overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

23 березня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 20 вересня 2013 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, вони мають різні погляди на сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, що призвело до припинення шлюбних відносин з травня 2015 року. Позивачка просить шлюб розірвати Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представники позивачки в судове засідання не з'явилися, надавши суду, кожен окремо, заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 вересня 2013 року ( а.с.6). Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження дитини від 23 травня 2014 року ( а.с.4). У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з травня 2015 року через непорозуміння та різні погляди на подружнє життя та сімейні обов'язки, сімейні стосунки не підтримують більше року, наміру на спільне життя не мають. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст..88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

23 березня 2016 року позивач, ПАТ АБ «Укргазбанк», звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 67 К-Ф від 17 квітня 2007 року. Посилався на те, що 17.04.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Полтавської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № №67 К-Ф про надання кредиту в сумі 62\~820 грн. на строк з 17.04.2007 року по 16.04.2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,5% річних. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 181 525 грн. 32 коп., яка складається з: заборгованості по процентам 63 530 грн. 02 коп., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту 60 488 грн. 83 коп., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 57\~506 грн. 47 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи заяву позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Полтавської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № №67 К-Ф про надання кредиту в сумі 62\~820 грн. на строк з 17.04.2007 року по 16.04.2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,5% річних. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 181 525 грн. 32 коп., яка складається з: заборгованості по процентам 63 530 грн. 02 коп., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту 60 488 грн. 83 коп., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 57\~506 грн. 47 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

23 березня 2016 року помер [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями в селі Арчепитівка Любашівського району Одеської області. Посилаючись на те, що вона не може оформити право власності на свою частину будинку та на спадщину нотаріально, їй було відмовлено нотаріусом в письмовій формі із за того, що указаний будинок був придбаний на ім»я померлого чоловіка ще до реєстрації шлюбу і є його особистою власністю і рекомендовано звернутись до суду , позивачка звернулись до суду з наведеним позовом. Відповідачка [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те , що вона не може оформити свою частину спадщини нотаріально із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Сторони в судове засідання не зявились , надали суду заяви (а.с. 29) про розгляд справи в їх відсутність та про те, що позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги визнають повністю, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Позовні вимоги підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 12), свідоцтвом про шлюб, актом обстеження матеріально побутових умов у [PERSON] (а.с.11), договором купівлі- продажу будинку (а.с.18),витягом з державного реєстру правочинів, технічним паспортом на будинок, довідкою- характеристикою - висновком про технічний стан будинку (а.с. 26), повідомленням нотаріальної контори (а.с. 17), довідками Бобрицької сільської ради (а.с.13-14), по господарськими книгами (а.с. 27-41), - згідно яких видно, що починаючи з 1999 року і до дня смерті [PERSON] [PERSON] проживала разом з ним однією сім»єю і має право на ? частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного із подружжя -після смерті спадкодавця та право на ? частину спадкового майна, як спадкоємець 1 черги за законом після смерті чоловіка ; а також свідоцтвом про народження та про одруження [PERSON], до шлюбу [PERSON] (а.с. 61-62), згідно яких [PERSON] являється спадкоємицею 1 черги після смерті батька за законом, і підлягають задоволенню повністю згідно 74 СК України та ст.ст. 392, 1261 та 1268 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

23 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що після смерті 10 квітня 2004 року баби [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Смалі (Радянська), 9, с. Сошичне Камінь-Каширського району. Згідно заповіту баби, спадкоємцем належного їй майна є він. Відповідачі по справі діти спадкодавця, на спадщину не претендують. Встановлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини пропустив, оскільки в жовтні 2004 року у звязку з тяжким матеріальним становищем змушений був виїжджати на тривалий час на роботу, де не мав змоги подати заяву. Просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], що померла 10 жовтня 2004 року. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просить їх задовольнити та надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідачі позов визнали, не заперечують проти надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини про що подали відповідні заяви, де просять справу розглянути без їх участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судом установлено, що 10 жовтня 2004 року після смерті [PERSON] (а.с. 4) відповідно до ст. ст. 1220, 1221 ЦК України відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами по вул. Смалі (Радянська), 9, в с. Сошичне Камінь-Каширського району. Належність вказаного майна [PERSON] стверджено довідкою Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району від 30 січня 2017 року № 254 (а.с. 5). Своїм заповітом [PERSON] вищеназване майно заповіла позивачу (а.с. 7). Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у згаданий строк після смерті [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотконтори, оскільки знаходився на сезонних роботах за межами України і не мав змоги подати таку заяву. Зважаючи на ці обставини суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і що йому слід визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю у два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

23 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16 листопада 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом із нею, не надає. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 554. Позивачка є матірю, а відповідач - батьком дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання обов'язку утримувати дитини відповідачем, який проживає окремо, у зв'язку з чим кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню з нього за рішенням суду. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працездатний, інших осіб, яких зобовязаний утримувати за законом, не має, дитина здорова, власних джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, з 23 березня 2017 року, дня подання позову, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

23 березня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], який народився 28 лютого 2015 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], який народився 28 лютого 2015 року та проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 224373 та довідкою ОСББ «Обрій-60» від 14 березня 2017 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

23 березня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 17.10.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 61. В судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, миритися не бажає, вважає, що через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів їх шлюб з відповідачем остаточно розпався, подружніх стосунків не підтримують, оскільки не проживають разом 6 місяців. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Спору щодо спільного майна та місця проживання дитини немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

23 березня 2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 2-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі недієздатного [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що 22.03.2017 року о 12 год. 00 хв. за направленням лікарів психіатрів Глобинської ЦРЛ, ППНД та заявою опікуна [PERSON] на стаціонарне лікування до 2-Б відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, загострення». У звязку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Хворий [PERSON] з заявою згоден. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку лікаря [PERSON], прокурора Сазонову О.В., хворого [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.03.2017 року о 12 год. 00 хв. за направленням лікарів психіатрів Глобинської ЦРЛ, ППНД та заявою опікуна [PERSON] на стаціонарне лікування до 2-Б відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, загострення». 23.03.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу з вираженою прогредієнтністю та частими загостреннями, тривожно-параноїдний синдром, загострення. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатного [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

23 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.03.2017р. о 00 год. 07 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.03.2017р. о 00 год. 07 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого свідомість деліріозно змінена. Дезорієнтований в місті та часі. Психомоторно збуджений. Озирається по сторонам, до чогось прислуховується. Галюцинує. Відповідає не по суті. Без критики до свого стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром відміни алкоголю з делірієм та судомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved