Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

22 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що відповідач зареєстрований у квартирі, що є його приватною власністю але фактично в ній не проживає тривалий час. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав уточненні під час судового розгляду позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, викладені в уточненій позовній заяві, та зазначив, що на підставі договору дарування він є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована його дочка [PERSON] З травня 2010 року відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі не мешкає, особистих речей у квартирі не має, зобов'язань по утриманню будинку та прибудинкової території не виконує, комунальні послуги не сплачує, її місце перебування йому не відоме. За час мешкання відповідача у спірній квартирі, вона вела асоціальне життя, в наслідок чого нею були знищенні меблі, речі побуту, комунікації. Посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України позивач просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], яка відповідно до положень статей 74-76 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у зв'язку з чим за згодою представника позивача суд відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядає справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Представник третьої особи - ПП «МакРинок-Сервіс» у судове засідання не з'явився, раніше на адресу суду директором підприємства Стаховим Ю.Д. було надано письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника. /а.с. 26/ Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до договору дарування, посвідченого 11 липня 1991 року державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори та зареєстрованому 11.07.1991 року у КП «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївки» в книзі № 177 за №35750, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. /а.с.7-10/ Як вбачається з копії особового рахунку [NUMBER] ПП «МакРинок-Сервіс» 30 вересня 2003 року у вищезазначеній квартирі було зареєстровано відповідача [PERSON], [INFO], як дочку власника квартири - позивача [PERSON] /а.с. 25/ Згідно акту від 21 жовтня 2013 року, складеного працівниками ПП «МакРинок-Сервіс» у присутності сусідів, відповідач [PERSON], [INFO] не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 10 травня 2010 року, її місце проживання не відоме. /а.с.6/. Положеннями частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житловим приміщенням не було, відповідач [PERSON] із заявами щодо створення їй перешкод у користуванні житлом, а ні до ПП «МакРинок-Сервіс», а ні у судовому порядку не зверталася. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON], які продовж багатьох років знають позивача [PERSON] та його дочку - відповідача [PERSON], показали, що відповідач мешкала у квартирі [ADDRESS], але з травня 2010 року у зазначеній квартирі вона не мешкає, її місцезнаходження їм не відоме, квартира перебуває у незадовільному стані, вікна забиті дошками, особистих речей відповідача в квартирі не має, їм відоме що відповідач веде асоціальне життя. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками, викладені ними обставини підтверджуються іншими об'єктивними доказами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житлом у зв'язку з тим, що понад одного року не мешкає в ньому без поважним причин. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved