Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

22 березня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до Казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 15 серпня 2019 року позивач був звільнений з посади. На час звільнення позивача, відповідачем не було проведено повного розрахунку, не було сплачено заборгованість по заробітній платі. У зв`язку із цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 35 382,48 грн., та середній заробіток у розмірі 174 767,75 грн. (а.с.1-4) Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с.15- 16). Розгляд справи проведено Кіровським районним судом міста Дніпропетровська на підставі ч. 1 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача, яке знаходиться у Центральному районі міста Дніпро (а.с. а.с.1, 13) 14 квітня 2021 року через канцелярію Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказував що підприємство перебуває у скрутному матеріальному стані, рахунки підприємства періодично арештовувались, з серпня 2018 року рахунку підприємства до тепер арештовані, що унеможливлює виплату заробітної плати. Заборгованість по заробітній платі в розмір 30 806,27 грн. підприємство визнає, в іншому розмірі заперечує, вказує, що надана позивачем довідка викликає у відповідача сумніви. Щодо стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні то відповідач просить застосувати принцип розумності та справедливості й зменшити розмір середнього заробітку в залежності від розміру недоплаченої суми заробітної плати. За цих обставин відповідач просив суд відмовити в частині стягнення заборгованість по заробітній платі в розмірі 35 382,48 грн. та відмовити в частині стягнення середнього заробітку в розмір 174 767,75 грн. (а.с.19-22) До відзиву відповідачем було додано докази на підтвердження його заперечень (а.с. 23 - 37). Судове засідання 20 квітня 2021 року було відкладено на іншу дату виклик сторін та їх представників. (а.с.38) 12 травня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач вказує, що погоджується із відповідачем щодо залишку розміру заборгованість по заробітній платі в розмірі 30 806,27 грн., оскільки різниця в сумі 4 576,21 грн. була сплачена через Соборний ВДВС м. Дніпра при виконанні рішення комісії по трудовим спорам. Щодо стягнення середнього заробітку зазначав, що оскільки відповідачем було порушено строки виплати заробітної плати, відповідач повинен компенсувати середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні. Також позивач вказував, що ним не було отримано відзиву. За цих підстав позивач просив суд відзив відповідача залишити без задоволення, позовну заяву задовольнити в повному обсязі. (а.с.44-46) В судовому засіданні 17 травня 2021 року за участю представника позивача було розпочато розгляд справи, оголошено зміст заяви, з`ясовано думку представника, досліджено письмові докази та оголошено перерву до 28 березня 2021 року. (а.с.51-52) 28 травня 2021 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просив суд в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні застосувати принцип розумності та справедливості й зменшити розмір середнього заробітку. Також зазначив, що КЗ «Південукргеологія» після реорганізації змінило назву на Державне комерційне підприємство «Південукргеологія». 28 травня 2021 року в судовому засіданні за участі представника позивача було змінено відповідача його правонаступником та закінчено розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з мотивів вказаних у позовній заяві. Позивач в судові засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його адресу судових повісток та через свого представника. Відповідач в судові засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судових повісток. Суд враховує, що відповідач обізнаний про розгляд даної справи, що підтверджується його відзивом на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що позивач був прийнятий на роботу до Державного комерційного підприємства «Південукргеологія» в 2009 року, на підставі наказу № 45/1-к від 01 квітня 2009 року (а.с. 8) Згідно наказу № 122-к від 15 серпня 2019 року позивач був звільнений із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України, заяви за власним бажанням. (а.с. 8) При звільненні, позивачу не було виплачено заробітну плату. (а.с.29) Факт несвоєчасної виплати позивачу заробітної плати також був зазначений самим відповідачем у відзиві. (а.с.19-20) Відповідачем була надано довідка про те, що станом на 12 квітня 2021 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 30 806,27 грн., яка складається з 2 702,14 грн. заборгованість за листопад 2016 року, за червень 2017 року - 20 758,33 грн., за березень 2019 року - 7 345,80 грн. (а.с.29) Позивач у поданій відповіді на відзив вказав, що на даний час заборгованість по заробітній платі становить 30 806,27 грн. (а.с.45) Відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст.2, Глави XV КЗпП України працівник має право звернутися до суду для вирішення трудового спору, захисту свого порушеного права. Відповідно до ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормою ст. 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно ст. 47 КЗпП України передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. В свою чергу, нормою ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості з нарахованої але не виплаченої заробітної плати підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивач підлягає стягненню документальна підтверджена заборгованість в розмірі 30 806 грн. 27 коп. Різниця боргу по заробітній платі в сумі 4 576,21 грн. стягнення не підлягає, оскільки як зазначено самим позивачем, вказана сума була йому сплачена. (а.с.43) Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (з наступними змінами та доповненнями) Згідно абз. 4 п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, а якщо працівник на працював ці 2 місяці та попередні 2 місяці - виходячи з посадового окладу працівника. Згідно довідки наявної в матеріалах справи, середньомісячна заробітна плата за останні два місяці які передували дню звільнення позивача склала 442,45 грн. У вказаний період кількість робочих днів складала 330 дні, отже середньоденна заробітна плата становить - 13 273,46 грн. / 30 = 442 грн. 45 коп. (а.с.3 , 29) Кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні в період з 16 серпня 2019 року (наступний день після звільнення) по 15 березня 2021 року (день звернення позивача до суду) становить 395 днів. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає: 442,45 грн. 45 коп. (середньоденна заробітна плата за два місяці, які передують звільненню) * 395 робочі дні (за які здійснюється виплата середньої заробітної плати) = 174 767 грн. 75 коп. Посилання відповідача на скруте фінансова становище не може бути враховані, оскільки як зазначив Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 лютого 2019 року у цивільній справі № 225/4384/16-ц: «установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності». При таких обставинах позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 174 767 грн. 75 коп. підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 1 747 грн. 68 коп., також враховуючи факт звільнення позивача від сплати судового збору за вимогами про стягнення заробітної плати, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 790 грн. 56 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial