Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

21 січня 2020 року позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 29.11.2016 року між позивачем та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики № 99975, відповідно до якого на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 1000,00 гривень. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 18 днів. Позивачем на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується повідомленням від 02.12.2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 17.12.2019 року виникла заборгованість в розмірі 42982,00 гривень, яка складається з: - 1000,00 гривень - основний борг, - 21177,00 гривень - заборгованість по відсоткам; - 20805,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 1921,00 гривень. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку з викликом сторін. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою суду від 23 березня 2020 року, розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, відзив на позов не надавав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. На час виникнення правовідносин між позивачем та [PERSON] , порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» Стензею Д.В. № 2-1 від 27 жовтня 2015 року. 29 листопада 2016 року [PERSON] у встановленому пунктами 4.1.,4.2 Правил оформив Заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх обов`язкових полів Заявки. На підставі заповненої відповідачем заявки, 29 листопада 2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики №99975, невід`ємною частиною якого є Правила. Згідно п. 1.1. Договору позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 1000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання ним заповненої заявки на отримання позики, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений п. 4.9 Правил спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що у відповідності чинного законодавства вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Позивач виконав своє зобов`язання щодо надання позики, яка була перерахована відповідачу на його картковий рахунок, що підтверджується випискою з особової карти позичальника. В той же час, відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором позики, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 17.12.2019 року складає 42982,00 грн., яка згідно розрахунку заборгованості складається з наступного: 1000,00 гривень - заборгованість за основною сумою позики, 21177,00 гривень - заборгованість за відсотками, 20805,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи те, що відповідач всупереч умов Договору позики не повертає позивачу кошти, суд приходить до висновку, що заборгованість за Договором позики № 99975 від 29 листопада 2016 в сумі 42982,00 гривень, підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» у примусовому порядку. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» в сумі 1921,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved