overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

23.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 18.05.1996 року. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Стосунки з відповідачем складалися погано. Сторони постійно сварилися, конфліктували. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася подала заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просила такий задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився подав заяву про проведення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 18.05.1996 року. За час спільного проживання у них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

23.12.2015 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 25.12.2013 року під час проведення рейду представниками енергопостачальника за місцем проживання відповідача за адресою [ADDRESS], в порушення ПКЕЕН було встановлено без облікове користування електричною енергією, шляхом самовільного підключення фазного і нульового дротів з розривом відповідного кабелю, електроенергія споживається електролічильником не враховується та не сплачується. У зв»язку з виявленими порушеннями був складений акти про порушення правил користування електроенергією від 25.12.2013 року за № 225414 за яким невідшкодована сума складає 6150,16 грн. На теперішній час в добровільному порядку вартість не облікованої електричної енергії, внаслідок порушення правил користування електричною енергією не відшкодовано, сума не сплачених коштів складає 3670,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір. Представник позивача за дорученням Остапенко Р.М. своєю заявою просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.1166 ЦК України шкода завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюються на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопосточальником. Судом встановлено, що під час проведення рейду представниками енергопостачальника за місцем проживання без реєстрації [PERSON], за адресою [ADDRESS], яка є споживачем електроенергії, в порушення ПКЕЕН було встановлено без облікове користування електричною енергією, шляхом самовільного підключення фазного і нульового дротів з розривом відповідного кабелю, електроенергія споживається електролічильником не враховується та не сплачується. У зв»язку з виявленим порушенням був складений акт про порушення правил користування електроенергією від 25.12.2013 року акт № 225414. Суму збитків позивач нарахував відповідно Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ від 26.07.99 року № 1357 (із змінами та доповненнями) та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН за формулою: по акту № 225414 від 25.12.2013 року сума нарахування складає 4,18 кВт*8 год*0,9=30,10 кВт/год та дорівнює 6319,61 грн. 12.06.2014 року між сторонами укладена угода № 2417 про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості. Згідно зазначеної угоди відповідачем сплачено 2649,61 грн. та залишок заборгованості на теперішній час по акту № 225414 склаждає 3670,00 грн. Отже, з відповідача підлягають стягненню збитки завдані позивачу в сумі 3670,00 та згідно ст. 88 ЦПК України, витрати понесені позивачем в сумі 1218,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

23.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який був зареєстрований 16.05.1991 року виконавчим комітетом Новоданилівської сільради Козанківського району Миколаївської області, актовий запис № 38. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, спільних дітей не мають. Шлюб має формальний характер, оскільки за весь час перебування у шлюбі сторони бачились лише декілька разів. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, однак про час місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.05.1991 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.02.2012 р., виданого виконавчим комітетом Новоданилівської сільради Козанківського району Миколаївської області, актовий запис № 38. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

23.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 19.07.2013 року, від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи подала до суду заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюб з позивачем, позовні вимоги щодо стягнення з неї судових витрат не визнає повністю, вважає, що позивач, як ініціатор розірвання шлюбу має нести всі судові витрати. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2013 року, від шлюбу дітей не мають. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу та одночасно підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі половини їх відшкодування, що становить 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

23.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільне господарство та бюджет подружжя не веде. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2012 року та вони є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки з липня 2015 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде та мешкає окремо, позивач на примирення не згоден та поновлювати сімейні стосунки не бажає, а ступінь відчуженості сторін, нерозуміння один одного є значними - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

23.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, між сторонами подружні відносини не підтримуються та про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не надає їй достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, який підтримала в судовому засідання. Відповідач позов визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 року і вони є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки сім'я сторін припинила існування у грудні 2015 року, подружжя мешкає окремо і поновлювати сімейні стосунки не бажає та заперечує щодо надання судом строку для можливого примирення, а ступінь відчуженості сторін є значним - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу. Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не має інших утриманців, він працевлаштований і щомісячно отримує заробітну плату, а тому він може сплачувати аліменти позивачу на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від його доходів. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

23.12.2015 року позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому Шосткинському міськрайоному управлінні юстиції РАЦС, за актовим записом № 291, шлюбі з відповідачем з 16.08.2014 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сімї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Позивач вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами не можливе, тому просить шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. В судове засідання позивач не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не зявився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Отже, суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 16.08.2014 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

23.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 3984 грн 46 коп. та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів розрахунок і не виплатив усі належні їй суми, чим порушив її трудові права. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнала. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача слюсарем з механоскладальних робіт 3 розряду. Наказом відповідача від 30.04.2015 року № 137-к позивача звільнено з роботи 30.04.2015 року в звязку зі скороченням штату та чисельності працівників, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 3984 грн 46 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача, що є підставою для її стягнення в судовому порядку. Згідно із статтею 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як слідує з довідки відповідача, з якою позивач погодилася, середньоденний і середньомісячний заробіток позивача (без відрахування податків і зборів) становив 79 грн 80 коп. і 1167 грн 68 коп. відповідно. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10748 грн 52 коп. [(1167.68 х 9) + (79.80 х 3)], де: 9 кількість повних місяців прострочення розрахунку при звільненні позивача за період з травня 2015 року по січень 2016 року включно; 3 кількість днів прострочення розрахунку при звільненні позивача в лютому 2016 року. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

23.12.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.07.2007 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що останнім часом між нею та відповідачем виникають постійні сварки через те, що у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, але надала до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області 17.07.2007 року (а.с.4), сторони уклали шлюб 17.07.2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 70. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює, як небажання зберегти сім'ю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

23.12.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.12.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з виникненням суперечностей, з травня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.12.1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області, актовий запис за № 1080, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.7). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

23.12.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що протягом останнього часу сімейне життя між нею та відповідачем погіршилося, у звязку із чим вже півтора роки шлюбні відносини між сторонами фактично припинились. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони дітей не мають. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 20.03.2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 76. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved