Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

23.06.2021 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що з 2015 по 2019 року вона та [PERSON] проживали за адресою: с. Вербовець, Косівського району Івано-Франківської області. Під час спільного проживання останній систематично ображав її, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесні ушкодження. [PERSON] постійно перебуває в стресовому стані, більше того, це все відбувається в присутності малолітньої дитини, що також негативно відбивалося на її психічному стані. 01.06.2021 року о 18:15 годині в с. Старі Кути колишній співмешканець [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно [PERSON] насильство у сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та образливих слів. Згідно відповіді Косівського РВП від 03.06.2021 року № 3635/108/53/02-2020 відносно [PERSON] поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство). Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 року у справі № 347/1075/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосованого до нього штраф. У судовому засіданні [PERSON] вину повністю визнав та щиро розкаявся. Проте дане каяття було тільки у приміщенні суду. [PERSON] і надалі телефонує з погрозами вбити та покалічити заявника. Крім того, коли вони разом проживали, [PERSON] іноді допомагав утримувати малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а на сьогоднішній день вимагає повернути грошові кошти у сумі 8000 гривень, інакше погрожує її вбити. До цієї суми він додає ще суму штрафу та судового збору за адміністративне правопорушення за домашнє насильство. Таким чином, вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства, оскільки однією з ознак домашнього насильства відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є психологічне насильство, від якого вона із дитиною систематично потерпають. Вважає, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї - необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис у вигляді заборонити йому перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , вести листування, телефонні переговори або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник та заінтересована особа в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час розгляду справи шляхом телефонограми. За правилами ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. За таких обставин суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 03.06.2021 року о 12:40 годині [PERSON] року звернулась до Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою та дала пояснення щодо вчиненого відносно неї домашнього насильства її чоловіком [PERSON] (а.с.6). Згідно поданого звернення поліцейськими складено протокол від 03.06.2021 року про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.7). 08.06.2021 року постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та застосовано стягнення у вигляді штрафу (а.с.8). У ч.2 ст.26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1)заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2)усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4)заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. За змістом до ст. 350-1, 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за місцем її проживання. Згідно з вимогами п.3, 6, 7, 8, ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зважаючи на переконання [PERSON] щодо високої вірогідності продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] відносно неї та до її малолітньої дитини [PERSON] , а також настання тяжких наслідків для їх здоров`я, оскільки поліцією щодо кривдника не вживаються ніяких спеціальних заходів суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, про який просить заявник. На підставі ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved