Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

22.09.2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що вона є бабусею [PERSON], [INFO]. Батьками онуки є [PERSON] та [PERSON]. З грудня 2015 року онука [PERSON] проживає разом з нею. Батьки [PERSON] на даний час проживають в Ізраїлі, вихованням та матеріальним забезпеченням дівчинки не займаються. В зв'язку з чим просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Встановити опіку та призначити її опікуном над [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця міста Полтави, ідентифікаційний номер [NUMBER], не працює аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] року в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 22.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки м.Харків, ідентифікаційний номер [NUMBER], не працює аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] року в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 22.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її адвокат Кондра Л.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, попередньо надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають, щодо їх задоволення не заперечують. Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Потави ради в судове засідання свого представника не направило, попередньо надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення просять врахувати інтереси дитини. Враховуючи згоду позивача [PERSON], адвоката Кондри Л.С. та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, заслухавши позивача [PERSON], адвоката Кондру Л.С., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] З вищевказаного свідоцтва вбачається, що батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON]. Судом також встановлено, що з грудня 2015 року [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] та перебуває на її утриманні. В свою чергу [PERSON] та [PERSON] не займаються вихованням доньки та не піклуються про неї. Крім того, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали нотаріально посвідчені заяви, відповідно до яких вони не заперечують щодо позбавлення їх батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] (а.с.11-12). Також судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради від 10.10.2017 року №254 затверджено висновок виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та доцільності призначення опікуном. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідність харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи те, що відповідачі самоусунулися від виховання своєї доньки [PERSON],суд приходить до висновку про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Разом з тим, позивачем, надано суду достовірних та достатніх доказів в обґрунтування доводів про той факт, що слід стягнути з відповідачів аліменти у розмірі 1 000 грн., щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 22.09.2017 року з кожного з батьків та інші істотні обставини, які підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно з положеннями ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно з ч.1 ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч.2, 3,4 ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно з поданням органу опіки та піклування Київської районної в м.Полтаві ради [PERSON] може бути опікуном по відношенню до малолітньої онуки [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач за станом свого здоров'я, соціальним положенням та матеріальним становищем може виконувати обов'язки опікуна; вона звернулася із письмовою заявою до органів опіки та піклування та до суду про призначення її опікуном над малолітнім онуком; між бабусею та онуком склалися позитивні стосунки і вона має можливість і бажає реально виконувати обов'язки опікуна, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині і вважає, що в інтересах дитини буде доцільно призначити позивача опікуном. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. з кожного.

Outcome: approved