Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

23 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] згідно витягу «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» виданого 13 лютого 2006 року. З 01 грудня 2006 року позивач зареєстрований та проживає у цьому будинку. У вересні 2006 року він познайомився зі своєю майбутньою дружиною [PERSON], і з того часу вони стали разом проживати у будинку. За проханням [PERSON], 29 вересня 2006 року позивач зареєстрував її у вказаному будинку. 20 липня 2007 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. 30 серпня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано, згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області. Відповідач [PERSON] проживала у будинку [ADDRESS] до 09 серпня 2011 року . 10 серпня 2011 року відповідач зібрала свої речі та переїхала на інше місце проживання. Після розлучення [PERSON] прізвище не змінювала. 27 березня 2015 року позивач звернувся з листом до [PERSON] з проханням про добровільне зняття з реєстрації у його житловому будинку, але до сьогодні відповідач з реєстрації не знялась. Тому, відповідно до ст. 72 ЖК України, ст.405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача такою особою, яка втратила право на користування житлом в його будинку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 31). Відповідач [PERSON], будучи двічі увідомленою про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 23-30), в суд не з'явилася, про причини неявки суд не увідомила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору - Софіївський районний сектор головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, просить розглянути справу за відсутності у судовому засіданні свого представника, про що подано відповідну письмову заяву. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджено витягом «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» виданого 13 лютого 2006 року ( а.с.5) . З 01 грудня 2006 року позивач зареєстрований та проживає у цьому будинку, про що свідчить відмітка у паспорті позивача [NUMBER] виданого Софіївським РВ УМВС України від 01 грудня 2006 року (а.с. 13 на звороті). 29 вересня 2006 року відповідач зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] що підтверджується відповідною відміткою у домовій книзі (а.с. 8). 20 липня 2007 року позивач уклав шлюб з [PERSON]. 30 серпня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано, згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області (а.с. 9). Відповідач [PERSON] проживала у будинку [ADDRESS] до 09 серпня 2011 року . 10 серпня 2011 року відповідач зібрала свої речі та переїхала на інше місце проживання. Після розлучення [PERSON] прізвище не змінювала. 27 березня 2015 року позивач звернувся з листом до [PERSON] з проханням про добровільне зняття з реєстрації у його житловому будинку, що підтверджено копією листа (а.с. 11), відповідач даний лист отримала, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 12) , але до сьогодні відповідач з реєстрації не знялась. Згідно довідки виданою Софіївською селищною радою від 24 березня 2015 року № 740, [PERSON] з серпня 2011 року за адресою [ADDRESS] не проживає ( а.с. 10). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права власності та захисті права власності від порушень. За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом. Встановлено, що відповідач не проживала в даному жилому приміщенні 3 роки, що підтверджується наданими доказами по справі, тому [PERSON] вважається такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ст.ст. 319, 321, 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України та

Outcome: approved