Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

23\~квітня 2018\~року позивач\~ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»\~(Код\~ЄДРПОУ 37825968)\~звернувся до\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси з\~вказаним позовом\~та просив\~суд визнати\~відповідачів такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням,\~а саме\~квартирою №\~7\~в буд.\~62\~по вул.\~Канатній у\~місті Одесі\~та примусово\~зняти їх\~з реєстраційного\~обліку за\~даною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що за договором споживчого кредиту № 11340835000 від 25.04.2008 року, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (ліцензія НБУ № 75 від 24.12.2001 року) надав, а громадянин України [PERSON] отримав, кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 80000 (Вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів. У відповідності до п.1.4. договору, кредит був наданий [PERSON] для його особистих потреб, а саме на: споживчі потреби під заставу трьохкімнатної квартири, загальної площею 80.2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний кредит був наданий на строк 120 місяців до 25.04.2018 року і мав бути погашений [PERSON] На забезпечення виконання зобовязань за вказаним вище договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], було укладено договір іпотеки від 25.04.2008 року, за яким [PERSON] передав у іпотеку квартиру №7, в будинку 62, що розташований по вулиці Канатна в м. Одеса. Вказаний договір іпотеки зареєстрований в реєстрі 25.04.2008 року приватний нотаріусом [PERSON], реєстраційний номер 950. Також позивач зазначає, що на підставі договору факторингу № 2 від 13.02.2012 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» (далі позивач), право вимоги за договором споживчого кредиту № 11340835000 від 25.04.2008 року укладеного з [PERSON] - перейшло до позивача. Одночасно 13.02.2012 року, на підставі договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки, укладеного також між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем, до останнього перейшло право вимоги до [PERSON], за договором іпотеки від 25.04.2008 року, на квартиру №7, в будинку 62, що розташований по вулиці Канатна в м. Одеса. У звязку із невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за договором споживчого кредиту № 11340835000 від 25.04.2008 року, п. 1.2.2, 4.1, 4.2 даного договору, а саме істотного прострочення погашення кредиту згідно із встановленим графіком. Позивач, зокрема, виходячи із положень розділу 2, розділу 4 та розділу 5 договору іпотеки від 25.04.2008 року, положень абз.2 ч.3 ст. 36 та ст.37 Закону України «Про іпотеку», застосував застереження про задоволення його вимог як Іпотекодержателя, шляхом передачі Позивачу права власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру №7, в будинку 62, що розташований по вулиці Канатна в м. Одеса. Після реєстрації права власності на позивача, йому стало відомо, що згідно з довідкою, про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, від 19.04.2018 року № 604, що видана КП ЖКС «Фонтанський» Виконавчого комітету Одеської міської ради - у квартирі 7, в будинку 62, що розташований по вулиці Канатна у м. Одеса зареєстровано наступних осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Окремо констатується, що з моменту реєстрації права власності на вказану квартиру (предмет Іпотеки) за позивачем, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за адресою 65012, [ADDRESS] - фактично не проживають. Дані особи переїхали. Нове фактичне місце проживання відповідачів, позивачу невідоме. Позивач стверджує, що на дату звернення до суду, власником квартири 7, в будинку 62, що розташований по вулиці Канатна в м. Одеса є позивач, а саме: ТОВ «Кей-Колект». Натомість відповідачі по справі є фізичними особами, що з моменту переходу права власності на предмет іпотеки до позивача є такими, що втратили право на проживання у квартирі 7, в будинку 62, що розташований по вулиці Канатна у м. Одеса. З урахуванням положень ч.1 ст. 156 ЖК України, ч1 ст. 383, ч 2. ст. 405 ЦК України, що на думку позивача є юридичними підставами предявленого позову, позивач просить задовольнити його у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 11340835000, відповідно до якого Банк надав, а [PERSON] отримав, кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів. Даний кредит був наданий на строк 120 місяців до 25.04.2018 року. У відповідності до п.1.4. договору, кредит був наданий [PERSON] для його особистих потреб, а саме на: споживчі потреби під заставу квартири. Відповідно до п. 2.1 у забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним договором Банком приймається застава трьохкімнатної квартири, загальної площею 80,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та порука [PERSON]. (а.с. 8 15) 25.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передав у іпотеку квартиру №7, в будинку 62, що розташований по вулиці Канатна в м. Одеса. Вказаний договір іпотеки зареєстрований в реєстрі 25.04.2008 року приватний нотаріусом [PERSON], реєстраційний номер 950. (а.с. 16 18) На підставі договору факторингу № 2 від 13.02.2012 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», право вимоги за договором споживчого кредиту № 11340835000 від 25.04.2008 року укладеного з [PERSON] - перейшло до позивача. Одночасно 13.02.2012 року, на підставі договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки, укладеного також між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем, до останнього перейшло право вимоги до [PERSON], за договором іпотеки від 25.04.2008 року, на квартиру №7, в будинку 62, що розташований по вулиці Канатна в м. Одеса. (а.с. 19 29) Згідно витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.12.2017 року, власником квартири №7, в будинку 62, що розташований по вулиці Канатна у м. Одеса, Одеської області є ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (Позивач). Який набув право власності на даний обєкт нерухомого майна, у звязку із невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за договором споживчого кредиту № 11340835000 від 25.04.2008 року, виходячи із положень розділу 2, розділу 4 та розділу 5 договору іпотеки від 25.04.2008 року, положень абз.2 ч.3 ст. 36 та ст.37 Закону України «Про іпотеку», шляхом застосування застереження про задоволення його вимог як Іпотекодержателя, шляхом передачі позивачу права власності на предмет іпотеки, а саме вказану квартиру. (а.с. 32) Згідно з довідкою, про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, від 19.04.2018 року № 604, що видана КП ЖКС «Фонтанський» Виконавчого комітету Одеської міської ради у квартирі № 7, в будинку 62, що розташований по вулиці Канатна у м. Одеса зареєстровано наступних осіб: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. (а.с. 40) Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно висновку, що міститься у правових позиціях викладених у постановах Верховного Суду України від 05.11.2014 у справі № 6-158цс14 та від 16.11.2016р. у справі № 6-709цс16, право членів сімї власника, інших осіб (з його дозволу) користуватись квартирою (іншим житлом): 1. Може виникнути та існувати лише за наявності права власності на відповідну квартиру (інше житло) в особи, членами сімї якого вони є; 2. А з припиненням права власності на квартиру (інше житло) особи, втрачається і право користування таким житлом у членів її сімї та інших осіб, які користувались ним з дозволу такої особи. У звязку з викладеним суд вважає, що відповідачі є такими, що втратили право користування квартирою за адресою [ADDRESS], з моменту припинення права власності на житло [PERSON], а саме з 18.12.2017 року дати її реєстрації за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Як наслідок, суд вважає, що відповідачі підлягають зняттю з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], у порядку визначеному Постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року № 207 (Далі за текстом Постанова № 207). У відповідності до абз.2 п. 26 Постанови № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, … про зняття з реєстрації місця проживання особи, …; Згідно зі ст. 41 Конституції України «… кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю,…. … Право приватної власності є непорушним.». Відповідно до змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved