Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

23 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Білани, вул. 8 Березня, 16. З 14 лютого 2005 року у вказаному будинку зареєстрований його колишній зять [PERSON] Останній за зазначеною адресою проживав до серпня 2005 року, після чого виїхав до своїх батьків у Білорусію на постійне проживання. У добровільному порядку відповідач із реєстраційного обліку не знімається, у звязку з чим позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатись своєю власністю. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком під №16 по вул. 8 Березня в с. Білани Білопільського району Сумської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно з поштовим повідомленням, відповідач за місцем реєстрації не проживає. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що він належним чином сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 23). Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 2 статті 64 ЖК України визначено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №867085, виданого на підставі рішення виконкому Вирівської сільської ради від 25 липня 2011 року №56, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14 лютого 2012 року та реєстраційного посвідчення Білопільської госпрозрахункової виробничої дільниці у складі комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 14 лютого 2012 року, записаного в реєстрову книгу №73, стор.199, за реєстровим №199, позивач є власником житлового будинку під №16 по вул. 8 Березня в с. Білани Білопільського району Сумської області (а. с. 7-8). У відповідності до довідки Білопільського РС УДМС в Сумській області від 26 вересня 2015 року №1673 [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] (а. с.18). З довідок Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 01 та 03 липня 2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований у [INFO] з 14 лютого 2005 року, але з серпня 2005 року за вказаною адресою не проживає (а. с. 10-11). Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-БП №056508 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №06 від 06 квітня 2012 року (а. с. 12). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час не є членом сімї позивача [PERSON], не є власником або наймачем будинку, розташованого по вул. 8 Березня, 16 в с. Білани Білопільського району Сумської області, який належить останньому на праві приватної власності, тривалий час не проживає у вказаному будинку, а лише зареєстрований у ньому, не приймає участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг, між сторонами не досягнуто будь-якої домовленості щодо укладення договору найму (оренди) житла. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним позивачу на праві приватної власності житловим будинком, розташованим за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Білани, вул. 8 Березня, 16. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. (а. с. 1-2). На підставі викладеного,

Outcome: approved