overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

23 липня 2010 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Маловодянською сільською радою Долинського району Кіровоградської області, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОЛ № 046275. Від спільного проживання мають сина- Сидорова [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ № 102452. Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя. Наполягає на розірванні шлюбу, на даний час однією сім»єю не проживають, сімейні стосунки не підтримують. спільне господарство не ведуть. Вважає, подальше збереження сім»ї є неможливим. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не з»явився по невідомій причині, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі, оскільки на даний час знаходиться в зоні АТО, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнала повністю, згодна на розірвання шлюбу. Згідно ч.4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку достатньо підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

23 липня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1336 грн. 85 коп. В позові зазначав, що відповідачка, яка мешкає за адресою: [ADDRESS], отримувала послуги по обсловуванню будинку та прибудинкової території, але оплачувала їх не в повному обсязі, тому просив стягнути з неї на свою користь зазначену суму заборгованості, яка утворилася станом на 1 липня 2010 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про його час та місце проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі відповідачки, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін для її вирішення по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного висновку. Так, відповідачка зареєстрована та мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться в обслуговуванні позивача. На підставі цього позивачем на її імя був відкритий особовий рахунок № 1674 для проведення розрахунків за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Сторони фактично знаходилися в договірних відносинах, оскільки відповідачка отримували комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, не відмовлялася від них та користувалася ними. Обсяг прав та обовязків сторін при неукладенні окремого договору, визначається чинним законодавством, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Відповідно до п.5 ч. З ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, п.п. 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМ України від 24 січня 2006 року №45, наймачі та власники квартир повинні вносити на відповідний рахунок власника (балансоутримувача) будинку плату на обслуговування та ремонт будинку. Як вбачається з витягу із особового рахунку, що долучений до матеріалів справи, відповідачка не сплачувала надані послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території. Внаслідок чого в період з 1 червня 2007 року по 1 липня 2010 року за нею утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 1336 грн. 85 коп. За період з червня 2007 року по липень 2010 року акти претензій до позивача від відповідачки не надходили, тому вказана заборгованість підлягає стягненню з нею на користь позивача в повному обємі. Відповідно до ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню судові витрати, а саме: на користь позивача витрати з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., та судовий збір на користь держави в сумі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

23 липня 2011 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище: «Назіна»), [INFO], зареєстрований 23 липня 2011 року Любицькою сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 088443 від 23.07.2011. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.05.2011 серії 1-ЖС № 162305. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають предявленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Зважаючи на вказані обставини та письмові заяви сторін, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. Позивач, який змінив своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, у заяві від 16.11.2016 зазначив про своє бажання надалі іменуватися цим прізвищем, що є його правом, передбаченим ст. 113 СК України. З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 11.10.2016 № 15, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

23 липня 2011 року в с.Костільники Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Коржівка,7 в с.Костільники Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача Золотопотіцької обєднаної територіальної громади Бучацького району, в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 23 липня 2011 року в с.Костільники Бучацького району померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 26 квітня 2001 року і посвідчений секретарем Костільницької сільської ради Бучацького району, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

23 липня 2012 року рішенням Подільського районного суду м.Києва, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 18 жовтня 2012 року, стягнуто з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу 46845,58 грн. На підставі даного рішення суду Моторному (транспортному) страховому бюро України було видано виконавчий лист від 5 грудня 2012 року, який було пред'явлено на виконання до ВДВС Подільського РУЮ м.Києва. 14 січня 2013 року ВДВС Подільського РУЮ м.Києва було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом №2607/6805/12, виданим Подільським районним судом м.Києва на підставі рішення Подільського районного суду м.Києва від 23 липня 2012 року. 24 листопада 2014 року від боржника [PERSON] надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що боржник [PERSON] частинами здійснює погашення боргу перед МТСБ, зокрема платежами по 600 грн. вже сплатив 14 400 грн. Посилаючись на те, що є безробітним, на його утриманні перебуває непрацездатна матір, а залишок заборгованості складає 32445,58 грн., зважаючи на те, що стягувач не заперечує проти погашення боргу частинами, [PERSON] просив розстрочити виконання рішення суду шляхом покладення обов'язку щомісячно сплачувати на користь стягувача по 1000 грн. починаючи з 1 грудня 2014 року до повного погашення боргу. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги заяви, посилаючись на те, що вказані у заяві обставини є винятковими та можуть були підставою для розстрочки рішення суду. Представник стягувача МТСБ та ВДВС Подільського РУЮ м.Києва у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), у виняткових випадках суд за заявою державного виконавця чи за заявою сторони, може відстрочити виконання рішення суду. Разом з тим, заявником не надано суду достатніх доказів про те, що існують виняткові обставини, які б давали суду підстави для відстрочення виконання рішення суду. Заявником не доведено суду, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати, яка не має самостійних доходів. Крім того, посилання заявника про утримання матері суперечать його ж поясненням про відсутність роботи та достатніх заробітків. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову [PERSON] у задоволенні його заяви про розстрочку виконання рішення Подільського районного суду м.Києва від 23 липня 2012 року в справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

23 липня 2012 року сторони зареєстрували шлюб Виконавчому комітеті Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області за актовим записом № 7. У [PERSON] шлюб другий, у відповідача - третій. Спільних дітей від шлюбу не мають. Спільне життя у сторін не склалося, в зв'язку з виникненням конфліктів через те, що відповідач не бажає приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження одне до одного. Фактично сім'я розпалася і примирення не можливе, тому [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, шлюбне прізвище змінити з «[PERSON]» на «[PERSON]». У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але телефонограмою повідомлено про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, через газету «Запорізька правда» від 17 березня 2016 року, яка є у матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Заперечень проти заявлених позовних вимог до суду не надано. Суд, згідно ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім'я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

23 липня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею, та перебуває на її утриманні, та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до його повноліття, та на своє утримання в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] підтримує свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина, та відмовилась від позову в частині стягнення аліментів на своє утримання. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина визнає. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що сторони з 20.12.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано 18.07.2014 року (а.с.6). В сім'ї народився син [PERSON] [INFO], батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4). Дитина проживає з позивачкою, знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Бджілянської сільської ради від 21.07.2014 року (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані правовідносини регулюються ст.180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, ст. 182 ч.2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку відповідача. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо, утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, доведений позивачем, визнаний відповідачем. Це визнання відповідає вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

23 липня 2013 року Кам»янка-Бузьким районним судом Львівської області ухвалено рішення у справі за позовом Кам»янка-Бузького районного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги з безробіття. Кам»янка-Бузький районний центр зайнятості звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, покликаючись на те, що у винесеному рішенні не в повній мірі відображено позовну вимогу, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. Так, як зазначив позивач під час розгляду справи судом не вирішено питання щодо збільшення позовних вимог на суму 5658 (п'ять тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн. 44 коп. на підставі поданої Кам2янка-Бузьким районним центром зайнятості заяви від 28.01.2011 р. № 121/09 (вх. 1720 від 31.03.2011 р.). За правилами ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Виходячи з обставин справи та положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, немає необхідності викликати сторін у судове засідання для ухвалення додаткового рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення у справі № 2-901/11 за позовом Кам»янка-Бузького районного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги з безробіття. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

23 липня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 серпня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14498,83 грн., заборгованність за кредитом 898,50 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 9633,72 грн, заборгованність за пенею та комісією 2800,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 666,61 грн., всього загальна сума забогованості склала 14498,83 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 липня 2013 року в розмірі 14498,83 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 23 липня 2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строк дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 серпня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14498,83 грн., заборгованність за кредитом 898,50 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 9633,72 грн, заборгованність за пенею та комісією 2800,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 666,61 грн., всього загальна сума заборгованості склала 14498,83 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

23 липня 2013 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 4000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30 вересня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 13378,50 грн., заборгованність за кредитом 4431,89 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 6833,35 грн, заборгованість за пенею та комісією - 1000,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 613,26 грн., всього загальна сума забогованості склала 13378,50 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 липня 2013 року в розмірі 13378,50 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 23 липня 2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30 вересня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 13378,50 грн., заборгованність за кредитом 4431,89 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 6833,35 грн, заборгованість за пенею та комісією - 1000,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 613,26 грн., всього загальна сума заборгованості склала 13378,50 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved