Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] міська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою. Позивач просить: Визнати спадщину після смерті 21 жовтня 2013 року [PERSON], що складається з квартири [ADDRESS] та належала їй на праві власності відумерлою. Передати квартиру у власність територіальної громади міста Одеси в особі [PERSON] міської ради. Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого це рішення є підставою для реєстрації Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції права власності за територіальною громадою м.Одеси в особі [PERSON] міської ради. Мотивують вимоги тим, що 21 жовтня 2013 року померла [PERSON] у віці 83 років. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначену квартиру, оскільки в неї немає спадкоємців зазначене майно є відумерлим. 03 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю та визнання право власності на спадкування за законом. Просить встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] без реєстрації шлюбу з 2007 року до 21 жовтня 2013 року дня смерті [PERSON] та визнати за ним право власності на спадкування за законом у четверту чергу після смерті [PERSON], померлої 21 жовтня 2013 року (а.с. 32-35). Мотивує вимоги тим, що в грудні 2014 року він звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 21.10. 2013 року. Ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 14.03.2016 р. цивільна № 522/23752/14-ц за його заявою, заінтересовані особи - [PERSON] державна нотаріальна контора, [PERSON] міська Рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю - залишена без розгляду, на підставі ч.4 ст. 256 ЦПК України. З 2004 року він мешкав в квартирі [ADDRESS]. В сусідній квартирі №9 проживала [PERSON], якій він допомагав здійснювати ремонт даху над квартирою. Він безкоштовно ій допоміг та у них почались дружні сусідські відносини. Вона розповіла, що 2003 році помер ії чоловік, а з єдиним сином в них погані стосунки, оскільки син з нею судився за спадщину. За час їх знайомства він ніколи не бачив сина, а пізніше [PERSON] повідомила, що її син помер. Вона дуже часто просила його щось відремонтувати в квартирі та замінити. Він на той час був самотній, оскільки розлучився зі своєю дружиною та їх сусідські стосунки з [PERSON] переросли у сімейні. Так, з 2007 року по час смерті вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлою. У них був єдиний бюджет та разом купували їжу яку [PERSON] готувала. Квартира [PERSON] в якій вони жили, потребувала значного ремонту, він закупив необхідні будівельні матеріали, сантехніку, зробив водопостачання, каналізації, встановив нові крани, сантехприбори, зробив ремонт в санвузлі, встановив душ. У 2010 році встановили в кімнаті нове метало-пластикове вікно, купили нові - диван, крісло, телевізор Соні. В липні 2013 року [PERSON] перенесла операцію у МК №9, він навідувався до неї у лікарню, приносив їжу, купував медикаменти і її стан здоровя поліпшився. Через деякий час в неї відмовили ноги. Він не зміг попасти до квартири, вона закрилася на внутрішній гачок і не змогла піднятися з ліжка, на дзвінки не відповідала. Він викликав працівників міліції, які у присутності понятих зламали двері, потім зразу ж викликав швидку допомогу. Спочатку [PERSON] відмовлялася їхати до лікарні, він постійно викликав лікарів та швидку допомогу, прав її білизну. За порадою лікаря з поліклініки повіз до лікарні швидкої допомоги [PERSON], за результатом проведення дослідження мозку ії знов поклали до лікарні. Він кожного дня приходив до лікарні, носив їй їжу, купував необхідні ліки. 21 жовтня 2013 року в лікарні померла [PERSON] усі витрати по ії похованню та організацію поховання він здійснив. Таким чином, всього з [PERSON] однією сім'єю вони прожили з 2007 року до дня її смерті 21.10.2013 року. Після смерті [PERSON] він продовжує мешкати у квартирі [ADDRESS] та сплачувати комунальні послуги. Він вважає себе спадкоємцем четвертої черги майна померлої, на підставі ст. 1264 ЦК України, як особа, яка постійно проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу спадщини та звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] одеської державної нотаріальної від 31.10.2013 р. №637/02-14, повідомлено, що для оформлення своїх прав необхідно звернутися до суду для визначення права на спадкування, як спадкоємця четвертої черги за законом. В судовому засіданні представник [PERSON] міської ради підтримала позовні вимоги про визнання спадщини відумерлою по викладеним в позові підставам та просила їх задовольнити. Вимоги зустрічного позову не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, оскільки вони суперечать вимогам діючого законодавства про надання права на спадкування в порядку четвертої черги спадкування. Представник [PERSON] заперечувала проти визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою, оскільки вона належить в порядку спадкування за законом спадкоємцю четвертої черги [PERSON], який проживав з [PERSON] однією сім'єю з 2007 року до 21.10.2013 року. Зясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою підлягають задоволенню, а в задоволені зустрічного позову про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем однією сімєю та визнання права на спадкування за законом, слід відмовити, виходячи з наступних, встановлених судом обставин. Судом встановлено, що 21 жовтня 2013 року у віці 83 роки померла [PERSON], про що свідчить актовий запис про смерть за № 10284, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, свідоцтво про смерть серія І-ЖД № 355333. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, що становить спадщину - квартира [ADDRESS], що належить спадкодавцю на праві власності, однокімнатна квартира загальною площею 22, 3 кв.м., житловою 11,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с. 101-104). Час відкриття спадщини 21.10.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є [ADDRESS]. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14 березня 2016 року заява [PERSON], заінтересована особа [PERSON] державна нотаріальна контора, [PERSON] міська рада про встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сімєю залишена без розгляду, в порядку ч. 4 ст. 256 ЦПК України. Ухвала набрала законної сили (а.с. 65). 02 червня 2017 року із [PERSON] одеської державної нотаріальної контори до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 296/2013 до майна [PERSON], померлої 21 жовтня 2013 року (а.с. 90-106), яка заведена 29 жовтня 2013 року за заявою [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] (а.с. 91, 92, 99). Заяв від інших спадкоємців не надходило. Згідно з довідкою за формою № 1, виданою посадовими особами КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 24.10.2013 року [PERSON] по день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] (а.с.97). Згідно з довідкою за формою №1 виданою КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 11.11.2014 року та відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України КМ 927771, який виданий Приморським РВ у м.Одесі ГУГМС України в Одеській області 25.11.2014 р. [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.17, 18). Відповідно до розяснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не нроживає, а тимчасово знаходиться. Крім того, згідно вказаного листа, заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Також п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 296/5, передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка жиглово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Допитані в судовому засіданні 21 лютого 2017 року в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача та померлої, проживають в квартирах № 1 та № 16 в будинку №28 по вул.Коблевській, пояснили, що [PERSON] була одинокою жінкою після смерті її чоловіка та сина, [PERSON] дійсно при житті померлої здійснював ремонтні роботи в її квартирі, допомагав та відвідував її у лікарні, ходив на базар купував продукти, поховав її за свої кошти. При цьому свідки пояснили, що [PERSON] говорила, що [PERSON] приймає участь у її житті, однак вона не говорила, що вони живуть як чоловік та жінка, не розповідала про їх взаємовідносини, вони не знають які кошти вони витрачали та як складався їх бюджет. На підтвердження доводів проживання однією сімєю позивачем надано копії чеків на придбання будівельних матеріалів, вікон та інше (а.с.50, 54, 55, 56), однак всі вони виписані на імя [PERSON] та свідчать про сплату нею за ці товари та послуги. [PERSON] також надані копії чеків на придбання ліків (а.с.50, 51, 52, 53, 57-59) та документи, які свідчать про поховання [PERSON] за рахунок сплачених ним коштів. Однак ці докази, на думку суду, не підтверджують факт проживання зі спадкодавцем протягом останніх пяти років однією сімєю. Надані позивачем докази та пояснення свідків свідчать що між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які були зареєстровані та проживали в квартирах № 9 та № 10 в будинку №28 по вул. Коблевській в м.Одесі, склалися добросусідські відносини, що не свідчить про постійне проживання протягом останніх пяти років однією сімєю. Суду не надані належні та допустимі докази того, що [PERSON] проживав з померлою 21 жовтня 2013 року [PERSON] протягом останніх пяти років однією сімєю та є спадкоємцем четвертої черги та має право на спадкування за законом. Конституцією України визначається, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, яке набувається на підставах, визначених законодавством України. На підставі норм статті 2, частини другої статті 1222, статей 1235, 1277 Цивільного кодексу України можна стверджувати, що територіальна громада може виступати і як спадкоємцем за заповітом, і\~ як правонаступник в порядку відумерлості. Отже, відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: 1)фізична відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; 2)позбавлення спадкоємців за заповітом та (або) за законом права на спадкування; 3)усунення спадкоємців за заповітом та (або) за законом від права на спадкування; 4)відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; 5)неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом. Частина друга статті 1277 ЦК України встановлює ініціатором процесу визнання спадщини відумерлою лише орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, який є в даному випадку вигодонабувачем. Відумерлість майна це система дій (процедура) з виникнення права власності у територіальної громади щодо майна, стосовно якого не виявлені спадкоємці як за заповітом, так і за законом, або у разі усунення їх від права на спадкування, не- прийняття ними спадщини. З наведеного випливає, що спадщина може бути визнана відумерлим майном. Таким чином, позов [PERSON] міської ради до [PERSON] про визнання спадщини після смерті 21 жовтня 2013 року [PERSON] відумерлою підлягає задоволенню, а у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем однією сімєю та визнання право власності на спадкування за законом необхідно відмовити. Оскільки спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади, то й відповідно права на нерухоме майно, яке входить до складу такої спадщини, підлягають державній реєстрації з огляду на наступне. Частина перша статті 182 ЦК України визначає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. При цьому, відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі за текстом - Закон), обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, зокрема територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. В свою чергу, пунктом 5 частини першої статті 19 Закону встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Особливості державної реєстрації права власності визначені Порядком проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, яким передбачається, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, яким зокрема може бути рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Слід зауважити, що окремого порядку реєстрації права власності за територіальною громадою на нерухоме майно, яке увійшло до складу спадщини, визнаної судом відумерлою, не передбачено законодавством в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Отже, звертаючись до органу державної реєстрації прав, з метою проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке увійшло до складу спадщини, визнаної судом відумерлою, орган місцевого самоврядування зобовязаний надати всі документи, які передбачені Законом та Порядком проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868. При цьому, в даному випадку, органи місцевого самоврядування не звільняються від сплати витрат за проведення державної реєстрації прав, передбачених статтею 29 Закону. Таким чином, у випадку проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке увійшло до складу спадщини, визнаної судом відумерлою, та переданого у власність територіальної громади, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень буде прийматись державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, яким буде розглядатись заява органу місцевого самоврядування про державну реєстрацію права власності на таке нерухоме майно, оскільки єдиним документом, що підтверджує право власності в такому випадку, є відповідне рішення суду про передачу у власність територіальної громади нерухомого майна.

Outcome: approved