Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

22.10.2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, в якому просить суд змінити розмір аліментів присуджених до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2006 року у цивільній справі № 2-1350/1 з ? частини всіх видів заробітку щомісячно на 1000,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2006 року по цивільній справі №2-1350/1/2006 був виданий виконавчий лист про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.04.2006 і до повноліття. Позивач вказує, що на теперішній час його матеріальне становище змінилось. Позивач офіційно працевлаштувався та отримує заробітну плату в розмірі 3577,00 грн. Також позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі та має від шлюбу малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач вказує, що на його утриманні знаходяться батьки позивача, які є пенсіонерами. Ухвалою суду від 02.11.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз'яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 20.11.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, який приєднано до матеріалів справи і зі змісту якого вбачається, що відповідачка не визнає позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні позову посилаючись, зокрема, на те, що своїми позовними вимогами позивач фактично має намір змінити порядок визначення аліментів, а також відсутні належні докази перебування батьків позивача на його утриманні. Ухвалою суду від 26.11.2018 року залишено без задоволення заяву відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2006 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 02.03.2006 року і до його повноліття (а.с. 5). На підтвердження зміни свого матеріального стану позивачем надано суду: копію свідоцтва про шлюб з [PERSON], який зареєстрований 14.06.2013 року (а.с. 10); копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 11); копію довідки про розмір заробітної плати позивача у ТОВ «Київський завод аспіраційного обладнання» (а.с. 12); копії пенсійних посвідчень на ім'я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13-14). Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Порядок визначення розміру аліментів при ухваленні судом рішення про стягнення аліментів, встановлений ст. 182 СК України. Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства України суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові, з огляду на наступне. Способами стягнення аліментів за рішенням суду є присудження аліментів у частці від доходу або в твердій грошовій сумі. Як вбачається з рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2006 року способом присудження аліментів встановлено стягнення аліментів у частці від заробітку. При цьому, збільшенням або зменшенням розміру аліментів у випадку визначення способу їх стягнення в частці від доходу є відповідне збільшення або зменшення такої частки, а не вимога особи, з якої стягуються аліменти, змінити спосіб їх стягнення. Відповідно до вимог чинного законодавства України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду лише за позовом одержувача аліментів, а не платника. За таких умов позивач обрав способом захисту своїх прав такий спосіб, який не передбачений законом та прямо протирічить вимогам ч. 3 ст. 181 СК України, тож у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Натомість позивач не позбавлений права звернутись до суду на підставі положень ст. 192 СК України саме щодо зміни розміру аліментів, а не способу їх стягнення, тобто зменшення або збільшення саме частки від доходу, а не встановлення стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed