Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

23 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «МК «Азовсталь» про визнання розпорядження № 61 тд від 23.02.2017 року неправомірним, незаконним, скасування вказаного розпорядження та зобов'язання нарахувати та виплатити премію за лютий 2017 року у розмірі 1050 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що він працює в «МК «Азовсталь» з 09 серпня 1993 року, 09 серпня 2007 року був переведений в конверторний цех розливником сталі 6 розряду. 23 лютого 2017 року відповідачем винесено розпорядження № 61 тд, яким позбавив його премії у розмірі 50% за лютий 2017 року у зв'язку з тим, що він відмовився працювати бригаді № 2, де зовсім інший графік, ніж у нього, в бригаді № 1. З вказаним розпорядженням він не згоден, вважає його незаконним, у зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Крім того, відповідач всупереч чинного законодавству не узгодив вказане розпорядження про зниження премії з профспілковою організацією, членом якої він є. 26 травня 2017 року представником відповідача Бузівською Н.М., що діє на підставі довіреності, наданий відзив на позовну заяву, де зазначено наступне. 17.02.2017 року у зв'язку з тим, що розливник сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі [PERSON] з 14.02.2017 року на період тимчасової непрацездатності виконував обов'язки майстра на ділянці МНЛЗ [PERSON], відповідачем було видано розпорядження № 356 про направлення розливника сталі 6 розряду [PERSON] у бригаду № 2, з дотриманням вимог ст..ст. 58, 59 КЗпП України. Зі змістом вказаного розпорядження [PERSON] був ознайомлений, однак від підписання відмовився, про що свідчить акт від 17.02.2017 року. У зв'язку з наведеним майстром [PERSON] була написана доповідна записка на ім'я начальника конверторного цеху [PERSON], а [PERSON] запропоновано надати письмові пояснення причин відмови від виконання розпорядження № 356. Однак від пояснень останній також відмовився, про що було складено відповідний акт від 17.02.2017 року. У зв'язку з порушенням позивачем вимог пп. П. 1.4 ДІ 232-04-323-2014, п. 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку - за невиконання розпорядження начальника цеху про направлення розливника сталі 6 розряду [PERSON] у бригаду № 2, останній розпорядженням начальника цеху № 61 т.д. від 23.02.2017 року був позбавлений 50% премії за результатами роботи за лютий 2017 року. Отже, при застосуванні додаткових заходів реагування - позбавлення [PERSON] виробничої премії, відповідач діяв законно та обґрунтовано. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу в його відсутності за участю його представника [PERSON] Просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Бузівська Н.М., діюча на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що посадові обов'язки позивача не змінювалися, графік його роботи також не змінювався, робота в іншій бригаді передбачає таку ж тривалість роботи, тільки в інший час. Представник відповідача Чайкіна К.О., діюча на підставі довіреності, підтримала пояснення, надані Бузівською Н.М., просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представники третьої особи Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» Володіна Н.Б. та Прідущенко В.В., діючи на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідачем були істотно порушені умови праці позивача, тому як переведенням в іншу бригаду [PERSON] був позбавлений проводити свій вільний час з сім'єю, займатися іншою роботою. Позивач не погодився із змінами його графіку, тому позивачем порушена ст.. 32 КЗоТ України. Окрім того, всупереч трудовому законодавству дії відповідача по переведенню позивача в іншу бригаду не були узгоджені з профспілковою організацією, членом якої є позивач. Просили позовні вимоги задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працює в ПАТ «МК «Азовсталь» з 09 серпня 1993 року, з 09 серпня 2007 року - на посаді розливника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху ПАТ «МК «Азовсталь», що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] (а.с. 12-21). Відповідно до розпорядження № 356 від 17 лютого 2017 року [PERSON] з 19 лютого 2017 року направлений розливником сталі 6 розряду в бригаду № 2 з дотриманням вимог ст..ст. 58, 59 КЗпП України, у зв'язку з тим, що розливник сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі [PERSON] з 14.02.2017 року виконує обов'язки майстра на ділянці роботи МНЛЗ ОНРС, та з метою рівномірного укомплектування розстановочного штату розливників сталі і необхідністю забезпечити виконання безперервного виробничого процесу в змінних технологічних бригадах відділення (а.с. 52). Згідно актів від 17 лютого 2017 року, [PERSON] відмовився надати письмові пояснення про ознайомлення з розпорядженням № 356 від 17 лютого 2017 року, у зв'язку з чим повний текст розпорядження було зачитано вголос в його присутності про його направлення в бригаду № 2 та відмовився надати письмові пояснення про причини відмови від виконання розпорядження начальника цеха № 356 від 17.02.2017 про його направлення в бригаду № 2 (а.с. 53, 54). Як вбачається з доповідної майстра МНЛЗ від 20 лютого 2017 року, розливник сталі [PERSON] не вийшов на роботу 20 лютого 2017 року в зміну з 07.00 до 15.00 години згідно розпорядження № 356 від 17 лютого 2017 року (а.с. 55). 23 лютого 2017 року начальником конверторного цеху винесено розпорядження № 61 т.д. про позбавлення [PERSON] 50% виробничої премії за лютий 2017 року за порушення п. 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку «невиконання розпорядження керівника підрозділу» п. 1.4 Посадової інструкції «Розливник сталі 6 розряду в своєї діяльності повинен керуватися, виконувати та знати «…Правила внутрішнього трудового розпорядку…» (а.с. 56). З вказаним розпорядженням [PERSON] відмовився ознайомлюватися, про що складено відповідний акт (а.с. 57). Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі статтею 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил. Відповідно до п.5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку робітники зобов'язані своєчасно та точно виконувати рішення та вказівки керівників комбінату (а.с. 61). Згідно вимог пп. 1.4 посадової інструкції 232-04-323-2014 «Розливника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху», з якою [PERSON] був ознайомлений під підпис, розливник сталі 6 розряду у своєї діяльності повинен знати, керуватися та виконувати:… організаційно-розпорядчі документи, які видаються на комбінаті, правила внутрішнього трудового розпорядку, вказану посадову інструкцію» (а.с. 44-46, 47, 48, 49). Як встановлено судом, позивачем [PERSON] не виконане розпорядження начальника ККЦ від 17 лютого 2017 року про направлення його з 19.02.2017 року в бригаду № 2, про що свідчить доповідна начальника ККЦ від 20 лютого 2017 року про невихід [PERSON] на роботу в зміну з 07.00 години до 15.00 години. П. 4.1 вищевказаної посадової інструкції передбачає, що розливник сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху ПАТ «МК «Азовсталь» несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на нього вказаної інструкцією обов'язків (а..с 46). Пункт 10.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку передбачає, що до робітника можуть бути застосовані додаткові заходи реагування у вигляді позбавлення виробничої премії, в тому числі за невиконання розпорядження безпосереднього керівника, керівника структурного підрозділу. Застосування вказаних заходів реагування здійснюється на підставі розпорядження керівника структурного підрозділу у порядку, передбаченому Загальним положенням про оплату праці та преміювання працівників ПАТ «МК «Азовсталь». Принципи, порядок та умови преміювання робітників ПАТ «МК «Азовсталь» встановлюється Положенням, затвердженим генеральним директором та узгодженим з головою профсоюзного комітету, діючим з 01 червня 2016 року. Пунктом 13 вказаного Положення передбачено, що при невиконанні робітником своїх функціональних та посадових обов'язків, порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку та технологічних інструкцій, розмір його премії, може бути зменшено від 5% до 100%. Для прийняття рішення про позбавлення виробничої премії робітника, від нього повинно бути витребувано письмове пояснення. … Відмова робітника надати письмове пояснення не є перешкодою для позбавлення його виробничої премії. По факту відмови робітника від дачі письмового пояснення адміністрація складає відповідний акт, у присутності та за підписами не менш двох очевидців (а.с. 66-68). Отже, будь-яких порушень при застосуванні роботодавцем до [PERSON] додаткових заходів реагування, а саме позбавлення 50% виробничої премії, судом не встановлено, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Посилання позивача та його представника на порушення відповідачем ст.. 32 КЗпП України є необґрунтованими, за наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Суд вважає помилковим застосування позивача та його представника зазначеної норми КЗПП України до виниклих між сторонами правовідносин, оскільки переведення позивача з однієї бригади до іншої з восьмигодинним, чотирьохбригадним, тризмінним графіком роботи не є зміною режиму роботи позивача. Згідно ст.. 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. Статті 57, 58 КЗпП передбачають, що при змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Перехід з однієї зміни в іншу, як правило, має відбуватися через кожний робочий тиждень в години, визначені графіками змінності. Тривалість перерви в роботі між змінами має бути не меншою подвійної тривалості часу роботи в попередній зміні (включаючи і час перерви на обід). Призначення працівника на роботу протягом двох змін підряд забороняється. Пункт 7.1 вищезазначених Правил трудового розпорядку передбачає, що час початку і закінчення роботи встановлюється графіками змінності, з дотриманням встановленої тривалості робочого часу за тиждень чи інший обліковий період. При змінних роботах, тривалість яких вище 8 годин, можуть вводитися графіки змінності з сумарним обліком робочого часу. З графіком № 2 роботи і відпочинку працівників підрозділів ПАТ «МК «Азовсталь» з сумарним обліком часу чотирьох бригадний тризмінний безперервний з тривалістю робочої зміни 7, 8 , 9 годин на 2017 рік, [PERSON] ознайомлений (а.с. 50, 51). Отже, позивач працюючи за вказаним графіком, може у разі виробничої необхідності за розпорядженням керівника, бути направлений для роботи у будь-яку з бригад згідно вказаному графіку і, відповідно, це не є зміною режиму роботи (істотних умов праці) в розумінні ст.. 32 КЗпП України. Таким чином, оскільки направлення позивача із бригади № 1 у бригаду № 2 у зв'язку з виробничою необхідністю, ні підставі розпорядження № 356 від 17 лютого 2017 року, не є зміною режиму роботи, і, відповідно, зміною істотних умов парці, передбачених ч.3 ст. 32 КЗпП України, відповідач не повинен був повідомляти про них позивача за два місяці, а також отримувати згоду профспілкового органу на підставі ст.. 252 КЗпП України. Посилання позивача та його представника на ст..ст. 247, 97 КЗпП України, як на підставу порушення умов узгодження зниження премії позивачу без згоди з профспілкою, є помилковими, оскільки зазначені норми КЗпП регламентують оплату праці на підприємстві та узгодження умов оплати праці з виборним органом первинної профспілкової організації на підприємстві, що фіксується у колективному договорі кожного конкретного підприємства. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позбавлення [PERSON] 50% премії за лютий 2017 року відповідає умовам чинного законодавства. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed