Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

21 червня 2017 року\~[PERSON]\~звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 31.07.2004 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вулиця Центральна, 80, село Велика Рогозянка, Золочівський район, Харківська область. Свої вимоги позивач мотивував тим, що за життя її матері [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями №80 по вул. Центральній в с. Велика Рогозянка Золочівського району Харківської області, про що свідчить запис у погосподарський книзі, як того вимагало законодавство, що діяло на момент будівництва. Крім позивача спадкоємців першої черги немає. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на будинок. В даний час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала через канцелярію суду заяви з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідача Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області, надійшла заява про згоду з позовними вимогами та про розгляд справи без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно запису по господарської книги №3, будинок №80 по вул. Центральній в с. Велика Рогозянка Золочівського району Харківської області числиться за [PERSON], [INFO], нині померлою, що вбачається з наданої суду довідки Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області (а.с. 11). В ході інвентаризації КП «Архітектурно-інвентаризаційним бюро Золочівського району» встановлено, що житловий будинок № 80 літ. «А-1» по вул. Центральній в с. Велика Рогозянка Золочівського району Харківської області, загальною площею 65,6 квадратні метри, житловою 36,8 квадратні метри, складається з приміщень: житлових кімнат площею 16,4 квадратні метри, 8,1 квадратні метри та 12,3 квадратні метри відповідно, коридору площею 6,3 квадратні метри, кухні площею 11,2 квадратні метри, підсобного приміщення площею 7,2 квадратні метри та господарських будівель: гараж літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г»,сарай літ. «Д», погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», огорожа №1-2, колодязь №3, що підтверджується даними наданого суду технічного паспорту на будинок виготовленого на замовлення [PERSON] (інвентаризаційна справа №391) (а.с.13-15). Згідно інформації, наданої КП «АІБ Золочівського району» Харківської області від 17.01.2017 за №7 вбачається, що 16.01.2017 проведена первинна інвентаризація житлового будинку «А-1» (1952 року будівництва) загальною площею 65,6кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., розташованого за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Велика Рогозянка, вул.. Центральна, 80. Будинок числиться за [PERSON] (померлою 31.07.2004 року) згідно запису погосподарської книги №3, особовий рахунок №0204.Станои на 31.12.2012 року право власності в БТІ не зареєстроване. Земельна ділянка площею 0.75 га надана для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, належить на праві приватної власності дочці померлої [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.03.2005 року, виданого Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області, реєстровий №238 (а.с.9, 12). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володіла житловим будинком №80 з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Велика Рогозянка, вул. Центральна на праві власності, що підтверджується записом у погосподарській книзі. 05 березня 1952 року в с. Велика Рогозянка Золочівського району Харківської області народилася [PERSON], актовий запис про народження №7, її матірю являється [PERSON], що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про народження серія ЯГ №381299, виданого 25.03.1952 року Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області (а.с.6). 25.09.1971 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис №14, та того ж дня видано свідоцтво серія І-ВЛ №258518. Після реєстрації шлюбу позивачка обрала прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.7). 31.07.2004 року в с. Велика Рогозянка Золочівського району Харківської області, у віці 86 років померла [PERSON], про що Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області 02.08.2004 року складено відповідний актовий запис №21, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №463776 (а.с.8). На час відкриття спадщин, та протягом шести місяців після смерті [PERSON] за місцем її проживання: [INFO], разом з нею була зареєстрована та проживала її дочка [PERSON] (а.с.45). За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 06.02.1991 року виконкомом Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області, реєстровий №5, яким [PERSON] все своє майно заповіла дочці - [PERSON] На підставі вищезазначеного заповіту [PERSON] 04.03.2005 року було отримано свідоцтво про право на спадщину. Спадкове майно складається із земельної ділянки, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІУ-ХР №075538 (а.с.9). З інформації, наданої Золочівською ДНК Харківської області вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №432/2004. Згідно матеріалів спадкової справи 14.09.2004 року до Золочівської ДНК надійшла заява про прийняття спадщини від дочки спадкодавця [PERSON], її заяву було прийнято, зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2004 рік за №856 та заведено спадкову справу №432/2004. 04.03.2005 року Золочівською ДНК за реєстровими №№238, 239 було видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON]. Більше заяв не надходило, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Згідно матеріалів спадкової справи наявний заповіт [PERSON], посвідчений [PERSON] сільською радою Золочівського району від 06.02.1991 року за реєстровим №5, що також вбачається із наданих суду інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №№48584517, 48584520 від 28.07.2017 (а.с. 42, 43, 44). 20 червня 2017 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обовязків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області, [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №80 по вул. Центральній в с. Велика Рогозянка Золочівського району, Харківської області у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно(а.с.16). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлює порядок прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно до положень статей 1268, 1269 ЦК України позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті матері, так як в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивачки [PERSON] перейшло право власності в порядку спадкування за заповітом, на будинок №80 з господарськими будівлями по вул. Центральній в с. Велика Рогозянка Золочівського району Харківської області, яким за життя володіла її мати [PERSON]. Проте у період, коли було побудовано будинок, існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю [PERSON], не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved