Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

24.03.2017 року [PERSON] звернувсь з даним позовом до суду та просить розірвати договір оренди земельної ділянки, індексу інфляції, 3 % річних та стягнення заборгованості по орендній платі. Позов мотивований тим, що 03 березня 2011 року між [PERSON], яка померла 12 листопада 2013 року, спадкоємцем котрої є [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 128 від 23.02.2015р. та Закритим акціонерним товариством «Поділля», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест», було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований Відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області від 29 червня 2011 року за № 052480004001923 щодо оренди належної на праві приватної власності позивачу земельної ділянки загальною площею 3,2084 га, кадастровий номер 0524887200:05:002:0289, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що належить позивачу згідно державного акту на право власності на землю серії II- ВН № 055098 виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області та договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований Відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області від 09 червня 2011 року за № 052480004001336 щодо оренди належної на праві приватної власності позивачу земельної ділянки загальною площею 3,2085 га, кадастровий номер 0524887200:05:002:0290, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що належить позивачу згідно державного акту на ттраво власності на землю серії ІІ-ВН № 055097 виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 вказаного договору оренди, відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату за кожен рік користування земельною ділянкою в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства, не пізніше 31 грудня кожного року. Пунктом 4.2 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахування індексації на дату її виплати. Відповідно до даних розрахунків заборгованість по орендній платі становить: за 2014 рік \~6751,61 грн., за 2015 рік\~ 10640,41 грн. Враховуючи не виплату орендної плати в повному обсязі за вищевказані роки невиконанням відповідачем умов законодавства та умов договору позивач просить розірвати договори оренди земельних ділянок від 03.03.2011 року та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 24119,18 грн., а також судові витрати. 29.03.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло письмове заперечення проти позову в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог частково, мотивуючи свою позицію тим, що відповідач фактично виплатив позивачу орендну плату в розмірі 4433, 00 грн. за дві ділянки, таким чином заборгованість по виплаті орендної плати за 2014 та 2015 рік складає 17392, 02 грн. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати, оскільки відповідач частково виплачував орендну плату, тому він вважає, що систематичності несплати немає. Також відповідач зазначає, що в п. 4.7 Договору встановлено, що у разі невнесення орендної плати у строки визначені цим договором, справляється пеня в розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за період, за який нараховується пеня, відповідач вважає, що не можна одночасно застосовувати штраф, пеню та 3% річних з інфляційними витратами за одне порушення грошового зобовязання, оскільки вважає, а тому просить відмовити в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява в якій він просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Поділля Агроінвест» надав суду заяву із проханням розглядати справу у його відсутність та зазначає, що позов в частині стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 17392, 02 грн. визнає в повному обсязі, в решті позовних вимог просить відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. 03 березня 2011 року між [PERSON], яка померла 12 листопада 2013 року, спадкоємцем котрої є [PERSON] ., згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 128 від 23.02.2015р. та Закритим акціонерним товариством «Поділля», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест» , було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований Відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області від 29 червня 2011 року за № 052480004001923 щодо оренди належної :-:а праві приватної власності позивачу земельної ділянки загальною площею 3,2084 га, кадастровий номер 0524887200:05:002:0289, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що належить позивачу згідно державного акту на право власності на землю серії II- ВН № 055098 виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області. 03 березня 2011 року між [PERSON], який помер 24 листопада 2013 року, спадкоємцем котрого є [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 126 від 23.02.2015р. ті Закритим акціонерним товариством «Поділля», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест» - надалі Відповідач, було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований Відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області від 09 червня 2011 року за № 052480004001336 щодо оренди належної на праві приватної власності позивачу земельної ділянки загальною площею 3,2085 га, кадастровий номер 0524887200:05:002:0290, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що належить позивачу згідно державного акту на ттраво власності на землю серії ІІ-ВН № 055097 виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області. Вказані земельні ділянки [PERSON], відповідно до договорів оренди укладених з відповідачем 03.03.2011 року та зареєстрованому відділом Держкомзему, передав в оренду строком на 10 років. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 вказаного договору оренди, відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату за кожен рік користування земельною ділянкою в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства, не пізніше 31 грудня кожного року. Пунктом 4.2 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахування індексації на дату її виплати. Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ зобов'язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Відповідно до п. в ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати орендну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до п. 4.1. та 4.3. Договору оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 9% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного року. Однак в порушення умов договору відповідач систематично ухилявся від виплати орендної плати в розмірі зазначеному в договорі, у звязку з чим у нього виникла заборгованість за : за 2014 рік \~6751,61 грн., за 2015 рік\~ 10640,41 грн. Відповідно до Ухвали Колегії суддів судової палати у цивільних і кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 15.02.2017 року, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до Правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 146цс12, систематичність несплати орендної плати є підставою для розірвання договору оренди. У відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України,\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Твердження відповідача про те, що інфляційні витрати та 3% річних є видом забезпечення зобовязання і не може застосовуватись разом з пенею є хибним, оскільки позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідача неустойки. Разом з тим відповідно до постанови Верховного суду України від 06.06.2012 року № 6-49 цс 12, зазначено, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Отже, правова позиція Верховного суду України є такою, що у разі невиконання грошового зобовязання одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2ст. 625 ЦК України, так і норми ст. ст. 549-550 ЦК України. Індекс інфляції у 2015 році становив 143,3%, у 2016 році 112,4%, січень 2017р. 101,1% та лютий 2017 року 101,0% у зв'язку з цим сума заборгованості Відповідача перед позивачем із орендної плати за 2014 рік збільшується на індекс інфляції на 4349,53 грн. (із 01,01.2015р. по 01.03.2017р.) та 2015 рік на 1567,63 грн. (із 01.01.2016р. по 01.03.2017р.), що разом всього становить 5917,16 гривень. Крім того, сума 3% річних нарахованих на заборгованість із орендної плати за 2014 рік становить 438,00 грн. (із 01.01.2015р. по 31.12.2016р.) та за 2015 становить 372,00 грн. (із 01.01.2016р. по 31.12.2016р.), що разом всього становить 810,00 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved