Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

23 листопада 2015 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-банк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 жовтня 2008 р. між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-банк», та [PERSON] укладено кредитний\~ договір, за яким банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 81\~175 грн. зі сплатою 20,49% річних для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування. Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом щомісяця включно до 10-го числа шляхом внесення грошових коштів у відповідності з графіком погашення кредиту. З метою забезпечення належного виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 27 жовтня 2008 р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязалась нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання зобовязань позичальником. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконує, в звязку з чим станом\~ на 28 травня 2015 р. виникла заборгованість на суму 75\~884,38 грн. за кредитом, 63\~408,62 грн. за процентами, усього 139 293,00 грн., які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів витрати на сплату судового збору в сумі 2 089,40 грн. (а.с. 1-4 т.1) Ухвалою судді від 4 грудня 2015 р. за вказаною позовною заявою відкрито провадження у цивільній справі, призначено її розгляд. (а.с. 30 т.1) Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2016 р. позов ПАТ КБ «Правекс-банк» задоволено, з відповідачів на користь позивача стягнуто солідарно заборгованість за вказаним кредитним договором\~та витрати\~ на сплату судового збору. (а.с. 43-45 т.1) Ухвалою суду від 23 серпня 2017 р. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» проведено заміну стягувача у виконавчому проваджені: замість ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк» стягувачем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». В ухвалі суду зазначено, що 31 травня 2017 р. між ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором від 27 жовтня 2008 р., укладеним між ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк» та [PERSON], [PERSON] (а.с. 79-80 т.1) Ухвалою суду від 11 вересня 2018 р. заочне рішення суду від 21 січня 2016 р. за позовом ПАТ КБ «Правекс-банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті позову. (а.с. 116-118 т.1) Ухвалою суду від 26 жовтня 2018 р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». (а.с. 175-176 т.1) Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у встановлений судом строк подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала, та заяву про застосування позовної давності. (а.с. 128-131, 132-134 т.1) Заява про застосування позовної давності мотивована тим, що вказаний кредитний договір укладено 27 жовтня 2008 р., останній платіж на погашення кредитної заборгованості здійснено 23 червня 2011 р., позивач звернувся до суду з позовом 23 листопада 2015 р., пропустивши позовну давність, яка спливла 23 червня 2014 р. Представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подав до суду заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, в яких зазначив таке. У кредитному договорі зазначено строк дії договору до 27 жовтня 2015 р. Позичальник зобовязався погашати заборгованість щомісячно шляхом внесення грошових коштів у відповідності з графіком погашення кредиту. Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, тому початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. З наведених підстав представник третьої особи вважає, що на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором по визначеним окремим платежам в межах строку позовної давності з 23 листопада 2012 р. по 23 листопада 2015 р. (а.с. 138-140 т.1) Ухвалою суду від 29 листопада 2018 р. за клопотанням ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вказане товариство залучено до участі у справі як правонаступника ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк», який вилучено з числа учасників справи. (а.с. 188, 224-227 т.1) Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову. (а.с. т.2) Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про застосування позовної давності. (а.с. т.2) Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач позов не визнає, оскільки позовні вимоги не доведено належними та допустимими доказами, позивачем пропущено строк позовної давності. Наданими сторонами доказами встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 27 жовтня 2008 р. Акціонерний комерційний банк «Правекс-банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-банк», та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 2829-058/08Р, за яким банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 81\~175 грн. у строк з 27 жовтня 2008 р. до 27 жовтня 2015 р. зі сплатою 20,49% річних для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля. (а.с. 10-15 т.1) Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту щомісяця включно до 10 числа шляхом внесення грошових коштів у відповідності з графіком погашення кредиту, встановленого в додатку №2 до даного договору (п.4.4. договору); відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного у п. 1.2 даного договору (п.4.5. договору). До кредитного договору позивачем додано графік щомісячних платежів по кредиту. (а.с. 19-20 т.1) В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 27 жовтня 2008 р. позивач уклав з відповідачем [PERSON] договорів поруки №2829-058/08Р, за яким поручитель зобовязався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 27 жовтня 2008 р. щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 27 жовтня 2015 р. Згідно п.4.1 договору поруки цей договір діє до 27 жовтня 2018 р. (а.с. 21-22 т.1) Згідно наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість станом на 28 травня 2015 р. складає 259\~000,33 грн., у т.ч. кредит 75 884,38 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 61\~378,71 грн., відсотки 63\~408,62 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків 58\~328,62 грн. (а.с. 7-9 т.1) Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за кредитом в розмірі 75 884,38 грн. та відсотки в розмірі 63\~408,62 грн., усього 139\~293 грн. В судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2017 р. між ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. (а.с. 56-67 т.1) Згідно цьому договору право грошової вимоги за кредитним договором №2829-058/08Р \~від 27 жовтня 2008 р., укладеним між ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про що свідчить акт приймання-передачі від 31 травня 2017 р. та витяг з реєстру боржників до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 31 травня 2017 р. (а.с. 68, 69 т.1) В звязку з переходом прав вимоги за кредитним договором від 27 жовтня 2008 р. ухвалою суду від 29 листопада 2018 р. за клопотанням ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вказане товариство залучено до участі у справі як правонаступника ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк». (а.