Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

23.11.2015 року [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою смт. Казанка, вул. Рози Люксембург, №21, Миколаївської області. У вказаному житловому будинку проживає та зареєстрований син позивача [PERSON], який у 1995 році уклав шлюб з [PERSON], яку 01.08.1996 року було зареєстровано за вищевказаною адресою. 26.06.2009 року рішенням суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, і остання виселилась з будинку за адресою смт. Казанка, вул. Рози Люксембург, №21, Миколаївської області, однак не виписалась з місця реєстрації за вказаною адресою. Таким чином більше шести років [PERSON] не проживає за вказаною адресою. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації в будинку за адресою смт. Казанка, вул. Рози Люксембург, №21. Вказала, що такі дії відповідача порушують її права як власника будинку, а тому просила задовольнити її позов, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою смт. Казанка, вул. Рози Люксембург, №21, Миколаївської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Пояснила, що вона є власником будинку, що знаходиться за адресою смт. Казанка, вул. Рози Люксембург, №21, Миколаївської області. Відповідач [PERSON] була зареєстрована у вказаному будинку після того, як вона уклала шлюб з її сином [PERSON]. Від цього шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за вищезазначеною адресою разом із батьком. 26.06.2009 року рішенням Казанківського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З того часу, відповідач [PERSON] не проживає за адресою [INFO], свої речі вона забрала, не сплачувала за житлово-комунальні послуги, спільне господарство з її сином не вела. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з?явилася, була повідомлена належним чином, причини її неявки до суду невідомі. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.12.1986 року, зареєстрованого в реєстрі за №909 видно, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], який помер 24.04.1986 року, а саме житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою смт. Казанка, вул. Рози Люксембург, №21, Миколаївської області. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 11.02.1987 року, видно, що Снігурівське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що в цілому домоволодіння №21 по вулиці Рози Люксембург в смт. Казанка зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.12.1986 року, зареєстрованого в реєстрі за №909. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФП №276586 видно, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 15.09.1995 року, про що зроблено актовий запис №57. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Відповідно до рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.06.2009 року видно, що шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Відповідно до акту підтвердження на предмет проживання від 03.12.2015 року, складеного депутатом Казанківської селищної ради [PERSON] видно, що [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], але за цією адресою не проживає з 09 липня 2009 року, що підтверджено сусідами [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки від 03.12.2015 року №5307/03-15/01, виданої виконкомом Казанківської селищної ради видно, що дійсно [PERSON], [INFO] зареєстрована за місцем проживання в [INFO], фактично за даною адресою не проживає з липня 2009 року. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Проте, з пояснень позивача вбачається відсутність поважних причин у відповідача, які б заважали проживати відповідачу за місцем своєї реєстрації. Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні було підтверджено те, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку покинула житлове приміщення за адресою смт. Казанка, вул. Рози Люксембург, №21, Миколаївської області, не проживала у ньому з липня 2009 року, не сплачувала за житлово-комунальні послуги, так як не користувалася вказаним житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Між власником майна та членами його сім'ї виникають відносини користування чужим майном (сервітут), врегульовані ст. 405 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою смт. Казанка, вул. Рози Люксембург, №21, Миколаївської області. Передбачених законом підстав для збереження за відповідачем [PERSON] права користування вищезазначеним житловим будинком, а також підстав, які б свідчили про відсутність її у спірному жилому приміщенні з поважних причин судом не встановлено. А тому вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням суд вважає такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved