Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сімї. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В позовній заяві [PERSON] зазначено, що з 07 листопада 2009 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне з відповідачем життя виявило розходження поглядів на сімейні відносини, відсутність взаємних почуттів, несумісність характерів, що привело до втрати порозуміння, любові один до одного. Шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2014 року. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Відповідач [PERSON]у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить залишити її прізвище без змін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Анацька) [PERSON] зареєстрували шлюб 07 листопада 2009 року у Хрущово-Микитівській сільській раді Богодухівського району, Харківської області, Україна, актовий запис № 03. Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачем. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини у грудні 2014 року, не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сімю. За приписами статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. У разі визнання відповідачем позову, як визначено в частині 4 статті 174 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, небажання\~\~кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам. За таких обставин заява позивача відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. Відповідач не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved