Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

23.02.2017 року заявник звернувсь до суду з даною заявою. Посилаючись на те, що 25.11.2016 року померла його теща [PERSON] Кузьминічна. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 355 від 26.11.2016 року, яке було видане «Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР» Міністерства охорони здоровя ДНР, [PERSON] померла внаслідок гострої серцевої недостатності, гемоперикарду, інфаркту передньої стінки міокарда з розривом, місце смерті м. Сніжне, Донецької області. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян, та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть № 355 від 26.11.2016 року є недійсним і не створює правових наслідків. Тому він вимушений звернутися до суду для встановлення факту смерті. У судове засідання заявник не з'явивсь, в заяві просив розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи Докучаєвського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234\~ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що 25.11.2016 року померла його теща [PERSON] Кузьминічна. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 355 від 26.11.2016 року, яке було видане «Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР» Міністерства охорони здоровя ДНР, [PERSON] померла внаслідок гострої серцевої недостатності, гемоперикарду, інфаркту передньої стінки міокарда з розривом, місце смерті м. Сніжне, Донецької області. Із наявної у справі копії свідоцтва серії VІІ-УР №0911002 про народження [PERSON], 04.05.1967 року вбачається, що Кіровським міськбюро РАЦС Луганської області 25.05.1967 року зроблено відповідний актовий запис №287, і в графі батьки вказано: мати [PERSON] Кузьминічна. З копії свідоцтва серії ІV-НО №445144 про укладення шлюбу що є наявним у справі вбачається, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], про що міським відділом РАЦС м. Сніжне Донецької області 15.03.1986 року зроблено запис №109, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON], що підтверджує те, що заявник є зятем померлої [PERSON] Кузьминічни. 23.02.2017 року заявник звернувсь до Докучаєвського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, щодо реєстрації смерті. Але отримав листа, згідно якого йому було розяснено, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 1207-УІІ визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян, та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про смерть видане на території «ДНР» є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має і право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з меток забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України свідоцтво про смерть, виданого державним органом України.

Outcome: approved