Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

24.03.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, указуючи, що відповідач працював у Великорибальському психоневрологічному будинку інтернаті на посаді техніка по ремонту будівель з 02.09.2003 року, наказ № 121 К від 01.09.2003 року, по 14.08.2015 року, наказ № 130 К від 14.08.2015 року. З ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 92/1 від 30 серпня 2013 року. З 30 червня 2015 року по 22 вересня 2015 року була проведена планова ревізія фінансово господарської діяльності Великорибальського психоневрологічного будинку інтернату за період з 01.07.2013 року по 01.06.2015 року. Під час ревізії встановлено порушення, згідно п.1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 року № 88, а саме: проводилось зайве списання вугілля у котельній корпус № 18 «лазні-пральні» за червень, липень 2014 року, вересень та грудень 2014 року в сумі 24276 гривень 55 копійок. На підставі вищевикладеного, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь Великорибальського психоневрологічного будинку інтернату 24276 (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят шість) гривень 55 копійок, у рахунок матеріальної шкоди та судові витрати. Справа слухалась неодноразово. У даному судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, позов підтримав, просив задовольнити, пояснивши суду, що у них стосовно відповідача є тільки один договір про матеріальну відповідальність працівника за доручені йому грошові та матеріальні цінності № 92/1 від 30 серпня 2013 року, інших договорів немає (а.с. 9,10). Відповідач, відповідно до заперечень від 21.04.2016 року, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, т.я.: а) згідно технічним даним опалювальний котел KALVIS-70 призначений для обігріву приміщень. При цьому ревізія не врахувала, що цей котел використовувався також для нагрівання води в лазні і пральні; б) на підставі наказу в.о. директора [PERSON] була проведена контрольна закладка вугілля в опалювальний котел. При цьому це робилось тільки в присутності фінансового інспектора Аркуші В.Б. Інші особи та відповідач не були запрошені на цей захід; в) навіть за нормами, які прийняла ревізія (12,09 кг за одну годину), за 8 годинний робочий день вугілля має бути використано 96,72 кг, а не 70 кг, як вказано в акті ревізії. З акту ревізії не вбачається, яким чином були розроблені розрахунки щодо списання вугілля; г) розроблення норм списання вугілля не було компетенцією відповідача. Вказівка ревізії про те, що за період жовтня 2013 року, червня липня 2014 року, вересня грудня 2014 року списано зайвого вугілля на суму 24276 гривень 55 копійок не відповідає дійсності тому, що ревізія проводилась з першого липня 2013 року, а не з червня цього року. Крім того йому не зрозуміло яким чином були проведені розрахунки на списання вугілля. Норми розроблялися згідно нормативів вказаних в Наказі Міністерства соціального забезпечення УССР від 26.03.1969 року № 37 «Норми витрат вугілля на опалення жилих загальногосподарських та адміністративних будівель системи Міністерства соціального забезпечення». Про те, що йде ревізія діяльності відповідача, його ніхто не сповістив та з актом ревізії його ніхто не ознайомив. Законодавством (ст.130 КЗпП України) передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків за наявності таких обовязкових умов: прямої дійсної шкоди; протиправної поведінки працівника; причинного звязку між діями (чи бездіяльністю) працівника і шкодою; вини працівника у завданні шкоди своєю дією чи без дією. У звязку з тим, що в його діях відсутня будь-яка з цих обовязкових умов, тому він не повинен нести будь-яку матеріальну відповідальність за заявленим позовом. Він отримував вугілля по забірній картці і в той же день по відомості видачі вугілля видавав його по корпусам та по котельнях. При цьому у нього ніколи не було ніяких зауважень стосовно видачі та списання вугілля. Крім того, цей процес контролювався обласним Департаментом соціального захисту, який ніколи не робив йому якихось зауважень. Крім того, у договорі за номером 92/1 від 30.08.2013 року він не розписувався, про покладання на нього матеріальної відповідальності він не знав. Тому просив у задоволенні позовних вимог Великорибальського будинку-інтернату до нього про відшкодування матеріальних збитків на суму 24276 гривень 55 копійок відмовити (а.с. 30-31). Крім того, у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову ще на тій підставі, що 23 серпня 2013 року, відповідно до акту, комісією було проведено контрольний замір витрат вугілля на опалення банно прального комбінату, і встановлена норма, за якою йому видавалося вугілля і він його у той же день передавав до котельної лазні- пральні. Представник Державної фінансової інспекції в Одеській області, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, до суду не зявився, просив розглянути справу у його відсутності, позов задовольнити, про що свідчать пояснення в.о. начальника Державної фінансової інспекції в Одеській області (а.с. 25-27). Відповідно до пояснень, згідно до п. 5.3.2.1 плану контрольно ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області на ІІ квартал 2015 року, проведена ревізія фінансово господарської діяльності Великорибальського психоневролічного будинку інтернату за період з 01.07.2013 року по 01.06.2015 року. Списання вугілля здійснювалося, відповідно до актів на списання, які складалися комісією, на підставі відомостей на видачу вугілля, забірних карток з підписами завскладом на видачу вугілля зі складу, завгоспом на отримання вугілля зі складу та підписів кочегарів на отримання вугілля від завгоспа на котельню. Списання вугілля проводилось згідно, складених економістом та затверджених директором будинку інтернату, помісячних норм споживання вугілля. Опалювальний котел «KALVIS 70», введений в експлуатацію у 2011 році та протягом 2013-2014 років вугілля списувалося за нормою 185-253 кг на добу. В ході ревізії наданий технічний паспорт котла KALVIS 70, витрати вугілля якого, згідно технічних характеристик, складають 12,09 кг за годину роботи. З метою визначення відомостей обсягів списання вугілля за нормами встановленими наказом, було проведено контрольну закладку вугілля в опалювальний котел KALVIS 70, котельні корпусу № 18 «лазні пральні», використання якого проведено у присутності провідного державного фінансового інспектора сектору контролю в Саратському районі Білгород Дністровської обєднаної державної фінансової інспекції [PERSON] За результатами проведених контрольних замірів закладки вугілля в опалювальний котел KALVIS 70, станом на 15.09.2015 року, та його використання встановлено, що фактично за 8-ми годинний робочий день було використано вугілля в кількості 70 кг. Проведеними розрахунками встановлено, що згідно акту фактичного витрачання вугілля та технічних характеристик котла KALVIS 70, витрати вугілля протягом періоду з 01.07.2013 року по 01.06.2015 року, складають 44294 кг, тоді як фактично списано вугілля в кількості 86016 кг, тобто різниця складає 41722 кг. Проведеними розрахунками щодо списання вугілля на приміщення корпусу № 18 з урахуванням виявлених інвентаризаційною комісією у червні 2014 року залишків, встановлено зайве списання вугілля в кількості 36374 кг, на загальну суму 51961 гривня 12 копійок, що є порушенням п.1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», п.5 «Положення про інвентаризацію активів та зобовязань» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879, та технічних характеристик котла KALVIS 70. Порушення допущено [PERSON] за період жовтень 2013 року; червень липень 2014 року та вересень грудень 2014 року, списано надмірно вугілля на суму 24276 гривень 55 копійок. Заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, що виникають з трудових правовідносин, повязаних із стягненням матеріальної шкоди заподіяної установі. Згідно до ст. 130 ч. 1 ст. 131 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Відповідно до ст.ст. 134, 135 1 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей… Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо звязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад, робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Як видно із копій наказів по Великорибальському психоневрологічному будинку - інтернату № 121 К від 01 вересня 2003 року, № 130 К від 14 серпня 2015 року, відповідач був прийнятий на роботу на посаду слюсаря сантехніка з 02.09.2003 року з посадовим окладом згідно штатного розпису; звільнений за власним бажанням, за п. 1 ст. 36 КЗпП України, з посади техніка по будівництву з 14.08.2015 року (а.с. 11, 12). Представник позивача не надав суду наказ про покладення обовязків завгоспа на відповідача. З копії договору № 92/1 про матеріальну відповідальність працівника за доручені йому грошові та матеріальні цінності від 30.08.2013 року видно, що з відповідачем укладався вказаний договір, але відповідач спростовує даний факт та свою підпис у договорі (а.с. 8). Інших наказів та договорів представник позивача суду не надав. Відповідно до витягу із акту ревізії фінансово - господарської діяльності Великорибальського психоневрологічного будинку інтернату № 840-16/11 від 29.09.2015 року, правильності списання вугілля проведеними розрахунками щодо списання вугілля на приміщення корпусу № 18, з урахуванням виявлених інвентаризаційною комісією у червні 2014 року залишків, встановлено зайве списання вугілля в кількості 36374 кг на загальну суму 51961 гривня 12 копійок, що є порушенням п. 1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», п. 5 «Положення про інвентаризації активів та зобовязань», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879 та технічних характеристик котла KALVIS -70. Порушення допущено економістом будинку інтернату [PERSON], якою не розроблено нові норми списання вугілля з урахуванням технічних характеристик опалювання котла, директором [PERSON], техніком по ремонту будівель [PERSON] за період роботи з жовтень 2013 року; червень липень 2014 року; вересень грудень 2014 року списано зайво вугілля на суму 24276 гривень 55 копійок (а.с. 5-6, 20-21). Свідок [PERSON] показала суду, що відповідач дійсно виконував обовязки завгоспа у вказаний період. В його обовязки входило отримання вугілля по забірної картці та передача вугілля до котельної 18 корпусу. Розроблення норм списання вугілля не було компетенцією відповідача, оскільки це були її обовязки. Норми витрати вугілля на вказаний котел, вона розрахувала відповідно діючого законодавства. Списання вугілля завжди проводилось комісією. Відповідно до розрахунку витрат вугілля на прання білизни та помивку людей в 2013 2014 році, підписаний економістом [PERSON], затверджений директором [PERSON], відповідач не встановлював вказані норми витрат (а.с. 40). Копіями забірних карток на видачу вугілля та дров, накладних про видачу вугілля та дров по корпусам, актів на списання вугілля видно, що відповідач отримавши вугілля одразу розвозив його по корпусам. Списанням вугілля займалася комісія (а.с. 41-80). На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 138 КЗУпП встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Представник позивача не надав суду доказів, що матеріальна шкода спричинена установі винними противоправними діями (бездіяльністю) відповідача, тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: approved