Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

23.11.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. в місяць, посилаючись на те, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 2017 року в Новосанжарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Полтавській області, актовий запис № 44. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони припинили сімейно шлюбні відносини та проживають окремо. Дитина перебуває на утриманні та вихованні позивачки. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу, не дивлячись на те, що позивачка не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, позбавлена можливості отримувати будь які додаткові джерела доходу та має скрутне матеріальне становище. У добровільному порядку відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу, тому позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме прохає стягувати з нього пятсот гривень щомісяця. Вислухавши пояснення сторін, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 липня 2017 року в Новосанжарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Полтавській області, актовий запис № 44, у звязку з чим позивачка змінила прізвище на [PERSON] (а.с.2). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження записані сторони по справі (а.с.3). Судом встановлено, що подружжя спільно не проживає, дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 84 СК України передбачене право дружини на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку, при умові, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті засоби захисту прав або інтересів сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання позивачки, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі не має. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судовому засіданні не заперечував про стягнення з нього аліментів в розмірі пятсот гривень щомісячно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача частково розмірі 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. У відповідності до п. 1. ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 640 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial