Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

22 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 90/100 частин квартири [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 424 кв.м , надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, належали в рівних частках його батькам, [PERSON] та [PERSON]. 14 вересня 2008 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили 45/100 частин квартири за вказаною адресою та Ѕ частина зазначеної земельної ділянки. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла його дружина, [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, але належним чином свої спадкові права не оформила. 16 квітня 2017 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили 90/100 частин згаданої квартири та згадана земельна ділянка. Позивач вказує, що він, як спадкоємець за законом першої черги, фактично прийняв спадщину після смерті матері, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Інший спадкоємець за законом першої черги, відповідачка [PERSON], від прийняття спадщини відмовилась. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на 90/100 частин квартири [ADDRESS] та на земельну ділянку, площею 424 кв.м , надану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, в порядку спадкування за законом після смерті його матері, [PERSON]. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. До суду подала заяву, в якій позов визнала, просила справу розглянути в її відсутність В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що квартира [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 424 кв.м, надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, належали в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. 10/100 частин вказаної квартири відчужено за договором купівлі-продажу від 06.11.2007 року, за реєстром № 5401 (договір дарування, посвідчений 25.06.2004 року приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 1021, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4238737 від 23.07.2004 року). 14 вересня 2008 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-ЕГ № 067307, видане 15.09.2008 року відділом РАЦС по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського МУЮ Волинської області, актовий запис № 363). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили 45/100 частин квартири за вказаною адресою та Ѕ частина зазначеної земельної ділянки. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (повторне) I-ЕГ № 255292, виданого 06.02.1995 року Володимир-Волинським міськім відділом РАЦС Волинської області, [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу «Демчук») [PERSON] з 09.07.1991 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час видкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають [INFO] вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою разом із спадкодавцем на момент його смерті. 16 квітня 2017 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-ЕГ № 199271, видане 18.04.2017 року Володимир-Волинським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, актовий запис № 151). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили 90/100 частин квартири [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 424 кв.м , надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У свідоцтві (повторному) серії I-ЕГ № 054367, виданому 23.02.2000 року Володимир-Волинським міськім відділом РАГС Волинської області про народження [PERSON], як батьки вказані «Севостьянов Віталій Миколайович» та «Демчук (Севостьянова) Валентина Андріївна». Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час видкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Зареєстрованим місцем проживання позивача у його паспорті громадянина України з 22.04.2005 року вказано [ADDRESS]. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті матері. Відповідно до спадкової справи № 451\\2018 до майна померлої 16 квітня 2017 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звертався [PERSON]. Постановою державного\~нотаріуса Володимир-Волинської\~державної нотаріальної\~контори Волинської\~області від\~21.11.2018\~року позивачеві\~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~підставі вимог\~ст.46,\~п.2\~ст.49\~Закону України\~«Про нотаріат»\~через відсутність\~правовстановлюючих документів\~на спадкове\~майно,\~що є\~підставою для\~звернення до\~суду з\~даним позовом. Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. За таких обставин, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивача як спадкоємця. На підставі ст.ст.392, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved