Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

21 травня 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вищевказаною адресою, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування цих вимог вказувала, що після смерті її бабусі [PERSON] залишилася спадщина, в тому числі у виді вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом вказаного спадкового майна, у зв'язку з чим у встановлений законом строк вона звернулася до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право вона спадщину їй було відмовлено у зв'язку з ненаданням нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів на вказане майно. Проте доступу до цих документів вона не має, потрапити у будинок бабусі не має можливості, прийнятими нею заходами одержати правовстановлюючі документи їй не надалося можливим, у зв'язку з чим за захистом своїх спадкових прав вона була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] та її представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили про вищевикладене. [PERSON] також пояснила, що її мати вийшла заміж за [PERSON], який її - [PERSON] удочерив та вони жили разом. Вона відносилася до [PERSON] як до батька. Тривалий час вони проживали разом, але потім батьки розвелися і вона залишилася жити біля матері, а з часом переїхала жити до м.Одеси. З [PERSON] вона спілкувалася по телефону, при цьому просила щоб та записала її номер телефону та у разі потреби, в тому числі якоїсь допомоги, повідомила про це, але [PERSON] до неї по допомогу не зверталася. Після її смерті вона приїхала на поховання разом із братом, але коли підійшла до будинку побачила, що обстановка була дуже напруженою, тому вирішила не сперечатися із родичами [PERSON] та повернулася додому. Представник [PERSON] пояснив, що є родичем позивачки [PERSON] Її сім'ю знає добре і обізнаний у стосунках, що склались між нею та родиною її батька [PERSON] Пояснив, що [PERSON] підтримувала стосунки із [PERSON], відвідувала її. Відповідач - Лиманівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій не заперечувала проти позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на вказане майно та просила справу розглянути за відсутності їх представника. Треті особи - відділ Держземагентства у Жовтневому районі Миколаївської області та Жовтнева державна нотаріальна контора Миколаївської області звернулися до суду із заявами, у яких просили справу вирішити на розсуд суду без участі їх представників. Залучена до участі у справі як третя особа [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити, пославшись на те, що вона є спадкоємицею після смерті своєї сестри [PERSON] та із відповідною заявою звернулася до нотаріуса. [PERSON] спадкодавицю за життя не відвідувала, її долею не цікавилася. [PERSON] заявлено самостійні вимоги щодо предмету спору. В своєму позові остання просить відсторонити [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] та змінити черговість спадкування, надавши їй право на спадкування після смерті [PERSON] наряду із спадкоємцями першої черги. В обґрунтування цих вимог вказувала, що [PERSON] не є кровною родичкою померлої [PERSON], а була усиновлена сином померлої [PERSON] лише з метою уникнення кримінальної відповідальності та застосування до нього акту амністії, як батька неповнолітньої дитини. Вказувала, що [PERSON] тривалий час потребувала стороннього догляну через стан здоров'я, який вона - [PERSON] їй забезпечувала, в той час як [PERSON] не підтримувала із [PERSON] ніякого зв'язку та між ними не склалося будь-яких відносин як бабусі та онуки. Вважає, що вона, як особа, яка піклувалася про свою сестру - [PERSON], здійснила її поховання після смерті, має право на спадкування майна після смерті [PERSON], як спадкоємець першої черги. [PERSON] та її представник проти заявлених [PERSON] вимог заперечували та вважали, що посилання останньої на підстави усиновлення [PERSON], потреби [PERSON] у постійному сторонньому догляді нічим не підтверджені, а тому її вимоги безпідставні. Вислухавши пояснення позивачки за первісним позовом [PERSON] та її представника, третьої особи із самостійними вимогами - [PERSON] та її представника, дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO]. Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). У зв'язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] позивачка змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 19-22), а під час реєстрації шлюбу із [PERSON] - змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 23). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції здійснено актовий запис про смерть за № 1063 від 25.11.2003 року (а.с. 20). За даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, підтверджуються родинні відносини [PERSON] [INFO] та [PERSON] відповідно як сина та матері (а.с. 18). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років, про що виконавчим комітетом Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 44 від 11.09.2013 року (а.с. 21). За даними спадкової справи № 11/2014, заведеної 30.01.2014 року Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулися її сестра [PERSON] та онука [PERSON] (а.с. 54-88). З роз'яснення нотаріуса [PERSON] слідує, що останній роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сестри, так як із заявою про прийняття спадщини за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України звернулася онука померлої - [PERSON] (а.с. 82) Згідно ст. 1258 ЦК України та розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Тобто право [PERSON] на спадкування після смерті сестри [PERSON] залежить від прийняття спадщини спадкоємцями першої черги. Відповідно до ст.1261 ЦК України - до першої черги спадкоємців належать діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України - Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи, що батько [PERSON] помер в [INFO], а його мати та бабуся позивачки - в 2013 році, то [PERSON] є спадкоємцем першої черги за правом, передбаченим ст. 1266 ЦК України. Підстави, з яких позивака була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом листа спадкоємцю від 03.04.2014 року Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, яким [PERSON] роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджували б право власності спадкодавця на спадкове майно. Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вказує представник позивачки [PERSON], після смерті [PERSON] документи на спірне майно знайдені не були. Ключі від приміщення будинку померлої утримує [PERSON], яка перешкоджає праву позивачки на отримання спадщини. З цих підстав [PERSON] зверталася до Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області (а.с. 11), натомість, з посиланням на наявність між сторонами цивільно-правових відносин, кримінальне провадження порушене не було (а.с. 13). На запит адвоката [PERSON] Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації повідомило про неможливість надання копії правовстановлюючого документу на житловий будинок, а Лиманівська сільська рада повідомила про відсутність у сільській раді будь-яких правовстановлюючих документів на майно [PERSON] (а.с. 16-17). За такого, вжитими [PERSON] діями отримати оригінали вищевказаних правовстановлюючих документів вона позбавлена можливості, через що була змушена звернутися до суду із цим позовом. Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав, виданого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 13.04.2012 року, [PERSON] була власницею житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 14-15, 45-46). За даними відділу Держземагентства у Жовтневому районі Миколаївської області, на ім'я [PERSON] зареєстровані земельні ділянки площею 0,25 га (державний акт [NUMBER], № реєстрації 1273) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,06 га (державний акт серії [NUMBER], № реєстрації 1274) - для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 25-26). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ст. 117 КпШС, що діяв на час вищевказаного усиновлення - Усиновлені та їх потомство у відношенні до усиновителів та їх родичів, а усиновителі та їх родичі у відношенні до усиновлених та їх потомства прирівнюються в особистих і майнових правах та обов'язках до родичів за походженням. Статтею 232 нині діючого СК України (ч.3) також передбачено, що З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. За вищевказаного, та встановивши належність спадкодавцю [PERSON] вищевказаного майна, та неможливість оформлення [PERSON] своїх спадкових прав в нотаріальному порядку, з підстав, про які зазначено вище, суд дійшов висновку, про необхідність захисту її спадкових прав судом. Щодо заявлених [PERSON] вимог про усунення [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON], то викладені нею обставини фіктивності усиновлення та його підстав, а саме: з метою звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за актом амністії, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Зі змісту рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 01.06.1998 року слідує, що [PERSON] проживав із матір'ю позивачки з 1994 року, а у 1997 році уклав із нею шлюб. Разом вони виховували доньку [PERSON] від першого шлюбу, та про її усиновлення просив заявник [PERSON] і підтвердив свою заяву в судовому засіданні. Суд дійшов висновку, що вказане усиновлення відповідало інтересам дитини (а.с. 104). За даними УМВС України в Миколаївській області дані про застосування амністії до [PERSON] відсутні (а.с. 113). Більш того, усиновленню відповідає психоемоційне ставлення самого заявника (усиновлювача) до дитини та відсутність у нього намірів створення відносин із усиновленою як батька та доньки не можуть підтверджуватися показами свідків, тощо. Враховуючи, що усиновитель помер, то обставини та підстави усиновлення не можуть бути предметом дослідження та доказами відсутності наміру створення сімейних відносин у самого усиновлювача та членів його сім'ї із усиновленою. Щодо вимог [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування, то відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми усунута від права на спадкування за законом, може лише особа, яка має право на спадкування на підставі закону після смерті спадкодавця, який перебуває в безпорадному стані та потребує допомоги саме спадкоємця. Як зазначено в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України слід установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Згідно даних Жовтневої центральної районної лікарні, з 30.11.2013 року по 11.02.2013 року [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Жовтневої ЦРЛ. У вказаний період (з 30.11.2013 року по 11.02.2013 року) [PERSON] потребувала стороннього догляду. При цьому, 11 лютого 2013 року хвора самовільну покинула відділення, та була виписана за порушення лікарняного режиму(а.с. 115). Згідно даних головного лікаря КУ «Жовтневий РМЦ ПМСД» від 17.08.2015 року, [PERSON] за медичною допомогою до амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Лимани не зверталася. Від медичного нагляду медперсоналу АЗПСМ с.Лимани відмовилася, мотивуючи тим, що лікується в медичних закладах м.Миколаєва. За довідкою лікарсько-консультативної установи комісії КУ «Жовтневий РМЦ ПМСД» про потребу в постійному сторонньому догляді ні [PERSON], ні її родичі не зверталися (а.с. 119.) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою померлої [PERSON] із якою підтримувала добросусідські відносини. [PERSON] обходила сама себе, але останнім часом скаржилася, що погано себе почувала та мала намір переїхати жити до сестри. Вона часто бачила в гостях у [PERSON] її сестру [PERSON], яка приїздила із своєю донькою та зятем. Про онуку [PERSON] ніколи не розповідала. До останніх днів свого життя [PERSON] пересувалася сама, сама себе могла обходити, доглядала своє майно, лише наймала працівника для тяжкої роботи. На початку вересня 2013 року вона нарвала для [PERSON] груші та повісила на хвіртці, але коли поверталася з роботи помітила, що її гостинець залишився на місці. [PERSON] декілька днів від сусідів вона дізналася, що [PERSON] померла, при цьому її тіло було знайдене вже через якийсь час після смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що також є сусідкою [PERSON] Вона часто спілкувалася із померлою. [PERSON] часто навідувалася до неї, при цьому з її слів зрозуміла, що та обходила себе сама. Розповідала, що перенесла інсульт та її лікуванням займалася сестра [PERSON] Зі слів [PERSON] та не мала намір складати заповіт, оскільки вважала, що після її смерті майно у спадщину перейде до її сестри [PERSON] Про онуку вона нічого не розповідала. В останні дні життя [PERSON] скаржилася, що стан її здоров'я погіршився та вона мала намір переїхати до сестри. Аналізуючи зміст вищевказаних даних лікарських установ та пояснення свідків, суд дійшов висновку про відсутність доказів, які б свідчили про безпорадний стан [PERSON] та її потребу у сторонньому догляді тривалий час, як про те вказувала [PERSON], принаймі до початку вересня 2013 року. Як вказують свідки [PERSON] та [PERSON] за декілька днів до смерті [PERSON] вони спілкувалися із останньою, яка на той час скаржилася на погіршення стану здоров'я, проте не мала ознак безпорадності. Крім того, суду не надано доказів щодо обізнаності [PERSON] у потребі [PERSON] в сторонньому догляді. Сама [PERSON] мешкає в іншому місті, та, як вказує сама, підтримувала зв'язок із спадкодавцем в телефонному режимі. При цьому, пропонувала свою допомогу у разі потреби. Аналізуючи вищенаведене, сукупності обставин, які є підставою для усунення особи від права на спадкування у даному випадку відсутні, а тому вимоги [PERSON] щодо усунення [PERSON] від права на спадкування не можуть бути задоволені. Щодо вимог [PERSON] про зміну черговості у спадкуванні та надання їй права на спадкування після смерті [PERSON] наряду із спадкоємцями першої черги, то частина друга статті 1259 ЦК України визначає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У п.5.2. листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 щодо зміни черговості одержання права на спадкування на підставі рішення суду зазначається, що підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1)здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2)матеріальне забезпечення спадкодавця; 3)надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4)тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5)безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. При цьому, пояснення [PERSON] щодо утримання нею спадкодавця [PERSON] та надання їй необхідної допомоги та догляду, спростовуються даними амбулаторної картки [PERSON], згідно якої [INFO] [PERSON] [INFO]. найдена сусідами померлою (в стані розкладу), направлена на судово-медичну експертизу. Зі слів сусідів, її ([PERSON].) не бачили близько трьох днів (а.с. 122). Крім того, як вже зазначено вище, не знайшло свого підтвердження перебування [PERSON] у безпорадному стані та потреби у сторонньому догляді. Тобто, сукупність вищевказаних юридичних фактів, що є підставою для зміни черговості прийняття спадщини, не встановлена, а отже підстави в задоволенні і цих вимог [PERSON] відсутні. Її посилання на проведення поховання померлої [PERSON] та надання доказів з понесених щодо цього витрат, не є підставами для задоволення будь з яких заявлених нею по справі вимог. Враховуючи наведене, та встановивши, що відповідно до вимог ст.1261, ст. 1266 Цивільного кодексу, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та спадщину прийняла, та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України її право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, тому на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом, шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved