Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

22.04.2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.08.2014 року у Славутицькому міському управлінні юстиції у Київській області, Україна, актовий запис №113. Під час шлюбу в них народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки сторін не склались в силу психологічної несумісності їх характерів. Відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. З січня 2021 року вони проживають окремо, роз`їхались, у кожного свій окремий бюджет, перестали вести спільне господарство. Примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Ухвалою судді від 13.05.2021 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено по справі судове засідання на 27.05.2021 року. 24.05.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згодна з тим що необхідно розірвати шлюб, так як фактичні шлюбні відносини відсутні і вони припинили ведення сумісного господарства. Проте вона звернулась до суду окремо з позовом про поділ майна, так як вони в добровільному порядку дане питання не можуть вирішити, але з розірванням шлюбу згодна. 27.05.2021 року, у призначене судове засідання позивач не з`явився, про день судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, у відзиві зазначила що просить розглядати справи без її участі, після розівання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 30 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 30 серпня 2014 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис 113. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 10 серпня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, сторони мають дочку [PERSON] , батьком записаний позивач, матір`ю - відповідач. Як вбачається із змісту позовної заяви, та відзиву на позов, спільне життя з у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на сімейне життя, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім`я припинила своє існування. На сьогоднішній день сторони не підтримують жодних зв`язків між собою. Примирення та збереження шлюбу сторін неможливе, перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відзиві на позов відповідач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище - [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved