Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

23 червня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов [PERSON] поґрунтувала тим, що 04 червня 2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 261. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося. Починаючи з січня 2018 року між ними почалися сварки. На підставі яких, вони втратили взаєморозуміння і повагу один до одного у зв`язку з чим було прийнято рішення розірвати шлюб, тому що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 04 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 261. Свідоцтвом про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 655. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] , збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved