Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

22.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позов до ТОВ «Бау-центр», [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення основної заробітної плати і заробітної плати за час вимушеного прогулу, у якому просив поновити його на посаді виконавчого директора ТОВ «Бау-центр», стягнути з ТОВ «Бау-центр» та його власника [PERSON] на його користь заробітну плату за пропрацьований ним час з 14.04.2015 року по 27.05.2015 року і середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.05.2015 року по 22.06.2015 року в сумі 69206,37 грн. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що з 14.04.2015 року позивача було призначено на посаду виконавчого директора ТОВ «Бау-центр». З 28.05.2015 року позивач не допускався на його робоче місце і його картка-перепустка доступу до робочого місця було заблокована, що підтверджується відповідними телеграмами, які направлялись відповідачам позивачем у зв'язку із цим. Станом на 28.05.2015 року трудовий договір між сторонами не було розірвано відповідачами в належному чинним законодавством порядку, крім того позивач не допускався на його робоче місце, таким чином з 28.05.2015 року і до моменту подання цієї заяви останній перебуває у вимушеному прогулі і його трудові права порушені, у зв'язку з чим він і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання позов підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача ТОВ «Бау-центр» та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, письмових заперечень до суду не направив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явилися, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази зібрані в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 14.04.2015 року між ТОВ «Бау-центр», в особі директора та засновника [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір (а.с.8-10). Згідно п.1.1. [PERSON] приймається на роботу до ТОВ «Бау-центр» на посаду виконавчого директора. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розписки ТОВ «Бау-центр», яка підписана [PERSON], відповідач ТОВ «Бау-центр» зобов'язується виплачувати заробітну плату [PERSON] в сумі 43253,97 грн. за виконання роботи з 14.04.2014 року по 27.05.2015 року в строк до 12.06.2015 року (а.с.11), крім того в матеріалах справи є аналогічна розписка, яка підписана фінансовим директором ТОВ «Бау-центр» Рогозиним К.І. (а.с.12). Крім того, позивач звертався до ТОВ «Бау-центр» з телеграмами з проханням повідомити причину не допуску його на робоче місце та блокування пропускної картки. Проте відповідачем ТОВ «Бау-центр» не було надано жодний пояснень. Згідно з п.п.1,2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем ТОВ «Бау-центр» не було здійснено розрахунок з позивачем у відповідності до ст. 116 КЗпП України та не було видано позивачеві на руки ні казав про звільнення, ні трудову книжку. Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що позивача було незаконно звільнена з роботи, суд вважає за необхідне поновити його на посаді виконавчого директора ТОВ «Бау-центр» з 28.05.2015 року. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму заробітної плати за відпрацьований час з 14.04.2015 року по 27.05.2015 року в розмірі 43253,97 грн. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що позивача було незаконно звільнена з роботи, суд вважає за необхідне поновити його на посаді виконавчого директора ТОВ «Бау-центр» з 28.05.2015 року. Таким чином, суд вважає що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 28.05.2015 року по 22.06.2015 року, тобто з моменту недопущення позивача на роботу по дату звернення до суду. Всього вказаний період становить 18 робочих днів. Звідси розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, а саме з 28.05.2015 року по 22.06.2015 року: 18 робочих дні Х 1441,80 грн. (43253,97 : 30) = 25952,40 грн., який підлягає до стягнення на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що позивача було незаконно звільнено з займаної посади виконавчого директора ТОВ «Бау-центр», після звільнення з ним не було проведено розрахунок, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, а тому суд приходить до висновку про необхідність поновлення його на роботі та стягнення з ТОВ «Бау-центр» на користь позивача 69206,37 (43253,97 + 25952,40) грн. Крім того згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до задоволений вимог у розмірі 692,06 грн.

Outcome: approved