Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

24.06.2019 року до Олександрівського районного суду Донецької області звернувся позивач - [PERSON] , із позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, який зареєстровано 20.08.2005 року, актовий запис № 27, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського райуправління юстиції Донецької області. В обґрунтування позову зазначив, що подружжя від шлюбу мають спільних дітей: доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] . Останнім часом спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, вони мають різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Як наслідок, в сім`ї виникали постійні сварки та суперечки. Шлюбні відносини між ними припинені з травня місяця 2019 року. Хоча проживають разом, проте, спільним побутом не пов`язані. Наміру зберегти шлюб між ними немає. Позивач вважає, що подальше продовження спільного життя з відповідачем суперечить їхнім інтересам. Спорів щодо проживання дітей сторони не мають. Тому, просить шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , розірвати. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 05 липня 2019\~року року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09 год. 00 хв. 30 липня 2019 року. 30.07.2019 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було призначено справу до розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 29.08.2019 року. У зв`язку з неявою сторін в судове засідання, слухання справи було відкладено на 11 год. 00 хв. 30 серпня 2019 року. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, та просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Відповідач в судовому засіданні визнала заявлені позовні вимоги, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.08.2005 року ( а.с. 5). Від шлюбу\~подружжя має\~малолітніх дітей:\~доньку -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого 13.02.2006\~року відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Олександрівського районного\~управління юстиції\~Донецької області;\~доньку -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого 29.08.2012\~року виконавчим\~комітетом Беззаботівської\~сільської ради\~Олександрівського району\~Донецької області;\~та сина\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого 13.04.2017\~року виконавчим\~комітетом Беззаботівської\~сільської ради\~Олександрівського району\~Донецької області( а.с. 6-8). Згідно ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя проживає разом, проте, зберігати сім`ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача, та їх малолітнім дітям. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, на тому, що є моральною основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, тому, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення. У відповідності до ст. ст. 24, 55,56,105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved