Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

24.07.2015 р. [PERSON] (далі за тексом - позивач) звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON](далі за текстом - відповідач) на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] ([INFO]), в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше чим по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в шлюбі та мають спільну дитину. Дитина мешкає з позивачем та знаходяться на його утриманні. Позивач вказує на те, що їй одній важко утримувати дитину, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. 08.02.2016 р. позивач надіслав до суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги та просив суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 29.03.2017 р. представник відповідача надав заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги позивача не визнав, зазначивши, що відповідач інвалід третьої групи, в наявний час тимчасово не працює, доходу не має, проживає разом з батьками, мати не працює, батько інвалід другої групи, тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі зазначеному у позові (а. с. 106). У судове засідання позивач не з'явився, 29.03.2017 р. надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Крім того, просив суд розглядати справу в його відсутність (а. с. 107). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, у запереченнях проти позову просив розглядати справу у його відсутність. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати малолітніх дітей, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним кодексом України (далі за текстом - СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області 19.02.2012 р. між позивачем і відповідачем зареєстровано шлюб (а. с. 3). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 02.11.2015 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. На підставі зазначеного рішення суду, після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]». (а. с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] ([INFO]), її батьком записаний [PERSON] - відповідач по справі (а. с. 4). З довідки №1131 від 24.07.2015 р., виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області, вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю (а. с. 5). З довідки №577 від 10.03.2017 р., виданої виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що за адресою по [ADDRESS] до складу сім'ї входять: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 91). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 725491, та пенсійного посвідчення [PERSON] інвалід ІІ-ї групи, безстроково (а. с. 93, 96). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 774913, [PERSON] (відповідач по справі) інвалід ІІІ-ї групи, строком дійсності до 01.06.2017 р. (а. с. 97). З довідки №582 від 10.03.2017 р., виданої виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що у [PERSON] наявна земельна ділянка площею 0.27 га; у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (особи, які входять до складу сім'є відповідача) на території зазначеної сільської ради земельні ділянки відсутні (а. с. 100). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Відповідно до роз'яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] ([INFO]), що підтверджено свідоцтвом про її народження та не заперечувалося відповідачем, тому проживаючи окремо, зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивача на утримання дитини до її повноліття, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Всупереч вимогам статей 10, 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач по справі [PERSON] не довів суду обставини, яки є підставою для відмови у виплаті аліментів на його малолітню дитину [PERSON] ([INFO]) . З огляду на викладене, на стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, приймаючи до уваги обов'язок батька дитини, утримувати дитину, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, та стягувати аліменти з батька неповнолітньої [PERSON] на користь позивачки на утримання дитини в розмірі, зазначеному позивачкою, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: approved