Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

23 липня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 21 вересня 1988 року згідно рішення № 374 Софіївської селищної ради «Про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку», йому було виділено земельну ділянку по вул. Южна в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області розміром 1000 кв. м. для будівництва житлового будинку. В 1988 році позивач розпочав та в 1989 році закінчив будівництво житлового будинку загальною площею 68,9 м. кВ. з надвірними господарськими будівлями та спорудами, а саме гаража площею 28,4 м. кВ., входу в погріб загальною площею 4,1 м. кВ., сараю загальною площею 24,5 м. кВ., туалету загальною площею 1,6 м. кВ., літнього душу загальною площею 1,6 м. кВ. Також було встановлено металеві ворота та металеву огорожу та заміщення із залізобетонних плит. З 1991 року позивач зареєстрований та постійно проживає в [INFO]. Технічний паспорт був виготовлений ОКП «Софіївське БТІ» від 26 березня 2013 року. В ньому 1989 рік визначений, як рік закінчення будівництва. 01 липня 2015 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області для проведення реєстрації права власності на житловий будинок № 31 по вул. Южна в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області та отримання свідоцтва про право власності на зазначений житловий будинок. Листом від 01 липня 2015 року позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності у звязку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку. Для виготовлення правовстановлюючого документу на право власності побудований будинок з надвірними спорудами необхідно надати документ, який підтверджує його право власності на житловий будинок. У звязку з цим позивач позбавлений можливості виготовити та отримати документ про право власності на нерухоме майно житловий будинок, тим самим позбавляє права розпоряджатися своїм майном. А тому, просить суд визнати за ним право на новостворене нерухоме майно. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксації судовго засідання технічним засобом. Відповідач Софіївська селищна рада позовні вимоги підтримують, проти позову не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали до суду відповідну заяву. Третя особа Реєстраційна служба Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області будучи увідомленою в установленому законодавством порядку про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, заяву про розгляд справи без участі їх представника не подавали. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. За матеріалами справи встановлено, що 21 вересня 1988 року згідно рішення № 374 Софіївської селищної ради «Про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку», йому було виділено земельну ділянку по вул. Южна в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області розміром 1000 кв. м. для будівництва житлового будинку (а.с.5), що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності № б/н від 27.09.1988 року (а.с. 6). В 1988 році позивач розпочав та в 1989 році закінчив будівництво житлового будинку загальною площею 68,9 м. кВ. з надвірними господарськими будівлями та спорудами, а саме гаража площею 28,4 м. кВ., входу в погріб загальною площею 4,1 м. кВ., сараю загальною площею 24,5 м. кВ., туалету загальною площею 1,6 м. кВ., літнього душу загальною площею 1,6 м. кВ. Також було встановлено металеві ворота та металеву огорожу та заміщення із залізобетонних плит . Технічний паспорт був виготовлений ОКП «Софіївське БТІ» від 26 березня 2013 року. В ньому 1989 рік визначений , як рік закінчення будівництва (а. с. 10-12). 01 липня 2015 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області для проведення реєстрації права власності на житловий будинок № 31 по вул. Южна в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області та отримання свідоцтва про право власності на зазначений житловий будинок. Листом від 01 липня 2015 року № 04-90/192 позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності у звязку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (а.с. 8). З 1991 року позивач зареєстрований та постійно проживає в [INFO], що підтверджується відміткою про реєстрацію в паспорті серії АМ 606575 від 02 липня 2002 року виданого Софіївським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 4), та довідкою № 2198 від 01 липня 2015 року видана Софіївською селищною радою (а.с. 9). Згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку вартість житлового будинку та господарських споруд становить 138500 грн. (а.с. 13). У відповідності до ст. 376 ч. 5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно зі ст. 331 ЦК України, ст. 376 Цивільного кодексу України суд має право визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 331 Цивільного Кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до пп. 10 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №868 від 17.10.2013 р документам, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України - обов'язкова державна реєстрація виникнення права власності на таке майно, тобто право власності на вперше створене нерухоме майно може виникнути тільки з моменту державної реєстрації або за рішенням суду. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації. Оформлення права власності на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, місцевими органами самоврядування. З метою визнати право власності на новостворене нерухоме майно, отримати необхідну документацію, яка б підтверджувала право власності на об'єкт нерухомого майна, позивач звернувся до відповідача, однак до теперішнього часу це питання вирішено не було. Отже, у позивача є підстави вважати, що відповідач не визнає його право власності на нерухоме майно, що є предметом даного позиву. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved