Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

21 червня 2019 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що вищевказаний будинок належить йому на праві приватної власності з 06 березня 2012 року. Оскільки відповідачі фактично не проживають в даному будинку більше 5 років, не беручи участі в його утриманні та сплаті комунальних платежів, позивач несе надмірні виплати за комунальні послуги та не має можливості оформити субсидію, через що змушений звернутись до суду. 09 жовтня 2019 року під час судового розгляду [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Дав пояснення, що спірний будинок належить йому та його колишній дружині [PERSON] в рівних частках, після вирішення судом спору про поділ майна подружжя. Разом із тим, відповідачі в будинку не проживають, витрати по його утриманню не несуть, що в той же час унеможливлює отримання позивачем субсидії. 07 листопада 2019 року сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені за адресою місця реєстрації, а також через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності (а.с. 49). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 квітня 2014 року позивач на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] набув у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Судом також встановлено, що в належному позивачу будинку станом на 05 липня 2019 року зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , про що Чорноморською сільською радою ОТГ Миколаївської області складено відповідні довідки (а.с. 12, 13). З матеріалів оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №483/1312/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільно набутого майна подружжя слідує, що ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року затверджено мирову угоду, відповідно до якої сторонам виділено у власність по Ѕ частці житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47, 48). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного Чорноморською сільською радою, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за адресою реєстрації по [ADDRESS] , фактично не проживають (а.с. 14). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Задовольняючи позов в частині вимог до [PERSON] , суд виходить з того, що останній своїм речовим правом користування нерухомими майном не користується більше чотирьох років, що є підставою для позбавлення його цього права. Разом із тим, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в позові в частині вимог до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування будинком, з таких підстав. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (частина 2 статті 317 ЦК України). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку, а відтак має всі правомочності власника: володіння, користування та розпорядження майном, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині вимог. На підставі зазначеного,

Outcome: partial