Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

23.10.2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Космацької сільської ради ОТГ про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на земельні ділянки площею 0,25 та для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 1,75 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Космацької сільської ради Косівського району, які відповідно до рішення Космацької сільської ради народних депутатів від 31.01.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок жителям с. Космач» були передані у приватну власність [PERSON] . Позивачі є дітьми спадкодавця. Крім них, які прийняли спадщину, дітьми спадкодавця є [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини в користь позивача [PERSON] , шляхом подання відповідних заяв до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Григорчук З.Р. Таким чином, частка позивача [PERSON] складає ѕ, а позивача [PERSON] - ј спірних земельних ділянок. Спадкодавець не встиг завершити процедуру приватизації земельних ділянок, а саме: виготовити відповідну технічну документацію, оформити державні акти на право власності і зареєструвати право власності на земельні ділянки на своє ім`я. Оскільки, приватизація вказаних земельних ділянок не завершена, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявою, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позов підтримують повністю. Представник відповідача Космацької сільської ради ОТГ до суду не прибув, звернувся до суду із заявами, в яких просить розглядати справу у його відсутності, заперечень щодо позову не має. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання, що відповідає ч.13 ст.7 ЦПК України. За правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що рішенням Космацької сільської ради від 31.01.1994 року [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,25 та для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 1,75 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Космацької сільської ради Косівського району (а.с.13, 14); батьком [PERSON] та [PERSON] є - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8-9) та постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.10.2020 року, де вказано, що батьком позивачів є - [PERSON] (а.с.11-12); [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 06.04.2020 року (а.с.10); постановою від 09.10.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в ј частці після смерті [PERSON] (а.с.11), постановою від 09.10.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в ѕ частці після смерті [PERSON] (а.с.12), згідно заяви від 03.08.2020 року [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в користь сина спадкодавця [PERSON] (а.с.16), згідно заяви від 17.08.2020 року [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в користь сина спадкодавця [PERSON] (а.с.17). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкодавець не встиг завершити процедуру приватизації спірних земельних ділянок: не виготовив відповідну технічну документацію землеустрою, не оформив державні акти про право власності на землю та не зареєстрував право власності на ці земельні ділянки на своє ім`я, внаслідок чого позивачам відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування у разі відсутності заповіту мають особи, що належать до спадкоємців за законом (ст.1223 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України). Частиною 3 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивачі подали відповідні заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Відповідно до ст.125 ЗК України: право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п.1 Перехідних положень Земельного кодексу України). Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку (ВС/КЦС у справі № 623/633/17 від 30 червня 2020 р.). Оскільки [PERSON] за свого життя не набув право власності на спірні земельні ділянки, а лише розпочав процес їх приватизації - права позивачів підлягають захисту шляхом визнання за ними права на звершення приватизації цих земельних ділянок в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи й те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову. На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1261, 1269, 1274 ЦК України, ст.81, 125, 152 ЗК України,

Outcome: approved