Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

24.06.2014р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 6124 гривні 15 копійок. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 05.09.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 23990 банківського рахунку з видачею спеціального платіжного засобу (пластикової картки), згідно з яким позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] у гривні, та взяв на себе зобов'язання здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а відповідач зобов'язався сплачувати за послуги, що надаються йому позивачем згідно з тарифами банку. 26.01.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 105137 банківського рахунку з видачею спеціального платіжного засобу (пластикової картки), згідно з яким було відкрито поточний картковий рахунок № [NUMBER] у гривні та встановлено кредитну лінію у формі овердрафту в межах ліміту 10000 грн. Останнє поповнення рахунку № [NUMBER] відбулось 18.07.2012 року, отже з 19.07.2012 року погашення будь-якої заборгованості за кредитом [PERSON], відсотків за користування кредитними коштами та комісій на рахунку № [NUMBER] з основного карткового № [NUMBER] по договору № 23990 банківського рахунку від 05.09.2005 року не відбулось. Позивач надав відповідачу поновлювальну кредитну лінію у формі овердрафту в сумі 10000 грн. на строк до 25.01.2013 року з обов'язковим погашенням дебетового сальдо за картковим рахунком, при надходженні грошових коштів на картковий рахунок, із сплатою відсотків за наданий кредит у розмірі 12% річних та інших платежів, передбачених договором. 03.06.2013 року на адресу відповідача була направлена претензія про необхідність виконання умов договору, погашення заборгованості за договором та прийняття позивачем мір примусового стягнення у разі непогашення кредиту, нарахованих відсотків, штрафних санкцій за користування кредитом. 23.08.2012 року постановою правління НБУ № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис», з 28.08.2012 року було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ «АКБ «Базис». 12.02.2013 року з рахунку № [NUMBER] заборгованість за кредитом відповідача по договору № 105137 банківського рахунку від 26.01.2012 року в сумі 5020 грн. було перенесено в програму АВS на рахунок № [NUMBER] «Прострочена заборгованість за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам», заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту в сумі 321,89 грн. було перенесено на рахунок № [NUMBER] «Прострочені нараховані доходи за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам». 21.02.2013 року для обліковування нарахованих відсотків по кредиту [PERSON] в програмі АВS, було відкрито рахунок № [NUMBER] «Нараховані доходи за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам». 08.02.2013 року рахунок № [NUMBER] та 15.02.2013 року рахунок № [NUMBER] були закриті на підставі постанови правління НБУ № 357 від 23.08.2012 року. Станом на 01.06.2014 року загальна заборгованість [PERSON] складає 6124,15 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково у сумі 5020 грн., у зв'язку з тяжким матеріальним становищем просив надати йому розстрочку виплати суми боргу на 1 рік. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що 05.09.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 23990 банківського рахунку з видачею спеціального платіжного засобу (пластикової картки), згідно з яким позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] у гривні, та взяв на себе зобов'язання здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а відповідач зобов'язався сплачувати за послуги, що надаються йому позивачем згідно з тарифами банку. 26.01.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 105137 банківського рахунку з видачею спеціального платіжного засобу (пластикової картки), згідно з яким було відкрито поточний картковий рахунок № [NUMBER] у гривні та встановлено кредитну лінію у формі овердрафту в межах ліміту 10000 грн. Останнє поповнення рахунку № [NUMBER] відбулось 18.07.2012 року, отже з 19.07.2012 року погашення будь-якої заборгованості за кредитом [PERSON], відсотків за користування кредитними коштами та комісій на рахунку № [NUMBER] з основного карткового № [NUMBER] по договору № 23990 банківського рахунку від 05.09.2005 року не відбулось. Позивач надав відповідачу поновлювальну кредитну лінію у формі овердрафту в сумі 10000 грн. на строк до 25.01.2013 року з обов'язковим погашенням дебетового сальдо за картковим рахунком, при надходженні грошових коштів на картковий рахунок, із сплатою відсотків за наданий кредит у розмірі 12% річних та інших платежів, передбачених договором. 03.06.2013 року на адресу відповідача була направлена претензія про необхідність виконання умов договору, погашення заборгованості за договором та прийняття позивачем мір примусового стягнення у разі непогашення кредиту, нарахованих відсотків, штрафних санкцій за користування кредитом. 23.08.2012 року постановою правління НБУ № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис», з 28.08.2012 року було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ «АКБ «Базис». 12.02.2013 року з рахунку № [NUMBER] заборгованість за кредитом відповідача по договору № 105137 банківського рахунку від 26.01.2012 року в сумі 5020 грн. було перенесено в програму АВS на рахунок № [NUMBER] «Прострочена заборгованість за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам», заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту в сумі 321,89 грн. було перенесено на рахунок № [NUMBER] «Прострочені нараховані доходи за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам». 21.02.2013 року для обліковування нарахованих відсотків по кредиту [PERSON] в програмі АВS, було відкрито рахунок № [NUMBER] «Нараховані доходи за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам». 08.02.2013 року рахунок № [NUMBER] та 15.02.2013 року рахунок № [NUMBER] були закриті на підставі постанови правління НБУ № 357 від 23.08.2012 року. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 01.06.2014 р. відповідач має заборгованість на загальну суму 6124,15 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 5020 грн., заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту - 1104,15 грн., у тому числі, за рахунком № [NUMBER] - 5020 грн. - заборгованість за кредитом; за рахунком № [NUMBER] - 321,89 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту станом на 12.02.2013 року; за рахунком № [NUMBER] - 782,26 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту з 12.02.2013 року. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, копією договору банківського рахунку № 105137 від 26.01.2012 р., договором банківського рахунку № 23990 від 05.09.2005 р., копіями тарифів та правил користування платіжною карткою, довідкою загальної заборгованості за кредитом, копією претензії про стягнення заборгованості від 03.06.2013 р. 15.09.2014 р. відповідач надав до суду заперечення на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] сумлінно виконував умови Договору № 105137 від 26.01.2012 р. до 01.08.2012 р. 23.08.2012 р. постановою правління НБУ № 357 з 28.08.2012 р. було відкликано банківську ліцензію та ініційовано ліквідацію ПАТ «АКБ «Базис», що не дало можливості роботодавцю відповідача нараховувати кошти (заробітну плату) на основний рахунок № [NUMBER] (ОКР) та відповідно відповідачу залишати кошти для погашення поточної заборгованості, як того вимагали умови договору № 105137 від 26.01.2012 р. На протязі дії договору позивач не повідомив відповідача про зміни, які стосуються зміни рахунків та умов діючого договору, та не надав відповідачу на підписання проекту договору про внесення змін до основного договору № 105137 від 26.01.2012 р. як того вимагає п.5.4. договору. Також відповідач вказав, що на даний час у нього склався важкий матеріальний стан, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Крім того відповідач 15.09.2014р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково у сумі 5020 грн., у зв'язку з тяжким матеріальним становищем просив надати йому розстрочку виплати суми боргу на 1 рік. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, позаяк відповідачем не надано доказів, які б підтверджували необґрунтованість вимог позивача. Суму основної заборгованості відповідач визнав, а відсотки на думку суду нараховані без порушень умов договору. Натомість, на думку суду позивач належним чином довів наявність обставин, які свідчать про законність його позовних вимог, а відтак позов слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6124,15 грн. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідач є єдиним кормильцем у сім'ї, дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку, на його утриманні знаходяться також двоє малолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 28.07.2002р., свідоцтвами про народження від 05.12.2002 та від 12.12.2012р., наказом ПАТ «Укргазвидобування» №30-к від 01.02.2013р. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість ураховуючи матеріальний і сімейний стан відповідача розстрочити виконання рішення на один рік шляхом стягнення суми боргу рівними частками щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved