Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

23.09.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем з 16.10.2015 перебувають у шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося в зв`язку з відсутністю порозуміння, різними поглядами на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Тривалий час сторони не проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, не живуть однією сім`єю. Позивач переконана, що зберегти сім`ю неможливо. Ухвалою судді від 23.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги визнав, шлюб просив розірвати. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що з 16.10.2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області від 16.10.2015, актовий запис 1058. (а.с. 5) Від спільного проживання в шлюбі [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області від 16.12.2015, актовий запис №1281. (а.с. 6) Відповідно до статті 51\~Конституції\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56\~СК\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112\~СК\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного\~кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.\~\~ Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства, відновлювати які не бажають. Примирення між подружжям неможливе. Шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Суд ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., понесені нею у справі, підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved