Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

23.12.2020 року Гаврилюк Т.А. звернулась з позовом в якому просила визнати за [PERSON] , право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області; визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку, площею 0,0981 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Первомайськ, Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області помер чоловік Позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що складалося з житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0981 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані по [ADDRESS] . Спадщину після смерті чоловіка прийняла Позивачка шляхом подачі відповідної заяви до Першої Первомайської держнотконтори Миколаївської області, проте, її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що реєстрація права власності на житловий будинок не була проведена та тому, о у неї відсутній оригінал державного акту на земельну ділянку, про що 14 грудня 2020 року нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори були винесені Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з зазначеними обставинами, нотаріус роз`яснила, що у разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Слід зазначити, що спадкодавець дійсно був власником житлового будинку [ADDRESS] . Так, відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики N 127 від 24.05.2001 р., індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва. Тобто, відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики N 127 від 24.05.2001 р., прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., засвідчує технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до акту прийому в експлуатація закінченого будівництвом житлового будинку і господарськими спорудами індивідуального забудовника, будинок був прийнятий в експлуатацію 16 червня 1992 року , тобто побудований до 5 серпня 1992 року. Крім того, земельна ділянка площею 0,0981 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , дійсно належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК №б/н від 04.03.1994 року, реєстр №1375. Отже, у чоловіка Позивачки були всі необхідні документи для оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок. Слід зазначити, що відповідно до п. 49 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна», заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку з господарськими спорудами індивідуального забудовника. Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на такий об`єкт нерухомого майна, заявник не подає. Тому, для реєстрації права власності на житловий будинок чоловікові Позивачки потрібно було надати до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень технічний паспорт на житловий будинок та документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований будинок, яким являється державний акт на право приватної власності на землю серії МК №б/н від 04.03.1994 року, реєстр №1375. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, чоловік Позивачки правомірно володів та користувався своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з викладеного вище, перешкод для проведення реєстрації права власності на будинок у [PERSON] не було, але у зв`язку із його смертю, питання щодо реєстрації права власності залишилося неврегульованим. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування, права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З підстав, зазначених вище, Позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене вище спадкове майно, тому єдиним правовим способом захисту його законних прав та інтересів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є звернення до суду з позовом про визнання права власності на нього в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області. В підготовче засідання позивач не з`явилась, а її представник Гаврилюк Т.А. надала заяву з проханням розглядати справу без участі її та позивача, а позов задовольнити у повному обсязі. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, а позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ст. 200 ч.3 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд знаходить доведеними позовні вимоги та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved