Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

22.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі ? частки усіх видів його доходів, а також відкликати з Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції виконавчий лист № 2-545 від 30.03.2007 року, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в розмірі 147 грн. щомісячно є недостатньою. Матеріальний стан відповідача суттєво покращився, він має постійне місце роботи, однак ухиляється від надання додаткової матеріальної допомоги своїй доньці, хоча має таку можливість. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, надав письмові заперечення /а.с.21-22/, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини від його заробітної плати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO], на утримання якої відповідач сплачує на користь позивача аліменти, присуджені рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 27.03.2007 року, в розмірі 147 грн. щомісячно. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, з часу ухвалення судового рішення матеріальне становище відповідача змінилося, він має постійну роботу (працює інспектором з безпеки лінійної частини нафтопроводу в філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба» ПАТ «Укртранснафта») та сталий дохід у вигляді щомісячної заробітної плати в сумі біля 4 260 грн. (з урахуванням всіх утримань з доходу), що є підставою для зміни розміру аліментів та способу виконання їх стягнення. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи,інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що він спроможний частково сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Суд вважає позовні вимоги дещо завищені і, враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, задовольняє їх частково стягує аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. На думку суду, визначена судом сума аліментів є реальною і дає змогу забезпечити мінімальні життєві потреби спільної доньки сторін. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Відповідачем в судовому засіданні не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивача надають їй можливість забезпечити дівчинці шкільного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів в розмірі 147 грн. Так як і позивачем не було надано доказів, які б давали суду підстави для встановлення розміру аліментів у сумі більшій, ніж 1/5 частина всіх видів заробітку (доходів) відповідача. Вимога позивача про відкликання з виконавчої служби виконавчого листа від 30.03.2007 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх доньки є передчасною, оскільки виконавчий лист підлягає відкликанню після повного його виконання. З відповідача належить стягнути судовий збірв дохід держави в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial