Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

23 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просив суд розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 08.12.2005 року Сиваською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області. Від спільного життя мають дітей. Свої вимоги обґрунтовав тим, що на протязі спільного життя у них народилося четверо дітей, які є неповнолітніми. В останні роки сімейне життя між позивачем і відповідачкою поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, між ними постійно виникають сварки. Відповідач покинула сімю, дітей, про місце свого перебування не повідомляє, дітьми не цікавиться, ніякої участі у житті позивача та дітей не приймає. З весни 2017 року не проживають разом. У судовому засіданні позивач, вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю, за підставами, вказаними у позові. Наполягає на їх задоволенні. Вказує, що шлюбні відносини між сторонами припиненні та їх відновлення неможливе. Збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судовому засіданні відповідачка, [PERSON], позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають у шлюбі з 08 грудня 2005 року, зареєстрованому Сиваською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області, за актовим записом №17. Від спільного життя мають 4-х неповнолітніх дітей. На протязі останніх років сімейне життя між позивачем і відповідачкою поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, між ними постійно виникають сварки. Відповідач покинула сімю, дітей, про місце свого перебування не повідомляє, дітьми не цікавиться, ніякої участі у житті позивача та дітей не приймає. З весни 2017 року не проживають разом. Відповідно до\~ст.. 24 СК України, \~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України,\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст..112 СК України, \~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п. 10.\~5. п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . Враховуючи те, що сторони не проживають разом та часом на примирення жодна зі сторін не скористалася, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. Тому суд приходить до висновку, що збереження шлюбу неможливе, продовження спільного життя суперечитиме інтересам позивача. Згідно\~ст. 113 СК україни\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», \~розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, спільного господарства не ведуть, на примирення не пішли та збереження сімї неможливе. Враховуючи\~\~відсутність у сторін\~\~морально-правової основи\~\~шлюбу,\~\~яка ґрунтується\~\~на\~\~почуттях\~\~взаємної поваги та любові,\~\~взаємній підтримці та допомозі, враховуючи\~\~фактичні\~\~взаємини\~\~подружжя,\~\~мотиви та причини розлучення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.

Outcome: approved