Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

22 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину спадкового майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що батьки сторін [PERSON] та [PERSON], як подружжя, склали заповіт, відповідно до якого, все своє майно заповіли в рівних частках йому та сестрі відповідачці по справі. Мати [PERSON] померла 21 жовтня 2012 року, а батько [PERSON] помер 18 серпня 2014 року. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, в т.ч. на будинковолодіння № 59 по вул. Ігоря Ляшенка в м. Шепетівці Хмельницької області та земельну ділянку, площею 0,0700 га, що знаходиться по вул. Ігоря Ляшенка,59 в м. Шепетівці Хмельницької області, за цільовим призначенням: для індивідуального житлового будівництва. Після смерті батька, у встановлений законом строк звернувся в нотаріальну контору про прийняття спадщини, однак оформити свої спадкові права він не може, у звязку з тим, що відповідачка [PERSON] відмовляється надати нотаріусу документи, що підтверджують право власності на спадкове майно померлого. Вказуючи на неможливість захисту порушеного права в іншому порядку, просив визнати за ним право власності на ? частину спадкового майна в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові, просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала, не заперечила, що позивач має право успадкувати ? частину спадкового майна за заповітом, зазначила, що документи на будинок та земельну ділянку знаходяться у неї, однак не бажає надати документи нотаріусу, так як не довіряє позивачу. Заперечила можливість вирішення спору у добровільному порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за життя батьки сторін [PERSON] та [PERSON] склали спільний заповіт, яким все своє майно, що належатиме їм на момент смерті, заповідали своїм дітям [PERSON] та [PERSON], який посвідчений 27 липня 2004 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3860 (а.с. 9). За життя подружжя збудувало житловий будинок, з цегляними прибудовами, загальною площею 82,6 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м. та надвірними будівлями: цегляний сарай, площею 9,1 кв.м., цегляний гараж-прибудова, площею 38 кв.м., цегляну вбиральню, площею 1,5 кв.м., цегляний погреб, площею 8,7 кв.м. що знаходяться по вул. Ігоря Ляшенка,59 в м.Шепетівці Хмельницької області. Факт наявності житлового будинку підтверджується даними оглянутого в судовому засіданні технічного паспорту на житловий будинок по вул. Ігоря Ляшенка,59 в м.Шепетівці Хмельницької області та довідкою про технічний стан обєкта нерухомого майна, виданою Шепетівським БТІ 28 травня 2015 року (а.с.40). [PERSON] отримав державний акт серії ЯИ № 064929 на право власності на земельну ділянку площею 0,0700 га, що розташована у м. Шепетівка по вул. Чернишевського, 59, Хмельницької області та призначена для індивідуального житлового будівництва. Даний акт виданий 19 листопада 2009 року Управлінням Держкомзему в місті Шепетівці Хмельницької області на підставі рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 209 від 19 вересня 1997 року, про що свідчить копія даного документу, наявна у матеріалах справи ( а.с. 13). 21 жовтня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується довідкою про причину смерті № 73 від 22 жовтня 2012 року (а.с. 8). 18 серпня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 4). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5) Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини . Таким чином, аналіз норм права що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 2/2014, номер у спадковому реєстрі 56988674 (а.с. 39). Із заявами про прийняття спадщини у визначений законодавством строк, звернулись син спадкодавця [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 32,33) Відповідно до абз. 2-3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у відповідачки. Приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу 15 травня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки ним не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 19). Відповідачці відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України розяснено можливість вирішення спору, шляхом надання правовстановлюючих документів на спадкове майно у нотаріальну контору. Однак, [PERSON] заперечила можливість вирішення спору у позасудовому порядку. На думку суду, такий спосіб захисту порушеного права, як зобовязання відповідача подати в нотаріальну контору правовстановлюючі документи на спадкове майно, не забезпечить виконання рішення суду та не відновить порушене право позивача. З матеріалів справи слідує, що будинковолодіння, яке входить до складу спадщини, побудоване на законних підставах, належало спадкодавцю [PERSON] Крім того, до складу спадщини увійшла і земельна ділянка, на якій знаходиться вказане будинковолодіння. Позивач звернувся у встановлений строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. У видачі свідоцтва йому відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто порушено його цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до ст.16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved