Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

22.01.2021 Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації як представник органу опіки та піклуваннязвернулась в Дарницький районний суд м. Києва в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що у службі з липня 2018 року на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах знаходиться неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , мати якого [PERSON] неналежно виконувала батьківські обов`язки, всі необхідні умови, в яких проживала сім`я, були створені бабусею, яка померла, яка досягла за [PERSON] та виховувала його. Мати [PERSON] померла, батько [PERSON] (відповідач) участі у вихованні дитини ніколи не брав, зі слів сусіда вживає наркотичні речовини, має давно наркотичну залежність, його місцезнаходження службі не відомо, за місцем реєстрації двері ніхто не відчинив, за викликами до служби він не з`явився. Батько жодного разу не з`являвся до лікарні та навчального закладу. З 04.11.2020 [PERSON] зарахований на цілодобове перебування до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей у Дарницькому районі м. Києва Благодійної організації «Фонд «Асперн», батько його жодного разу не відвідні, не цікавився його долею, а отже він свідомо ухиляється від виконання ним батьківських обов`язків. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив: позбавити батьківських прав відповідача щодо сина [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок [PERSON] у відділені Державного ощадного банку України з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 01.02.2021 відкрито провадження у справі, та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про день час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву від нього не надходив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що з батьком не проживає, до смерті матері проживав з нею, батько не цікавиться його життям та не бере участь у його вихованні та утриманні. З урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України та позиції представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Заслухавши представника позивача та неповнолітню дитину, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] народився [INFO] , та згідно повторного свідоцтва про народження від 10.12.2020 серії [NUMBER] його батьками є батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 6). За наказом керівника служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 25.07.2018 [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах (а.с.11). Мати [PERSON] , [INFO] померла [INFO] (а.с. 7). Згідно з висновком Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 12.02.2021 № 101-1063/02, батько [PERSON] - [PERSON]. з родиною протягом десяти років не проживав, дитиною не цікавився, не утримував сина, участі у вихованні дитини батько ніколи не брав, не відвідував з дитиною лікарів, не цікавився навчанням сина у школі, вихованням [PERSON] займалася виключно мати, зі слів сусіда батька, [PERSON] схильний до вживання наркотичних речовин, веде асоціальних спосіб життя, місце знаходження батька службі встановити не вдалося, після смерті матері дитина була влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей у Дарницькому районі м. Києва Благодійної організації «Фонд «Асперн», де перебуває на теперішній час та проходить реабілітацію за індивідуальною програмою. За весь час перебування [PERSON] у Центрі реабілітації батько жодного разу не відвідував дитину, не виходив на зв`язок зі службою, не цікавився долею [PERSON] . За інформацією Дарницького УП ГУНП у м. Києві місцезнаходження [PERSON] не вдалося встановити. Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 28.01.2021 № 2) можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я, розвиток виховання, а тому орган опіки та піклування Дарницького району м. Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с. 40-41). Відповідно до ст. 150 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про стан її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Це визначено також ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Частино 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 цієї постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої дитини - [PERSON] : не цікавиться життям своєї дитини, не бере участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, зник з його життя близько десяти років тому, не спілкується з сином, що свідчить про небажання відповідача брати участь у забезпеченні дитині належних умов життя, тому позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідноі до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на нього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв`язку з чим, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22.01.2021 до досягнення ним повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів на неповнолітню дитину є справедливим, та не буде порушувати майнові права дитини та платника аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при звернення до суду з позовом позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

Outcome: approved