Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

22.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подружнє життя між ними не склалося. Між сторонами зникло взаєморозуміння, часто виникали сварки та скандали через несумісні погляди на життя і ведення домашнього господарства. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу є неможливим так як це суперечить інтересам сторін. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову, просила суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Іващенко». Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.11.2011 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 078455 від 04.11.2011 року, актовий запис № 640. Від шлюбу подружжя має спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 172407 від 30.08.2012 року, та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 210376 від 26.06.2014 року. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Подружнє життя між сторонами не склалося. Через деякий час в їхній сімї зникло взаєморозуміння, почалися сварки та скандали по причині того, що кожен з подружжя мав свої погляди на сімейне життя і ведення домашнього господарства. У звязку з цим сторони припинили шлюбні стосунки. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, між сторонами втрачені почуття взаємної поваги та любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Іващенко». Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved