Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

23 квітня 2018 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 07.09.2017 року у розмірі 190676 грн. (сто дев'яносто тисяч шістсот сімдесят шість гривень), 3% річних, що становить 2523,19грн. (дві тисячі п'ятсот двадцять три гривні дев'ятнадцять копійок) та відсотки за користування коштами у розмірі 28877,36 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят сім гривень тридцять шість копійок), а також стягнути із відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 07 вересня 2017 року відповідач [PERSON] отримав від нього в борг 8000,00 доларів США строком на один місяць. Факт отримання коштів відповідачем підтверджується власноручно написаною розпискою, відповідно до якої відповідач зобов'язався повернути вищезазначені кошти до 07 жовтня 2017 року. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Проте взяті на себе зобов'язання відповідач в повному обсязі не виконав, сплативши станом на 20.04.2018 року лише 700 доларів США, що підтверджується виписками з банківського (карткового) рахунку позивача, згідно з яким вбачається, що відповідач 05.02.2018 року перерахував позивачу на картковий рахунок - 13925,02 грн., що еквівалентно 500 доларів США та 12.03.2018 року перерахував ще 5200 грн., що еквівалентно 200 доларів США. На адресу відповідача направлялися вимоги про повернення коштів, на які він відповів, що у нього склалося складне матеріальне становище, від боргу не відмовляється та зобов'язується його повернути. Станом на 20.04.2018 року борг в повному обсязі не повернутий та заборгованість складає 7300 доларів США, що еквівалентно 190676,00 грн. за курсом Національного банку України - 26,12 грн. за 1 долар. Позивач зазначає, що ним нараховані 3% річних, які складають суму у розмірі 2523,19 грн. та відсотків у розмірі 28877,36 грн. Інфляційні ним не нараховувалися, оскільки гроші були позичені у доларах США. Таким чином загальна сума заборгованості за договором позики складає 222076,55 грн. 31 травня 2018 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON], в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач надав пояснення щодо викладених позовних вимог, позов визнав, заперечив лише щодо стягнення суми витрат на правову допомогу. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 вересня 2017 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг 8000,00 доларів США строком на один місяць. Факт отримання коштів відповідачем підтверджується власноручно написаною розпискою (а. с. 6), відповідно до якої відповідач зобов'язався повернути вищезазначені кошти до 07 жовтня 2017 року. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Проте взяті на себе зобов'язання відповідач в повному обсязі не виконав, сплативши станом на 20.04.2018 року лише 700 доларів США, що підтверджується виписками з банківського (карткового) рахунку позивача (а. с. 12), згідно з яким вбачається, що відповідач 05.02.2018 року перерахував позивачу на картковий рахунок - 13925,02 грн., що еквівалентно 500 доларів США та 12.03.2018 року перерахував ще 5200 грн., що еквівалентно 200 доларів США. На адресу відповідача направлялися вимоги про повернення коштів, на які він відповів, що у нього склалося складне матеріальне становище, від боргу не відмовляється та зобов'язується його повернути. Станом на 20.04.2018 року борг в повному обсязі не повернутий та заборгованість складає 7300 доларів США, що еквівалентно 190676,00 грн. за курсом Національного банку України - 26,12 грн. за 1 долар. Позивач зазначає, що ним нараховані 3% річних, які складають суму у розмірі 2523,19 грн. та відсотків у розмірі 28877,36 грн. Інфляційні ним не нараховувалися, оскільки гроші були позичені у доларах США. Таким чином загальна сума заборгованості за договором позики складає 222076,55 грн. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в строк. Строк повернення коштів відповідачем завершився 07 жовтня 2017 року. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідком прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. З огляду на те, що договором не передбачено інший розмір процентів річних, то позивачем застосовано три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення відповідно до положень статті 625 ЦК України. Таким чином заборгованість за договором позики відповідача [PERSON] складається із: суми боргу у розмірі - 190676,00 грн.; відсотків за користування позикою в розмірі 28877 грн. 36 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 2523 грн.19 коп. Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Окрім цього, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за договором позики, яка складається із суми боргу у розмірі 190676 грн.; відсотків за користування позикою в розмірі 28877грн. 36 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 2523 грн.19 коп. ґрунтується на вимогах закону, а отже за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, підлягають задоволенню в повному обсязі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, окрім вимоги про витрати позивача на правову допомогу, яка не підтверджена жодним доказом. У зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: partial