Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

22 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача. З уточненням позовних вимог просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати в розмірі 3460,15 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати та 5 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Під час розгляду справи подав до суду заяви про залишення вимог в частині стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 3460,15 грн. та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати без розгляду Ухвалою суду від 03 лютого 2014 року позов позивача в частині вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати залишений без розгляду Ухвалою суду від 11 лютого 2014 року позов позивача в частині вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 3460,15 грн. залишений без розгляду В судовому засіданні позивач вимоги підтримав повністю пояснив , що наказом № 193-к від 07 вересня 2012 року прийнятий на роботу до відповідача на посаду електромонтера в цех №1. 16 липня 2013 року відповідно до наказу № 39-к від 16 липня 2013 року звільнений з роботи за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. В день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок, а саме не виплачена заробітна плата за січень, лютий та липень 2013 року на загальну суму 3460,15 грн. Виплата заробітної плати була здійснена лише 06 лютого 2014 року після звернення [PERSON] до суду. Внаслідок порушення його прав завдані моральні страждання, позивач неодноразово звертався до відповідача, інспекцію праці та правоохоронних органів для вирішення питання щодо виплати заборгованості з заробітної плати, змушений був здійснювати додаткові зусилля для організації свого життя. Представник відповідача позов не визнав , вважає, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки заборгованість із заробітної плати, виплачена позивачу в повному розмірі. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] з вересня 2012 року працював в ПАТ електромонтером. 16 липня 2013 року був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. ( арк..с. 33 ). Проте заробітну плату в розмірі 3460,15 грн. він у строки зазначені в ст. 116 КЗпП України не отримав , а отримав лише після звернення з позовом до суду - 06.02.2014 року Дані обставина підтверджується довідкою ПАТ про наявну заборгованість з виплати заробітної плати позивачу за січень, лютий та липень 2013 року на загальну суму 3460,15 грн.( арк..с.31) , видатковим касовим ордером від 06 лютого 2014 року, а також дане не заперечується сторонами по справі. Стаття 237- 1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в Постанові Верховного суду України від 25 квітня 2012 року ( яка винесена за наслідками перегляду рішень суддів касаційної інстанції у звязку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права ), за змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, , а має самостійне юридичне значення. Тому виплата відповідачем позивачу заборгованості не позбавляє останнього права на відшкодування завданої моральної шкоди. Суд вважає, що внаслідок затримки виплати заробітної плати позивач відчував моральні страждання , порушився сталий плив його життя , йому приходилось прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, для вирішення питання щодо виплати заборгованості із заробітної плати позивач неодноразово звертався до відповідача, інспекцію праці та правоохоронних органів. Однак суд вважає, що розмір, визначеної позивачем моральної шкоди є завищеним і що його слід обмежити до 1000 грн. В решті позову слід відмовити . З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного

Outcome: partial