Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

23 листопада 2020 року позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 10 серпня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», назву якого замінено на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] не виконувала взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснювала щомісячного погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10576 грн. 96 коп., яка складається з: 7854 грн. 15 коп. - заборгованість за тілом кредита (простроченим тілом кредита); 2722 грн. 81 коп. - заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати в розмірі 2102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. 18.01.2021 року представник позивача, в порядку ст.179 ЦПК України, подав до суду відповідь на відзив, в якому просить задовольнити вимоги банку, обґрунтовуючи тим, що відповідач [PERSON] підписанням Анкети-заяви приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, у зв`язку з чим отримала кредитну картку «Універсальна GOLD» на яку було встановлено кредитний ліміт. З виписки із карткового рахунку вбачається, що відповідач активно користувалася грошовими коштами, шляхом отримання коштів через банкомат та здійснення розрахунків через термінали в касах магазинів та протягом тривалого часу належним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором, але допустила прострочення зі сплати кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі. Крім того зазначив, що відповідно до кредитного договору відповідачу [PERSON] було відкрито картковий рахунок та видано картку з встановленим кредитним лімітом. Відповідно до правил користування платіжною карткою картка діє в межах визначеного нею строку. Перебіг строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, який співпадає з кінцевим строком дії платіжної картки, тому враховуючи те, що термін дії платіжної картки, виданої відповідачу, встановлений до 07/2023 року, а з позовом позивач звернувся до суду 14.11.2020 року, тому строк позовної давності ним не пропущений. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. У відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подала до суду відзив на позов, в якому посилаючись на порушення позивачем строку позовної давності, у межах якого він мав можливість звернутися до суду з вимогою про захист своїх порушених прав та на відсутність доказів оформлення та укладення між АТ КБ «ПриватБанк» та неюу належній формі договору про надання банківських послуг, долучені позивачем до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку не містять її підпису, що свідчить про недоведеність тієї обставини, що вона була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами і Тарифами. Зазначила, що заперечує факт отримання у АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів, саме в розмірі 10576 грн. 96 коп. Крім того, вважає, що нею були виплачені всі кошти на користь позивача, тому просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю підстав для стягнення боргу. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. В силу ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Матеріалами справи встановлено, що 10 серпня 2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», назву якого замінено на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір з використанням кредитки «Універсальна», згідно умов якого остання отримала кредит у вигляді кредитного ліміту, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» (а.с.14). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] 10.08.2011 року було встановлено кредитний ліміт в розмірі 2900 грн.; 19.10.2011 року було збільшено кредитний ліміт до 3900 грн.; 31.10.2011 року було збільшено кредитний ліміт до 4400 грн.; 15.05.2015 року було збільшено кредитний ліміт до 4520 грн., та станом на 13.05.2019 року кредитний ліміт становив 0 гривень (а.с.13). Кінцевий термін повернення кредитних коштів відповідає строку дії картки. Згідно довідки за кредитним договором було надано чотири кредитні картки: 10.08.2011 року, терміном дії до 04/15 року; 14.10.2011 року, терміном дії до 08/15 року; 15.05.2015 року, терміном дії до 03/18 року та 09.08.2019 року, терміном дії до 07/23 року (а.с.12). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були наданні їй для ознайомлення в письмовій формі. Умови та Правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті ПриватБанка www.privatbank.ua. Вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанка www.privatbank.ua. (а.с.14). До кредитного договору банк надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.15) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщенні на сайті www.privatbank.ua (а.с.16-40), які не підписані позичальником. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У анкеті-заяві позичальника від 10 серпня 2011 року процентна ставка не зазначена. Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості, [PERSON] не підписувалися, а отже не погоджувалися, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 10 серпня 2011 року шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Згідно з розрахунком АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 10.08.2011 року станом на 04.10.2020 року складає 10576 грн. 96 коп. у тому числі: 7854 грн. 15 коп. - заборгованість за тілом кредита (простроченим тілом кредита); 2722 грн. 81 коп. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.5-11).Вимоги про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України, за пенею та комісією, Банк не заявляв. Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, у АТ КБ «Приватбанк», на думку суду, є право на стягнення тільки суми непогашеного тіла кредиту. Вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задоволенню не підлягають, бо недоведені належними доказами. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] заявлено про застосування позовної давності. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, аналізуючи умови укладеного сторонами договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що перебіг строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, який співпадає з кінцевим строком дії платіжної картки. З наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що порушення [PERSON] строків сплати періодичних щомісячних платежів почалось з грудня 2019 року (остання операція з погашення кредиту була проведена [PERSON] 12.11.2019 року на суму 46 грн. 23 коп.), термін дії платіжної картки, виданої останній, встановлений до липня 2023 року, а позивач звернувся з позовом, відповідно до вхідної дати 23.11.2020 року, отже строк позовної давності позивачем не пропущений. Враховуючи викладене, доводи відповідача [PERSON] щодо пропуску АТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності є безпідставними. Отже, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором у розмірі 7854 грн. 15 коп., що складається із заборгованості за тілом кредита (простроченим тілом кредита) у розмірі 7854 грн. 15 коп. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1560 грн. 95 коп. (7854,15 грн. х 100 : 10576,96 грн. = 74,26%, 2102 х 74,26% = 1560 грн. 95 коп.).

Outcome: partial