Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

23 квітня 2021 року до Подільського районного суду м. Києва надійшов означений позов, в якому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 12278 від 25.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 2292158 від 14 серпня 2019 року в розмірі 9820,00 грн. Позов мотивний тим, що 11.03.2021 року приватним виконавцем Малковою М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64789209 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з порушенням ст. 87, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та встановленого порядку, оскільки виконавчий напис вчинено на договорі, який не був нотаріально посвідчений, заборгованість за договором не є безспірною, позивач не укладав з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» кредитного договору та не отримував жодних вимог чи повідомлень стосовно заборгованості. У зв`язку з цим просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 27.04.2021 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано строк для подання відповідачем відзиву на позов, третіми особами - письмових пояснень по суті спору. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову, справу розглядати без участі представника відповідача. На обґрунтування заперечень проти вимог позивача зазначив, що виконавчий напис було вчинено стосовно кредитного договору № 2292158 від 14 серпня 2019 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», яке відступило права вимоги за вказаним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на підставі договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року. Отже, у зв`язку із заміною кредитора у кредитному зобов`язанні виконавчий напис було вчинено приватним нотаріус на користь нового кредитора - ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Відповідач вважає, що виконавчий напис було вчинено у відповідності з вимогами законодавства і що позивач не спростував факт існування заборгованості за кредитним договором та не довів факт порушення, невизнання чи оспорювання його прав внаслідок виконання оспорюваного виконавчого напису. Також, відповідач заперечує проти стягнення з нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх недоведеністю та неспівмірністю. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, письмових пояснень по суті спору не надали. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. було винесено 11.03.2021 року постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64789209, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а 19.03.2021 року - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що були винесені у рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 12278 від 25.01.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості у розмірі 9820,00 грн. Виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №12278 від 25.01.2021 року було звернено стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 2292158 від 14 серпня 2019 року в розмірі 9820,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 5000,00 грн. і прострочена заборгованість за відсотками 4820,00 грн., за період з 12.02.2020 по 06.01.2021 року. 14 серпня 2019 року між [PERSON] , як позичальником, та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як позикодавцем, було укладено договір № 2292158 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим (ідентифікатором). При підписанні договору позичальник використав електронний підпис одноразовим ідентифікатором dE8hDa4J3I, позикодавець - SNfU9GV5ec. За цим договором позикодавець надав позичальнику позику в сумі 5000,00 грн. шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника на строк 30 днів під фіксовану проценту ставку 1,6% у день (2,7 % у день - на прострочену позику). 03 квітня 2017 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 03042017, відповідно до якого первісний кредитор - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось відступити новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» права вимоги, визначені в реєстрі прав вимоги, а новий кредитор зобов`язався їх прийняти та сплатити первісному кредитору суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (п. 2.1.). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено стосовно договору № 2292158 від 14 серпня 2019 року, який не був нотаріально посвідчений, а укладений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору, і який в силу ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, стороною вказаного договору як позикодавець є Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Разом з тим, суд вважає недоведеним факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прав вимоги за договором № 2292158 від 14 серпня 2019 року. Суд відхиляє доводи відповідача про перехід зазначених прав на підставі договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року, оскільки договір факторингу був укладений за два роки до дати укладення кредитного договору, тобто на момент укладення договору факторингу не могли бути передані недійсні права вимоги за неіснуючим договором. Наданий відповідачем витяг із договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року містить лише положення щодо визначення термінів та частину положень щодо предмета договору. Із вказаного витягу не вбачається ні строку його дії, ні прав та обов`язків сторін договору, ні порядку виконання договору, ні моменту переходу прав, отже суд позбавлений можливості перевірити дійсність переходу прав вимоги за договором № 2292158 від 14 серпня 2019 року до відповідача, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про недоведеність вказаної обставини. Із встановлених обставин справи вбачається, що виконавчий напис було вчинено на підставі неналежно оформлених документів та без перевірки дійсності та безспірності вимог ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а тому суд доходить висновку, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1362,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1700,00 грн., що визначені договором про надання правової (правничої) допомоги б/н від 07 квітня 2021 року, укладеним між [PERSON] , як клієнтом, та адвокатом Кучерявим В.О. Суд не погоджується з позицією відповідача про необґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з ненаданням позивачем доказів про оплату зазначених витрат, розрахунку витрат на правничу допомогу та акту приймання-передачі наданих послуг. Суд звертає увагу, що за приписами ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Тобто, процесуальний закон визначає обов`язок доведення стороною розміру витрат та обсягу наданих послуг, виконаних робіт згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. Разом з тим, закон не вимагає підтвердження понесення вказаних витрат на момент постановлення рішення у справі, а передбачає можливість стягнення таких витрат і в разі, якщо їх понесення стороною передбачається у майбутньому. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2021 р. у справі № 159/5837/19 зазначено, що для визначення розміру витрат на таку допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 07 квітня 2021 року вбачається, що сторонами було визначено розмір витрат на правничу допомогу в сумі 1700,00 грн. (п. 2.1. договору) та опис і обсяг послуг/робіт адвоката, а саме: складання, підписання та подання від імені та в інтересах клієнта позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та заяви про забезпечення зазначеної позовної заяви (п. 1.1.1., п. 1.1.2 договору). Крім того, пунктом 4.4. договору визначено, що даний договір вважається належним чином виконаним, а послуги наданими у повному обсязі з дати подання від імені та в інтересах клієнта позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та заяви про забезпечення зазначеної позовної заяви. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та заява про забезпечення зазначеної позовної заяви були підписані адвокатом Кучерявим В.О. від імені та в інтересах [PERSON] та подані до Подільського районного суду м. Києва 23.04.2021 року. Отже, факт виконання адвокатом визначеного сторонами обсягу робіт/послуг за узгодженою вартістю підтверджується матеріалами справи та визнається судом доведеним. Стосовно заяви відповідача про неспівмірність витрат на правничу допомогу зі складністю справи суд зазначає таке. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Виходячи з наведених положень процесуального закону, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. При цьому, виходячи з принципів диспозитивності та змагальності, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Разом з тим, відповідач не надав суду обґрунтувань завищення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для зменшення заявленої позивачем суми 1700,00 грн. та вважає її співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних робіт/послуг. На підставі викладеного,

Outcome: approved