Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

22 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину, в якій вказала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 04 листопада 2000 року і мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склалися і вони припинили спільне проживання 21 грудня 2015 року. Син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, і подальше збереження шлюбу не має сенсу. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося, вона не бажає надалі терпіти його поведінку, а він не бажає змінюватися. Вони не можуть спільно дійти згоди в сімейних питаннях. Своєю поведінкою відповідач підтверджує, що не зацікавлений у збереженні шлюбу, хоча неодноразово вона намагалася налагодити стосунки з ним. Вони припинили спільне життя 21 грудня 2015 року, з того часу не мешкають разом. Син мешкає разом з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони проживають окремо, спільним побутом та господарством не пов'язані. Позивач [PERSON] наполягає на позові, відповідач [PERSON] не надав суду заперечень проти позову, клопотань про надання строку для примирення, не з'явився до суду, що свідчить про його небажання зберігати шлюб. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю, цей факт відповідач не оспорив. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів того, що він надає матеріальну допомогу дитині у добровільному порядку. У зв'язку з цим аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач не надала суду доказів про вживання таких заходів, а тому аліменти підлягають стягненню від дня пред'явлення позову, тобто з 22 січня 2016 року. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. у дохід державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: partial