Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

22 листопада 2018 року [PERSON], місце проживання: [ADDRESS], звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України [PERSON],[INFO], уродженки м.Мелітополь Запоріжської області в [ADDRESS] [INFO]. В обґрунтування заяви зазначає про те, що він є сином померлої [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла його мати [PERSON], яка з 1988 року і до дня смерті проживала у [ADDRESS]. Реєстрацію смерті було здійснено 28.08.2018 року Первомайським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, яка на даний час є тимчасово окупованою територією України. Встановлення даного факту йому необхідне для реєстрації смерті матері та отримання відповідного свідоцтва про смерть, оскільки документи видані на тимчасово окупованій території України є недійсними. Із посиланням на вимоги ст.ст.315-319 ЦПК України просить заяву задоволити. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не прибули, подали заяву у якій просять справу розглядати у їх відсутності, заяву підтримали в повному обсязі, зіславшись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Бродівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не прибув, хоч про день та час місця розгляду справи повідомлений належним чином. Зважаючи, що згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України встановлено невідкладний розгляд справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України і наявність повідомлення заінтересованої особи, суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутності представника заінтересованої особи. За ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п.1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Cудом встановлено, що [PERSON] є сином померлої [PERSON], [INFO], уродженки м.Мелітополь Запорізької області, ІПН [NUMBER], яка померла [INFO].(а.с.7) Як вбачається з відомостей, що містяться в свідоцтві про смерть [NUMBER] від 28.08.2018р. [PERSON] померла [INFO] на тимчасово окупованій території України у с.Октябрьское, Первомайский район, Респуліка Крим, Российская Федерация /а.с.11/. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для державної реєстрації смерті матері та з метою реалізації права на оформлення спадщини після її смерті. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Згідно п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 120 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Крім того, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі викладеного, з метою захисту законних прав та інтересів громадян України на тимчасово окупованій території, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки.

Outcome: approved