Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

21 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що перебуває з відповідачем з 18 червня 2005 року у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох малолітніх дочок, - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини не підтримують з січня 2020 року, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно та поновлена бути не може. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року подружжю надано строк для примиренні терміном на шість місяців. Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року вирішено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони при розгляді справи присутніми не були, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач та її представник підтримують позов повністю з мотивів, викладених у ньому, відповідач визнає позов частково, в частині розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору, в іншій частині вимоги не визнає в силу їх необґрунтованості. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як встановлено судом, шлюб між сторонами зареєстрований 18 червня 2005 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №300 (а.с.11). Від шлюбу мають трьох малолітніх дочок, - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.12-14). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З врахуванням того, що сторони припинили шлюбні відносити дев`ять місяців тому, за наданий для примирення шестимісячний строк стосунки не відновили, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити прізвище набуте під час реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат в сумі 6840,00грн. суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги в суді першої інстанції від 17 січня 2020 року з додатком до договору №1 від 17 січня 2020 року (а.с.17, 18), квитанцію про сплату за юридичні послуги адвокату від 17 січня 2020 року (а.с.21). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач заперечує проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00грн., оскільки позивачем до позову додана лише квитанція про сплату 6000,00грн., яка надрукована на аркуші паперу та невідомо на який рахунок внесені ці кошти; сума є необґрунтованою, так як тривалість підготовки документів та загальна вартість робіт не відповідає принципам розумності та є неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних робіт; не надано документів на підтвердження витраченого часу на виконання робіт. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N19336/04). Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 6000грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом не надано, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для нього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача 500грн. витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір в сумі 840,80грн., а всього - 1340,80грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial