Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

23 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на вул. Центральній, 91 в смт Зарічне, Рівненської області після смерті її батька [PERSON] На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що 18 вересня 1986 року помер її батько [PERSON] Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на вул. Центральній, 91 смт Зарічне, Рівненської області. Вона є спадкоємцем за законом, та прийняла спадщину, оскільки на день смерті проживала та була зареєстрована у спадковому будинку. Покликаючись на те, що вона не має можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлений позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Зарічненська селищна рада Рівненської області явку повноважного представника для участі в судовому засіданні не забезпечила. Згідно поданої заяви від 26 вересня 2017 року № 864 просить здійснювати розгляд справи без присутності уповноваженого представника, не заперечує проти позовних вимог (а.с.29). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 1986 року помер батько позивача [PERSON], що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 203385, виданого повторно 16 травня 2017 року. Унаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на вул. Центральній, 91 в смт Зарічне, Рівненської області. За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 91 на вул. Центральна, смт Зарічне, Рівненської області, власником будинку зазначений спадкодавець [PERSON] (а.с.7-10). Згідно рішення Зарічненської селищної ради Рівненської області № 59 від 31 травня 2017 року поштову адресу житлового будинку № 107 по вул. Жовтня в смт Зарічне Рівненської області, який належить [PERSON], змінено на поштову адресу: будинок № 91, вул. Центральна, смт Зарічне, Рівненська область (а.с.15). Судом встановлено, що позивач є дочкою померлого [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії V-ПЯ № 110142 від 03 квітня 1964 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 373020 від 15 жовтня 1982 року, за яким позивач набула прізвище [PERSON] (а.с.18-19). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24 червня 2017 року вбачається, що після смерті [PERSON], 24 червня 2017 року заведено спадкову справу № 79 (а.с.14). Позивач [PERSON] прийняла спадщину, як спадкоємець за законом, оскільки в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (який був чинний на час виникнення спадкових правовідносин) фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки залишилася проживати у спадковому будинку після смерті свого батька. Статтею 548 ЦК Української РСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 561 ЦК Української РСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно постанови Державного нотаріуса Зарічненської районної державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 24 червня 2017 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документа на будинок (а.с.13). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] при житті не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено повністю, відтак з відповідача на користь позивача слід присудити 640,00 грн. документально підтверджених судових витрат (а.с.1).

Outcome: approved