Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

23.04.2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою ПАТ «Полтава-банк» про повернення коштів за банківським вкладом, посилаючись на те, що 02.11.2010 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 46, відповідно до якого він розмістив в установі відповідача належні йому кошти у сумі 12450,00 гривень, строком користування до 02.12.2011 року, з виплатою відсотків у розмірі 16 % річних. Однак, після закінчення строку дії даного договору, позивачу кошти повернуті не були. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за депозитним договором, відсотки за користування депозитом, суму упущеної вигоди, а також моральну шкоду. У судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягаючи на його задоволенні, пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Представник відповідача позовні вимоги не визнала. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 листопада 2010 року між Відповідачем по справі - ПАТ «Полтава-банк» та Позивачем - [PERSON], був укладений Договір банківського вкладу № 46 в національній валюті з щомісячним нарахуванням та виплатою процентів за користування вкладом з розрахунку 16, 00 % річних (далі - Договір). Згідно п. 1.1. предметом даного Договору є прийняття Банком від Вкладника грошової суми в національній валюті в сумі 12 450, 00 грн. (надалі - Вклад) на термін 13 місяців з сплатою відсотків в кінці строку. 02 листопада 2010 року Позивачем було внесено в Банк грошові кошти у розмірі 12 450, 00 грн., що зафіксовано п. 1.1. Договору про внесення Позивачем коштів у сумі 12 450, 00 грн. у день підписання цього Договору, 01.11.2010 року. Відповідно п. 1.3. Договору Банк щомісячно протягом строку зберігання коштів нараховує Вкладнику проценти за користування вкладом з розрахунку 16, 00% річних. Згідно п. 2.1.2. Договору Вкладник має право вимагати свої кошти відповідно - з 2 числа місяця щодо процентів, після закінчення строку зберігання коштів - з 2 грудня 2011 року щодо суми вкладу. Згідно п. 2.3.2. Договору Банк зобов'язаний виплатити проценти та повернути суму вкладу в кінці строку Договору. Відповідно п. 4.1. Договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом строку зберігання коштів до 02 грудня 2011 року. Після закінчення строку дії Договору, Позивач звернувся до Відповідача у відділення ПАТ «Полтава-банк» з проханням сплатити суму вкладу та нараховані проценти згідно умов Договору, але Відповідач відмовився сплачувати належні Позивачу грошові кошти. Розмір процентів за Договором за 13 місяців до 03.12.2011 року, включно, становить /12 450 грн. на 13 місяців по 1,33% щомісячно/: 2 152 грн. Таким чином, заборгованість Відповідача за Договором становить: - 12 450, 00 грн. - розмір вкладу на депозитний рахунок; - 2 152, 00 грн. - розмір процентів згідно Договору. Загалом: 14 602 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України та зміст Договору, останній є зобов'язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Оскільки відповідач не повернув позивачу у визначений Договором строк суму Внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то відповідач порушив умови Договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, а тому сума Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів може бути стягнута з Відповідача Позивачем у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу підлягають задоволенню у повному обсязі. Доказів на підтвердження завданої позивачу протиправною поведінкою відповідача моральної шкоди та упущеної вигоди ним не надано. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позов частково. Питання судового збору суд вирішує на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial