Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

22.01.2020 позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення порядку участі батька у вихованні дитини. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 19.08.2011. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.06.2017 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу народилася донька [PERSON] [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю. Відповідачка чинить перешкоди позивачу у вихованні, зустрічах та спілкуванні з донькою. Оскільки така поведінка відповідачки порушує його права як батька та суперечить інтересам дитини, відповідач просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною шляхом визначення наступного способу участі у вихованні: - побачення дитини з батьком у перші та треті вихідні місяця з 8:00 суботи до 20:00 неділі з перебуванням за місцем проживання батька, - побачення дитини з батьком у святкові дні, дні народження дитини з 8:00 до 20:00 з перебуванням за місцем проживання батька, - побачення дитини з батьком під час літніх канікул до 40 календарних днів поспіль чи у сукупності з перебуванням за місцем проживання батька, а також для спільного відпочинку в межах території України, - побачення дитини з батьком під час шкільних весняних, осінніх, зимових канікул протягом 7 днів кожних канікул поспіль з перебуванням за місцем проживання батька, - необмежене спілкування із дитиною по телефону. В судовому засіданні представник позивача адвокат Ігнатов Д.І. підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала відзив на позовну заяву, в якому просила розглядати позов за її відсутності, в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивувала тим, що віна та позивач дійсно є батьками доньки [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу з позивачем залишилася проживати з нею. З 2018 року вона з дитиною постійно проживає у м.Дніпро. [INFO] вона уклала інший шлюб, в якому народилася дитина. В новій сім`ї панує гармонія та порозуміння, дитина почуває себе захищеною і нового чоловіка називає батьком. Дитина відвідує школу та позашкільні гуртки, репетитора з англійської мови тощо. При цьому позивач не приймає участь у вихованні доньки, в її розвитку та утриманні. Запропонований позивачем спосіб участі у вихованні вважає неприпустимим, оскільки дитина проживає в іншому місці ніж позивач і її часті виїзди за межі населеного пункту до місця проживання батька, можуть негативно вплинути на дитину. Крім того, вважає, що позивач не врахував вік дитини, її режим дня, необхідність відвідування гуртків, підготовку до шкільних занять, тощо. Крім того, дитина тривалий час не проживає з біологічним батьком, тому , тому побачення з батьком без присутності матері може негативно вплинути на неї. Представник третьої особи, а саме Суворовської районної у м.Херсоні ради, в судове засідання не з`явився, в своєму клопотанні просив розглянути позов за його відсутності. Представник третьої особи, а саме Голопристанської РДА Херсонської області, в судове засідання не з`явився, надав суду висновок органу опіки та піклування Голопристанської РДА щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення порядку участі батька у вихованні дитини, в якому в вирішенні позову поклалися на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріли справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.08.2011 між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.06.2017 було розірвано /а.с.7-8/. В період спільного проживання сторін в останніх народилася донька [PERSON] [INFO] /а.с.9/. Після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати з відповідачкою. 15.07.2017 відповідачка уклала шлюб з [PERSON] і в цьому шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.65,66). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка з донькою [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає більше 10 років. На даний час відповідачка з донькою, чоловіком та другою дитиною фактично проживає в [ADDRESS] в орендованій квартирі. З акту обстеження умов проживання наданого управлінням-службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради від 25.06.2020 року умови проживання задовільні, у дівчинки є окрема кімната з необхідними меблями та речами, в родині стосунки дружні та люблячі (а.с.68-69). Позивач проживає у кімнаті 38 гуртожитку в [ADDRESS] , яка є його власністю. З акту обстеження умов проживання наданого службою у справах дітей Суворовської районної у м.Херсоні ради від 25.02.2020 умови проживання задовільні, кімната обладнана окремим ліжком для дитини, створено умови перебування дівчинки та її розвитку. В кімнаті разом з відповідачем проживає його мати, бабуся дитини. Стосунки в сім`ї дружні. (а.с.10-11, 38). Згідно висновку Голопристанської районної державної адміністрації від 16.07.2020 № 01-31/303 Комісія з питань захисту прав дитини Голопристанської РДА з`ясувала, що фактично [PERSON] з донькою [PERSON] не проживають на території Голопристанського району, тому у вирішені даної справи покладаються на розсуд суду (а.с.68-69) Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3\~ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1\~ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 2\~ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. В судовому засіданні з досліджених матеріалів, а саме з позовної заяви та відзиву, свідоцтв про народження та шлюб, актів обстеження умов проживання тощо судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, відповідачка створила нову сім`ю та тривалий час з дитиною проживає в іншому місті (м.Дніпро) на значній відстані від місця проживання відповідача (м.Херсон), що значно ускладнює останньому мати можливість регулярно спілкуватися з донькою та підтримувати з нею тісний батьківський зв`язок, тобто наявний спір щодо можливої участі позивача у вихованні доньки, його спілкуванні з нею, що вказує на те, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою. Суд вважає, що вимоги позивача щодо усунення перешкод з боку відповідачки у спілкуванні з донькою є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про його участь у вихованні та спілкуванні з донькою є також обґрунтованими, проте бажаний ним спосіб та обсяг такої участі не у повній мірі відповідатиме інтересам дитини. Суд враховує обставини справи, вік дитини, якій на час розгляду справи виповнилося 8 років, її проживання з матір`ю у м.Дніпро, необхідність навчання в молодшій школі, відвідування позашкільних гуртків та секцій, враховуючи її потреби у повноцінному відпочинку, харчуванні та медичному обслуговувані, а також відсутність спілкування з батьком тривалий час, як найменше 3 роки, а також думку матері дитини суд вважає, що перевезення малолітньої дитини з місця її постійного проживання м.Дніпро до місця проживання у м.Херсон для побачень кожні вихідні місця у запропонований ним час з 08.00 суботи до 20.00 неділі, а також всі святкові дні та дні народження дитини, осінні, зимові та весінні канікули, а також 40 днів протягом літніх канікул робить складним та небезпечним для дитини, явно не відповідає інтересам дитини та позбавляє мати права на спілкування з дитиною у зазначені дні, спільного відпочинку тощо. Так, виходячи із інтересів дитини, забезпечення справедливого балансу між правами та обов`язками сторін та рівність таких прав і обов`язків по відношенню до дитини, суд вважає доцільно визначити наступний спосіб участі батька у вихованні доньки: побачення батька з дитиною у першу суботу кожного місяця з 10.00 годин до 16.00 годин за місцем фактичного проживання дитини в присутності матері; побачення батька з дитиною під час літніх канікул до 10 календарних днів поспіль за місцем проживання батька, а також для спільного відпочинку в межах території України. Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що такі побачення батька з донькою можливі лише за її згоди, без примусу та з урахуванням її стану здоров`я під час таких побачень, а також у присутності матері дитини задля забезпечення дитини нормального психологічного стану під час таких побачень. Згодом обов`язковість присутності матері дитини на зустрічах з батьком першої суботи кожного місяця може бути за згодою сторін та дитини переглянута ними. Крім того, визначені судом побачення батька з дитиною під час літніх канікул до 10 календарних днів поспіль за місцем проживання батька, а також для спільного відпочинку в межах території України, на думку суду є таким, що відповідатимуть віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання доньки. З урахуванням того, що за період з набрання рішенням законної сили до початку літніх канікул мине певний час, за який позивач буде мати можливість налагодити теплі батьківські стосунки з донькою. Суд вважає, що саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини відповідає положенням п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07 грудня 2006 року ), в якому зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага ( рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року ) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, положенням статті 8 Конвенції, яка\~\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення у справі Johansen v. Norway від 07 серпня 1996 року, п. 78. ) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Крім того, суд вважає, що покладення обов`язку на відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми буде достатньо для забезпечення права останнього на спілкування будь якими засобами зв`язку, однак таке спілкування не може бути визначений без обмежень, оскільки дитина може відпочивати, навчатися, спілкуватися з родичами або друзями тощо і у цей час неможливість їх спілкування не може бути визначена як чинення позивачем перешкод.

Outcome: partial