Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

23.11.2018р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 26307 грн.43 коп. (а.с. № 3-5). Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача Гаренко Н.В. (діє на підставі довіреності від 09.08.2018р. - а.с. №33) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. № 40). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.12.2018р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№ 44). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 12.03.2008р. [PERSON] відповідно до укладеного договору б/н отримала кредит у розмірі 9300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом за кредитом. Підписавши відповідну анкету-заяву від 12.03.2008р., відповідачка погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 16.10.2018р. становить 26307,43 грн., з яких: 16534,27 грн. - заборгованість по відсоткам, 8044,23 грн. - пеня; а також штрафи нараховані відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500грн. - фіксована частина та 1228,93 грн. - процентна складова. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідачки, а також понесені ним судові витрати у розмірі 1762 грн. В судові засідання 21.02.2019р. та 20.05.2019р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с. №46,51). Разом з поданням позову до суду представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому представник зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. №41). Відповідачка [PERSON] в судові засідання 21.02.2019р. та 20.05.2019р. двічі поспіль не з`явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, яка підтверджена відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 30.11.2018р. (а.с. №43). В матеріалах справи міститься поштове повідомлення про отримання відповідачкою позовної заяви разом з судовою повісткою на 21.02.2019р., про причини неявки відповідачка суд не сповістила. Конверт з судовою повісткою на 20.05.2019р., який був направлений відповідачці, повернувся за зворотною адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. №52). Крім того, про дату та час розгляду справи на 20.05.2019р. відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. №50) Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідачка виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 березня 2008р. [PERSON] відповідно до заяви позичальника №DN1RR505021965 виявила бажання отримати кредит «Розстрочка» у розмірі 2789грн. на придбання товару зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком кредитування 12 місяців з 12.03.2008р. по 12.03.2009р. Підписавши заяву позичальника, відповідачка погодилася, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір, та нею отримана повна інформація щодо умов кредитування, що підтверджується особистим підписом клієнта у анкеті-заяві (а.с.№15зв). Згідно умов кредитування визначених в заяві позичальника, позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 2789 грн. на поточний рахунок № [NUMBER] в філії ЗАТ «ОТП БАНК» з призначенням платежу «перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою №СФТОР-0786 від 12.03.2008р. Згідно з ч.1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 648 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При винесені рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідачці був наданий кредит у розмірі 9300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що не має свого підтвердження, оскільки як встановлено судом вище, відповідачкою був оформлений кредит розстрочка на купівлю товару та кредитні кошти повинні бути банком перераховані по поточний рахунок продавця. Позивач зазначає, що оскільки у визначені договором строки відповідачка кредитні кошти банку не повернула, не сплатила відсотки за користування кредитом станом на 16.10.2018р. становить 26307,43 грн., з яких: 16534,27 грн. - заборгованість по відсоткам, 8044,23 грн. - пеня, штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1228,93 грн. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості за договором, який долучений до позовної заяви. Частина 5 статті 263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. До позовної заяви позивачем долучено заяву позичальника №DN1RR505021965 від 12.03.2008р. розрахунок заборгованості за договором б/н станом на 16.10.2018р., витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які визначають умови кредитування кредитної картки, а не умови кредитування фізичних осіб за послугою «Розстрочка». Проте, позивачем не надано доказів виконання банком умов договору щодо здійснення безготівкового перерахунку кредитних коштів в сумі 2789грн. на поточний рахунок № [NUMBER] в філіії ЗАТ «ОТП БАНК» з призначенням платежу «перерахування коштів згідно з рахунком - фактурою №СФТОР-0786 від 12.03.2008р. за придбаний відповідачкою товар. Таким чином, оскільки суд при винесенні рішення не має можливості за наявними в справі доказами належним чином встановити та перевірити належне виконання банком зобов`язань за договором по видачі кредитних коштів в порядку визначеному умовами заяви позичальника, умови кредитування згідно Умов та Правил надання споживчого кредиту фізичних особам «Розстрочка», суд приходить до висновку про недоведеність позивачем вимог про стягнення заборгованості. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed