Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

23 листопада 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 57 209, 42 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного договору № АВН0R4153571210 від 12.07.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 18\~737, 18 грн. зв сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 09.09.2018 року становить 57\~209, 42 грн. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності від 08.08.2018 року, в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що на підставі Заяви позичальника № АВН0R4153571210 від 12.07.2016 року про приєднання до Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», відповідачу було надано строковий кредит у розмірі 18\~737, 18 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 12 %, з кінцевим терміном повернення до 11.07.2018 року. (а.с. 6) [PERSON] погодилася, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. Згідно п. 2.7.4.1.1. Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» Банк зобовязується надати позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на рахунок торгово-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу і період сплати платежів визначені в Заяві позичальника, підписанням якої клієнт і банку укладають Кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює двадцяти місячним процентним ставкам. Кредит надається в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, винагороди в обумовлені в заяві терміни. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до п. 2.7.4.2.2.3. Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви і п. 2.7.4.3.1. цих Умов та правил. Пунктом 2.7.4.3.1. Умов та правил передбачено, що за користування кредитом в період з дати укладання цього договору до дати погашення кредиту, якщо інше не зазначено в п. 2.7.4.3.6. цих Умов, позичальник щомісячно у період сплати сплачує відсотки та винагороду у розмірі, зазначеному в Тарифах і Заяві. В Заяві позичальника № АВН0R4153571210 від 12.07.2016 року зазначено, що відсоткова ставка (фіксована) 0.12 % річних, щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 655, 80 грн. (а.с. 6) Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 2.7.4.2.2.7. Умов встановлено, що позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування Кредитом відсотки, винагороду і неустойку (штраф, пеню) не пізніше з дати, зазначеної в повідомленні Банку, передбаченому п.п. 2.7.4.2.3.2., 2.7.4.2.3.3. цих Умов. З заяви позичальника № АВН0R4153571210 від 12.07.2016 року вбачається, що базова винагорода за надання фінансового інструменту становить 655, 80 грн. Відповідно до 2.7.4.5.3. при порушенні позичальником термінів платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 90 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500, 00 грн. + 5% від суми заборгованості. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Представник позивача вказує, що відповідач не виконує в повному обсязі зобовязання за кредитним договором, а саме: не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками у розміру та строки, передбачені Договором. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 09.09.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 57\~209, 42 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 18\~737, 18 грн.; заборгованість за процентами 24, 88 грн.; заборгованість за комісією 15\~083, 40 грн., заборгованість за пенею 20\~163, 51 грн.; штрафи 3\~200, 45 грн. (а.с.7) Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме такі правові позиції містяться в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17. Отже, вимоги АТ КБ «Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення з відповідача штрафу, що зазначений у розрахунку, як складового заборгованості, не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають, а з відповідача по справі підлягає стягненню лише пеня. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення від 11.09.2019 року у сумі 1 762, 00 грн. (а.с. 2) На підставі викладеного і

Outcome: partial