Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

22 березня 2019 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі [PERSON] 06 грудня 2018 року у м. Донецьку, Україна, у матері [PERSON], [INFO], громадянки України, та батька [PERSON], [INFO], громадянина України. В обґрунтування заяви зазначили, що 06 грудня 2018 року [PERSON], [INFO], будучи розлученою і проживаючи у цивільному шлюбі з [PERSON], [INFO], народила дитину жіночої статі [PERSON]. КУ «ЦГКБ № 9» у м. Донецьку їм видано медичне свідоцтво про народження дитини жіночої статі. Оскільки вони зареєстровані на тимчасово окупованій території України, вони звернулися до Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для отримання свідоцтва про народження дитини. Але у звязку з тим, що державні органи на території України не визнають документів, наданих «державними органами» на території, не підконтрольній Україні, їй було відмовлено в реєстрації факту народження дитини, та рекомендовано звернутися до суду, оскільки даний документ не визнається таким, на підставі якого проводиться державна реєстрація народження дитини. На підставі викладеного, у звязку із народженням дитини на не підконтрольній Україні території (м. Донецьк), вони вимушені звернутися до суду із вказаною заявою. Мета їх звернення полягає у встановленні та реєстрації факту народження дитини, від якого залежать всі майбутні права та обовязки дитини. Заявники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні на вимогах заяви наполягали та просили її задовольнити. Пояснили, що у зареєстрованому шлюбі не перебувають, однак, [PERSON] визнає себе батьком народженої дитини. У судове засідання представник заінтересованої особи Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не зявився, надавши до суду заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника. Факт народження особи в певний час у судовому засіданні підтверджений показаннями свідка. Так, допитана у судовому засіданні в якості свідка заявник [PERSON] суду пояснила, що вона у шлюбі не перебуває, та 06 грудня 2018 року, проживаючи у цивільному шлюбі з [PERSON] народила дитину жіночої статі [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення заявників, врахувавши думку заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася 19 листопада 1991 року у м. Донецьку Донецької області та зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 5-6), заявник [PERSON] народився 30 грудня 1992 року у м. Кокчетав, Казахстан, та зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 8). З дослідженої у судовому засіданні копії паспорту [PERSON], а також інших матеріалів справи встановлено, що вона не перебуває у зареєстрованому шлюбі. Судом також досліджено відмову у проведенні державної реєстрації народження Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25 лютого 2019 року № 15.18-35-690, згідно з якою [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої нею 06 грудня 2018 року (а.с. 17). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. У випадку неможливості надати до відділу ДРАЦС належним чином оформленого медичного свідоцтва про народження (форми № 103/о) або його дублікат, підставою для державної реєстрації народження дитини буде рішення суду про встановлення факту народження, як це передбачено ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до «Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18.10.2000 року № 52/5, якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Як виняток, суд бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності: медичне свідоцтво про народження (дублікат) № 89, видане 22 лютого 2019 року КУ «Центральна міська клінічна лікарня № 9 м. Донецька», згідно з яким [PERSON] в м. Донецьку 06 грудня 2018 року о 21-20 год. народила дівчинку вагою 3500 г на 41 тижні вагітності (а.с. 11); обмінну карту [PERSON] (а.с. 12-14); свідоцтво про народження [PERSON] недержавного зразка серії ДНР № 072220, видане 15 грудня 20128 року у м. Донецьку (а.с. 15); фотографії, на яких зображені заявники [PERSON], [PERSON] та новонароджена дитина (а.с. 18). Відповідно до\~ ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. У судовому засіданні досліджено заяву [PERSON], долучену до заяви про встановлення факту народження дитини, в якій зазначено, що [PERSON], [INFO], громадянин України, паспорт серії ВК № 684549, виданий Будьоннівським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області 03 лютого 2010 року, підтверджує, що проживаючи у цивільному шлюбі із [PERSON], [INFO], у них 06 грудня 2018 року у пологовому відділенні КУ «ЦГКБ № 9 м. Донецька» народилася дитина жіночої статі [PERSON], батьком якої він себе визнає (а.с. 16). Таким чином, у суду є підстави для визначення походження народженої [PERSON] дитини від батька [PERSON]. Враховуючи зазначене, суд приймає до уваги те, що у рішенні суду, ухваленому в порядку статті 317 ЦПК України, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження дитини, її стать, а також відомості про її батьків [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином, в судовому засіданні факт народження особи в певний час підтверджений в повному обсязі, а оскільки позасудове поновлення прав заявників неможливе, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved