Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

23 лютого 2017 року позивач [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування (ціна позову 109715 грн.) посилаючись на те, що [INFO] в с.Ставище Дунаєвецького району Хмельницької області померла його бабуся, [PERSON] та відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя, а саме 01.07.2003 року, бабуся залишила заповіт, посвідчений Ставищанською сільською радою, згідно з яким заповіла позивачу все належне їй на день смерті майно. Позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті бабусі, інших спадкоємців майна померлої, як за законом так і за заповітом, які би прийняли спадщину та претендували на неї, немає. Спадковим майном являються: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, майновий пай та житловий будинок, розташований [ADDRESS]. На теперішній час позивач бажає оформити свої спадкові права, зокрема на житловий будинок та отримати свідоцтво про право на спадщину на нього, з приводу чого звернувся до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Люзняка О.М., однак у позивача відсутній правовстановлюючий документ про право власності на будинок на ім'я бабусі, [PERSON], так як він втрачений, з приводу цього нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Що ж до правовстановлюючих документів на будинок, то позивач звернувся в Дунаєвецьке КП «Інвентарбюро», де йому видали довідку про те, що дійсно за померлою [PERSON] зареєстровано на праві власності домоволодіння за адресою : [ADDRESS] на підставі дублікату Свідоцтва про право власності від 18.07.2012 року за р.№1-60 та видали копію другого примірника вказаного дублікату свідоцтва, копію свідоцтва та копію витягу про державну реєстрацію прав. Про втрату свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого на ім'я [PERSON] розміщено оголошення в газеті «Дунаєвецький вісник», а тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Представник позивача по договору про надання правової допомоги Алексєєва М.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що [INFO] померла [PERSON], яка склала заповіт на свого внука [PERSON]. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, то отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння. Позивач отримував дублікат свідоцтва про право власності на домоволодіння, яке належить померлій і зареєстрував в реєстрі право власності, однак і свідоцтво про право на власність і сам дублікат свідоцтва на даний час втрачені і їх відновити неможливо. Представник відповідача Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти задоволення позову Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). До маси спадкового майна після смерті [PERSON] входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1223,1233 ЦК України позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, який прийняв спадщину, подавши в установлений законом строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується копією заповіту від 01 липня 2003 року і копією спадкової справи №445-2006 заведеної після смерті [PERSON], померлої [INFO] за заявою [PERSON] державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори, витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46903347 та №46903358 від 27.02.2017р. Судом встановлено, що у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] було відмовлено, оскільки позивачем не надано оригіналів правовстановлюючих документів, дані обставини викладені в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори від 06.02.2017 року. Однак, належність житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами [PERSON] підтверджується, зокрема, наявним в матеріалах справи свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 10 березня 1989 року, що розташоване [ADDRESS] та копією дублікату свідоцтва про право власності на домоволодіння від 18.07.2012 року ,виданого на ім'я [PERSON] на домоволодіння, що розташоване [ADDRESS] , зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд від 07.02.2017 року, відповідно до якого інвентаризаційна вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами складає 109715 грн., технічним паспортом КП «Інвентарбюро» Дунаєвецької районної ради від 08.02.2017 року, витягом про державну реєстрацію прав №34860584 від 18.07.2012 року та довідкою №19 від 02 лютого 2017 року, виданої Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро», з якої слідує, що в [ADDRESS] за [PERSON] зареєстровано домоволодіння на підставі дублікату свідоцтва про право власності від 18.07.2012 року №1-60 та інвентарною справою, яка оглянута в судовому засіданні. Крім того, позивачем в приводу втрати свідоцтва про право власності від 18.07.2012 року було подане оголошення в газету «Дунаєвецький вісник» №6 (10914) від 09 лютого 2017 року, про визнання вказаного правовстановлюючого документа недійсним, в зв'язку з його втратою. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В статті 316 цього Кодексу зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно чч.1 ст.86 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню та розпорядженню майном. Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином спадкуванню підлягає майно, яке належало спадкодавцеві на час відкриття спадщини. З оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи №1-60 на домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] є власником вищезазначеного домоволодіння. Отже, враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, в порядку передбаченому ч.1 ст. 1269 ЦК України, шляхом подання відповідної заяви, останній не має можливості оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, з причин його втрати, що є перешкодою для набуття права ним власності на об'єкт нерухомого майна, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно в нотаріуса, тому за ним, як єдиним спадкоємцем, слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved