Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

23 березня 2020 року позивачка [PERSON] первісно\~\~звернулася до суду з\~\~позовними вимогами\~\~до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В подальшому уточнила зазначений\~\~позов, в якому замінила неналежного відповідача на належних відповідачів [PERSON] та [PERSON] та просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] у будинку [ADDRESS] з 2013 року на час відкриття спадщини [INFO] . В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/4 трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.08.1995 р. та інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 167122153 від 20.05.2019 р. Зазначає, що заповіт спадкодавцем складено не було. Спадкодавець з 10.09.2013 року та по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: Донецька обл., Новоазовський район (згодом Волноваський, а з 5 червня 2015 року населений пункт включено у [ADDRESS] , у будинку, що належить позивачці, що підтверджується довідкою Виноградненської сільської ради від 03.01.2019 р. № 12. На час відкриття спадщини вона постійно проживала разом зі своїм чоловіком (спадкодавцем), тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вона є такою, що фактично прийняла спадщину. Проте, при зверненні до Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори 08.10.2019 року їй було роз`яснено, що оскільки вона не була зареєстрована за адресою свого фактичного проживання разом з чоловіком та у зв`язку з тим, що протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, то у нотаріуса не достатньо документів, що підтверджують факт прийняття спадщини, для оформлення прав на спадкове майно, що стало підставою для її звернення до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позов, згідно якого позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення в повному обсязі. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Касьянов М.М. до суду не з`явилися, представник позивачки адвокат Касьянов М.М. надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без особистої участі його та позивачки, позовні вимоги в уточненій редакції підтримує, просить позов задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Відповідно до\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 25.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25.05.2012 року було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер, про що Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 06.04.2017 року було складено відповідний актовий запис № 532 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2017 ( а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.08.1995 року, запис в реєстраційній книзі № 37490 (а.с. 14). Співлвасниками даної квартири є [PERSON] , [PERSON] ,дошлюбне прізвище співвласниць [PERSON] , доньки померлого та позивачка, їх мати та дружина померлого, які є спадкоємцями після смерті останнього, що підтверджується вищезазначеним свідоцтвом про право власності на житло. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1644/02-31 від 08.10.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав, що з померлим [PERSON] зареєстрованих не було (а.с. 20). Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Донецькій області № 963/01-16 від 19.08.2020 року та інформаційної довідкою зі Спадкового реєстру № 61354339 від 19.08.2020 року. Так, відповідно до довідки № 12, виданої Виноградненською сільською радою Донецької області 03.07.2019 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] з 10.09.2013 року по день його смерті [INFO] . (а.с. 16). Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, вищевказаний будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності в цілому позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Виноградненської сільської ради 08.06.2005 року (а.с. 18). Зазначені обставини, також, підтверджуються Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7457904, виданим Новоазовським БТІ 08.06.2005 року (а.с. 19). Згідно довідки № 550, виданої Виноградненською сільською радою Донецької області 02.09.2019 року [PERSON] дійсно проживала без реєстрації та території Виноградненської сільської ради за адресою: [ADDRESS] з червня 2005 року й по день видачі довідки, тобто по 02.09.2019 року (а.с. 17). У\~статті 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України\~). Згідно з частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми\~статті 1268 ЦК України\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір\~місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Такого ж правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18. Встановлення факту проживання позивачки зі спадкодавцем [PERSON] у будинку [ADDRESS] з 2013 року й на час відкриття спадщини [INFO] , необхідно їй для оформлення спадкових прав. Враховуючи викладене та проаналізувавши обставини справи і наявні у справі докази, суд дійшов висновку\~, що дійсно позивачка [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] у будинку [ADDRESS] з 2013 року й на час відкриття спадщини [INFO] , внаслідок чого задовольняє її позов.

Outcome: approved