Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

22 травня 2019 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про зняття арешту з майна та скасування обтяжень. В лютому 2020 року [PERSON] зважаючи на мотиви скасування рішення суду про відмову у знятті арешту, викладені в постанові Донецького апеляційного суду, подала до суду позовну заяву про зняття арешту. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка на праві власності належала [PERSON] , був накладений арешт на підставі постанови державного виконавця № 863153 від 10 червня 2003 року. виконавчий лист № І-554, виданий на виконання вироку суду від 13 березня 2001 року, яким з засудженого [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] було присуджено до стягнення суму матеріальної шкоди в розмірі 552 грн. 00 коп. та на користь [PERSON] було присуджено до стягнення суму матеріальної шкоди в розмірі 32 грн. 00 коп.. Засуджений [PERSON] [INFO] - помер. Його мати [PERSON] після його смерті, як спадкоємиця першої черги за законом, на підставі положень ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину у виді 1/2 частки вищевказаної квартири, оскільки на день його смерті постійно проживала з ним, однак не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі, у зв`язку з тим, що [INFO] також померла. Позивачка прийняла спадщину після [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом. 07 лютого 2019 року постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку вищевказаної квартири у зв`язку з накладенням на неї арешту. 05 квітня 2019 року позивачка сплатила [PERSON] кошти в сумі 552 грн. 00 коп., стягнуті за вироком суду із [PERSON] на користь [PERSON] .. Щодо стягнення коштів в сумі 32 грн. 00 коп. на користь [PERSON] , то слід зазначити, що заяв до виконавчої служби та виконавчого листа [PERSON] не подавав, а [INFO] помер. З огляду на викладене просить скасувати накладений на підставі постанови державного виконавця №863153 від 10 червня 2003 року, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 серпня 2005 року, арешт на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] та її представник Винник З.Г., яка діє на підставі ордера Серія: АА № 045402 від 20 травня 2019 року, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місця проживання [PERSON] .. Однак, [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином), про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 05 червня 2019 року судом відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 липня 2019 року апеляційну скаргу на ухвалу суду від 05 червня 2019 року залишено без руху. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 липня 2019 року провадження у справі відкрито. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року ухвалу суду від 05 червня 2019 року скасовано, а справу повернуто для вирішення питання про відкриття провадження у справі в порядку позовного провадження. Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року у справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Відповідно до вироку Слов`янського мiського суду Донецької областi вiд 13 березня 2001 року, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волi на три роки без конфiскацiї майна та стягнено з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] суму матеріальної шкоди в розмірі 552 грн 00 коп. та на користь [PERSON] було присуджено до стягнення суму матеріальної шкоди в розмірі 32 грн 00 коп.(а.с. 7-8). Відповідно до довідки Слов`янського міського «БТІ» № 1049 від 25 грудня 2000 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 вересня 1994 року в користуванні знаходиться Ѕ частина квартири [ADDRESS] , загальна площа 59,1 м2 . Відповідно до постанови Державної виконавчої служби Слов`янського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 10 червня 2003 року, державним виконавцем на підставі виконавчого листа І-554 від 13 березня 2001 року наклакдено арешт на майно, що належить [PERSON] , а саме:1/2 частина квартири [ADDRESS] (а.с.3). Відповідно до витягу з реєстру, внесені відомості обтяження, а саме: арешт (архiвний запис) реєстрацiйний номер обтяження 2245769 зареєстрований Першою Слов`янською державною нотарiальною конторою 02 серпня 2005 року 10:0043 за №2245769, пiдстава обтяження - постанова 863153 від 10 червня 2003 року Слов`янське управлiння юстиції, об`єкт обтяження: квартира, частина квартири состав: частка, розмiр частки Ѕ; стан: добудоване, статус: житлове, адреса [ADDRESS] , власник [PERSON] , причина вiдсутностi коду: архiвний запис. Додатковi данi: архiвний номер: 5056173DONEТSK 601, Архiвна дата: 17 червня 2003 року, дата виникнення :17 червня 2003 № реєстра: 355008-972, внутр. №4FО\\СС 3227 F456305B50 (а.с. 9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 15 жовтня 2014 року ВДРАЦС по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськраонного управління юстиції у Донецькій області, (а.с. 12). Відповідно до довідки КП «ЖЕК № 7» № 329 від 02 квітня 2015 року, [PERSON] дійсно прописаний та проживав в квартирі [ADDRESS] з 19 березня 2003 року по день смерті, разом з ним зареєстрована та проживала з 07 червня 1982 року мати [PERSON] , (а.с. 10). 07 лютого 2019 року постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з тих підстав, що на спадкове майно, а саме на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , накладений арешт на підставі постанови державного виконавця № 863153 від 10 червня 2003 року. Відповідно до розписки від 05 квітня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий Слов`янським МВ УМВС від 29 травня 2002 року, претензій до померлого [PERSON] , який проживав у квартирі [ADDRESS] не має, грошову суму у розмірі 1500 грн. від [PERSON] отримав за не сплачений штраф померлим [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14 квітня 2016 року ВДРАЦС по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськраонного управління юстиції у Донецькій області, потерпілий [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За змістом ст. ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Таким чином, позивачка набула право звернення до суду з вказаним позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна. Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно із ст. 22, 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із роз`яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідно до копії розписки від 05 квітня 2019 року, відповідач [PERSON] підтвердив отримання коштів в повному обсязі від [PERSON] та фінансових претензій до [PERSON] немає, потерпiлий [PERSON] на користь якого було стягнено вироком суду з [PERSON] 32 грн. не звертався до виконавчої служби та виконавче провадження не було вiдкрито, також в матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно спадкодавця, позивачка в даний час позбавлена у встановленому законом порядку в повній мірі розпоряджатися своїм нерухомим майном через наявність арешту з забороною відчуження, та враховуючи відсутність підстав для збереження обтяження накладеного ВДВС, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для подальшого обтяження зазначеного нерухомого майна, та про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] про зняття арешту з вказаної квартири. На підставі наведеного,

Outcome: approved