Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

22 серпня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), для розгляду якої визначено суддю та передано наступного дня, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. На судовий запит, направлений у відповідності до частини шостої статті 187 ЦПК України, 04 вересня 2018 року надійшли відповіді щодо відомостей про адресу зареєстрованого у передбаченому законом місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 05 вересня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному порядку з викликом сторін, їх представників. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив: - визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію ТДВ «Агентство Союздрук» наступну інформацію, поширену [PERSON] у соціальній мережі «Facebook» за посиланням: [INFO]: «Все это происходит из-за жажды повышенной прибыли собственников этого предприятия. Сначала часть витрины убрали под другие товары, а теперь вообще начали массово продавать сигареты, а где-то даже и алкоголь», «Собственники предприятия «Союзпечать» вступили в сговор с одним из мопополистов - дистрибьюторов рынка продажи сигарет.», «После отказа в смене функционала представители «Союзпечати» с подачи одного из монополистов дистрибьюторства сигарет начали угрожать чиновникам и организовали информационную кампанню, направленную против желания города сохранить пункты продажи печатных изданий. Параллельно они продолжали незаконно торговать сигаретами вместо газет, Представители инспекции по благоустройству не раз фиксировали подобную незаконную продажу сигарет и требовали от собственников «Союзпечати» исправить ситуацию.» «Вместо этого сигаретный монополист вместе с собственниками «Союзпечати» начали массовую информационную кампанию.». «Самое интересное, что они не стесняются говорить чиновникам о том, что как только город пойдет на уступки и разрешит закрыть пункты продажи газет и перепрофилировать их в сигаретные лавки, они перестанут финансировать «информационную войну».»; - зобов`язати [PERSON] протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили спростувати поширену ним інформацію, опубліковану у соціальній мережі «Facebook» за посиланням: [INFO] щодо мережі кіосків ТДВ «Агентство Союздрук», розмістивши спростування на власній сторінці у соціальній мережі «Facebook» із налаштуванням публічного доступу за посиланням: [INFO], наступного змісту: «Інформація, поширена мною на моїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» 24 липня о 09:13 год. щодо начебто змови власників мережі кіосків «Союздрук» із одним з монополістів - дистриб`юторів цигарок, а також про те, що з боку ТДВ «Агентство Союздрук» здійснюється незаконний продаж цигарок і алкоголю замість преси, є недостовірною.». Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3 524, 00 грн. Обґрунтовуючи свій позов, стороною позивача вказано, що публічні заяви відповідача про те, що власники ТДВ «Агентство Союздрук» нібито вступили у змову із «тютюновим монополістом», і при цьому позивачем здійснюється продаж тютюну та алкоголю замість преси, є недостовірною інформацією, може створювати у широкого кола осіб викривлене уявлення про діяльність ТДВ «Агентство Союздрук» як розповсюджувача друкованих ЗМІ, що безперечно порочить бездоганну ділову репутацію позивача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через Відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримуються у повному обсязі і просить задовольнити, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання засобами поштового зв`язку за адресою місця роботи, оскільки адреса місця проживання невідома суду, проте заяви по суті та з процесуальних питань до суду не надходили, представник не з`явився. Згідно з частиною першою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO], о 09:13 год., на сторінці у соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] відповідачем було опубліковано допис наступного змісту: «[INFO]» В течении последних лет мы видим, как уменьшается фактическая продажа печатных изданий в МАФах приватного предприятия «Агентство Союзпечать» (далее «Союзпечать»). А их в городе больше 200 в самых выгодных локациях с точки зрения трафика. Все это происходит из-за жажды повышенной прибыли собственников этого предприятия. Сначала часть витрины убрали под другие товары, а теперь вообще начали массово продавать сигареты, а где-то даже и алкоголь, отказавшись во многих местах от прессы вообще. В тех же местах, где она осталась, иногда можно увидеть буквально пару журналов и газет. Город защитил точки продажи прессы самым низким коэффициентом функционального назначения, а, значит, в год они платят от 2 до 3,5 тысяч гривен. Для сравнения МАФы, торгующие сигаретами, должны платить от 18 тысяч гривен в год в городской бюджет. Также комплексной схемой размещения МАФов определено фиксированное количество мест под МАФы с функциональным назначением «продажа печатных изданий» (это можно увидеть на сайте [INFO]). Их будет столько же, сколько есть сегодня. Теперь подробнее о том, что произошло на самом деле в скандале с «Союзпечатью». Собственники предприятия «Союзпечать» вступили в сговор с одним из монополистов-дистрибьюторов рынка продажи сигарет. Ведь очень выгодно работать в такой сетке, как «Союзпечать»: оплата в городской бюджет минимальная, локации с большим трафиком. Что может быть лучше для того, чтобы получить одну из крупнейших сеток продажи сигарет? В итоге на выходе мы получили «сигаретного монстра» вместо низкорентабельной продажи прессы. Теперь по порядку. За последний год официально, пока город не обратил внимание на опасность массово потерять пункты продажи печатных изданий, собственники «Союзпечати» поменяли функциональное назначение с продажи прессы на продажу сигарет в 8 МАФах, после чего в этих МАФах была остановлена продажа прессы. Далее было получено еще около трех десятков заявок от «Союзпечати» с требованием поменять функциональное назначение продажа печатных изданий на продажу сигарет, к этому можно прибавить еще пару десятков заявок на смену назначения с прессы на пункты питания. Вот тут-то мы и начали понимать, что с такими темпами город скоро вообще потеряет пункты продажи печатных изданий. После отказа в смене функционала представители «Союзпечати» с подачи одного из монополистов дистрибьюторства сигарет начали угрожать чиновникам и организовали информационную кампанию, направленную против желания города сохранить пункты продажи печатных изданий. Параллельно они продолжали незаконно торговать сигаретами вместо газет. Представители инспекции по благоустройству не раз фиксировали подобную незаконную продажу сигарет и требовали от собственников «Союзпечати» исправить ситуацию. Поскольку ситуация не менялась, действительно нескольким МАФам профильная комиссия КГГА аннулировала разрешительные документы и демонтировала эти киоски в надежде, что это заставит собственников «Союзпечати» отказаться от ликвидации продажи печатных изданий. Вместо этого сигаретный монополист вместе с собственниками «Союзпечати» начали массовую информационную кампанию. Например, повесили на все свои МАФы уведомление о том, что якобы все эти киоски будут демонтированы. Самое интересное, что они не стесняются говорить чиновникам о том, что как только город пойдет им на уступки и разрешит закрыть пункты продажи газет и перепрофилировать их в сигаретные лавки, они перестанут финансировать «информационную войну». Хочу им ответить. Город не поддастся на шантаж! Если вы не в состоянии заниматься своей заявленной деятельностью, значит, это должны делать другие на основании справедливо организованного конкурса. Количество точек продажи печатных изданий уменьшаться не будет. Также город разрабатывает систему доступа печатных СМИ напрямую к покупателю, без влияния на них монополиста «Союзпечать». P.S. Прикрепляю фотографии, доказывающие продажу сигарет вместо печатных изданий. Также прикреплены заявки на смену функционального назначения на продажу сигарет и пункты быстрого питания». Вказане інформація поширена в мережі Інтернет у соціальній мережі «Facebook» за посиланням: [INFO], відтак, стала доступною необмеженому колу осіб. ТДВ «Агентство Союздрук» є власником мережі кіосків з розповсюдження преси у місті Києві. Отже, інформація викладена позивачем в мережі Інтернет у соціальній мережі «Facebook» за посиланням: [INFO], на своїй власній сторінці [INFO], о 09:13, розміщена стосовно позивача. Обставини, що [INFO], о 09:13 год., відповідач на сторінці у соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] поширив вказану статтю, котра містить спірну інформацію, підтверджується протоколом фіксації публікації, складений у межах статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та у межах ст. 76-81 ЦПК України є належним і допустимим доказом підтвердження вказаних обставин /а. с. 19-20/. Суд вважає, що факт поширення інформації у соціальній мережі «Facebook» за вказаним посиланням і те, що вона стосується позивача, сумнівів не викликає. Основним Законом України проголошено найвищою соціальною цінністю людину, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеку, кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28 Конституції України). Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з частиною другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Стаття 94 Цивільного кодексу України встановлює право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є така інформація фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до статті 277 Цивільного кодексу України, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання у право має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду. Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані. Свобода слова передбачає використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або навіть провокаційних. При дотриманні умов параграфа 2 статті 10 Конвенції право вільно передавати інформацію поширюється не лише на «інформацію» та «ідеї», які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які обурюють, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає «демократичного суспільства». Свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Європейської Конвенції з прав людини застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе демократичне суспільство. Як передбачено в статті 10 Конвенції, ця свобода має винятки, які, проте, повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена (рішення від 23 вересня 1994 року у справі Jersild v. Denmark, рішення у справі Janowski v. Poland, рішення від 25 листопада 1999 року у справі Nilsen & Johnsen v. Norway, рішення від 29 лютого 2000 року у справі Fuentes Bobo v. Spain, рішення від 10 серпня 2006 року у справі Ляшко проти України). Так, Європейський суд з прав людини у п. 41 рішення від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначив, що «свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе». Відповідно до інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності, якими займається ТДВ «Агентство Союздрук», оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, роздрібна торгівля книгами в спеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна /а. с. 13-18/. За даними органів статистики про основний вид економічної дальності юридичної особи, визначений на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік є роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованими магазинах /а. с. 17/. Згідно з актом фактичної перевірки від 16 листопада 2018 року № 000273, проведеної ГУ ДФС у м. Києві діяльності позивача, реалізація тютюнових та алкогольних виробів не здійснюється, що зафіксовано у підпунктах 2.2.3 та 2.2.4 вказаного акту /а. с. 53-56/. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі вищевикладених обставин, що підтверджуються належними доказами, спростовується інформація, опублікована і поширена [INFO], о 09:13 год., у соціальній мережі «Facebook» за посиланням: [INFO]: «Все это происходит из-за жажды повышенной прибыли собственников этого предприятия. Сначала часть витрины убрали под другие товары, а теперь вообще начали массово продавать сигареты, а где-то даже и алкоголь», «Собственники предприятия «Союзпечать» вступили в сговор с одним из мопополистов - дистрибьюторов рынка продажи сигарет.», «После отказа в смене функционала представители «Союзпечати» с подачи одного из монополистов дистрибьюторства сигарет начали угрожать чиновникам и организовали информационную кампанню, направленную против желания города сохранить пункты продажи печатных изданий. Параллельно они продолжали незаконно торговать сигаретами вместо газет, Представители инспекции по благоустройству не раз фиксировали подобную незаконную продажу сигарет и требовали от собственников «Союзпечати» исправить ситуацию.» «Вместо этого сигаретный монополист вместе с собственниками «Союзпечати» начали массовую информационную кампанию.». «Самое интересное, что они не стесняются говорить чиновникам о том, что как только город пойдет на уступки и разрешит закрыть пункты продажи газет и перепрофилировать их в сигаретные лавки, они перестанут финансировать «информационную войну».». Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини сторін, суд вважає доведеними обставини, на які посилався позивач у частині недостовірності висловленої відповідачем інформації, й законними підстави вважати її такою, що порочить ділову репутацію позивача. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 524, 00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved