Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

24.02.2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до ТОВ «Схід Фінанс», в обґрунтування якого вказала, що відповідно до рішення Державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлани Олександрівни, здійснено реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.12.2019 року, індексний номер 50331233, зареєстровано право власності на належний об`єкт нерухомості - однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] за TOB «Схід Фінанс», номер запису про право власності 34745622, дата державної реєстрації 16.12.2019 року. [PERSON] використовує квартиру як місце постійного проживання, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. Інших житлових приміщень [PERSON] у власності не має. За таких обставин, з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у реєстратора були відсутні підстави для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем. Рішенням Хортицького районного суду Запоріжжя від 02.09.2015 року за кредитним договором було стягнуто заборгованість в розмірі 346191,58 грн., відповідно до чого, кредитний договір є припиненим, відповідно не нараховуються відсотки та інші штрафні санкції. Належним чином не було змінено кредитора та не повідомлено про його заміну. ТОВ «Схід Фінанс» міг стати Іпотекодержателем лише після внесення відомостей в відповідний реєстр іпотек і обтяжень іпотечного майна, але станом на 19.07.2019 року такі відомості були відсутні, відповідно ТОВ «Схід Фінанс» не набуло такого статусу. [PERSON] не отримала заяву-вимогу про порушення основного зобов`язання №24-2907/19 від 24.07.2019 року, відомості зазначені в ній не відповідають дійсності та не носять ніякого правового підґрунтя, так як ТОВ «Схід Фінанс» висуває вимоги за кредитним договором, який є з 02.09.2015 року припиненим. У повідомленні про вручення поштового відправлення, підроблено підпис щодо вручення листів. Просить суд: 1) визнати протиправними дії ТОВ «Схід Фінанс» та державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О., направлені на перереєстрацію права власності на об`єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1992486823101) за ТОВ «Схід Фінанс», номер запису про право власності 34745622, дата державної реєстрації 16.12.2019 року. 2) скасувати запис 34745622 про право власності за ТОВ «Схід Фінанс» на об`єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1992486823101), за проведеною державною реєстрацією 16.12.2019 року, на підставі рішення державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.12.2019 року, індексний номер 50331233. 03.03.2020 року суддя відкрив по справі загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання. 03.03.2020 року суд частково задовольнив заяву позивача [PERSON] та наклав арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 1992486823101 та заборонити вчинення реєстраційних дій щодо даного об`єкту нерухомого майна. 03.06.2020 року Запорізький апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Схід Фінанс» на ухвалу суду про забезпечення позову від 03.03.2020 року. 01.04.2020 року представник відповідача ТОВ «Схід Фінанс» подав до суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечив, просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вказав, що кредитний договір та договір іпотеки не мають обмежень щодо можливості Банку без згоди [PERSON] відступати свої права. ТОВ «Схід Фінанс» отримало право вимоги від ПАТ «Ві Ей Бі Банк» до [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору. Відповідач набув прав іпотекодержателя за договором іпотеки, яким передбачено право не звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку згідно із відповідним застереженням. Тому мало право звернутись до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на квартиру. 29.07.2019 року ТОВ «Схід Фінанс» направило [PERSON] заяву про порушення основного зобов`язання та запропоновано протягом 30 днів сплатити заборгованість в сумі 648 670,86 грн. Вважає, що дія Закону про мораторій не поширюється на правовідносини між сторонами, оскільки позивач при підписанні договору надав попередню згоду іпотекодержателю на передачу квартири йому у власність. 16.07.2020 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду. 21.09.2020 року позивач подала до суду відповідь на відзив на позов. В судовому засіданні представник позивача адвокат Карпенко В.Ю. позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача адвокат Глуховецький О.С. проти позову заперечив, просив суд відмовити в його задоволенні. Відповідач державний реєстратор Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. Підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Згідно з пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій (заборону) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Такі висновки щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474апп19; від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц, провадження № 14-45цс20, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року № 524/10011/17. 08 листопада 2007 року між Банком та [PERSON] (03.09.2013 року змінила прізвище на [PERSON] ) було укладено Кредитний договір № КФ 359-07/С (надалі за текстом - «Кредитний договір»), згідно з умовами якого Позичальнику було надано кредит в сумі 24 500,00 доларів СІНА зі сплатою Позичальником на користь Банку процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних, а Позичальник зобов`язався повернути кредит в строк не пізніше 07 листопада 2017 року. В якості забезпечення виконання Позичальником його грошових зобов`язань за Кредитним договором перед Банком, між останнім (як іпотекодержателем) та [PERSON] (як іпотекодавцем) 08 листопада 2007 року було укладено Договір іпотеки б/н (надалі за текстом - «Договір іпотеки» або «Іпотечний договір»), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. (зареєстровано в реєстрі за № 1026), за яким [PERSON] передала і іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] . 19 липня 2019 року між Банком та Новим кредитором - ТОВ «СХІД ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 24435, у відповідності до умов якого Товариство набуло право вимоги в т.ч. і до Боржника за Кредитним договором на суму його заборгованості перед Банком станом на дату укладення вищевказаного договору в сумі 648 670,86 гривень. 29 липня 2019 року ТОВ «Схід Фінанс» надіслало на адресу [PERSON] заяву (вимогу) про порушення основного зобов`язання (усунення порушень), згідно з якою їй було запропоновано протягом 30-денного строку з дати отримання вказаної Заяви (вимоги) сплатити ТОВ «СХІД ФІНАНС» в повному обсязі суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 648 670,86 гривень. 12.08.2019 року [PERSON] отримала копію вимоги. Відповідно до рішення державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлани Олександрівни, здійснено реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.12.2019 року, індексний номер 50331233, зареєстровано право власності на належний об`єкт нерухомості - однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] за TOB «Схід Фінанс», номер запису про право власності 34745622, дата державної реєстрації 16.12.2019 року. Позивач [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 13.09.2003 року. Таким чином квартира є місцем її постійного проживання. Також судом встановлено, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] нерухомого майна окрім спірної квартири у власності не має. З кредитного договору, укладеного між [PERSON] та Банком, який було забезпечено Договором іпотеки, видно, що він наданий на споживчі цілі. Відповідачем не було надано докази у спростування того, що позивач використовує спірну квартиру як місце постійного проживання. Судом встановлено, що позивач не має на праві власності інших житлових приміщень. Загальна площа спірної квартири складає 38,59 кв.м. За таких обставин, з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у державного реєстратора були відсутні підстави для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем. Таким чином, рішення державного реєстратора є протиправним, а тому запис про право власності на квартиру підлягає скасуванню. Суд вважає, що правильним способом захисту порушеного права [PERSON] є задоволення позовних вимог, заявлених до відповідачів ТОВ «Схід Фінанс» та державного реєстратора Міюц С.О. в частині визнання протиправним рішення реєстратора та скасування запису про право власності. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 року по справі №711/6908/18. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь [PERSON] у рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: partial