Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

23.04.2019 позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова зазначену цивільну справу направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням апеляційного суду Харківської області стягнуто з [PERSON] аліменти на дитину у розмірі 500 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина мешкає з позивачем, вона її утримує, дбає про фізичний та розумовий стан. Відповідач сплачує аліменти у розміріи500 грн, але ця сума є значно меншою від визначено законом мінімуму аліментів, які має сплачувати той із батьків, який проживає оремо. Потреби дитини значно зросли, донька навчається, відвідує секції та кружки, які є платними. У зв`язку з чим позивач просить збільшити розмір аліментів з 500 грн до 2500 грн щомісяця, з проведенням індексації відповідно до закону, а також стягнути з відповідача судові витрати за надання правової допомоги. 09.07.2019 відповідач [PERSON] подав відзив, у якому зазначено, що відповідач не може сплачувати аліменти у розмірі більше ніж 1200 грн, так як є безробітним, проживає з похилою матір`ю, не має у власності нерухомого майна, у зв`язку з чим відповідач просив часткового задовольнити позов, збільшивши розмір аліментів з 500 грн до 1200 грн. судові витрати на правничу допомогу відповідач вважає значно завищеною. 26.07.2019 позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідачем не надано доказів того, що він є безробітним. Те, що відповідач зазначив, що проживає х\\з матір`ю похилого віку та вимушений надавати їй допомогу не може бути підставою для відмови у збільшенні розміру аліментів. Відзив не містить міркувань, аргументів та доказів, які б могли виплинути на зменшення заявленого до стягнення розміру аліментів. У судовому засідання представник позивача [PERSON] , підтримала позов, просила задовольнити, з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні [PERSON] частково заперечував проти позову, зазначив, що відповідач визнає спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн щомісячно, з приводу витрат на правничу допомогу зазначив, що вони є занадто завищеними, але згоден, що витрати на правничу допомогу позивач понесла. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, представника відповідача, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07.06.2013 стягнуто щомісця з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON] в розмірі 500 грн, починаючи з 05.02.2013 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина на отримання аліментів у твердій грошовій сумі є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Приписами ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів. Разом с тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік» визначено, що для дітей віком від 6 до 18 років установлено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень. Враховуючи викладене, оскільки, з норм Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в даному випадку 1013,5 (2027грн. : 2), розмір аліментів 1500 грн є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного: Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, доходжу висновку про те, що наявні в матеріалах справи договір про надання правовової допомоги , укладений між [PERSON] та адвокатом Ковальовою Л.В., попередній розрахунок вартості судових витрат, акт приймання - передання наданих послуг, а також копія корінець до прибуткового касового ордера на суму 10 000 грн, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також те, що в справі не проводилась судова експертиза, яка врахована в попередньому розрахунку вартості судових витрат, приходжу до висновку про необхідність зменшити розмір витрат на правову допомогу та стягнути з відповідачів на користь позивача 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Така позиція також висловлена в постанові Верховного Суду № 753/15687/15-ц від 14.11.2018. Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.ст.182,192 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial