Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

23.08.2017 року позивачем надано заява про зменшення розміру позовних вимог. Позивач свої вимоги мотивує тим, що він проживає в багатоквартирному будинку з централізованим гарячим водопостачанням, є власником кватири №18 в будинку № 3 по вул. Рибалко в м. Зеленодольск Апостолівського району Дніпропетровської області. Квартири обладнані одним єдиним газовим приладом газовою плитою, яка використовується для приготування їжі. Лічильник в його квартирі відсутній, для такої категорії споживачів законодавством передбачено [PERSON] споживання природного газу населенням у разі відсутності газовий лічильників, встановлені Постановою КМУ від 23.03.2016 року №203. Проте, з січня 2017 року ТОВ «Дніпропетровськгаз-Збут» почало здійснювати облік спожитого газу не за передбаченими законодавством нормами споживання, а за показниками лічильника встановленого самим постачальником газу з власної ініціативи на весь багатоквартирний будинок. У разі незгоди власника квартири (будинку)розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок він може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти. Позивач та інші мешканці будинку не відмовлялись від безкоштовного встановлення лічильників газу у квартирах. Субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані в термін до 01.01.2018 року забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних, так і загально будинкових, що передбачають 100% облік спожитого природного газу населення, натомість ТОВ «Дніпропетровськгаз-Збут» порушуючи права споживача, на безкоштовне встановлення приладу обліку газу в його помешканні, відмовився від встановлення квартирних засобів обліку і встановив однин загально будинковий лічильник. На підставі цього, позивач просив визнати за ним право на встановлення індивідуального безкоштовного газового лічильника та здійснити його безоплатну установку, стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Позивач пояснив, що вважає право на встановлення індивідуального лічильника газу в своїй квартирі порушеним. Дії відповідачів, які встановили без згоди мешканців будинку один лічильник для загального обліку споживання газу мешканцям багатоквартирного будинку, вважає неправомірними, оскільки у разі відмови мешканців будуть незаконно змінені тарифи з оплати за використаний газ. Представник відповідача ПАТ «Дніпропетровськгаз» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у письмовому запереченні. Пояснив, що встановлення лічильників газу споживачам виконується у відповідності до\~[PERSON] України від 16.06.2011 року «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Згідно частини першої статті 6 [PERSON], субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. Відповідно до «Кодексу газорозподільних систем», затверджений\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 року\~та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1379/27824. Згідно до положень п.1 глави 5 розділу ІX Кодексу ГРМ, передбачено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загально будинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. У разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку або на групу будинків, визнання обєму спожитого природного газу мешканцям зазначених обєктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку газу, затвердженого постановою КМУ №620 від 16.05.2002 року. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Відповідно до Інструкційної програми ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 рік, яка включена до Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки, ухваленого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 року №391, передбачено встановлення загальнобудинкових лічильників газу та індивідуальних лічильників газу споживачам, у яких не передбачено встановлення загальнобудинкового ВОГ. Будинок, розташований за адресою м. Зеленодольск, вул.. Рибалко, 3 включено до переліку будинків, в яких заплановано встановлення загальнобудинкового ВОГ (а.с.58-61). Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є мешканцем багатоквартирного будинку № 3 по вул. Рибалко в м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області та власником квартири № 19. Договір на газопостачання між позивачем та відповідачем укладено не було. У відповідності зі\~ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. ПАТ «Дніпропетровськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494\~та зареєстрованого в МЮУ 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824. Позивач в усній формі звертався до відповідача із проханням про встановлення в його квартирі індивідуального приладу обліку газу, але йому було відмовлено. Відмова мотивована тим, що в даному будинку інвестиційною програмою, затвердженою постановою НКРЕКП, заплановано встановлення будинкових лічильників газу за кошти ПАТ «Дніпропетровськгаз» в будинку за вказаною адресою, отже фінансування встановлення індивідуальних лічильників ані законодавством, ані інвестиційною програмою не передбачено. Розяснено також, що позивач має право встановити такий лічильник за власні кошти. Відповідно до загальних засад\~Цивільного кодексу України, які визначені, зокрема в ч. 1\~ст. 15 ЦК України, згідно з якою кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються, крім норм\~ЦК України, також\~[PERSON] України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем. Відповідно до частини 1статті 2\~[PERSON] України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. Судом встановлено, що 27.12.2016 року, між балансоутримувачем, яким є Комунальне підприємство «Зеленодольський міський водоканал», та ПАТ «Дніпропетровськгаз» було укладено договір №2 про забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації загальнобудинкового ВОГ та договір №6 щодо зняття показань загальнобудинкового вузлу обліку газу. Вказані договори підписані сторонами та дотепер є чинними та оскаржені позивачем не були. Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований [PERSON] України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», [PERSON] України «Про ринок природного газу», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року №259-р «питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620(далі - Тимчасове положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500. Зокрема, згідно п. 4-5 Тимчасового положення, ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу, визначаються: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. Разом з тим, ч. 2ст. 32 [PERSON] України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Тобто, згідно вимог даного [PERSON] України розмір оплати спожитих комунальних послуг визначається виключно двома способами: або за лічильниками або за встановленими нормами споживання. Отже, твердження позивача на порушення з боку відповідача діючого Законодавства при встановленні загально будинкового вузлу обліку газу суперечить положенням діючих нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини. Крім того,\~Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620(із змінами та доповненнями внесеними постановою КМУ від 27.01.2016 року № 46) «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку» передбачено, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. У судовому засіданні позивач не заперечував того факту, що він не звертався до підприємства відповідача з заявою про встановлення індивідуального лічильника, договір на газопостачання між позивачем та відповідачем укладено не було. Згідно з ч. 1 ст. 19 [PERSON] України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього [PERSON] споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 [PERSON] України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Також не знайшло своє підтвердження порушення відповідачем [PERSON] України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», оскільки проект [PERSON] про внесення змін до [PERSON] України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу № 5722-д від 14.12.2017 року прийнято не було. Також суд зазначає, що за правилами ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту статей 11,\~15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Звертаючись до суду позивач не зазначив, які права його, як споживача були порушені. Також позивачем не доведено вчинення відповідачем неправомірних дій. Останній, вживаючи заходи щодо встановлення загальнобудинкового лічильника діяв в межах свої прав і обовязків.\~У разі незгоди з обліком газу через загальнобудинковий лічильник, позивач не позбавлений права встановити індивідуальний лічильник газу. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed