Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

23 березня 2015 року до суду звернулося ПАТ «РЕАЛ БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «РЕАЛ БАНК» Федорченка А.В. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № Ф-211/09-2-08 від 18 лютого 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 30 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік з кінцевим терміном повернення 17 лютого 2016 року. Банк свої зобов'язання виконав належним чином, натомість відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів в обумовлені строки не виконує, що стало підставою для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «РЕАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором № Ф-211/09-2-08 від 18 лютого 2014 року у розмірі 36 097 грн. 97 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про підтримання свого позову та розгляд справи без їхньої участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с. 39). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Відправлені тричі по пошті копії позовної заяви та додані до неї документи повернулися до суду без вручення відповідачеві з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З повідомлення Варвинського РС УДМС України в Чернігівській області вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою, вказаною позивачем в позовній заяві. Суд вважає, що відповідач у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. У відповідності зі ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За згодою представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 18 лютого 2014 року між ПАТ «РЕАЛ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Ф-211/09-2-08, згідно якого банк надав [PERSON] на поточний рахунок позичальника на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 30 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних з терміном остаточного повернення кредиту - 17 лютого 2016 року. Погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованим процентам здійснюється відповідно до умов договору шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 1 250 гривень не пізніше останнього робочого дня місяця, починаючи з березня 2014 року до 17 лютого 2016 року включно. Нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісяця у валюті наданого кредиту не пізніше останнього робочого дня місяця. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідач [PERSON] зобов'язання, передбачені кредитним договором, належним чином не виконує. Внаслідок цього у нього станом на 12 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 36 097 грн. 97 коп., яка складається з 24 154,13 грн. заборгованості за кредитом; 2 400,90 грн. - заборгованості за процентами, 174,7 грн. - поточної заборгованості за процентами; 8 143,49 грн. - пені; 1 224,75 грн. - заборгованості по сплаті пені за простроченими процентами (а.с. 3). Щодо зазначеного розрахунку заборгованості відповідач заперечень не висловив, а тому суд погоджується з розрахунком позовних вимог. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф), то вона підлягає стягнення в повному розмірі. У випадках, які визнаються згідно з Договором істотними та можуть негативно вплинути на стан кредитної заборгованості, зокрема прострочення своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та/або сплаті відсотків щонайменше на один місяць, банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настанні кінцевого терміну погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, пені і штрафів (п. 6.3 Договору). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 22 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved