overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

22.03.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 02 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції в Київській області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сімї не можливе, сторони проживають окремо, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції в Київській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та Сало (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 249 (а.с.8). Від спільного подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ у Київській області (а.с.9). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у своїй заяві просила відновити їй дошлюбне прізвище «Сало». Позивач на стягненні з відповідача судового збору, сплаченого при подачі позову, не наполягала. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

22.03.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 03 вересня 2006 року виконкомом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сімї не можливе, сторони проживають окремо, тому просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2006 року Виконкомом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та Попіль (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 42 (а.с.7). Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.8) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 07.06.2012 року Виконавчим комітетом Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області (а.с.9). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

22.03.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 22220,73 грн. за кредитним договором №б/н від 16.11.2011 року та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 22220,73 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 16.11.2011 року між [PERSON] та позивачем було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 28.02.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 22220,73 грн. (а.с.3-4). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів відповідачем суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

22.03.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 30157,17 грн. за кредитним договором №б/н від 19.05.2010 року та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 30157,17 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 19.05.2010 року між [PERSON] та позивачем було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 31.01.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 30157,17 грн. (а.с.3-4). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів відповідачем суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

22.03.2017р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 15.03.2003 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які за згодою сторін мешкають із матірю. З лютого 2017 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.03.2003р., від якого згідно свідоцтв про народження мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З лютого 2017 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

22.03.2017 р. позивач звернувся до суду з вказаним позховом, посилаючись на те, що 14.12.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] з одного боку та [PERSON] було укладено Договір довічного утримання. Згідно з зазначеним договором [PERSON] та [PERSON] було передано у власність відповідача двокімнатну квартиру за адресою м. Миколаїв, вул. Вокзальна, 59/119, взамін чого він прийняв на себе зобовязання забезпечувати відчужувачів довічно. За час дії договору відповідач не виконував своїх зобов'язань, фактично вказані зобов'язання виконувались позивачем. 12.01.2014 р. померла [PERSON] яківна. Так як [PERSON] була з дитинства інвалідом 3--ї групу в зв'язку з психічним захворюванням, смерть матері викликалf в неї загострення хвороби, то позивач була змушена виявляти до неї підвищену увагу, за рішенням суду була призначена опікуном недієздатної [PERSON] Відповідач продовжував невиконувати умови довічного утримання. На підставі зазначеного просила розірвати договір довічного утримання, скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру. В судове засідання надійшли заяви від представника позивача про розгляд справи у його відсутність та від відповідача про розгляд справи у його відсутність в якій відповідач визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини : 14 грудня 2013 р. між між [PERSON] та [PERSON] з одного боку та [PERSON] було укладено Договір довічного утримання, за яким Відчужувачі передають, а Набувач отримує у власність квартиру № 119, яка знаходиться за адресою : м. Миколаїв, вул. Вокзальна, 49/119, взамін чого відповідач взяв на себе обовязки щодо утримання відповідачів. В зв'язку з укладенням зазначеного договору нотаріусом було накладено заборону відчуження квартири до припинення чи розірвання договору довічного утримання. Реєстрація квартири за відповідачем підтверджена копією витягу з Державного реєстру речових прав. Обставина смерті [PERSON] підтверджена копією свідоцтва про смерть, Про визнання недієздатною [PERSON] та призначення опікуном [PERSON] свідчить корішення суду від 11.11.2014 року. Вілповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду.Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання з звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. За таких обставин позовні вимоги вбачаються доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

22.03.2017р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 14.07.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Повітненській сільській раді Городоцького району Львівської області за актовим записом № 08. Під час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON], 23.05.2008р.н.. Після одруження вони проживали у житловому будинку її матері. За час проживання у них часто виникали непорозуміння з ініціативи відповідача, який влаштовував сварки по дрібязкових питаннях. Він перестав матеріально підтримувати сімю, давати кошти для ведення домашнього господарства, зовсім не піклувався про їхню доньку. Чоловік не бажав розуміти її та не поважав як дружину і матір їхньої дитини. Вона терпіла все це, бо хотіла зберегти сімю, боялась людського осуду, надіялася, що відповідач зміниться, однак цього не сталося. Після чергової сварки він залишив сімю та пішов проживати до своїх батьків. Зазначала, що з червня 2012р. вони проживають окремо. Їхній шлюб носить формальний характер. На сьогоднішній день вони стали чужими людьми. З вини відповідача подальше сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Їхня сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Такі обставини змушують її звернутися з позовом до суду про розірвання шлюбу. Спільного майна для поділу у них не має. Просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], 04.07.1977р.н., зареєстрований 14.07.2006 року у Повітненській сільській раді Городоцького району Львівської області за актовим записом № 08. Сторони в судове засідання не зявилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності. Просять позов задоволити. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 14.07.2006р. зареєстрували шлюб у Повітненській сільській раді Городоцького району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 08 (а.с.5). У шлюбі в сторін народилася дочка - [PERSON], 23.05.2008р.н. (а.с.4). Сімейне життя у сторін не склалося, з червня 2012р. вони не підтримують подружніх відносин, позивач втратила до відповідача почуття любові і поваги, обидві сторони бажають розірвання шлюбу, про що подали відповідні заяви. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаємопідтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони обоюдно не бажають збереження шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання такого. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. У звязку із задоволенням позовних вимог на підставі вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені останньою та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

22.03.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 29.12.2007 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №192. На обґрунтування позову [PERSON] послався на те, що 29.12.2007 зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося за причиною відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, різних поглядів на життя. Шлюбні відносини припинені з лютого 2018 року, спільне господарство не ведуть. Оскільки примирення та збереження сім'ї неможливе, просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, просила розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. У зв'язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, сторони перебувають у шлюбі з 29.12.2007, актовий запис №192. (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. (а. с. 8, 9, 10). Судом встановлено, що сторони припинили сімейні відносини, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Малолітні діти сторін після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю [PERSON] Судові витрати позивач просив покласти за його рахунок.

Outcome: approved