Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

21 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах повнолітньої дочки [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину до закінчення навчання або ж до досягнення 23 річного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07.03.2000 року по 06.12.2003 року вона перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах. За час перебування у шлюбі у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що дочка проживає разом із нею, перебуває на її утриманні. Склавши іспити, своїми зусиллями Даяна вступила до Національного університету «Одеська юридична академія» на денну форму навчання, де навчається з 01.09.2017 року. Вказує, що коштів, які вона отримує, після покриття витрат на одяг, книги, харчування, не достатньо для того, щоб дочка могла гідно навчатися та закінчити навчальний заклад. Вказала, що оскільки дочка навчається на денній формі навчання, вона позбавлена можливості працювати, утримувати себе хоча б частково за власний рахунок Зазначила, що відповідач будь-якої допомоги, у тому числі матеріальної, не бажає надавати, що ставить під сумнів здобуття Даяною освіти у вказаному вище навчальному закладі. Його відмова утримувати свою дочку змушує її звернутися до суду із позовом. Зазначає, що оскільки батько дитини фізично здоровий, має регулярний та достатній дохід, оскільки працює на морському судні «Mineral Dalian» на посаді капітана з 04.06.2018 року, він може надавати хоч якусь грошову допомогу. Враховуючи вищевикладене просить суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення із дня подання заяви до суду і до закінчення дочкою навчання, або ж до досягнення нею 23 річного віку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для людини відповідного віку. 07 вересня 2018 року від представника відповідача, адвоката Гришка С.О., надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на повнолітню дитину до закінчення навчання або ж до досягнення 23 річного віку. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач не погоджується із доводами позивача стосовно того, що він не надає на утримання дочки матеріальної допомоги, що ставить під сумнів здобуття нею освіти, оскільки на адвокатський запит, що був надісланий на ім`я ректора Національного університету «Одеська юридична академія» було отримано відповідь, де вказано, що індивідуальний договір № 2017-О-002986-30 про підготовку фахівця (бакалавра) від 11.08.2017 року, який був наданий позивачем до суду, як доказ, є припиненим у зв`язку з заміною платника. Так, між Національним університетом «Одеська юридична академія» в особі ректора [PERSON] з однієї сторони і громадянкою [PERSON] (за договором - Контрактник) та громадянином [PERSON] з другої сторони, укладено договір про підготовку фахівця (бакалавра) № ФАд-6-18-0002-73 від 10.03.2018 року. У зв`язку із цим вважає, що твердження позивача про те, що відповідач будь-якої допомоги, у тому числі матеріальної, не бажає надавати, спростовується, оскільки відповідач добровільно, за власним бажанням здійснює оплату за навчання дочки. Також зазначив, що відповідач сплачує аліменти добровільно, що підтверджується копіями чеків, окрім цих витрат, пов`язаних із утриманням дочки, сплачує проживання [PERSON] у гуртожитку, що також підтверджується копіями квитанцій. Зазначив, що обґрунтовуючи свій позов, позивач вказала, що відповідач працює капітаном на морському судні «Mineral Dalian» з 04.06.2018 року, має регулярний дохід. Однак, відповідач звертає увагу суду на те, що на даний час, а саме з 04.06.2018 року відповідач працює на судні іноземної фірми, відповідно до контракту по найму, праця відповідача носить строковий характер, заробіток мінливий, між рейсами відповідач не працює й дохід не одержує, перерви між рейсами становлять від 4 до 8 місяців. Також зазначив, що на даний час окрім доньки [PERSON] , від інших шлюбів він має доньку [PERSON] , 2009 року народження та доньку [PERSON] , 2015 року народження. Також має на утриманні непрацездатну матір - [PERSON] , 1952 року народження. Усі вони потребують фінансової допомоги зі сторони відповідача, яку він повинен їм надавати, та за можливості надає. Вказав, що оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, більше перебуває на суші ніж працює у морі, у зв`язку з чим не отримує дохід, маючи ще двох неповнолітніх доньок та непрацездатну матір, які також потребують фінансової допомоги від відповідача, розуміючи необхідність у стабільному щомісячному доході доньки для навчання, відповідач враховує своє матеріальне становище, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для людини відповідного віку, не порушуючи права позивача, відповідач вважає за можливе сплачувати на користь позивача на утримання доньки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500грн. щомісячно, що є більшою сумою ніж встановлено чинним законодавством України. Враховуючи вищевикладене, просив суд заявлені вимоги позивача задовольнити частково, стягнути із [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. щомісячно, про те не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, визначеного для людини відповідного віку. 19 грудня 2018 року на електрону адресу суду від представника відповідача, адвоката Гришка С.О., надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на повнолітню дитину до закінчення навчання або ж до досягнення нею 23 річного віку. Зі змісту відзиву вбачається, що представник відповідача повторно звертає увагу суду на обставини того, що окрім доньки [PERSON] , відповідач має ще двох малолітніх доньок, [PERSON] , 2009 року народження, та [PERSON] , 2015 року народження, крім того, на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати, [PERSON] , 1952 року народження, і всі вони потребують фінансової допомоги, яку він повинен їм надавати та за можливості надає. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, більше знаходиться на суші ніж працює в морі, у зв`язку з чим не отримує дохід, маючи ще двох малолітніх доньок та непрацездатну матір, які також потребують фінансової допомоги, розуміючи необхідність у стабільному щомісячному доході доньки для навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», відповідач, враховуючи своє матеріальне становище, бере на себе обов`язок щодо сплати аліментів [PERSON] , [INFO] , на період її навчання у Національному університеті «Одеська юридична академія» та/або до досягнення нею 23 річного віку у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову; освітні послуги; проживання у гуртожитку. Враховуючи вартість навчання у Національному університеті «Одеська юридична академія», вартість проживання у гуртожитку та щомісячний платіж у розмірі 2000 грн., не порушуючи права доньки, відповідач вважає за можливе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4500грн. щомісячно. Враховуючи вищевикладене просив суд позовні вимоги позивача задовольнити частково, стягнути з [PERSON] аліменти на повнолітню доньку [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грн. 29 січня 2019 року позивач [PERSON] подала заяву в порідку ст. 49 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що позивач змінює свої позовні вимоги та просить суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до закінчення навчання дочкою у Національному університеті «Одеська юридична академія», або ж до досягнення нею 23 річного віку. 25 червня 2019 року від представника відповідача, адвоката Гришка С.О., надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на повнолітню дитину до закінчення навчання або ж до досягнення 23 річного віку. Зі змісту відзиву вбачається, що тривалі перемовини між сторонами щодо можливого врегулювання спору шляхом домовленостей були досягнуті деякі порозуміння, навіть складений проект мирової угоди між сторонами. Однак, 29.01.2019 року позивач у порядку ст. 49 ЦПК України звернулася до суду з заявою, в якій змінила предмет позову, а саме спосіб присудження аліментів з 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача на тверду грошову суму в розмірі 5000 грн., починаючи із дня подання заяви до суду і до закінчення [PERSON] навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», або ж до досягнення нею 23 річного віку. Вказав, що звертаючись до суду позивач зазначала, що донька [PERSON] проживає разом із позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, також зазначала, що відповідач будь - якої допомоги, у тому числі матеріальної, не надає, що ставить під сумнів здобуття донькою освіти. Зазначала, що має дитину інваліда, [PERSON] , 2011 року народження, а тому не має можливості працювати та отримувати дохід, оскільки донька потребує постійного догляду. Зазначив, що з метою доведення до суду дійсних обставин справи та підтвердження їх належними доказами, а також з метою спростування всіх обставин, які були викладені позивачем в позовній заяві, представником відповідача були направлені адвокатські запити. Вказав, що оскільки обставини, які позивач зазначала у своїй заяві, не відповідають дійсності, позивач намагається ввести суд в оману, а підставою звернення до суду із позовом послугувало ніяк не навчання доньки, а власна можливість отримати додатковий дохід від колишнього чоловіка. Зазначив, що доводи позивача стосовно того, що донька проживає спільно із нею, спростовуються, оскільки [PERSON] навчається в Національному університеті «Одеська юридична академія», денна форма навчання, та проживає у [ADDRESS] . Вказав, що доводи позивача стосовно того, що її доходів після покриття витрат на одяг, книги, харчування, не вистачає, також спростовуються, оскільки позивач у навчальний період, а саме, з 03.09.2018 року по 10.09.2018 року відправила на відпочинок свою доньку до Єгипту, не зважаючи на те, що вартість відпочинку відповідно до договору б/н від 28.08.2018 року складає 22997 грн., що є більшою сумою ніж плата за навчання у навчальному закладі, де навчається Даяна. Зазначив, що позивач не бажає та ухиляється від працевлаштування, мотивуючи своє небажання перебуванням на утриманні дитини інваліда, [PERSON] , хоча дитина навчається у 2 класі Опорного закладу Гребінківська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4 Гребінківської міської ради Полтавської області, є достатньо самостійною дівчинкою, яка вільно розвивається із своїми однолітками. Відповідач, враховуючи своє матеріальне становище, враховуючи вартість навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія» - 21700 грн. у рік, вартість проживання у гуртожитку - 850 грн. в місяць, не порушуючи права [PERSON] , вважає за можливе та бере на себе обов`язок щодо: - сплати на особовий рахунок [PERSON] щомісячне грошове забезпечення на період її навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія» та/або до досягнення нею 23 річного віку в розмірі 2000 грн.; - на період навчання [PERSON] у Національному університеті «Одеська юридична академія» оплачувати освітні послуги на розрахунковий рахунок Національного університету «Одеська юридична академія»; - на період навчання [PERSON] оплачувати на розрахунковий рахунок Національного університету «Одеська юридична академія» проживання у гуртожитку. 02.10.2019 року представник відповідача адвокат Гришко С.О. надав повторну заяву про часткове визнання позовних вимог за позовною заявою [PERSON] в інтересах повнолітньої дочки [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку до закінчення навчання або ж до досягнення нею 23 річного віку. Зі змісту заяви вбачається, що представник відповідача викладає обставини справи та наводить доводи, аналогічні викладеним у попередніх відзивах на позов. Заяву доповнив тим, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, а тому відповідач вважає, що навчання їх спільної доньки [PERSON] , є також їх спільним обов`язком, а тому відповідач згоден взяти на себе обов`язок щодо сплати половини вартості навчання та проживання їх спільної дочки в Національному університеті «Одеська юридична академія», що складає суму у розмірі - 1330 грн в місяць, сплачуючи на користь [PERSON] на утримання [PERSON] щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до закінчення нею навчання або ж до досягнення 23 річного віку. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Чумарний А.І., у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Гришко С.О. позовні вимоги позивача визнав частково, просив взяти до уваги наявність у відповідача двох малолітніх дітей та перебування на утриманні непрацездатної матері, взяти до уваги те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому просив суд позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 1330 грн. на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Суд, заслухавши пояснення та доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу від 07.03.2000 року серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, актовий запис 76 (т. 1, а.с.09). За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 387 (т. 1, а.с.10). Відповідно до Свідоцтва серії [NUMBER] від 08.02.2011 року, шлюб між сторонами розірвано, про що у книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 317 від 2003 року (т. 1, а.с.09). Відповідно до Довідки № 632 від 08.06.2018 року, виданої деканом факультету Національного Університету «Одеська юридична академія» та Індивідуального договору №2017-О-002986 про підготовку фахівця (бакалавра) від 11.08.2017 року, [PERSON] є студентом І (першого) курсу денного відділення факультету адвокатури Національного університету «Одеська юридична академія», термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Згідно вищевказаного індивідуального договору [PERSON] є платником (т. 1, а.с.11-12). Як вбачається із матеріалів справи, а саме із Індивідуального договору № ФАд-6-18-0002-73 про підготовку фахівця (бакалавра) від 10.03.2018 року, платником за надання освітніх послуг [PERSON] було визначено [PERSON] (т. 1, а.с.110). Але не зважаючи на те, що відповідно до договору платником зазначено [PERSON] , оплату за надання освітніх послуг здійснювала [PERSON] , що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордеру № 367 від 09.02.2018 року, (т. 1, а.с. 42, 71). Відповідно до листа № 309-52 від 20.02.2019 року в.о. ректора Національного університету «Одеська юридична академія», індивідуальний договір про підготовку фахівця (бакалавра) №ФАд-6-18-0002-73 від 10.03.2018 року припинено у зв`язку із заміною платника. Станом на 20.02.2019 року укладено індивідуальний договір про надання освітніх послуг (бакалавра) №ФАд-6-18-0002-73 від 05.12.2018 року безпосередньо між [PERSON] та Університетом в особі [PERSON] (т. 1, а.с. 194, 246). Дана обставина також підтверджується копіє вищевказаного договору, що була надана позивачем, як письмовий доказ (т.2, а.с. 09). Як вбачається із наданих представником відповідача письмових доказів, а саме Свідоцтв про народження, відповідач [PERSON] окрім доньки [PERSON] має ще двох малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т. 1, а.с.72-73). Із наданих представником відповідача письмових доказів вбачається, що відповідач [PERSON] має на утримані непрацездатну матір [PERSON] (т. 1, а.с.75). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина є інвалідом з дитинства (т. 1, а.с.96-100). Відповідно до довідки № 18-04/875 від 12.09.2018 року, виданої Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам, допомога призначена з 03.09.2012 року по 21.07.2029 року (т. 1, а.с. 100-101). Як вбачається із відповіді, наданої Крюінговою компанією «ІТS» (ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс») на запит суду, дана компанія надавала посередницькі послуги громадянину [PERSON] , [INFO] , з його працевлаштування з 20.12.2018 року по 04.04.2019 року на судні «Mineral Dalian» на посаді капітана. Враховуючи те, що підприємство не є роботодавцем, контракт або трудовий договір між ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» та [PERSON] не укладався (т. 2, а.с. 13). Інші відомості щодо місця роботи, а також відомості щодо розміру заробітної плати відповідача відповідачем або його представником суду надані не були. Окрім того, жодного разу відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явився, чотири рази представником відповідача було змінено відзив на позов, особиста думка відповідача щодо предмету спору судом заслухана не була, хоча його явка до суду визнавалася обов`язковою для надання особистих пояснень стосовно предмету позову (т. 2, а.с. 20). Окрім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] перестав сплачувати добровільно аліменти [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у червні 2018 року після того, як позивач подала до суду позов, що підтверджується відповідними копіями квитанцій, які знаходяться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 41). Дану обставину не заперечував та підтвердив у судовому засіданні й сам представник відповідача. Так, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначає,що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, задовольняючи позов, суд враховує наявність на утриманні [PERSON] інших непрацездатних осіб, матері та неповнолітніх дітей, стан здоров`я платника аліментів. Крім того, суд бере до уваги, що жодного разу відповідач або його представник не повідомили розмір доходів відповідача та не надали суду жодного доказу на підтвердження неможливості сплати аліментів у розмірі, заявленому у позовних вимогах, або щодо відсутності доходів. Також суд бере до уваги, що хоч відповідач і укладав договір, як платник, з Національним університетом «Одеська юридична академія», але умови за договором не виконав, оплату здійснює позивач, що підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. При ухвалені рішення суд також керувався постановою ВСУ від 23 січня 2019 року справа N 346/103/17 провадження N 61-20178св18. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved