overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

23 листопада 2016 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований виконавчим комітетом Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області 21.10.1990р., актовий запис № 15. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву у якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, то, за таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

23 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Холодильна, 61/28. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.11.2016 р. о 18 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.11.2016 р. о 18 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що не спить, не їсть, вважає, що сестра його отруює, підсипає щось в їжу [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

23 листопада 2016 року лікар-психіатр 2-А ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про доцільність госпіталізації до психіатричного стаціонару [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що 20.11.2016 року о 20 год. 45 хв., за направленням лікаря-психіатра Гадяцької ЦРЛ [PERSON] було госпіталізовано [PERSON] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром». Висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева від 21.11.2016 року встановлено клінічний діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром», та комісія прийшла до висновку про доцільність госпіталізації до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева недієздатного [PERSON]. В судовому засіданні прокурор Мушук Т.В. підтримала вимоги заяви про доцільність госпіталізації хворого [PERSON] Лікар-психіатр ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити. В судове засідання хворий [PERSON] зявитися не зміг. Суд, заслухавши прокурора Мушук Т.В., лікаря-психіатра [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.11.2016 року о 20 год. 45 хв., за направленням лікаря-психіатра Гадяцької ЦРЛ [PERSON] було госпіталізовано [PERSON] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром». Згідно ст.14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева від 21.11.2016 року встановлено клінічний діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром». Крім того, згідно вищевказаного висновку комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] доцільно госпіталізувати до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

23 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 15.06.2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення, просив строк на примирення не надавати, спільно господарство не ведеться з листопада 2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 15.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія 1-БВ № 111459, актовий запис № 738. Від шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 227719. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

23 листопада 2016 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 12.06.2010 року, зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 279. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з кінця 2015 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 209306, 12.06.2010 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Звягінцева) [PERSON] зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 279. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що відповідач просить залишити їй прізвище «Жигульова», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 551,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

23 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 22 грудня 2001 року Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 21. Свої вимоги мотивує тим, що з 22.12.2001 року вони перебувають у зареєстрованому Феськівської сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 21. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, між подружжям постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені, шлюбних відносин вони не підтримують. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливе. Спір про майно між ними на даний час відсутній, питання щодо проживання дитини вирішено, дитина проживатиме разом з матір'ю. У судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 22 грудня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис №21. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - «[PERSON]» (а.с.3). З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області 22.05.2002 року в родина [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народилася [PERSON], актовий запис про народження №6 (а.с.8). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній, питання щодо проживання дитини вирішено, дитина проживатиме разом з матір'ю. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так, з огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

23 листопада 2016року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 27 липня 2013року. Однією родиною проживали 2015року. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені Позивач до судового засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не зявилась, але надала заяву слухати справу без її участі, з позовом згодна. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2013року, місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції, актовий запис № 126. /а.с.3/ Однією родиною проживали до 2015року. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що між подружжям склались неприязні відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, в звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

23 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 18.12.1997 року уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано у виконавчому комітеті Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 5. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Сімейне життя в сторін не склалося, позивачка проживає з іншим чоловіком. [PERSON] вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дитину залишити проживати з відповідачкою. Позивач свої вимоги підтримав, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягав, а справу просив слухати за його відсутності. Відповідачка в судове засідання надала заяву про слухання справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18 грудня 1997 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 5 ( а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою (а.с.6). Шлюбно сімейні відносини між сторонами фактично припинені, відповідачка створила нову сім'ю з іншим чоловіком, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

23 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дочка проживає разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся неодноразово. Заслухавши позивача, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З 14 червня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а.с.7). З довідки про склад сім'ї №№ 04-15/2569 від 18.11.2016, виданої управлінням реєстраційних послуг Роменської міської ради Сумської області вбачається, що на даний час сторони разом не проживають, дочка проживає разом з матір'ю (а.с.8). Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони в даний час спільно не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач зі слів позивачки офіційно не працює і добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, хоча має задовільний стан здоров'я, інших дітей (осіб) на його утриманні не має. За таких обставин, а також враховуючи те, що в матеріалах справи не має доказів щодо розміру доходів відповідача та його сімейного стану, з нього необхідно стягнути аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23 листопада 2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial