Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

22 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду із позовною заявою до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі за текстом ДП «Укравтогаз») про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 11 лютого 2019 року він обіймає посаду начальника автомобільної газонаповнювальної компресорної станції (АГНКС) м. Костянтинівки ДП «Укравтогаз». Наказом відповідача від 08 травня 2019 року №342 його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за результатами перевірки стану охорони праці, пожежної та промислової безпеки АГНКС м. Костянтинівки, результати якої відображені в акті-приписі від 03 квітня 2019 року. Вважає вказаний наказ таким, що винесений з порушеннями чинного трудового законодавства, а саме: про комплексну перевірку АГНКС він не був попереджений; акт-припис не відповідає встановленим вимогам - не зазначені конкретний пункт, абзац та найменування порушених нормативно-правових актів з охорони праці; в наказі не зазначені фактичні обставини, які є підставою для притягнення до відповідальності; до часу звернення до суду його не ознайомили під особистий підпис з наказом; дисциплінарне стягнення було застосовано з порушенням передбаченого законом місячного строку; в порушення вимог ст. 149 КЗпП України у нього не були відібрані письмові пояснення; під час прийняття рішення відповідач не врахував обставини, передбачені ч.3 ст.149 КЗпП України. Тому просив визнати незаконним та скасувати наказ директора ДП «Укравтогаз» № 342 від 08.05.2019 року про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, та стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, посилаючись на наведені у позові доводи. Також посилався на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, наведені у постанові від 12.08.2019 року (справа №1340/4847/18) щодо вимог законодавства під час притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності. Додатково зазначив у судових дебатах, що внаслідок притягнення його до дисциплінарної відповідальності також зазнав матеріальних втрат, оскільки був позбавлений премії за результатами роботи. Представник відповідача адвокат Євтіхієва К.Л. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, надала відзив на позов та додаткові письмові пояснення (а.с.35-39, 63-66). Зазначила, що комплексна перевірка АГНКС м. Костянтинівки була проведена 03.04.2019 року у відповідності до вимог законодавства про охорону праці на підставі встановленого плану, зміни до якого щодо термінів перевірки були доведені до позивача завчасно електронною поштою. Щодо порушення строків застосування дисциплінарного стягнення вказала, що час виявлення дисциплінарного проступку не завжди може збігатись із встановленням працівника, якого слід притягнути до відповідальності, що трапилось і у даному випадку. Вважає, що днем виявлення дисциплінарного проступку [PERSON] слід рахувати 10.04.2019 року, коли роботодавець встановив факт вчинення проступку саме позивачем, оскільки саме у цей день [PERSON] надав письмові пояснення щодо виявлених порушень. Ознайомлення позивача із спірним наказом було здійснено по корпоративній електронній пошті у зв`язку із значною територіальною відстанню між АГНКС та адміністрацією ДП «Укравтогаз». З`ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази п справі судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено та визнається сторонами, що позивач [PERSON] працює на посаді начальника АГНКС м. Костянтинівки ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» з 11.02.2019 року (а.с.120). 03 квітня 2019 року на підпорядкованій позивачу АГНКС була проведена комплексна перевірка стану охорони праці під час якої були виявлені порушення нормативних актів з питань охорони праці та експлуатації АГНКС, які були відображені в акті-приписі від 03.04.2019 року (а.с.8). Вказана перевірка була проведена у відповідності до Положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці працівників ДП «Укравтогаз», затвердженого наказом від 21.02.2019 року №165 та у відповідності до графіків із відповідними змінами (а.с.107-110). Правові підстави проведення перевірки не стосуються безпосередньо предмету спору, тому суд не враховує доводи позивача щодо несвоєчасного його повідомлення про перенесення її дати на більш близький час. На підставі акту-припису від 03.04.2019 року, службової записки начальника управління захисту Білорус С.В. від 10.04.2019 року, наказом від 08.05.2019 року № 342 позивача [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення п.2.6, 2.10, 2.31, 2.35, 2.36, 2.39 розділу 2 та п.4.17,4.21 розділу 4 Посадової інструкції начальника АГНКС м. Костянтинівки, та оголошено догану. У якості підстав винесення спірного наказу зазначені: службова записка Білоруса С.В. від 10.04.2019 року, Посадова інструкція начальника автомобільної газонаповнювальної компресорної станції ДП «Укравтогаз», письмові пояснення [PERSON] , ст.139 КЗпП України, ст.147-149 КЗпП України (а.с.4). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Згідно вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист свого права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 1471- 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок в організації визначається правилами внутрішнього розпорядку. Норми внутрішнього трудового розпорядку регулюють суспільні відносини з приводу організації колективної праці між роботодавцем і трудовим колективом (його органами), між роботодавцем та виборними органами профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації. Трудовий розпорядок охоплює систему нормативних актів, які регулюють порядок здійснення трудової діяльності. Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише одне стягнення: догана або звільнення. При цьому підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким слід розуміти протиправне, винне невиконання або неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана ( пункт 1 частини 1 статті 147 КЗпП України). Строк для застосування дисциплінарного стягнення, визначений ст.148 КЗпП України, яка передбачає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В наказі про накладення дисциплінарного стягнення (чи це наказ про звільнення, чи про оголошення працівникові догани) обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до статей 139, 140, 142 КЗпП України та пункту 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1984 року № 213, порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Отже, порушення трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання працівником визначених його трудовою функцією обов`язків та не ставиться законодавцем у залежність від форми трудового договору. Виходячи з аналізу норм КЗпП України, у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю. Суд погоджується з твердженням позивача, що наказ №342 від 08 травня 2019року не відповідає вимогам ст.147-149 КЗпП України. Так, судом досліджена Посадова інструкція начальника АГНКС ДП «Укавтогаз» НАК «Нафтогаз України» (а.с.12-16). Вказана посадова Інструкція затверджена наказом №223 від 01.04.2019 року. Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Всупереч наведеним приписам законодавства, відповідачем не надано суду доказів особистого ознайомлення позивача під розписку із вказаною Посадовою інструкцією, тобто посилання на порушення позивачем пунктів цієї Посадової інструкції є неправомірним (а.с.11 зворот). Зазначена обставина є сама по собі достатньою для визнання спірного наказу незаконним, але судом встановлені також інші порушення вищенаведених норм законодавства про працю з боку відповідача. Так, щодо процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд вважає встановленим порушення статті 149 КЗпП України, відповідно до якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Суд не враховує посилання відповідача у спірному наказі та відзиві на надану позивачем службову записку «Стосовно усунення недоліків перевірки 03.04.2019 року, у якості письмових пояснень в розумінні ст. 149 КЗпП України, оскільки у статті передбачено отримання таких пояснень у вже визначеного порушника трудової дисципліна, а за твердженнями відповідача в обґрунтування строку видання спірного наказу, саме ця службова записка рахується у якості дати встановлення винної особи (а.с.41-43). Так само суд не враховує твердження відповідача щодо своєчасного видання спірного наказу 08.05.2019 року у встановлений законом місячний строк, оскільки необхідність такого тривалого терміну - з 3 квітня по 10 квітня 2019 року, - для визначення винної особи на відокремленому підрозділі АГНКС із обмеженою кількістю персоналу є сумнівним. Тому суд рахує днем виявлення проступку саме 03 квітня 2019 року, тобто день проведення перевірки, що свідчить про порушення відповідачем вимог ст. 148 КЗпП України. Беззаперечним також є порушення відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України в частині оголошення стягнення в наказі (розпорядженні) і повідомлення про це працівникові під розписку. Доказів особистого ознайомлення позивача [PERSON] із спірним наказом у відповідності до наведених вимог закону суду не надано. Суд не враховує у якості належного виконання вимог ст. 149 КЗпП України в цій частині направлення спірного наказу хоча і у день його винесення 08.05.2019 року, але засобами електронного зв`язку на загальну електронну адресу АГНКС м. Костянтинівки, оскільки такий спосіб повідомлення працівника суперечить наведеним приписам законодавства. Також суд погоджується із доводами позивача щодо невідповідності змісту спірного наказу вимогам законодавства. Так, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників. Дійсно, зі змісту наказу не вбачається, у чому саме полягають порушення з боку позивача нормативно-правових актів, які, доречи, наведені у службовій записці начальника управління захисту Білоруса С.В. (а.с.40). Суд не дає оцінку додатковим доводам позивача, наведеним [PERSON] лише у судових дебатах, щодо спричинення йому внаслідок винесення спірного наказу матеріальних втрат у зв`язку із позбавленням премії, оскільки такі вимоги виходять за межі позовних. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved