Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

22.11.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони 14.02.2011 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились 14.11.2021 року. Спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї не можливе. У зв`язку з викладеним, позивач просить укладений шлюб розірвати. Позивач до судового засідання не з`явилась. Про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Подала до канцелярії суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з`явився. Про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. Судом встановлено, що 14 лютого 2011 року сторони зареєстрували шлюб, який зареєстрований виконкомом Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №05. Від даного шлюбу у подружжя народились двоє синів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Шлюбні відносини між ними припинились після того, як відповідач вчинив фізичне насилля відносно неповнолітнього сина позивача від попереднього шлюбу [PERSON] . Примирення між подружжям не можливе. На даний час діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Спору щодо утримання та виховання дитини немає. Відповідно до вимог ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.\~55\~СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення [PERSON] до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх малолітніх синів, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права. Тому, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, слід постановити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За такого, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у сумі 908,00 грн. Щодо витрат на правничу допомогу. Згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ №1053157, адвокат Долгова Л.В. має право представляти інтереси [PERSON] . На підтвердження оплати вартості послуг є видана адвокатом квитанція до прибуткового касового ордеру №б/н від 16.11.2021 року. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 року справа №755/9215/15-ц. Витрати на професійну правничу допомогу по справі були розподілені у відповідності до документально підтверджених доказів поданих представником позивача на час ухвалення судового рішення. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 3000,00 грн. суд вважає, що у разі стягнення таких витрат відбудеться порушення права власності відповідача. Оскільки якщо суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу не достатньо розгляне особливості справи та не встановить баланс між інтересами сторін, внаслідок цього змусить відповідача нести надмірний індивідуальних тягар. В такому випадку відбудеться порушення Статті 1 Протоколу №1 (захист власності) Європейської Конвенції з прав людини. Оцінивши надані суду докази представником позивача про витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи, особливості справи та її складність, не прийняття участі в судовому засіданні представником позивача, суд дійшов висновку, що такий розмір витрат є неспівмірним із складністю справи та необґрунтованим, а тому їх розмір необхідно зменшити до 1000,00 грн.

Outcome: partial