Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

21 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вирівської сільської ради Білопільського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його дядько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка загальною площею 2,79 га, розташована на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області. За життя дядько склав заповіт, яким заповів йому все своє майно. Однак, він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим суд своїм рішенням від 16 серпня 2012 року визначив йому додатковий строк тривалістю в один місяць. Але й цей строк він також пропустив внаслідок складних сімейних обставин. Посилаючись на те, що він має право на спадщину після дядька, але не може його реалізувати у зв'язку з викладеними вище обставинами позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 2,79 га в порядку спадкування за заповітом після дядька [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник за довіреністю [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача - Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради. Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус надіслав до суду листа про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частинами першою, другою статті 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-СМ №042285, виданого Вирівською сільською радою Білопільського району Сумської області 21 липня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №319, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,79 га, розташована на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, нормативна грошова оцінка якої станом на 10 грудня 2012 року становила 69 795 грн. 54 коп. (а. с. 7, 12). У відповідності до копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області 01 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №162, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] - позивачу в справі (а. с. 8). Відповідно до довідки Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 24 жовтня 2012 року заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом Вирівської сільської ради 01 жовтня 2007 року, зареєстрований за №162, не змінювався та не відмінявся (а. с. 10). Рішенням Білопільського районного суду від 16 серпня 2012 року [PERSON] було встановлено додатковий строк для прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO], тривалістю в один місяць з дня набрання чинності рішенням суду (а. с. 25). 04 червня 2014 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій і видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON], у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини, про що свідчить письмова відмова нотаріуса (а. с. 24). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої Улянівською державною нотаріальною конторою 27 травня 2014 року, вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], не заводилась (а. с. 22). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,79 га, що знаходиться на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], який помер [INFO]. Однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що пропустив встановлений законом і рішенням суду строк для прийняття спадщини з поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання за ним права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,79 га, яка знаходиться на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved