Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

22.01.2020 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . Вищезазначена квартира належить йому на підставі договору дарування, посвідченого 06 березня 1997 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Лівінськім О. С., зареєстрованого в реєстрі за № 484 та зареєстрованого Синельниківським бюро технічної інвен\-таризації 09 квітня 1997 року в реєстровій книзі № 106 за реєстром № 704. У зазначеному договорі дарування прізвище позивача вказано « [PERSON] », а в паспорті громадянина України його прізвище вказано як « [PERSON] ». На час оформлення вказаного договору дарування він не звернув увагу на правильність написання свого прізвища. Помилка була виявлена нещодавно нотаріусом при підготовці документів на відчуження моєї квартири. Позивач вважає, що різниця в написанні його прізвища у вищевказаному договорі дарування та паспорті в одну літеру є наслідком неправильного перекладу прізвища позивача з російської мови, або просто помилкою. Також, те що квартира [ADDRESS] належить позивачу підтверджується: реєстрацією за даною адресою 21 травня 1998 року, про що є відмітка в паспорті громадянина України. Згідно із ст.227 ЦК України 1963 року, який діяв на час укладення договору дарування, проведено державну реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] в Синельниківському БТІ за позивачем. Запис проведено російською мовою, який співпадає повністю з його прізвищем, ім`ям та по-батькові з записом на стор. 2 паспорту серія [NUMBER] - « [PERSON] ». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику необхідно для можливості розпорядження власністю на свій розсуд. Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, встановити факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу - договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Лівінським О. С., зареєстрованого 06 березня 1997 року реєстрі за № 484 та зареєстрованого 09 квітня 1997 року Синельниківським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 106 за реєстром № 704. Заявник у судове засідання не з`явився, однак до початку його проведення надав суду заяву про підтримання своїх вимог та можливість розгляду справи без його присутності. Заінтересована особа: територіальна громада в особі Синельниківської міської ради у судове засідання не з`явилася, однак до початку його проведення надала суду заяву про можливість розгляду справи без їх участі, заперечення на вимоги заявника відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, що в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 березня 1996 року Васильківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області прізвище ім`я по батькові заявника вказано як « [PERSON] ». З копії договору дарування від 06.03.1997 року посвідченого 06 березня 1997 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Лівінськім О. С., зареєстрованого в реєстрі за № 484 та зареєстрованого Синельниківським бюро технічної інвен\-таризації 09 квітня 1997 року в реєстровій книзі № 106 за реєстром № 704, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на правовій підставі [PERSON] . Також, судом досліджено та взято до уваги копію технічного паспорту на квартиру, який свідчить про дійсність належності на правовій підставі [PERSON] вищезазначеного майна. За правовими позиціями Верховного Суду України, щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвища, ім`я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Отже, суд, проаналізувавши вищевикладені письмові докази, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: Договору від 06.03.1997 року посвідченого 06 березня 1997 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Лівінськім О. С., зареєстрованого в реєстрі за № 484 та зареєстрованого Синельниківським бюро технічної інвен\-таризації 09 квітня 1997 року в реєстровій книзі № 106 за реєстром № 704 підлягають задоволенню, в зв`язку із помилковим та невірним зазначенням прізвища останнього у вищевказаному документі. На підставі викладеного,

Outcome: approved