с. 188, 224-227 т.1) При вирішені спірних правовідносин суд застосує такі норми права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2008 р. між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-банк», та [PERSON] відповідно до положень ст. 1048, 1054 ЦК України укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 81\~175 грн. у строк з 27 жовтня 2008 р. до 27 жовтня 2015 р. зі сплатою 20,49% річних. В порушення вимог ст. 1049 ЦК України позичальник свої зобовязання за кредитним договором не виконав, у встановлений в договорі строк позику не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, що передбачає відповідальність, встановлену законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно кредитному договору, укладеному сторонами, погашення заборгованості по кредиту здійснюється щомісячними платежами до 10 числа кожного місяця. В графіку розрахунку заборгованості зазначено, що останній платіж на погашення кредиту позичальником здійснено 23 червня 2011 р. в розмірі 18\~000 грн. (а.с. 7 т.1) Представник відповідача [PERSON] заявила про застосування позовної давності, яка, на її думку спливла 23 червня 2014 р. При вирішенні заяви про застосування позовної давності суд виходить з такого. За змістом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність, зокрема до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і проценти, встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно \~до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування\~право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. В звязку з цим перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного\~платежу починається \~після\~невиконання відповідачем обов'язку з внесення\~ чергового\~платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Таким чином, у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією [PERSON] Верховного Суду, викладеною в Постанові від 28 березня 2018 р. в справі № 444/9519/12. Позивач звернувся до суду з позовом 23 листопада 2015 р., тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів, які позичальник повинен був здійснити до 10 листопада 2012 р. згідно п.4.4., 4.5. кредитного договору. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом і процентами, яка виникла до 23 листопада 2012 р. задоволенню не підлягають. Вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом і процентами, яка виникла після 23 листопада 2012 р. підлягають задоволенню, оскільки виникла в межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, за період з 24 листопада 2012 р. до 27 жовтня 2015 р. суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 67\~484,42 грн. (1\~827,56 х 32 міс. + 3818,46 + 3 398,26 + 1785,78), виходячи з графіку щомісячних платежів, частково задовольнивши позов. У решті позову суд вважає за необхідне відмовити в звязку зі спливом позовної давності. Заперечення представника відповідача [PERSON] про те, що позовна давність спливла 23 червня 2014 р., оскільки останній платіж на погашення кредитної заборгованості здійснено 23 червня 2011 р., суд не приймає до уваги в звязку з тим, що перебіг позовної давності за змістом ч. 5 ст. 261 ЦК України визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Суд також не приймає до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] про те, що позовні вимоги позивачем не доведено належними та допустимими доказами, оскільки надані позивачем копії письмових доказів належним чином не засвідчені, як те передбачено ст. 95 ЦПК України. Вказаний висновок суду ґрунтується наступним. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-банк» звернулось до суду з позовом 23 листопада 2015 р. (а.с. 1 т.1) До позовної заяви додано копії документів, які не засвідчено. (а.с. 7-23 т.1) Відповідно до ч.2 ст. 64 ЦПК в редакції, що діяла на день подачі до суду позову, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Згідно з ч. 2 ст. 95 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 р., яка набрала чинності 15 грудня 2017 р., письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Отже, на день подачі позову діяла редакції Цивільного процесуального Кодексу України, якою не передбачалось обовязкове засвідчення копій письмових доказів, наданих суду. Тому подача незасвідчених копій письмових доказів 23 листопада 2015 р. на думку суду не є підставою для визнання цих доказів неналежними та недопустимими. З приводу копій документів, наданих ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на виконання ухвали суду від 29 листопада 2018 р. суд зазначає таке. Зазначеною ухвалою суду за клопотанням представника відповідача [PERSON] (а.с. 221-222 т.1) у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» витребувані належним чином засвідчені копії документів: повідомлення про передачу прав вимоги за кредитами, що надано позичальнику покупцем, відповідно до умов п.1.1, 4.5 договору від 31 травня 2017 р.; виписка за рахунком для кредиту № 2829-058/08Р від 27 жовтня 2018 р. відповідно до ч. d п.1.1 умов договору від 31 травня 2017 р.; кредитний договір № 2829-058/08Р з додатками, укладений 27 жовтня 2018 р. між ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк» та [PERSON]; виписка з додатку № 1 до договору від 31 травня 2017 р. (п.1.1 договору від 31 травня 2017 р., ч. с п.2 акту приймання-передачі від 31 травня 2017 р.) щодо кредитного договору №2829-058/08Р від 27 жовтня 2018 р. (а.с. 224-227 т.1) На виконання ухвали суду від 29 листопада 2018 р. позивач надав суду копії повідомлення про передачу прав вимоги за кредитами від 31 травня 2017 р.; вимоги про погашення кредитної заборгованості, адресованої [PERSON], від 9 червня 2017 р.; кредитного договору № 2829-058/08Р від 27 жовтня 2018 р.; витягу з реєстру боржників до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 31 травня 2017 р.; виписки банку за особовим рахунком за період з 1 квітня 2003 р. по 31 грудня 2012 р.; виписки банку за особовим рахунком за період з 1 січня 2012 р. по 30 травня 2017 р. (а.с. т.2) В порушення вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 р., копії вказаних письмових доказів не\~засвідчені,\~в звязку з чим суд визнає їх недопустимими та не приймає до уваги при вирішенні спору. На підтвердження позовних вимог суд приймає до уваги копії письмових доказів, доданих до позовної заяви від 23 листопада 2015 р. (а.с. 7-23 т.1), а також додані до заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження від 8 серпня 2017 р. письмові докази. (а.с. 55, 56-69 т.1) При цьому суд враховує, що на час подачі до суду цих доказів обовязкове засвідчення копій письмових документів процесуальним законодавством не передбачалось. Ствердження представника відповідача про те, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука [PERSON] за зобовязаннями [PERSON] є припиненою, судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до цієї норми законодавства порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки.\~ Договором поруки, укладеним 27 жовтня 2008 р. між АКБ «Правекс-банк» та [PERSON], встановлено строк поруки до 27 жовтня 2018 р., позивач звернувся до суду з позовом 23 листопада 2015 р. в межах строку дії договору поруки. Оскільки правонаступник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовій збір не сплачувало, питання про розподіл судових витрат суд не вирішує.

Outcome: partial