Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

23.03.2018 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що з 03.11.2003 р. по 30.09.2009 р. працював електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання по 6 розряду ПАТ «ВНДІАЕН». Наказом № 59 від 08.12.2003 р. був переведений в дослідно-експериментальний цех електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання на гарячих дільницях по 6 розряду. На цьому робочому місці працював до 17.06.2008 р. У зв'язку з тим, що працював на гарячих дільницях з важкими та шкідливими умовами праці зібрав необхідні документи та звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду у м. Сумах про призначення пенсії на пільгових умовах по списку № 2, але пенсія йому не призначена з посиланням на недостатній пільговий стаж. На його звернення від 28.11.2017 р. відповідач надав довідку, якою підтверджено роботу у шкідливих умовах електромонтером по ремонту та обслуговуванню ливарної дільниці дослідно-експериментального цеху за період з 04.12.2003 р. по 31.03.2005 р., що становить один рік 03 місяці 27 днів, хоча на цій посаді працював 4 роки 6 місяців. Його заява про переведення у відділ головного енергетика та механіка, а також інструкція електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 6 розряду дослідно - експериментального цеху відповідачем на запит не надані. Відповідач зазначив, що підставою для переведення у відділ головного енергетика та механіка є службова записка № 39/Е від 23.03.2005 р. та наказ № 128 від 31.03.2005 р. Вказує, що наказом № 28 від 31.03.2005 р. він без згоди був переведений у відділ головного енергетика та механіка, де право на пільгову пенсію не надається, що прямо порушує істотні умови трудового договору. Про це істотне порушення трудового договору він дізнався 01.02.2018 р., отримавши лист № 204/ЮБ від 31.01.2018 р. та наказ № 128 від 31.03.2005 р. Просить поновити строк звернення до суду з позовною заявою; визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу № 128 від 31.03.2005 року; стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги за наведених підстав підтримали, просили задовольнити. 01.06.2018 р. [PERSON] суду пояснив, що працював у відповідача і не знав, що згідно оскаржуваного наказу переведений в інший відділ, оскільки будь-яких змін у нього не відбулося: продовжував працювати на тому ж робочому місці, виконувати туж трудову функцію, підпорядковувався одному й тому ж керівнику, отримував молоко і доплату за гарячий стаж. У 2018 року звернувся до Сумського об'єднаного управляння Пенсійного фонду України Сумської області за призначенням пенсії по гарячому трудовому стажу, і там стало відомо про наказ, з якого перервався його гарячий трудовий стаж. Зазначений наказ порушує його права на пенсію на пільгових умовах. У судовому засіданні представник позивача надав розрахунок понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, сплачених у розмірі 2500 грн. Просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Відповідач АТ «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» надав відзив на позов та у задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позовна заява подана після закінчення процесуального строку, визначеного ч. 1 ст. 233 КЗпП України і не містить поважності причин пропуску тримісячного строку. Позивач без заперечень виконував свої посадові обов'язки, у тому числі починаючи з квітня 2005 року у відділі головного енергетика та механіка відповідно до посадової інструкції електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання ДИ ОГЭиМ/10-03. З зазначеним документом ознайомлений 01.06.2005 р., тобто знав про своє переміщення, відповідний запис внесено до його трудової книжки, яку отримав у день звільнення 30.09.2009 р. Згідно особового рахунку [PERSON] за січень - березень 2005 р., тобто до і після видання оспорюваного наказу умови оплати праці позивача не змінилися, проводилась виплата надбавки за шкідливі умови праці - 8 %. Відповідно до наказу № 2 від 03.01.2007 р. у період з 05.01.2007 по 05.04.2007 проведено реорганізацію ливарної ділянки та котельно-зварювальної ділянки дослідно-експериментального цеху шляхом їх об'єднання і створення заготовчої ділянки і з того часу відсутнє ливарне виробництво і гаряча ділянка. Скасування пункту 1 наказу № 128 від 31.03.2005 не змінить умови у яких позивач працював з 01.04.2005 р. по 17.06.2008 р. і які є вирішальними для набуття права на пенсію на пільгових умовах (а.с. 54 - 56). У судовому засіданні представник відповідача Литвиненко С.В. у задоволенні позову просила відмовити з підстав вказаних у відзиві. Заслухавши вступне слово позивача, його представника, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено наступні обставини. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що 03.11.2003 р. позивач прийнятий на роботу у ВАТ «ВНДІАЕН» у відділ головного енергетика і механіка на посаду електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання по 6 розряду (запис 19); 08.12.2003 р. переведений в дослідно-експериментальний цех на посаду ел.монтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання на гарячих ділянках по 6 розряду (запис 20); 01.04.2005 р. переведений в ВГЕіМ на посаду електромонтера по ремонту и обслуговуванню електрообладнання 6 розряду на гарячій ділянці ДЕЦ - наказ № 128 від 31.03.2005 р. (запис 21); 21.05.2007 р. на підставі проведеної атестації робочих місць призначений на посаду електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 6 розряду на гарячій ділянці ДЕЦ, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2 (запис 22); 17.06.2008 р. переведений на посаду електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 6 розряду відділу головного енергетика і механіка і 30.09.2009 р. звільнений з посади у зв'язку з переведенням на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (записи 23, 24)(а.с. 11-18). Судом встановлено, що на підставі службової записки № 39/Е від 23.03.2005 р. зав. ВГЕіМ про внесення змін до штатного розкладу, відповідачем 31.03.2005 р. видано оспорюваний наказ № 128, яким [PERSON] (таб. № 1384), електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 6 розряду на гарячій ділянці ДЕЦ (дослідно - експериментальний цех) переведено в ВГЕіМ (відділ головного енергетика і механіка) з 01.04.2005 р. оклад 630 грн.+8% ВУТ (пункт 1) (а.с. 39, 40). Доказів ознайомлення позивача саме з зазначеним наказом у день його видачі суду не надано. Позивач суду підтвердив, що з виданням зазначеного наказу у нього не змінилися ні оплата праці, ні розмір доплати за шкідливі умови праці, він продовжував виконувати трудову функцію, яку виконував і до цього, був той же режим роботи, розряд. Здійснення доплати за шкідливі умови праці підтверджується розрахунковими листками [PERSON] (а.с. 58 - 60). 01.06.2005 р. позивач ознайомлений з Посадовою інструкцією електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання «ДИ ОГЭиМ/10-03», що підтверджується його підписом (а.с. 41 - 45). 03.01.2007 р. на підставі наказу № 2 ВАТ «ВНДІАЕН» проведено реорганізацію ливарної ділянки і котельно - зварювальної ділянки дослідно - експериментального цеху шляхом об'єднання. 12.05.2017 р. ПАТ «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» видало позивачу Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 9 у якій вказано, що за період з 04.12.2003 р. по 16.06.2008 р. [PERSON] виконував підготовку пересувного робочого місця, виробництво електроремонтних робіт (демонтаж, монтаж обладнання, заміна запчастин, що вийшли з ладу, налагоджування та інше), прибирання робочого місця в кінці робочої зміни) за професією електромонтер по ремонту та обслуговуванню електрообладнання ливарної дільниці дослідно-експериментального цеху (ДЕЦ), що передбачена Списком 2 розділу ХІV Оброблення металу, підрозділ 1 Ливарне виробництво. Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003 р. (а.с. 87). Як підстава видачі довідки зазначено: особова картка працівника Т-2, нак. № 54 від 26.02.01 р., нак. № 195 від 11.10.06 р., нак. № 4 від 09.01.07 р., нак. № 126 від 21.05.07 р., відомості нарахування заробітної плати. За наслідками перевірки вказаної довідки, яку позивач надав для призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області 12.07.2017 р. складено Акт № 651/04.3-06 перевірки обґрунтованості видачі документів для оформлення пенсії у якому серед іншого зазначено, що [PERSON] з 01.04.2005 р. значиться електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання на гарячих ділянках робіт 6 розряду відділу головного енергетика та механіка. Дане робоче місце не атестовано по підприємству. У зв'язку з цим вказано на необхідність змінити довідку від 12.05.2017 № 9 (а.с. 88 - 89). У подальшому, відповідач ПАТ «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» видав [PERSON] Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 22 від 01.08.2017 у якій вказано значно менший період роботи, ніж у попередній з 04.12.2003 р. по 31.03.2005 р., замість з 04.12.2003 р. по 16.06.2008 р. (а.с. 92). Отже, відповідач видав вищевказану довідку позивачу на виконання Акту № 651/04.3-06 перевірки обґрунтованості видачі документів для оформлення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.07.2017 р. у зв'язку з не проведенням атестації робочого місця електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання на гарячих ділянках робіт 6 розряду відділу головного енергетика та механіка. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проведення чи не проведення атестації посади, яку [PERSON] обіймав з 01.04.2005 р. не є предметом даного позову. Разом з тим, підставою позову для визнання незаконним та скасування пункту 1 наказу № 128 від 31.03.2005 р. [PERSON] зазначено порушення цим наказом істотних умов трудового договору - переведення без його згоди у відділ головного енергетика та механіка, де не надається право на пільгову пенсію. За частинами першою, другою статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві в установі, організації або в іншу місцевість хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускаються тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законом. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. Так, зазначена норма трактує поняття «переміщення» у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Вона передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну: робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті. Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника. Таким чином, якщо переведення на іншу роботу пов'язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій. Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі№ 6-1471цс17 від 01.11.2017 р. Судовим розглядом встановлено і підтверджено позивачем, що з 01.04.2015 р., тобто після видачі оспорюваного наказу відбулося збереження обумовленого трудовим договором місця роботи, трудових функцій, оплати праці, та доплат за шкідливі умови праці [PERSON], у зв'язку з чим суд погоджується з доводами представника відповідача, що в даному випадку мало місце переміщення, а не переведення, що потребувало додаткової згоди позивача. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження порушення пунктом 1 наказу № 128 від 31.03.2005 року прав [PERSON], з підстав зазначених у позові позивачем та його представником суду не надано. Питання права позивача на пенсію на пільгових умовах згідно позову не є предметом даного судового розгляду. За наведених підстав суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою суд зазначає наступне. Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Даний позов надійшов до суду 23.03.2018 р., трудову книжку позивач отримав при звільненні 25.09.2009 р., що підтверджується його особистим підписом у дослідженому Журналі реєстрації трудових книжок. Доводи позивача про його необізнаність до 01.02.2018 р. з оспорюваним наказом від 31.03.2005 р. спростовуються також власноручно складеною ним 12.06.2008 р. заявою про переведення на посаду чергового електромонтера з 17.06.2008 р. (а.с. 93 - 98). У даному випадку суд враховує наведені обставини - звернення з даним позовом без дотримання тримісячного строку визначеного у ст. 233 КЗпП України для звернення з заявою про вирішення трудового спору до суду, проте приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог з підстав їх недоведеності. Однією з основних засад (принципу) цивільного судочинства є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правові послуги надані йому фізичною - особою підприємцем [PERSON] згідно договору про надання правових послуг та сплачених у розмірі 2500 грн. (а.с. 64 - 69, 76 - 78). Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на викладене, оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. (а.с. 2) та на правову допомогу стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed