Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

23 червня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] року в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області помер [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Маяк» с. Богданово Фрунзівського району Одеської області розміром 27,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Вказане майнове право належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 березня 2002 року, згідно якого [PERSON] прийняв спадкове майно після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, у вигляді сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого [PERSON] Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 10 серпня 1998 року і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. У вказаному вище сертифікаті є засвідчена Фрунзівською райдержадміністрацією відмітка про передачу права на земельну частку (пай) до [PERSON] на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом. Заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишав, а спадкоємцями за законом першої черги є його діти - відповідачі у справі, які його спадщину не приймали, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк не подавали відповідних заяв до нотаріуса і не вважаються такими, що прийняли його спадщину, оскільки на час її відкриття не проживали постійно зі спадкодавцем. За довідкою Захарівської селищної ради № 463 від 29 вересня 2016 року, спадкодавець постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] за наступними адресами - з 21 січня по 13 травня 2008 року по [ADDRESS] з 09 грудня 2009 року по 16 грудня 2011 року по [ADDRESS] з 16 грудня 2011 року до дня смерті по [ADDRESS] Спадкоємці за законом другої, третьої та четвертої черги відсутні. Позивачка належить до спадкоємців за законом п'ятої черги, оскільки є троюрідною сестрою спадкодавця виходячи з наступних родинних відносин. Позивачка прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, де була заведена спадкова справа № 235/2016, проте не може оформити свої спадкові права на майно спадкодавця, оскільки у неї відсутня інформація про місце народження, реєстрацію шлюбу та смерті її баби [PERSON], а також щодо дати і місця народження батька спадкодавця - [PERSON]. Через відсутність такої інформації позивачка не може отримати документи щодо реєстрації народження, шлюбу та смерті зазначених вище осіб і тому їй необхідно у судовому порядку встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем. Позивачка та її представник [PERSON] у судовому засіданні, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надавали. Представник відповідача Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечень проти позову не надходило. Суд вважає, що відповідачі не з'явилася до суду без поважних причин, тому при відсутності заперечень зі сторони позивача, представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона разом із [PERSON] працювали на фермі та Він неодноразово розповідав, що [PERSON] його троюрідна сестра. Свідок [PERSON] суду пояснила, що пребуває у дружніх стосунках з позивачкою [PERSON] та часто приходить до неї у гості. Раніше коли вона приходила до [PERSON] у гості, то там перебував її брат [PERSON], який не одноразово говорив, що [PERSON] його троюрідна сестра. Свідок [PERSON] дала суду аналогічні пояснення. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області помер [PERSON], що було зареєстровано відповідним актовим записом № 21 складеним 12 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого [PERSON] Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 10 серпня 1998 року і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], їй належала земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Маяк» с. Богданово Фрунзівського району Одеської області розміром 27,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 березня 2002 року у спадковій справі № 69/02 за реєстром № 435 Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, у вигляді права на земельну частку (пай), що посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 10 серпня 1998 року і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], на ім'я члена КСП «Маяк» с. Богданово Фрунзівського району Одеської області. Згідно довідки від 15.05.2017 року № 29-15-0.192-615/125-17 відділ у Захарівському районі міжрайонного управління Держгеокадастру України у Великомихайлівському та Захарівському районах, за гр. [PERSON] числиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 27,7 в умовних кадастрових гектарах на території Войничівської сільської ради Захарівського району Одеської області на яку було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10.08.1998 року на ім'я [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.2002 року, спадкодавець - [PERSON], народився [INFO] року, про що було зроблено актовий запис № 20. У свідоцтві матір'ю вказана [PERSON], а в графі «Батько» - прочерк. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], виданого на підставі запису за № 47 поновленого 16 липня 1975 року відділом ЗАГС Фрунзівського райвиконкому Одеської області, вона народилась у 1924 році в селі Богданове-I Фрунзівського району Одеської області від батьків [PERSON] і [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження позивачки, як [PERSON], виданого на підставі відповідного запису № 36 складеного 17 серпня 1954 року Богданівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, вона народилась [INFO] року в селі Богданове II Фрунзівського району Одеської області від батьків [PERSON] і [PERSON]. Своє родове прізвище [PERSON] позивачка змінила на [PERSON] після шлюбу з [PERSON], реєстрація якого згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], була проведена актовим записом № 24 складеним 25 липня 1971 року Фрунзівським райбюро ЗАГС Одеської області. В судовому засіданні було встановлено, що родинні відносини позивачки зі спадкодавцем підтверджуються витягами з погосподарських книг Войничівської сільської ради Захарівського району Одеської області по селу Богданове: - за 1949-1950, 1956-1957 роки де зазначено у складі сім'ї [PERSON] та [PERSON], [INFO], їхню дочку [PERSON], [INFO], а також тещу [PERSON], [INFO] (1893) року народження; - за 1950-1952 роки де зазначено у складі сім'ї [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], а чоловіка не вказано. Отже, факт родинних відносин підтверджується вищевказаними документами, які були досліджені у судовому засіданні та показами свідків. Крім цього, факт родинних відносин підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані у судовому засіданні та підтвердили, що померлий [PERSON] приходився троюрідним братом позивачці [PERSON]. Згідно ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, у пункті 2. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, тощо. Як встановлено в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди, відповідно до ст.ст. 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядають справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішення спору про право. Позовні вимоги про визнання права на спадкове майно задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно спадкової справи №235/2016 від 22.11.2016 року щодо майна померлого [PERSON], позивачка [PERSON] 22.11.2016 року звернулася до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті троюрідного брата [PERSON]. В матеріалах даної спадкової справи відомості про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій та видачі свідоцтва про право на спадщину відсутні. Також, в матеріалах спадкової справи наявна постанова державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її батька [PERSON], заява про прийняття спадщини якої взагалі відсутні в матеріалах спадкової справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У судовому засіданні 27 грудня 2018 року під час з'ясування обставин справи представник позивача адвокат [PERSON] надав постанову державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 грудня 2018 року, яка судом не була прийнята до уваги, так як при зазначених обставинах, суд приходить до висновку, що позивач передчасно, а саме 23.06.2017 р. звернувся до суду з вказаним позовом, а постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій отримав лише 19.12.2018 р. Належних доказів які б свідчили про неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно положень ст.34 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріусами. Відповідно до п.11 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року №19-3767/0/8-08 зазначено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно врахувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підстав статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» видається нотаріусами. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Разом з тим, одним із обов'язків нотаріуса є сприяння суб'єктам цивільних правовідносин у здійсненні їх прав та захисті їх законних інтересів. Законодавством України поряд з вчиненням нотаріальних дій нотаріусам надано повноваження з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року (далі - Закон №1952-IV). Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок № 296/5), зокрема главою 10 розділу ІІ. Так, підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, крім випадків державної реєстрації права власності на нерухоме майно без видачі документа, що посвідчує таке право. За таких умов нотаріальна дія щодо нерухомого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника свідоцтва, яке залишається у справах нотаріуса. Згідно із вимогами статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-XII) нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину серед іншого перевіряє склад спадкового майна. В частині 1 статті 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із статтею 3 Закону № 1952-IV будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Отже, коли для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріусу подається документ, що підтверджує факт набуття (виникнення) права власності у спадкодавця на таке майно, з відповідними відомостями про державну реєстрацію прав на таке майно відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент їх набуття (виникнення), то нотаріусом приймаються ці документи для вчинення відповідної нотаріальної дії. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця спадкоємець має право згідно із пунктом 66 Порядку № 1127 звернутись до суб'єкта державної реєстрації прав або державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя. Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV, заявником в процедурі державної реєстрації прав серед інших є спадкоємець у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно з цим Законом. В пункті 66 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються: - документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком № 1127, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно; - витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи; - документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Чинними нормативно-правовими актами не встановлено вимог до форми і змісту документа, що містить відомості про склад спадкоємців. Такий документ може бути виданий у довільній формі (лист, довідка) на підставі матеріалів спадкової справи. Враховуючи вимоги пункту 66 Порядку № 1127, достатньо, щоб цей документ містив відомості про кількісний склад спадкоємців, а також про особу спадкоємця-заявника. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб'єкта права власності - спадкодавця з обов'язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Враховуючи вимоги пункту 43 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Отже, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: partial