Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

23.11.2018 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] року , право власності на: 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 3,337 га, яка розташована на території [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] року , право власності на:1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 3,389 га, яка розташована на території [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить 1/4 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємцем першої черги являється син померлої [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 3,389 га, яка розташована на території [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 3,337 га, яка розташована на території [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями першої черги являються дружина спадкодавця [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] . Позивачі прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] від спадщини відмовилась. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, позивачам було відмовлено, у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить зокрема: - 1/4 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 17.05.1999 року ( 1/6 частка) та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05. 2000 року, зареєстроване КП «Ізмаїльське МБТІ за № 4-4159 від 15.08.2000 року (1/12 частка), що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1857 від 13.12.2018 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.06.2011 року , виданого Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54488224 від 14.12.2018 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: син [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про народження №55 від 16.05.1949 року, складеним виконавчим комітетом Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської обалсті. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2018 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] року . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , із яких 1/4 частка вищевказаного будинку спадкодавець [PERSON] прийняв після смерті матері [PERSON] ; 1/6 частка на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 17.05.1999 року; 1/12 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05. 2000 року, зареєстрованого КП «Ізмаїльське МБТІ за № 4-4159 від 15.08.2000 року; - земельна ділянка, загальною площею 3,337 га, масив [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Суворовської ради Ізмаїльського району Одеської області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-621 від 30.05.2011 року (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.04.521.00037, виданий 09.11.2004 року); - земельна ділянка площею 3,389 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території [ADDRESS] цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту серія [NUMBER] від 09.11.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.04.521.00036. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53288703 від 13.09.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І ., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 15.11.1973 року; - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.10.1975 року; - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 17.10.2018 року. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась із заявою про відмову від спадщини, що підтверджено відповідною заявою №149 від 06.09.2018 року, наявною в матеріалах спадкової справи. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 1841 від 06.09.2018 року, наданою Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Між спадкоємцями була досягнута згода щодо розподілу спадкового майна на підставі угоди, яка міститься в матеріалах справи. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І . № 736/02-14 від 13.11.2018 року, позивачам повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved