Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

22.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить будинок № 6, розташований в м. Часів Яр, Донецької області по вул. 8 Березня. Разом з позивачем, у вказаному будинку зареєстровані відповідач [PERSON] та її дочка [PERSON], оскільки позивач дав згоду на їх реєстрацію. Сторони проживали однією сімєю з 2012 року. 24.04.2014 року позивач та відповідач уклали шлюб. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. А 11.08.2014 року відповідач [PERSON] покинула позивача, забравши з будинку усі належні їй речі та дочку, виїхала в невідомому напрямку. В м. Умань Черкаської області відповідач подала заяву в суд про розірвання шлюбу, і 30.03.2015 року шлюб було розірвано. Про це позивач дізнався коли отримав заочне рішення суду. З 11 серпня 2014 року сторони не підтримують ніякого спілкування та відносин. Також, позивач вказує, що йому не відомо де зараз знаходиться відповідач. Усі належні їй речі, які знаходилися в будинку позивача, вона забрала із собою та добровільно вивезла до свого нового житла. Відповідач фактично не проживає у спірному будинку вже більше 1 року. Позивач змушений сплачувати комунальні послуги та нести матеріальні витрати за всіх зареєстрованих осіб у його будинку. У звязку із цим, позивач був змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON], [INFO], та її дочку [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. 8 Березня, 6. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився. 20.04.2016 року надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позові вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставах викладених у позові. \~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 06.05.2016 року на адресу суду відповідач надіслала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти їх задоволення, оскільки вона та її дочка проживають та зареєстровані за іншою адресою в м. Умань. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Часовоярської міської ради, не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. \~\~\~\~\~ Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 03 серпня 2002 року був укладений договір купівлі-продажу жилого будинку між [PERSON] та [PERSON] згідно якого, [PERSON] купив жилий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами № 6, розташований по вул. 8 Березня у м. Часів Яр Донецької області, на земельній ділянці Часів-Ярської міської ради, площею 340,0 кв.м (арк.с.42). Позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. 8 Березня, буд.6, загальною площею 60,30 кв.м, згідно технічного паспорту на жилий будинок, який виданий 17.06.1991 року начальником БТІ (арк.с.5-9). Як вказує позивач, 24 квітня 2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. Проте 12 березня 2015 року відповідач звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою про розірвання шлюб між нею та [PERSON] 16.03.2015 року провадження по даній справі було відкрито (арк.с.44-46). Рішенням (заочне) Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2015 року шлюб між [PERSON] Крістіною Сергіївною (дошлюбне прізвище - [PERSON]) та [PERSON], зареєстрований 24.04.2014 року Виконавчим комітетом Часовоярської міської ради м. Артемівська Донецької області, актовий запис № 16, був розірваний (арк.с.10). Відповідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку осіб № 127 від 17.02.2016 року, яка видана Часовоярською міською радою, за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. 8 Березня, 6, зареєстровані [PERSON] (уповноважений власник), [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (арк.с.15). Також вказані дані підтверджуються витягом з домової книги для прописки громадян (арк.с.11-13). Згідно акту від 18.02.2016 року, складеного Часовоярською міською радою, вбачається, що будинок за адресою: м. Часів Яр, вул. 8 Березня, 6, належить [PERSON], з 2013 року у вказаному будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] власник будинку, [PERSON] колишня дружина громадянина [PERSON], [PERSON] донька громадянки [PERSON] З серпня 2014 року [PERSON] та її неповнолітня дитина за місцем реєстрації не проживають, вони виїхали за межі м. Часів Яр. Місце їх фактичного проживання не встановлено. Даний факт підтвердили мешканці м. Часів Яр [PERSON] та [PERSON] (арк.с.14). Відповідач [PERSON] 07 серпня 2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис № 368, відповідно свідоцтва про шлюб серії І-СР № 118113, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані реєстраційної служби Уманського МРУЮ у Черкаській області. Після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на «Томасєвич» (арк.с.55). Дитина відповідача [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] Згідно рішення Уманського міськрайонного суду від 11.12.2015 року батьком дитини [PERSON] визнано [PERSON]. Також відповідні зміни були внесені до актового запису про народження дитини, та 10.02.2016 року видано свідоцтво про народження (повторно) серії І-БК № 477153, відповідно якого прізвище, імя та по-батькові дитини стало - «[PERSON], [INFO]», в графі «батько» вказано [PERSON], а в графі «мати» - [PERSON] (арк.с.57). Як вбачається з довідки дошкільного навчального закладу ясла садок комбінованого типу № 25 м. Умань Черкаської області від 29.04.2016 року № 17, [PERSON], [INFO], дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад з 01.10.2014 року (на підставі наказу № 14 від 24.11.2014 року) по даний час (арк.с.58). Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 4 ст.174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачами у справі жодним чином не порушує прав третіх осіб та є таким, що не суперечить чинному законодавству України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та її дитина [PERSON] ([PERSON]) за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. 8 Березня, 6, з серпня 2014 року не проживають. До того ж, відповідач вказує, що вона разом з дитиною на даний час зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], що підтверджується відміткою про реєстрацію у паспорті (серії НЕ 759626, арк.с.54). Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved