Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10208,19 грн., в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № 19687/0008XSGF від 04.10.2013 року відповідач отримала кредит в розмірі 6000 грн.. 21.07.2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20150721-Г у відповідності до умов якого, ПАТ «ПтБ» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «ПтБ», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 року реєстру заборгованостей позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 10208,19 грн. з яких: 5704,26 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 3753,93 грн. заборгованість за процентами та комісією; 750 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості. На виконання умов договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 року, згідно вимог ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, від імені ПАТ «ПтБ» відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК»ЄАПБ» Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обовязку та перестала повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. У звязку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не має жодних перешкод для реалізації свого зобовязання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які зазначені в кредитному договорі. Рахунки первісного кредитора, вказані в кредитному договорі, є доступними, і в разі надходження на них коштів ПАТ «ПтБ» негайно перераховує їх ТОВ «ФК «ЄАПБ», останнє, у свою чергу, зараховує їх до платежів на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобовязання. Після відступлення ПАТ «ПтБ» позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ПАТ «ПтБ», ні на рахунки ТОВ «ФК»ЄАПБ». З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.07.2015 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Свої вимоги позивач обґрунтовує ст. ст. 509, 512, 526, 530, 549, 610-612, 625 ЦК України. Позивач вказав, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 19687/0008XSGF від 04.10.2013 року в сумі 10208,19 грн., тому просить суд стягнути з відповідача на його користь 10208,19 грн. в рахунок погашення кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. як судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тексті позовної заяви та в доданих до позову клопотаннях прохали розглядати справу за відсутності представника позивача. На позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Проти заочного рішення по справі не заперечують (а. с. 52-55, 59-62). Відповідач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду за вх. № 283 від 23.01.2017 року. надала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі (а. с. 65). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19687/0008XSGF від 04.10.2013 року на суму 6000 грн. (а.с.5-10). 21.07.2015 року між ПАТ «ПтБ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20150721-Г у відповідності до умов якого, ПАТ «ПтБ» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «ПтБ», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с.20-22). Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 року реєстру заборгованостей позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 10208,19 грн. (а.с.19). За п.1.1 кредитного договору Банк надає позичальнику у користування міжнародну платіжну картку Visa Electron, з метою здійснення операцій, що передбачені правилами користування банківською платіжною карткою. За п.1.4 розмір кредитного ліміту становить 6000,00 грн. (а.с.6). Згідно умов цього договору Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування з цільовим використанням на поточні потреби, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісією за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобовязання в повному обсязі Також договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с.16), відповідно до ст. 64 ЦПК України суд розцінює в якості письмового доказу, його правильність відповідачем [PERSON] не спростовано. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами ст. 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати всієї суми кредиту. Стаття 1050 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої особи (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивачем доведено невиконання відповідачем її зобовязань за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 19687/0008XSGF від 04.10.2013 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить 10208,19 грн., яка складається з наступного: 5704,26 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 3753,93 грн. заборгованість за процентами та комісією; 750 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості Доказів того, що кредит повністю виплачений в матеріалах справи немає, не спростовано це і відповідачем. У відповідності до ст. 60 ЦПК України відповідач не надала доказів неправильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. За таких обставин, враховуючи, що у встановлений договором строк та всупереч його умовам, відповідач [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування не виконує, а позивач набув права вимоги до відповідача, щодо сплати заборгованості за кредитом, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. А тому, позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Стаття 79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 1378,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви (а.с.4 а) підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved