Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

23 червня 2014 року ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі Позивач) звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 28 січня 2014 року між Банк «Біг Енергія» (далі Первісний кредитор) та ним було укладено Договір відступлення прав вимоги № 3-233. Відповідно до умов зазначеного договору Первісний кредитор відступив Позивачу право вимоги від [PERSON] (далі Відповідач) коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить Первісному кредитору на підставі Кредитного договору №23/07-07-2006-1 від 21 липня 2006. (надалі - Кредитний договір), а Позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача. Відповідно до переліку боржників ( додаток №2 до договору купівлі продажу права вимоги № 3-233) від 27 грудня 2013 року Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 63711,88 грн., яка складається з наступного: 61240,45 гривень - заборгованість за кредитом; 634,22 гривень - 3 % річних; 1837,21 - індекс інфляції. Просив стягнути з Відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 637,11 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за адресою його реєстрації, однак конверти повертаються до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №23/08-07-2006-Ф від 21 липня 2006 року , який був укладений між Банк «Біг Енергія» та [PERSON], останній було надано кредит в сумі 9100 доларів США строком до 21 липня 2016 року на умовах платності , забезпеченості та повернення кредитних коштів. В забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим договором Банк прийняв в заставу майно, згідно договором застави ( іпотеки) №23/07-07-2006-І від 21.07.2006 , який є невід'ємною складовою частиною цього договору. Своїм підписом в заяві позичальника Відповідач власним підписом засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію. Первісний кредитор свої обов'язки за Кредитним договором виконав надавши Відповідачу споживчий кредит в розмірі 9100,00 доларів США. Згідно до договору відступлення прав вимоги №3-233 від 27.12.2013 р. Банк «Біг Енергія» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» Право Вимоги, що випливає з Контракту, укладеного між Первісним кредитором та Боржником, а також Договорами забезпечення. Згідно з актом прийому-передачі Права Вимоги згідно до Договору купівлі-продажу права вимоги №3-233 від 27 грудня 2013 року та Додатку № 2 до договору купівлі - продажу права вимоги №3-233 від 27.12.2013 р. Первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги заборгованостей до боржників та контактів відносно яких виникло право вимоги Кредитора, та права вимоги за якими відступаються до Нового кредитора, де зазначено у якості боржника - [PERSON], Кредитний договір № 23/08-07-2006-Ф від 21 липня 2006 року, сума заборгованості 61240,45 грн. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу фінансування під відступлення права грошової вимоги одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строку, платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення право грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредиту і таке виконання зобов'язання є належним. Крім того, не отримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь - який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник в судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що Відповідач в порушення умов Кредитного договору свої обов'язки не виконав, затримав сплату кредиту і станом на 28.12.2013року має заборгованість за кредитом сумі 61240,45 грн. За таких підстав, коли встановлено, що з вини Відповідача зобов'язання перед Позивачем не виконано, Відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання, щодо погашення кредиту, суд приходить до висновку, що Позивач набув право вимагати від Відповідача повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно до наданого Позивачем Додатку № 2 до договору купівлі-продажу права вимоги заборгованість Відповідача з урахуванням сплачених сум станом на 27.12.2013р. має заборгованість по тілу кредиту у розмірі 56978,02 грн., ( а. с.11). Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки встановлений законом обов'язок Відповідача щодо погашення кредиту є грошовим зобов'язанням, а Відповідач у встановлені строки та належним чином його не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суму інфляційних втрат за період в межах заявлених позовних вимог прострочки зобов'язання за період з 28 грудня 2013 року по 06 травня 2014року, яка складає 63077,66 грн., та 3 % річних, які складають 634,22 грн. (розрахунок інфляційних та 3% річних додається). Таким чином заборгованість Відповідача перед Позивачем по кредиту становить 63711,88 грн., яка складається з наступного: 61240,45 гривень - заборгованість за кредитом; 634,22 грн. - 3% річних, 1837,21 грн. - індекс інфляції. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір у розмірі 637,11 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved