Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

23.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП. Позовні вимоги обґрунтував тим, що йому на праві власності належить автомобіль марки CHERY Elara, державний номер [NUMBER]. Так, 23.01.2016 року об 11 годині 05 хвилин у місті Запоріжжі по бул. Центральному в районі будинку № 26, відповідач у справі [PERSON], керуючи автомобілем CHEVROLET Lacetti, державний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв наїзд на стоячий, припаркований автомобіль належний позивачу. В результаті цієї дорожньої-транспортної пригоди його автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2016 року у справі про адміністративне правопорушення № 335/796/16 за вказаною ДТП відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~та його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду набрала законної сили. Діями [PERSON] позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 12\~761, 31 гривень, що підтверджується висновком № 66/06 від 05.05.2016 року експертного авто-товарознавчого дослідження його автомобіля. Оскільки відповідачем були здійснені дії на страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховій компанії «Україна», позивач предявляв вимоги до страховика СК «Україна» про стягнення страхового відшкодування. Однак на час подання листів проти СК Україна було порушено справу про банкрутство, СК Україна була позбавлена членства у Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), у телефонній розмові з представником було зазначено що збір документів за страховими випадками приймає ТОВ «Фінанс Лайн» та передає на СК Україна. Необхідний перелік документів було надіслано Новою поштою відповідно до накладної № 590001901732573.\~Вказаний перелік\~документів було\~отримано компанією.\~Але більше\~жодного зворотного\~звязку (електронного\~чи телефонного)\~від компанії\~не було,\~сума збитку\~не виплачена. Ані страхового відшкодування, ані письмової відповіді від страховика позивачем так отримано не було. Як стало відомо позивачу, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийняла розпорядження про анулювання (відкликання) ліцензії СК «Україна» на провадження діяльності у формі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи те, що до сьогоднішнього дня позивач не отримав ніякого відшкодування, він вимушений звертатися до суду з даним позовом. Разом із стягненням матеріальної шкоди [PERSON] окрім того ставить питання про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 3 000,00 гривень. Серед страждань понесених позивачем останній виділяє негативний вплив постійних стресів та пригнічений стан на загальний стан здоровя, а також інші моральні страждання, повязані з питанням ДТП та відновленням власного єдиного транспортного засобу. Зокрема, у звязку з тим, що приватний автомобіль позивача вже майже три роки знаходиться у стані ремонту, позивач змушений системно витрачати додаткові кошти, сили та час на дорогу на роботу. Описане вище спричиняє виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав нервово відноситися до оточуючого світу. Від такого стану постраждали, окрім [PERSON], і члени родини останнього. Зазначене призвело до розладу стосунків у родині позивача. Отже, як зазначає позивач, моральна шкода, спричинена винним у ДТП [PERSON], полягає в тому, що у позивача погіршився стан здоровя, погіршилися стосунки з оточуючими людьми; [PERSON] постійно повинен виправдовуватися у підставах технічної несправності автомобіля перед колегами, друзями, знайомими. Також моральна шкода полягає в тривалості страждань та очікуванні можливості відновлення вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках. Тяжко переносити ступінь зниження престижу та ділової репутації серед колег та рідних. На даний час позивачем затрачено стільки часу та значних зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, проте все безрезультатно. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 12\~761,31 гривень, моральну шкоду в сумі 3 000,00 гривень, та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, на заявлених вимогах наполягає та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, хоча про час та місце слухання справи був сповіщений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 1\~ст. 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року\~застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Судом встановлено, що 23.01.2016 року об 11 годині 05 хвилин у місті Запоріжжі по бул. Центральному в районі будинку № 26, відповідач у справі [PERSON], керуючи автомобілем CHEVROLET Lacetti, державний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв наїзд на стоячий, припаркований автомобіль CHERY Elara, державний номер [NUMBER]. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3.Б, 10.1.\~ПДР\~України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене\~ст. 124 КУпАП. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ № 871006, автомобіль CHERY Elara, державний номер [NUMBER], належить на праві власності позивачу у справі [PERSON] Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2016 року винним у даній ДТП був визнаний відповідач по справі [PERSON]О, який вину у скоєному правопорушенні визнав, а саме, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124 КУпАП\~та його піддано штрафу у розмірі 340,00 гривень. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~висновку експертного\~автотоварознавчого дослідження\~виконаного судовим\~експертом [PERSON]\~з визначення\~вартості матеріального\~збитку №\~66/05\~від 01.05.2016\~року по\~факту спричинення\~ушкоджень в\~результаті ДТП\~транспортному засобу\~CHERY\~Elara,\~держаний номер\~ [NUMBER], вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача складає 12\~761, 31 гривень. [PERSON] були здійснені дії на страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховій компанії «Україна», у звязку з чим, позивач предявляв вимоги до страховика СК «Україна» про стягнення страхового відшкодування. Однак на час подання листів проти СК Україна було порушено справу про банкрутство, СК Україна була позбавлена членства у Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), у телефонній розмові з представником позивачу було зазначено що збір документів за страховими випадками приймає ТОВ «Фінанс Лайн», про що свідчить прінт скрин з офіційного сайту компанії, та передає на СК Україна. Необхідний перелік документів було надіслано Новою поштою відповідно до накладної № 590001901732573.\~Вказаний перелік\~документів було\~отримано компанією ТОВ «Фінанс Лайн», що підтверджується копіями електронних листів. Однак більше жодного зворотного звязку (електронного чи телефонного) від компанії позивачем не було, сума збитку не виплачена. Як стало відомо Позивачу, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийняла розпорядження про анулювання (відкликання) ліцензії СК «Україна» на провадження діяльності у формі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як передбачено ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. \~ \~ \~ \~За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). \~ \~ \~ \~Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). \~ \~ \~ \~Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. \~ \~ \~ \~За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. \~ \~ \~ \~З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. \~ \~ \~ \~Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. \~ \~ \~ \~Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. \~ \~ \~ \~Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. \~ \~ \~ \~При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. \~ \~ \~ \~Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 511 ЦК України, зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. \~ \~ \~ \~Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. \~ \~ \~ \~З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. \~ \~ \~ \~Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. \~ \~ \~ \~Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. \~ \~ \~ \~Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Аналогічний правовий висновок постановив Верховний Суд України у Постанові від 26.10.2016 року по справі № 6-954цс16. У пункті 2\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6\~судам розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. У відповідності до ст. 76\~цього Кодексу\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач на власний розсуд обирає з кого вимагати відшкодування матеріальної шкоди - з винної в ДТП особи чи з страховика, який застрахував цивільно - правову відповідальність винуватця ДТП, а тому позов [PERSON] в даній частині підлягає задоволенню, та з відповідача [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 12\~761,31 гривень. У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі. Визначаючись щодо відшкодування позивачці моральної шкоди, суд виходить із такого. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно\~ст. 1167 ЦК України,\~моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом установлено, що внаслідок вчиненого правопорушення відповідачем, позивач зазнав моральних страждань, дія вчинена відповідачем призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, останній зазнала душевних страждань. При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення правопорушення сплинув тривалий період часу, проте відповідач не вжив заходів щодо відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним правопорушення. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Згідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на це, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, недопущення безпідставного збагачення позивача, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачці є 3000,00 гривень. Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а тому його позов належить задовольнити. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Задовольняючі позов суд відповідно вимог\~ст.\~141 ЦПК України\~стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved