Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

23.11.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: надати дозвіл [PERSON] на реєстрацію уповноваженим органом місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] ; а також покласти на відповідача судові витрати( а.с.3-8). В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем за її зареєстрованим місцем проживання, у квартирі [ADDRESS] якої придбали разом з відповідачем у власність 08.04.2013 р. Зазначає, що 31.10.2018 р. звернулася до Реєстраційної служби Бориспільської міської ради Київської області з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої за адресою фактичного проживання, так як донька не має зареєстрованого місця проживання. Проте, листом від 31.10.2018 р. було повідомлено про відсутність правових підстав для такої реєстрації без згоди іншого із батьків. У подальшому, позивач листом від 06.11.2018 р. звернулася до відповідача про надання письмової згоди для реєстрації дитини. Станом на день подачі позову, відповідач згоди на реєстрацію місця проживання, за фактичним постійним місцем проживання дитини, позивачу не надав, прохання про явку до компетентного органу для реєстрації місця проживання дитини ігнорує. Оскільки батько дитини ігнорує звернення щодо надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини, а в інший спосіб малолітня особа позбавлена реалізувати своє право на місце проживання, і як наслідок позбавлена можливості для реалізації своїх інших прав гарантованих державою (освіту, медицину, фізичний розвиток), тому ефективним способом захисту порушених прав вважає надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєвої Л.В. від 19 грудня 2018 року (а.с.42) відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І.В. від 04 березня 2019 року (а.с. 71-74), відповідно до розпорядження керівника апарату суду №201 від 27.02.2019 р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2019 року, прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 10.05.2019 року, яка відображена у протоколі судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування ВК Бориспільської міської ради, та зобов`язано провести акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини (а.с.88). 22.05.2019 року [PERSON] в особі представника-адвоката Лук`янової Н.М. звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування-виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області, Реєстраційна служба Бориспільської міської ради Київської області про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди матері (а.с.98-101). Зустрічний позов обґрунтований наступним. Так, відповідач з 06.10.2007 р. перебував у зареєстрованому з [PERSON] , який рішенням суду від 13.02.2019р. розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка до припинення шлюбу проживала разом з батьками в квартирі [ADDRESS] , що є спільною частковою власністю сторін. Зазначає, що після припинення шлюбних відносин, відповідач разом з дочкою виїхала до будинку батьків по [ADDRESS] . Проте, дитина періодично проживала з ним у спільній квартирі. Вказує, що у грудні 2018 року, з метою поділу спільної квартири, направив відповідачу [PERSON] пропозицію щодо поділу спірної квартири шляхом продажу або викупу частки, яка залишена без відповіді. Вважає, що відповідач, звернувшись до суду з позовом про надання дозволу на реєстрацію спільної дитини в квартирі, яка фактично є предметом поділу, зловживає правом в такій спосіб, намагається зареєструвати доньку в спірній квартирі з метою уникнути поділу житла. Також зазначає, що неодноразово пропонував матері дитини зареєструвати дочку в квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та його матері на праві спільної сумісної власності, і в якій він планує проживати після розірвання шлюбу та вирішення питання про поділ майна, умови проживання в якій задовільні, придатні для проживання та навчання дитини. Крім того, він як батько готовий був надати згоду на реєстрацію дитини разом із матір`ю за фактичним місцем проживання в будинку по [ADDRESS] , але відповідач з такою пропозицією до нього не зверталася. Так, як на сьогодні не вирішено питання про визначення місця проживання ні з однім із батьків, а він як батько має рівні права щодо дитини, просив суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою реєстрації батька [PERSON] в [ADDRESS] , без згоди матері дитини [PERSON] . 11.06.2019 року [PERSON] подано до суду заперечення на прийняття судом до розгляду зустрічної позовної заяви та об`єднання в одне провадження з первісним позовом (а.с.117,118). Як зазначено в запереченнях, відповідачем [PERSON] , відповідно до ст.193 ЦПК України, порушено порядок подання зустрічної позовної заяви, яка подана 22.05.2019 року майже на шість місяців пізніше ніж відведений для цього строк ухвалою про відкриття провадження у справі. Тому просила суд відмовити в прийнятті до розгляду зустрічної позовної заяви та об`єднанні в одне провадження з первісним позовом. 13.06.2019 року до суду надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Лук`янової Н.М. про виклик та допит в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с.119). Ухвалою суду від 13.06.2019р., яка відображена у протоколі судового засідання, задоволено клопотання представника [PERSON] -адвоката Лук`янової Н.В. про виклик свідків та зобов`язання органу опіки та піклування надати акт обстеження умов проживання відповідача за первісним позовом (а.с.124). 27.06.2019 року до суду надійшла заява представника позивача за первісним позовом-адвоката Решетило С.В. про відвід судді Мурановій-Лесів І.В. (а.с.133-135). Ухвалою суду від 09 липня 2019 року (а.с.142-145) визнано відвід, заявлений представником позивача адвокатом Решетило С.В. головуючому судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Мурановій-Лесів І.В.- необґрунтованим, зупининено провадження у даній справі та передано справу до канцелярії Бориспільського міськрайонного суду для визначення судді для вирішення питання про відвід судді в порядку, визначеному ст..33 ЦПК України. Ухвалою судді Журавського В.В. від 12 липня 2019 року (а.с.147,148) у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про відвід головуючого судді Муранової-Лесів І.В. відмовити. Ухвалою судді Муранової-Лесів І.В. від 17 липня 2019 року (а.с.151) поновлено провадження у справі та визначено дату підготовчого судового засідання. 23.07.2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача за первісним позовом - адвоката Решетило С.В. про виклик та допит свідків: [PERSON] та [PERSON] (а.с.160). Ухвалою суду від 23.07.2019 року (а.с. 162), яка відображена у протоколі судового засідання, задоволено клопотання адвоката Решетило С.В. про виклик свідків. Ухвалою судді від 23 липня 2019 року (а.с.166) закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] за первісним позовом та її представник- адвокат Решетило С.В. позов підтримали, надали пояснення, які відповідають викладеним в позовній заяві обставинам, просили його задовольнити. Зустрічний позов не визнають. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, зустрічний позов підтримує. Представник відповідача- адвокат Лук`янова Н.М. підтримала позицію відповідача [PERSON] Третя особа, представник Реєстраційної служби Бориспільської міської ради Київської області у судове засідання не з`явився. Згідно з направленими до суду заявами, за підписом начальника служби Т.Г. Степаненко(а.с.172,187,194,205) просили розглядати справу без участі представника служби, також просили прийняти рішення за наявними матеріалами справи, при вирішенні спору покладаються на думку суду. Третя особа, представник органу опіки та піклування - Бориспільської міської ради, у судове засідання не з`явився, направив суду заяву (а.с.175), в якій просили слухати справу за відсутності представника, заперечень щодо позовів не направили. Суд, дослідивши заяви, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заслухавши думку малолітньої [PERSON] , 2008 року народження, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, у задоволені зустрічного позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 06 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу- [PERSON] (а.с.22). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.23). Відповідно до договору купівлі-продажу 2/3 часток квартири від 08 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 211, встановлено, що сторони по справі придбали у власність (купили): [PERSON] -1/2 частку, [PERSON] -1/6 частку, належні продавцям 2/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.24,25). Як вбачається з копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 17.11.2007 р. Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, позивач за первісним позовом [PERSON] з 18.07.2006 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-13). Як стверджує позивач [PERSON] , малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації разом з нею за адресою її місця реєстрації. З досліджених документів вбачається, що на звернення [PERSON] про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , Реєстраційна служба Бориспільської міської ради Київської області листом від 31.10.2018р. за № 20-36-5469 (а.с.27) повідомила, що відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених відповідною постановою КМУ від 02.03.2016 № 207, у разі реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків(крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). При цьому суд враховує, що позивач, з метою досудового врегулювання спору, листом від 06.11.2018 року звернулася до відповідача [PERSON] , батька дитини, про надання письмової згоди для реєстрації дитини. Проте, такі дії не надали позитивних результатів. У свою чергу, відповідач за первісним позовом [PERSON] з метою врегулювання спору, 22.01.2019 р. звернувся до позивача з пропозицією надати згоду на реєстрацію малолітньої доньки за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] (а.с.53,54). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволений, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 170,171). Судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 вересня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття.( а.с.177). Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов у квартирі [ADDRESS] від 20.05.2019 року( а.с.96), комісією у складі завідувача сектору з питань ведення соціально-правової роботи, профілактики правопорушень та соціального супроводу [PERSON] , головного спеціаліста сектору підтримки сім`ї [PERSON] встановлено, що житло розміщене у багатоповерховому будинку та складається з двох кімнат, житлова площа 30,2 кв.м., загальна 52,2 кв.м, житло утримується в доброму санітарно-гігієнічному стані. За даною адресою: проживає та має постійне місце реєстрації [PERSON] , співвласник квартири, мати, працює інженером-лаборантом ТОВ «Київський хлібопродукт»; без реєстрації проживає [PERSON] , [INFO] , донька, учениця 5 класу БНВК «Спеціалізована школа 1-111 ступенів - ЗОШ 1-111 ступенів» ім.. К.Могилка; проживає без реєстрації [PERSON] (реєстрація: [ADDRESS] ), батько дитини, співвласник квартири, працює головним фахівцем-лікарем ветеринарної медицини Бориспільського прикордонного інспекційного посту ветеринарної медицини. На момент обстеження у квартирі були присутні [PERSON] , яка зареєстрована та проживає у даному житлі, та [PERSON] , який проживає у даній квартирі без реєстрації, донька [PERSON] , яка також проживає у квартирі без реєстрації, була відсутня. [PERSON] , батько дитини, заперечував факт постійного проживання матері з дитиною за вказаною адресою, заявивши, що колишня дружина з дочкою проживають по [ADDRESS] . При цьому [PERSON] стверджувала факт свого проживання у квартирі та продемонструвала членам комісії наявність у квартирі речей дитини, складених у шафі, канцелярського приладдя для приготування уроків на столі, багато фотографій та інших атрибутів присутності дитини. Для малолітньої [PERSON] , [INFO] , створені всі належні умови для життя, розвитку та відпочинку, є місце для приготування уроків, меблі для складання речей. За змістом Акту обстеження житлово-побутових умов від 31.07.2019 (а.с.169) у квартирі [ADDRESS] , комісією комісією у складі завідувача сектору з питань ведення соціально-правової роботи, профілактики правопорушень та соціального супроводу [PERSON] , головного спеціаліста сектору підтримки сім`ї [PERSON] встановлено, що житло розміщене в багатоповерховому будинку та складається з двох кімнат , житлова площа 34,2 кв.м., загальна 46,0кв.м. Житло утримується в доброму санітарно-гігієнічному стані. За даною адресою: зареєстрований [PERSON] , заявник, співвласник квартири, проживає за адресою: [ADDRESS] ; зареєстрована та проживає [PERSON] , мати заявника, співвласник квартири. Для малолітньої [PERSON] , [INFO] , є місце для сну, приготування уроків, шафа для одягу. Для [PERSON] створені усі належні умови для життя, розвитку та відпочинку. Зі змісту зустрічної позовної заяви, а також пояснень відповідача під час судового розгляду встановлено, що відповідач заперечує проти реєстрації малолітньої доньки [PERSON] за адресою [ADDRESS] , аргументуючи це необхідністю поділу та, можливого відчуження зазначеної квартири. Малолітня [PERSON] пояснила, що з народження проживала в квартирі по [ADDRESS] мада власну кімнату. З часу, коли стосунки між батьками погіршились, вони з ї мамою займають одну кімнату, яка раніше використовувалась як дитяча. Влітку вони з мамою проживали в будинку бабусі та дідуся, батьків її мами по [ADDRESS] . Вона також відвідує своїх дідусю і бабуся, батьків її тата, по [ADDRESS] , та інколи залишається там на ніч, проте ніколи там не жила. Їй зручно у власній кімнаті по [ADDRESS] , звідки їй ближче до школи, куди вона добирається пішки. Судом встановлено, що між колишнім подружжям виник спір виник щодо не надання згоди батька дитини зареєструвати місце проживання дитини за місцем реєстрації та проживання матері, водночас спір про місце проживання дитини відсутній. Натомість дитина - малолітня [PERSON] в судовому засіданні, підтвердила своє бажання проживати з матір`ю, позивачем у справі [PERSON] , за місцем їх постійного проживання. Показання допитаних в судовому засіданні свідків не спростовують вищенаведених фактичних обставин справи. Навіть тимчасова відсутність позивачки за місцем її постійного проживання та реєстрації по [ADDRESS] , не позбавляє позивача та їх з відповідачем малолітню дитину право користування вказаним житловим приміщенням, що протягом тривалого часу, як визнано сторонами, та що підтверджується дослідженими в судового засіданні письмовими доказами, було їх постійним місцем проживання. Належних, допустимих і достатніх доказів того, що позивач змінила своє постійне місце проживання надано не було. Відповідно до вимог ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. За змістом ч.6 цієї статті фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Вимогою даною статті також визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до ч.10 цієї статті, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Виключні підстави для обмеження вільного вибору місця проживання, визначені ст.13. За змістом ст.10 Закону, Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до вимог п. 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання. Відповідно до п.5 Правил, батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. За змістом п.18 Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до ч.2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За змістом ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасииці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права її обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вж ивають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів». Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно зі ст. ст. 11.12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Встановлено, що відповідач не оспорює ту обставину, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні, та готовий надати згоду на реєстрацію дитини за фактичним місцем проживання позивача, матері дитини, за адресою: [ADDRESS] . Водночас, незважаючи на те, що позивач за первісним позовом з дочкою проживають за вказаною в позовній заяві адресою: [ADDRESS] , що також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки, а також встановлено Актом обстеження житлово-побутових умов у квартирі [ADDRESS] від 20.05.2019 року,відповідач заперечує проти надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки вважає, що реєстрація дитини за місцем реєстрації батька: [ADDRESS] , не порушуватиме прав та інтересів дитини, а також її права на житло і вільний вибір проживання у подальшому. Суд також звертає увагу, що через даний спір, батьками дитини [PERSON] та [PERSON] в порушення вимог ст..144 СК України та ст..6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не було своєчасно проведено реєстрацію малолітньої доньки за місцем проживання одного із батьків. Суд враховує, вищезазначені встановлені в судовому засіданні обставини, вищенаведені вимоги чинного сімейного та цивільного законодавства, а також законодавства, яке регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч.2,3 ст 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Суд критично оцінює, твердження позивача за зустрічним позовом, що підставою звернення відповідача з позовом до суду з вимогою про надання дозволу на реєстрацію дитини у квартирі [ADDRESS] , без згоди другого законного представника є намір уникнути поділу житла, що в свою чергу слугуватиме зловживанню правом щодо поділу житла шляхом продажу або викупу частки. Враховуючи, що позивач за первісним позовом має намір зареєструвати малолітню доньку за своїм місцем проживання та реєстрації за адресою: [ADDRESS] , тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання. Така поведінка відповідача за первісним позовом, вочевидь, свідчить про зловживання правом, що перешкоджає позивачу у реалізації її прав та законних інтересів. З урахуванням викладеного, суд вважає, що рішення у справі усуне перешкоди які виникли внаслідок зловживання батьком дитини своїми правами, та надасть позивачу можливість зареєструвати малолітню дочку за місцем фактичного постійного проживання в квартирі [ADDRESS] . Обраний позивачем спосіб захисту, таким чином, ґрунтується на вимогах чинного законодавства та є ефективним способом захисту її порушених прав. Порушень вимог ч.3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» в даному випадку не вбачається. За наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та відмови в задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача за первісним позовом слід стягнути документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.(а.с.1), а понесені позивачем за зустрічним позовом судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved