overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

24.03.2016 року суду заявлено вимоги, в яких позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 13.07.2013 року діда [PERSON], посилаючись на те, що після смерті його діда [PERSON] 13.07.2013 р. він є спадкоємцем спадщини за заповітом, зокрема, права власності на земельну ділянку площею 2,92 га, що розташована на території Гранівської сільської ради та права власності на майновий пай вартістю 20945 грн. або 0,068% від загальної вартості майна КСП «Нива» с. Гранів, але через відсутність коштів ним був пропущений шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, причину пропуску вважає поважною. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово вимоги позову підтримав повністю, просив справу розглянути без ньго (а.с.22). Представник Гранівської сільської ради в судове засідання не з'явився, письмово вимоги позову підтримав повністю, просив справу розглянути без нього (а.с.19). Третя особа на стороні позивача в судове засідання не з'явилась, письмово вимоги позову підтримала повністю, просила справу розглянути без неї (а.с.20). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів суд визнає позовні вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань. Встановлено, що 13.07.2013 року внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина спадкоємцем якої за заповітом, складеним 11.03.2010 року в Гранівській сільській раді є внук спадкодавця [PERSON], який через важке майнове становище, пропустив шестимісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, тому не може нотаріально оформити право на спадкове майно. Спірні відносини регулюються: - ч.3 ст. 1272 ЦК України за змістом якої: за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] і його право на прийняття спадщини не оспорюється, а причину пропущення строку для прийняття спадщини спадкоємцем суд визнає поважною, то з метою захисту його прав необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Висновки суду, крім пояснень сторін, підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 263438, виданим виконкомом Гранівської сільради Гайсинського району 15.07.2013р., відповідно до якого [PERSON] померл 13.07.2013р. в \~с. Гранів Гайсинського району (а.с.7); - заповітом [PERSON] складеним 11.03.2010 року у Гранівській сільраді про те, що на випадок смерті він все своє майно заповів внуку [PERSON] ( а.с.8); На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

24.03.2016 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклав із ПАТ „АКЦЕНТ - БАНК кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у звязку із чим виникла заборгованість у сумі 28646,05 грн., яку і прохає стягнути із відповідача та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, подав письмову заяву якою прохав провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 29.07.2013 року [PERSON] уклав із ПАТ „АКЦЕНТ - БАНК договір згідно якого отримав кредит у розмірі 3900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 02.03.2016 р. має заборгованість у сумі 28646,05 грн, яка складається з наступного: заборгованості по кредиту 3883,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 20172,76 грн., заборгованість за пенею та комісією 2750,00 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1340,29 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 1378,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

24.03.2017 [PERSON] звернулася в суд з позовом до Головлівської сільської ради Славутського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказує на те, що 17.02.2007 року померла її мати [PERSON], яка була власником земельної частки (паю), що розташований на території Головлівської сільської ради. Вона є спадкоємцем першої черги за законом, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Такий строк вона пропустила з поважних причин, а саме у звязку з тим що позивачка постійно проживає у м. Москва РФ, що є віддаленим від місця відкриття спадщини та є громадянином цієї держави. Просить визначити додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, доповнивши, що основною причиною пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є відсутність позивача на території України з моменту смерті її матері. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою померлої 17.02.2007 року у с. Головлі Славутського району [PERSON] Це стверджується копією свідоцтва про народження. Факт смерті [PERSON] підтверджеється свідоцтвом про смерть серії 1-БВ № 049499, виданим Головлівською сільською радою Славутського району 20.02.2007 року. Отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно акту обстеження від 28.04.2017 складеного Головлівською сільською радою, [PERSON], яка проживає та є громадянкою [PERSON] Федерації, виїхала з України в 1986 році та до даного житлового будинку з дня смерті матері жодного разу не навідувалася. Наведені [PERSON] обставини свідчать про те, що встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, а тому їй може бути визначений додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. При цьому суд враховує і факт визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

24.03.2017 [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають сина [PERSON], [INFO], але спільне життя не склалось, в сім'ї не було порозуміння та поваги один до одного. З березня 2015 року вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Про причини неявки відповідача суд не має відомостей. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

24.03.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2010, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №287. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили у листопаді 2016 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено, що з 03.09.2010 сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі - а.с.5. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], а.с. - 4. Шлюбні відносини припинили у листопаді 2016 року. На теперішній час шлюбні відносини припинили, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чиномпозов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

24.03.2017 позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2000 року. Мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та Імре, [INFO]. Зазначає, що відповідач з кінця 2014 року почав самоусуватися від матеріального утримання дітей, виділені відповідачем кошти були дуже незначним. Коштів, які отримує позивач їй не вистачає для повноцінного забезпечення дітей усім необхідним. Самостійно можливості утримувати дітей немає. Оскільки відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, вважає, що можливість забезпечувати матеріально дітей в нього є. А тому, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 35 % усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в частці, яку визначить суд. Додатково суду пояснила, що проживають з відповідачем окремо понад рік. Вона з дітьми живе в квартирі її батьків. Відповідач живе у своїх батьків. Відповідач має постійне офіційне місце роботи. Утриманців не має. Вона отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Просив по можливості зменшити розмір аліментів. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON] Імре Валерійовича, [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 6,7). З позовної заяви вбачається, що сторони разом не проживають, відповідач проживає окремо від дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, аліменти слід стягувати у частці від його заробітку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, яке не дозволяє самостійно забезпечити двох неповнолітніх дітей, відповідача, який отримує регулярний дохід, є здоровим, працездатним чоловіком, інших утриманців не має, а тому, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

24.03.2017р. до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним:\~вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24.01.2014р., одруження було зареєстровано у міському ВДРАЦС реєстраційної служби Горлівського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 34. Спільне життя між ними не склалося. Причиною розпаду сімї стала невідповідність характерів, поглядів, суджень, що породжувало невдоволення одне одним. Між сторонами втрачені всі фізичні та духовні звязки. Спільне господарство сторонами не ведеться. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені з початку січня 2015 року. Подальше збереження шлюбу є неможливим.\~Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який постійно проживає з позивачем. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Просить суд\~ розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Сейілова) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 24.01.2014 року, одруження було зареєстровано у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 34 (а.с.8), є батьками неповнолітньої дитини\~ - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно із ч. 1\~ст. 24 СК України,\~ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Позивач [PERSON] на розірванні шлюбу наполягає, зазначила у позовній заяві про те, що вона не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Як вбачається зі\~ст. 56 СК України,\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження … є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу\~ [PERSON] залишити прізвище «Нагайчук». Враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне залишити дитину [PERSON], [INFO] на вихованні його матері [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

24.03.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього року з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою; спірного майна не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «[PERSON]»(а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю (а.с.17). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

24.03.2017 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача вказав, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 03.06.2011 р. укладено кредитний договір б/н у виді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але цих зобовязань не виконує, в звязку з чим станом на 31.01.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 36 182,65 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути без нього, позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки відповідачки постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 40). Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без неї (а.с. 47). З урахуванням позицій сторін, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Доведено, що 03.06.2011 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н у виді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але станом на 31.01.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 36 182,65 грн. Вказані правовідносини регламентуються: -ст.ст. 525,526,530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; -ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки [PERSON] добровільно не виконує взятих на себе зобовязань по сплаті кредиту та відсотків за користування ним на підставі укладеного нею з ПАТ КБ «Приватбанк» договором б/н від 03.06.2011 р., в звязку з чим станом на 31.01.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 36 182,65 грн., то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідачки й судові витрати в сумі 1600 грн. необхідно стягнути рішенням суду. В звязку з повним задоволенням вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] на його користь стягуються всі судові витрати.

Outcome: approved