overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

23.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 17.11.2001 до 09.04.2014 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Сама виховує і утримує дітей, а оскільки їй одній важко забезпечити їх всім необхідним, то змушена вимагати стягнення аліментів із їх батька у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладенмих у позовній заяві. Відповідач [PERSON] пояснив, що в міру можливості забезпечує дітей, проте проти позову не заперечив. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Ст.180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності із долученими до справи документами (а.с. 3-5) сторони мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які згідно довідки Волошинівської сільської ради № 364 від 22.07.2014 року перебувають на утриманні позивачки, середньомісячний дохід якої складається із виплат за догляд за пристарілою особою, що нижче рівня прожиткового мінімуму на працездатну особу та дітей відповідного віку. Наведені докази дають підстави вважати, що позивач є малозабезпеченою, а отже очевидно, що їй важко самій утримувати дітей, тобто вона доказала своє право на стягнення аліментів із відповідача. Ст.181 СК України встановлений такий спосіб виконання батьками обов'язку по утриманню дитини як присудження аліментів у частці від заробітку(доходу) матері чи батька, а відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], [INFO], здоровий, має дохід також у вигляді виплат за догляду за пристарілою особою, а також тимчасові заробітки з використанням власного транспортного засобу, згідний, а отже і може сплачувати аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

23.07.2014 року до суду звернулась [PERSON] із заявою про призначення опікуном [PERSON], [INFO], яка рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 24.02.2014 року визнана недієздатною. У заяві вона вказала, що її дочка [PERSON] - інвалід 2 групи проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Дочка потребує постійного догляду - не може себе обслуговувати, приймати їжу, погано розмовляє. Заявниця просить призначити її опікуном над дочкою [PERSON]. У судовому засіданні [PERSON] наполягала на задоволенні заяви. Вона пояснила, що здійснює догляд за своєю недієздатною дочкою, яка страждає на стійкий психічний розлад здоров'я. Для вирішення питання щодо забезпечення особистих прав та інтересів її дочки , [PERSON] просить встановити опіку та призначити його опікуном. Заінтересована особа [PERSON] - чоловік заявниці, батько [PERSON] заперечень щодо задоволення заяви [PERSON] не надав. Представник виконкому Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області до суду не з'явився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення заявниці, заінтересованої особи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.03.1993 року. ( а.с.9) Встановлено, що [PERSON] рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 24.02.2014 року визнана недієздатною. (а.с.12) Висновком опікунської ради при Борівській сільській раді Зміївського району Харківської області від 25.06.2014 року, призначити опікуном [PERSON] доцільно її матір [PERSON] (а.с.13) Згідно ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатності і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав і інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Тому, є підстави для задоволення заяви. [PERSON] призначається опікуном [PERSON] з метою забезпечення її особистих немайнових і майнових прав і інтересів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

23.07.2014 року за вх. № 9665 [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначає, що з 18.10.2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], актова запис № 514. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Сімейне життя не склалось, вони втратили взаємоповагу та взаєморозуміння. Відповідач зраджує їй з іншою жінкою. Майнового спору в них немає. Малолітній син після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 18.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції, Чернігівської області, актовий запис № 514 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити і розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 18.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції, Чернігівської області, актовий запис № 514 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. Після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] буде проживати з нею. Майнового спору в них немає. Просить залишити їй післяшлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із слідуючих підстав. В копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] зазначено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 18 жовтня 2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 18 жовтня 2008 року зроблено запис № 514. Після реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя та збереження сім'ї стало неможливе, воно б суперечило інтересам позивачки, тому суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати, залишити позивачці [PERSON] післяшлюбне прізвище [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку повернення сплаченого судового збору за подачу позовної заяви до суду 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

23.07.2014 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 24.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №53, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який проживає з заявником. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю не проживали взагалі, оскільки шлюб укладався в період відбуття [PERSON] покарання у виправній колонії за вироком суду і її прийняте рішення про укладення шлюбу з ним є невірним, заявник просив заяву задовольнити. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву, на примирення не згідна. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про згоду на розірвання шлюбу посвідчену начальником виправної колонії за місцем відбуття покарання. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

23.07.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 4867 грн 93 к. за житлово-комунальні послуги (а.с.3) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення(а.с.20). Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не з'явилися (а.с.16-19). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON] та зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] що підтверджується Формою № 3 від 17.02.2014 року (а.с.5). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у сумі 4 867 грн 93 к. (а.с.6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст.33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «ЖЕО-109 Голосіївського району». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

23.07.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем, що був зареєстрований 21 березня 1992 року відділом РАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області, актовий запис №79. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21.03.1992 року. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON] [INFO] За час перебування у шлюбі між ними виникали непорозуміння і сварки через несумісність характерів, що призвело до втрати любові та поваги один до одного та в подальшому припинення шлюбних відносин. Починаючи з 2010 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з відповідачем. З огляду на це він вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам.. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилась, проте також через канцелярію суду також надала заяву в якій позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує і просить справу слухати у її відсутність. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору щодо утримання дитини та поділу спільного майна на даний час немає. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюбу ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Надавати сторонам строк на примирення суд вважає за недоцільне, оскільки відповідач визнав позов. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

23.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебували у громадянському шлюбі з червня 2011 року, мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин та у відповідності до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у громадянському шлюбі з червня 2011 року, мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.2). Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

23.07.2014 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. В обгрунтування позову послалась на те, що з 29.04.2003 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. 28.08.2009 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дочки не надає. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони з 29.04.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER]. Шлюб між сторонами у справі розірвано 28.08.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дочки не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

23.07.2014року позивач звернулася до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої [PERSON], [INFO], який продовжує навчання. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує, що її син є студентом коледжу ресторанного господарства, відповідачмає постійний дохід та має можливість надати матеріальну допомогу, просить суд стягнути аліменти у розмірі ? частки доходу відповідача, починаючи з моменту повноліття сина і до закінчення ним навчання. Представник позивачане прибув в судове засідання, попередньо надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні (а.с. 16). Відповідач не прибув у судове засідання, повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду (а.с.20,21). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду завчасно до суду не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

23.07.2014 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 09.09.2006 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Тривалий час вона та відповідач проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Припинення шлюбних відносин із відповідачем вважає необхідним через відсутність між ними близьких відносин, проживання окремо один від одного, втрати почуття поваги та любові, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала на підставі викладених у ньому обставин, просила його задовольнити та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 09.09.2006 року зареєстровано шлюб між сторонами у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київської області за актовим записом №367/а.с.4/. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved