Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

23.11.2018 р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] . в інтересах малолітнього сина [PERSON] з позовною заявою, яку було уточнено, і у якій просив визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 3/200 частки домоволодіння [ADDRESS] порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] р. В судовому засіданні представник позивача адвокат Поліщук С.С. підтримав зазначені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Крім того, [PERSON] вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, що за своєю суттю є фактичним визнанням позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2019 р. клопотання представника позивача - адвоката Поліщука С . С . про витребування доказів задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алексєєвої О.В. належним чином завірену копію спадкової справи до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Суд, перевіривши матеріали справи, та дослідивши надані докази, з врахуванням того, що відповідачем визнано позов, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] народився [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 7, 76) Батьком вказано [PERSON] на підставі заяви матері. 22.11.2016 р. відповідно до ст. 126 СК України прізвище батька та дитини змінено на «Биндю», про що свідчить Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00020296605 від 06.06.2018 р. (а.с. 76-77) Згідно договору купівлі-продажу № 4370 від 27.03.1998 р., укладеного на Центральній одеській біржі, [PERSON] продала, а [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] купили в рівних частках 3/100 частин домоволодіння під № 6 , що знаходиться у [ADDRESS] , що складається в цілому з п`яти житлових кам`яних будівель - А, Б, Д, Ж , В, житловою площею 555,96 кв.м., а також надвірних будівель: Н - сарай, г, г1, г2, Е, Ж1 - сарай, П - сарай, И - сарай, Ш, Щ - сарай, Л, О, С - сарай, М - вбиральня, № 1, 2 - огорожа, І - мощення, розташовані на земельній ділянці 1762 кв.м. Право власності зареєстровано в ОМБТІ та РОН за [PERSON] та [PERSON] в реєстровій книзі за № 3523 стор. 16 - кн. 60 доп. 27.03.1998 р. (а.с. 13-14) Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, покупець передала [PERSON] обумовлену в договорі купівлі-продажу грошову суму, а остання передала [PERSON] та [PERSON] частку у домоволодінні, після чого покупці вселилася до нього. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 224 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст.ст. 225 і 227 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно ст. 47 ЦК УРСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згода щодо істотних умов договору між сторонами була досягнута, в наявності не було передбачених законом обмежень для укладання договору, який не містив протизаконних умов. Продавець [PERSON] цей договір не оспорювала, позов про визнання договору недійсним не заявляла. Покупець за цим договором померла, що робить неможливим нотаріальне оформлення угоди. Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР 1963 року майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Аналогічні положення встановлюються ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, суд встановлює, що частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] становлять по 3/200 частки кожної. [PERSON] склала заповіт від 23.06.2017 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального окргугу Лутченко А.А., зареєстрований в реєстрі за № 1149, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 5) Відповідно до довідки (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію) № 536 від 05.04.2018 р. у кв. 9 по [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8) [INFO] р. у віці 75 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (актовий запис 3257). (а.с. 4) З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] , який діяв від імені малолітнього сина [PERSON] (а.с. 73) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.11.2018 р. № 557/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , відмовлено з причин ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно у зв`язку з їх втратою. (а.с. 10) Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК). Згідно ч. 1 і 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 1 ст. 1270 ЦК України наголошує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Таким чином, у спадкову масу після смерті [PERSON] входить 3/200 частки домоволодіння [ADDRESS] [PERSON]. в установленому ЦК України порядку прийняв спадщину (ч. 3 ст. 1268 і ст. 1269) після смерті [PERSON] , яка відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі зазначеного, суд визнає за [PERSON] право приватної власності на 3/200 частки домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved