Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

22.03.2016 позивач звернувся до суду із позовом до Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] про визнання права на спадщину та перерозподіл майна (в порядку ст. 1280 ЦКУ), за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2016, головуючим суддею у даній справі визначено [PERSON]. Ухвалою суду від 23.03.2016 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] відкрито та призначено попереднє судове засідання. У судове засідання від 25.03.2016 позивач не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити. У судове засідання від 25.03.2016 відповідачі не з»явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені, надіслали до суду письмові заяви, просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. У судове засідання від треті особи не з»явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Беручи до уваги позицію відповідача, суд вважає за можливим розглянути дану справу у попередньому судовому засіданні. Судом встановлено, що 24 травня 2014 року у віці 85 років помер рідний дід позивача і спадкодавець [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть «27» числа «травня» місяця «2014» року було зроблено відповідний запис за № 9, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 233125, яке видане «27» травня 2014 року Виконавчим комітетом Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: 1) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою його місця постійного проживання: 12224, Житомирська область, Радомишльський район, село Дітинець, вулиця Шкільна, будинок № 16 (шістнадцять), і рахується за померлим згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 05 травня 2012 року Виконкомом Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі рішення від 21.02.2012 р. за № 6. Вартість зазначеного житлового будинку з будівлями визначена органом технічної інвентаризації в розмірі 82924,00 грн. 2) земельної ділянки площею 3,1200 га кадастровий номер 1825087200:04:000:0027 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області і межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 224219, виданому 30 жовтня 2004 р. Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,1200 га становить 17337,52 грн. Статтею 1217 ЦК України, передбачено: спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] заповітів не залишив, тому спадкування має відбуватись за законом. Частина друга статті 1223 ЦК України встановлює, що: у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1266 цього Кодексу. Тобто спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У померлого спадкодавця [PERSON] на час смерті (24.05.2014) залишився єдиний спадкоємець першої черги згідно ст. 1261 ЦК України, відповідач [PERSON] та єдиний спадкоємець другої черги згідно ст. 1262 ЦК України, позивач [PERSON]. Родинні звязки позивача, відповідача і третьої особи зі спадкодавцем підтверджуються: - Свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІV-УР № 1513701, виданим 13.06.1962 Меньківським сіль/бюро ЗАГС Радомишльського району Житомирської обл., в якому його батьком уписаний «Демешок Адам Іванович», а матірю «Демешок Ольга Герасимівна»; - Свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ-ТП № 428509, виданим 11.08.1984 Радомишльським рай/бюро ЗАГС Житомирської обл., в якому його батьком уписаний «Демешок Юрій Адамович», а матірю «Демешок Олена Тарасівна»; - Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ТП № 459883, виданим 30.10.1983 Облітківською сільською радою Радомишльського району Житомирської обл., в якому відповідач «Демешок Юрій Адамович» одружився з третьою особою «Ключка» змінила на прізвище - «Левковську». Відповідач, є єдиним спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України) та позивач є спадкоємцем за законом другої черги (ст. 1262 ЦК України), які мають право і претендують на зазначене спадкове майно після смерті [PERSON]. Окрім позивача, у померлого спадкодавця залишилась дружина померлого і одночасно рідна мати відповідача [PERSON], що мешкає в с. Дітинець по вул. Шкільна, 16. Треті особи на спадщину не претендують і відмовились від неї на користь позивача. Інші спадкоємці у померлого спадкодавця взагалі відсутні. Відповідач, син померлого спадкодавця [PERSON] помилково спадщину оформив, але бути власником не хоче і відмовляється від спадщини на користь свого сина (позивача), який є онуком спадкодавця. Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись і до земельних ділянок та прав на них. Крім того, позивач претендує на наступне майно відповідача та третьої особи, а саме на: - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, які знаходиться за адресою: 12200, Житомирська область, місто Радомишль, вулиця Мала Житомирська, № 88 (вісімдесят вісім), які належить відповідачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 01.11.1985 Радомишльською держнотконторою Житомирської області за реєстром № 1446 та Договору купівлі-продажу, посвідченого 12.12.2005 [PERSON], приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області за реєстром № 4229. Вартість зазначеної нерухомості визначена органом технічної інвентаризації (БТІ) в розмірі 43105,00 грн. Зазначений будинок в РС Радомишльського РУЮ Житомирської області не зареєстрований. земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1825010100:06:002:0281, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Мала Житомирська, 88 в м. Радомишль Радомишльського району Житомирської області належить відповідачу [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 433621, виданого 16.07.2009 Радомишльською міською радою та Відділом Держкомзему у Радомишльському районі Житомирської області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за № 010922000146. Орієнтовна вартість земельної ділянки площею 0,1000 га становить 20000,00 грн.; Зазначена ділянка в РС Радомишльського РУЮ Житомирської області не зареєстрована. земельну ділянку площею 0,0078 га, кадастровий номер 1825010100:06:002:0282, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Мала Житомирська в м. Радомишль Радомишльського району Житомирської області належить відповідачу [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 433622, виданого 16.07.2009 Радомишльською міською радою та Відділом Держкомзему у Радомишльському районі Житомирської області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за № 010922000147. Орієнтовна вартість земельної ділянки площею 0,0078 га становить 10000,00 грн.; Зазначена ділянка в РС Радомишльського РУЮ Житомирської області не зареєстрована. В зазначеному житловому будинку по вул. Мала Житомирська, 88 в м. Радомишль фактично проживає з народження позивач [PERSON] зі своєю родиною (відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON]). Вони з того часу по даний час безперервно користуються зазначеною нерухомістю, доглядають її, ремонтують, обробляють зазначені земельні ділянки тощо. Позивач за свій рахунок зробив капітальний ремонт будинку. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 1280 ЦК України спадкоємці мають право на перерозподіл спадщини між собою: «Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними.». Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. Позивач, як спадкоємець за законом, відмову від спадщини в 6-місячний строк не заявляв. Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Визнання судом права власності в порядку спадкування та перерозподіл спадщини між спадкоємцями за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Приймаючи до уваги викладене та те, що позивач надав докази, які свідчать про право власності спадкодавця на спадкове майно та те, що іншим шляхом спадкові права позивача не захистити, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved