Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

22.04.2013 року Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №98145-CRED від 01.11.2007 року у розмірі 10159,95 доларів США, що еквівалентно 81177,97 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 01.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №98145-СRED, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 27.10.2009 року. В забезпечення виконанн якредитних зобовязань 01.11.2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки. Неналежне виконання відповідачами умов Кредитного договору призвело до виникнення заборгованості перед Банком, яка станом на 10.02.2013 року становить 10159,95 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 81177,97 грн., з яких заборгованість за кредитом 3367,30 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6279,04 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) 482,32 доларів США. Посилаючись на вказані обставини та на порушення відповідачами своїх зобов'язань, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 10159,95 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 81177,97 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, та письмові заперечення на позов, відповідно до яких позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] не визнає. Просить суд відмовити ПАТ КБ «Приват Банк» в частині позовних вимог до [PERSON] з підстав припинення договору поруки, на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створю єнеобхідні умови для всебічного і повногодо слідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-якід оговірні відносини. Свобода договору проявляєтьсятакож у можливості, наданій сторонам визначитиумови такого договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається із матеріалів справи, 01.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №98145-СRED, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 6000 дололарв США зі сплатою 24% річних на термін до 27.10.2009 року. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору у випадку порушення зобовязання за договором відповідач [PERSON] сплачує позивачу 48% за користування кредитом, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором було укладено Договір поруки №б/н від 01.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], згідно якого [PERSON] виступив поручителем за виконання [PERSON] кредитних зобовязань. Згідно з пунктом 10 договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до виконання зобовязань за Кредитною угодою. Згідно з пунктом 11 договору поруки, сторони прийшли до згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу, встановлюється протягом у 5 років. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за Кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим утворилась заборгованість. Згідно наданого ПАТ КБ «Приват Банк» розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 10.02.2013 року складає 10159,95 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 81177,97 грн., з яких заборгованість за кредитом 3367,30 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6279,04 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) 482,32 доларів США. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки від 01.11.2007 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 10 договору поруки) про його дію до повного виконання зобовязань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Разом із тим позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та пятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непредявлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на предявлення вимоги до поручителя та обовязок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобовязання припинилися. Отже, непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. У Кредитному договорі від 01.11.2007 року строк виконання основного зобовязання чітко визначений строк повного погашення кредиту є 27.10.2009 року. За таких обставин у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право предявити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 27.10.2009 року і протягом наступних шести місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Позичальник [PERSON] зобовязалась повернути кредит у строк до 27.10.2009 року, а оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до поручителя [PERSON] з позовом у квітні 2013 року, тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, є підстави для відмови в позові в частині стягнення заборгованості з [PERSON], у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Саме такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16, від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1265цс16. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що заборгованість за кредитним договором від 01.11.2007 року у розмірі 10159,95 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 10.02.2013 року за курсом 7,99 грн. за 1 долар США, відповідно до розпорядження НБУ від 10.02.2013 року складає 81177,97 грн. підлягає стягненню з [PERSON] Що стосується вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], суд приходить до переконання, що позивач в цей частині не довів ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог та не надавналежних доказів на підтвердження своїх вимог, у зв'язку з чим в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені ПАТ КБ «Приват Банк» та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 811,78 гривень.

Outcome: partial