Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

22.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, який обґрунтувала тим, що вона перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.04.2017 року. Зазначає, що в шлюбі у них народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в добровільному порядку не надає, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться, в новий шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON]. Уточнивши позовні вимоги позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання 28.12.2017 року сторони по справі не з'явились. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві також зазначила, що у випадку неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 02 серпня 1989 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24 липня 2017 року по справі № 128/1907/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] було розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 04.08.2017 року, що підтверджується ксерокопією даного рішення (а.с. 8-9). В шлюбі у сторін по справі народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], які вже є повнолітніми та [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 02.03.2001 року (а.с. 10). З довідки № 2966 від 11.09.2017 року вбачається, що неповнолітня [PERSON], [INFO],проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до довідки про доходи позивача [PERSON] № 111 від 21.11.2017 року, виданої Вінницькою центральною районною клінічною лікарнею, сума доходу [PERSON], яка працює у Вінницькій центральній районній клінічній лікарні та займає посаду медичної сестри за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року становить 40219,45 грн. (а.с. 12). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дочки. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні; позивача, яка є працездатного віку, офіційно працевлаштована, також суд враховує матеріальне становище відповідача, який зі слів позивача є фізично здоровою людиною, працездатного віку, не є особою, що має інвалідність, інших осіб на утриманні не має, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON]. Тому, враховуючи зміни до Сімейного кодексу України від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд звертає увагу сторін по справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 22.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved