Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

23 грудня 2020 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності. Позов обґрунтовано тим, що позивач відповідно до договору дарування є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої Ѕ частини є [PERSON] .\~Попередніми власники\~вказаного будинку\~були дідусь\~і бабуся\~позивача \~ [PERSON] \~та [PERSON] .\~Рішенням Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова від\~14\~травня 2001\~року шлюб\~між ними\~було розірвано\~та визнано\~за кожним\~право власності\~на 1/2\~частину будинку\~ [ADDRESS] та поділено будинок в натурі між співвласники. Цим же рішенням поділено земельну ділянку відповідно до висновку судової експертизи кожному по 538,39 м.кв. 28 грудня 2004 року [PERSON] подарувала своєму синові батьку позивача [PERSON] виділену їй у власність частину житлового будинку з надвірними будівлями. Інша Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями продовжувала належати діду позивача [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер і після його смерті спадщину прийняв його син відповідач по справі [PERSON] . Оскільки вказаний житловий будинок було поділено в натурі з виділенням кожному із власників конкретно перерахованих приміщень, проте рішення про припинення права спільної часткової власності не приймалось, що перешкоджає позивачу зареєструвати право власності на нерухоме майно як на окремий об`єкт нерухомості, вона звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи № 2-587/2001 та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Відповідно до копії договору дарування частини будинку від 28 серпня 2014 року [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що складається з: коридору літ. «2-1» площею 4,4 кв.м., кухні літ. «2-2» площею 10,0 кв.м, кімнати літ. «2-3» площею 12,2 кв.м., кімнати літ. «2-4» площею 18,7 кв.м., кімнати літ. «2-5» площею 6,0 кв.м., коридору літ. «2-6» площею 10,5 кв.м., санвузла літ. «2-7» площею 2,2 кв.м., коридору літ. «2-8» площею 2,3 кв.м., кімнати літ. «2-9» площею 7,5 кв.м. та надвірних будівль: сараю зазначеного літ. «Б-1», «б», «б1-1», гаражу зазначеного літ. «В-1» (а.с. 9-10, 11). Як пояснила позивач, попередніми власниками житлового будинку з надвірними будівлями були її дідусь і бабуся [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] та виділено в натурі приміщення І площею 5,6 кв.м, приміщення 1-2 площею 7,3 кв.м., приміщення 1-8 площею 10,5 кв.м., приміщення 1-9 площею 18,7 кв.м., приміщення 1-7 площею 6,0 кв.м., приміщення 1-10 площею 12,2 кв.м., гараж, ворота, загорожу № 1, приміщення 1-11 площею 10,0 кв.м. Зобов`язано [PERSON] закрити двері з приміщення 1-6 та 1-5 в приміщення 1-8, закрити двері з приміщення 1-3 в приміщення 1-2. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] та виділено в натурі приміщення 1-3 площею 12,0 кв.м., приміщення 1-4 площею 7,7 кв.м., приміщення 1-5 площею 7,6 кв.м., приміщення 1-6 площею 24,4 кв.м., льох, сарай б-1, Б, б, туалет. Виділено [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки площею по 538,39 кв.м. відповідно до другого варіанту висновку судової експертизи (а.с. 13). Відповідно до копії договору дарування частини житлового будинку від 28 грудня 2004 року [PERSON] подарувала [PERSON] Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , що складається з тамбура літ. «1» площею 5,6 кв.м., коридора літ. «2-1» площею 7,3 кв.м., веранди літ. «2-2» площею 10,0 кв.м., кімнати літ. «2-3» площею 12,2 кв.м., кімнати літ. «2-4» площею 18,7 кв.м., кімнати літ. «2-5» площею 6,0 кв.м., коридора літ. «2-6» площею 10,5 кв.м. та надвірних будівель: «Б-1» сарай ракуш, «б» сарай цегляний, «б1» сарай дерев`яний, «В-1» гараж цегляний, що належала дарувальнику на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2001 року (а.с. 19). Інший власник Ѕ частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 20). Відповідно до копії спадкової справи, наданої на запит суду, спадщину після смерті [PERSON] прийняв відповідач по справі - [PERSON] . Як вбачається з витягу із рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 419 від 30 серпня 2018 року, належній позивачу частині житлового будинку присвоєно нову адресу: [ADDRESS] (а.с. 22). Позивач у судовому засіданні також пояснила, що вона зверталась до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради з метою реєстрації права власності на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями як окремий об`єкт нерухомого майна, проте їй було відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст.\~113\~ЦК УРСР 1963 року володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно із ст.115 ЦК УРСР 1963 року кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~117\~ЦК УРСР 1963 року право спільної часткової власності припиняється, зокрема в разі розділу майна в натурі, коли цей розділ можливий. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 7 постанови від 4жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. За змістом указаних правових норм право спільної часткової власності виникає на майно, що належить одночасно кільком особам, із визначенням часток кожного із співвласників. Виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна в особисту власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Аналогічні норми містяться в Цивільному кодексі України, чинному на час розгляду даної справи судом. Так, відповідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною третьою статті 358\~ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою та другою статті 364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частин першої та другої статті 367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Таким чином, законодавцем встановлено спосіб припинення права спільної часткової власності шляхом виділення в натурі його частки їз спільної часткової власності із зазначенням конкретних приміщень, відповідно до розміру його частки. Судом встановлено, що рішенням Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова від\~14\~травня 2001\~року будинок [ADDRESS] поділено між співвласниками в натурі, виділено попереднім власникам окремі приміщення із зобов`язанням облаштування окремого входу, в результаті чого право спільної часткової власності припинилось в силу закону і співвласники набули право власності на виділене їм в натурі майно. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, оскільки визначений позивачем спосіб захисту порушеного (оспорюваного) права не ґрунтується на законі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed