Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

23 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , 3-ті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Будинок належить йому на підставі договору купівлі-продажу будинку від 03.12.1992 року. [PERSON] зять позивача, [PERSON] зареєстрований за зазначеною вище адресою, однак не проживає у вищевказаному будинку з травня 2019 року. Наразі позивач не має можливості користуватися своєю власністю на свій розсуд, що порушує його права, як власника. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, через не проживання у ньому понад 1 рік без поважних причин. \~ \~ \~ \~Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надав. Від третіх осіб до суду надійшла обопільна заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, не заперечують проти визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Будинок належить йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого ВК Киселівської сільської ради народних депутатів 03.12.1992 року, який зареєстровано Харківським міжміським бюро технічої інвентаризації 24.12.1992 оку за № 2 у книзі № 1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку, довідкою КП «Первомайське бюро технічної інвентаризації (а.с.9-11). Відповідач [PERSON] зареєстрований за зазначеною вище адресою, що вбачається з довідки Киселівського старостинського округу ВК Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області, однак за місцем реєстрації не мешкає, згідно акту обстеження житлового будинку [PERSON] від 22.07.2020 року, складеного комісією у складі в.о. старости Киселівського старостинського округу Кіпоть Н.В., спеціаліста 1 категорії [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,13). Позивач не має можливості володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном на свій розсуд, що порушує його права, як власника, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. \~ \~ \~ \~На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання у будинку позивача більше року, визначив для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається з акту обстеження житлового будинку від 22.07.2020 року, що у спірному будинку відповідач не мешкає. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved