за період з 15.01.2014 року по 22.01.2014 року. Означена хвороба позивача та стаціонарне його лікування внаслідок загострення гіпертонічної хвороби припадає на 6-ти місячний строк від дня відкриття спадщини та вказує на необхідність лікування й перебування позивача в медичному закладі, та пов'язане з об'єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Тому суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті його батька з поважних причин, і тому є підстави для застосування ч.3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин із задоволенням позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: approved