Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

22 квітня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2019 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 28 травня 2019 року було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 10 квітня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. [INFO] боржник помер. Спадкоємцем, який постійно проживав та був зареєстрований з померлим боржником, є відповідач [PERSON] 05 жовтня 2017 року банк направив претензію до Другої дніпровської держнотконтори. 22 грудня 2017 року позивач отримав відповідь, у якій зазначалося, що спадкова справа заведена на підставі претензії банку, спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотконтори не зверталися. Станом на дату смерті боржника розмір заборгованості становив 15 831 гривень 82 коп. 15 липня 2018 року позивач направив відповідачеві вимогу про сплату заборгованості [PERSON] , померлого [INFO] , яку залишено без виконання. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 15 831 гривні 82 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5 800 гривень 52 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 10 031 гривні 30 коп., а також судовий збір у розмірі 1 921 гривні. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом отримання кредитного ліміту на платіжну картку, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 10). Даний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви клієнта на оформлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 300 гривень, який згодом було змінено (а.с. 70). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 37). Претензією від 21 вересня 2017 року вих. № SAMDN50000061221012 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Другої дніпровської держнотконтори із вимогою про включення кредиторської вимоги позивача до спадкової маси [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 41). Листом № 3231/02-14 від 19 жовтня 2017 року Другої дніпровської держнотконтори позивача повідомлено про те, що у разі звернення спадкоємців із заявою до нотконтори, їх буде повідомлено про вимоги кредитора (а.с. 42). Листом-претензією від 24 травня 2018 року вих. № SAMDN50000061221012 позивач направив відповідачеві вимогу про сплату заборгованості за договором б/н від 10 квітня 2012 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] (а.с. 43), яку [PERSON] залишено без виконання. Відповідач [PERSON] , відповідно до копії паспорта громадянина України, має зареєстроване місце проживання разом із померлим боржником [PERSON] (а.с. 36). Згідно з відомостями, наданими відділом адресно-довідкового підрозділу ГУМВС УДМС України у Дніпропетровській області вх. № 1734/2 від 17 травня 2019 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 82). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. Частинами 1, 2 статті 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Постановою Вищий Спеціалізованого Суду України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем і поручителем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; згода поручителя відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором; пред`явлення позову до поручителя в межах строку, визначеного законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів про те, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом чи за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо наявності заповіту на ім`я відповідача, а також, що [PERSON] перебуває в родинних відносинах з [PERSON] , померлим [INFO] , та може бути віднесена до спадкоємців першої - п`ятої черги за законом. Клопотань про витребування зазначених доказів позивачем заявлено не було. Таким чином, доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, прийняття [PERSON] спадщини після померлого [PERSON] , позивачем не надано, а посилання на реєстрацію місця проживання відповідача за однією адресою з померлим, жодним чином не свідчить про те, що відповідач є спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] , та постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини, вчинивши тим самим дії, що свідчать про її прийняття. Враховуючи викладене, а також те, що суду не надано доказів стосовно наявності спадкового майна та його вартості, в межах якої може бути стягнуто заборгованість, підстав для задоволення позову судом не вбачається. Відтак, з огляду на наведене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови від позову - на позивача. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне сплачений позивачем судовий збір віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed