Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

22 квітня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про усунення перешкод у володінні та користуванні будинковолодінням, визнання осіб таким, що втратили право користування жилим приміщенням, в якому просить суд усунути перешкоди у володінні та користуванні об'єктом власності у вигляді частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді частини будинковолодіння за адресою [ADDRESS]; встановити порядок виконання рішення суду зазначивши, що рішення суду про усунення перешкод у володінні та користуванні будинковолодінням, визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщення, є підставою для скасування паспортної реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS], без їх участі, що має здійснюватись Охтирським міськрайонний сектором Управління державної міграційної служби України в Сумській області. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі - продажу від 06.07.1989 року він (позивач) набув у власність 23/50 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS]. 09.08.2008 року він ([PERSON]) зареєстрував шлюб з [PERSON] Від першого шлюбу відповідачка [PERSON] має доньку [PERSON]. Під час спільного проживання, він (позивач), як власник вказаного домоволодіння 19.08.2008 року надав згоду на проведення паспортної реєстрації дружини та 20.01.2010 року - дочки дружини від першого шлюбу за адресою [ADDRESS]. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2013 року, що набрало законної сили, шлюб між ним (позивачем) та [PERSON] було розірвано. Починаючи з 20.04.2013 року [PERSON] та [PERSON] виїхали на постійне місце проживання в [ADDRESS], де фактично облаштувалися та проживають. За адресою [ADDRESS] відповідачі з 20.04.2013 року не проживають, жодного разу не приїздили. Він (позивач) не бажає, щоб відповідачі якимось чином використовували паспортну реєстрацію за адресою по місцю розташування належного йому на праві приватної власності частини домоволодіння з земельною ділянкою, тому звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити і визнати відповідачів таким, що втратили право користування даним житловим приміщенням. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України, справа розглядається в порядку заочного провадження. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Сумській області в судове засідання не з'явився, надіслав суду письмову заяву, в якій просить розгляд цивільної справи про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розглянути без участі їх представника, заперечень не має. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 06.07.1989 року належить 23/50 частини житлового будинку загальною площею 25,1 кв.м з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 06.07.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори 06.07.1989 року за реєстраційним № 1940, а також земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0460 га, розташована за вказаною вище адресою, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.02.2006 року. Таким чином, на даний час власником житлового будинку [ADDRESS] є позивач - [PERSON] Встановлено, що договори найму житлового приміщення відповідачкою з власниками будинку не укладалися. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Встановлено, що в [ADDRESS], постійно, як члени сім'ї власника житлового будинку, зареєстровані дружина [PERSON], [INFO], та дочка від першого шлюбу дружини позивача - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Охтирського МС УДМС України в Сумській області від 13.05.2014 року, копією будинкової книги. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. За змістом ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч.2 ст.405 ЦК України поширюється і на тих членів сімї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини. Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2013 року, що набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Починаючи з 20.04.2013 року [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] не проживають без поважних причин, вони проживають в [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою виконкомом Охтирської міської ради від 27.11.2013 року. Отже, відповідачі перестали бути членами сім'ї власника житлового будинку, доказів поважності причин їх відсутності понад один рік у житловому приміщенні [ADDRESS], відповідачі суду не надали. Згідно ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше одного року без поважних причин були відсутні і не проживали у [ADDRESS], а тому втратили право користування даним житлом. Згідно ст. 88 ЦПК України з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі по 121,80 грн. з кожної. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 383, 405 ЦК України, ст. 72, 156 ЖК України,

Outcome: approved