Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

22.04.2016р. позивач звернулась до суду позовом, в якому просить визнати за нею як спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 05.05.2012р., право приватної власності на земельну ділянку площею 6,88 га, яка розташована в межах Нововасилівської сільської ради Врадіївського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка позов мотивувала тим, що її мати успадкувала, але не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері та бабусі позивачки [PERSON], померлої 30.01.2008р. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом та через відсутність правовстановлюючого документу на землю на ім'я бабусі, не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, що було підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій та звернення з вказаним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Крім того, представник позивача просив судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем. Представник відповідача - Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача - [PERSON], враховуючи, що визнання відповідачами пред'явленого до них позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Так, як вбачається з матеріалів справи та таке визнано сторонами, 30.01.2008р. померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 230540 від 02.12.2015р.). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 6,88 га, яка розташована в межах Нововасилівської сільської ради Врадіївського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 037446 від 13.01.2004р. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 15.04.2016р. оціночна (ринкова) вартість вищевказаної земельної ділянки на час розгляду справи в суді становить 88 228 грн. 00 коп. Як вбачається з довідки Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 345 від 03.03.2016р. на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала зі своєю донькою [PERSON] по вул. Західна, 27, в с. Гражданівка Врадіївського району Миколаївської області. Згідно інформаційної довідки Врадіївської державної нотаріальної контори № 340/01-16 від 28.04.2016р. після померлої [PERSON] спадкова справа не відкривалась, відомості про спадкоємців відсутні, однак з матеріалів справи та постанови Врадіївської державної нотаріальної контори № 117/02-31 від 16.02.2016р. вбачається, що після померлої [PERSON], в порядку визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадщину прийняла її донька - [PERSON] (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00016066108 від 02.12.2015р., витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00016065991 від 02.12.2015р.). Однак, [PERSON], яка померла 05.05.2012р. (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 152604 від 11.05.2012р.) за життя не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно довідки Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 344 від 03.03.2016р. на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [INFO]. Позивач [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], яка померла 05.05.2012р. (свідоцтво про народження серії I-ФП № 235576 від 02.12.2015р.). Згідно інформаційної довідки Врадіївської державної нотаріальної контори № 341/01-16 від 28.04.2016р. після смерті [PERSON], за місцем відкриття спадщини, із заявою про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавці: [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 444 від 26.10.2012р.), на ім'я якої видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку від 24.09.2013р. за реєстровим № 1-488 та [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 479 від 03.12.2015р.), яка прийняла спадщину за законом. В зв'язку зі зверненням позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише 03.12.2015р. слід відмітити, що рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 04.11.2015р. у справі № 474/945/15-ц позивачу визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Крім того, слід зазначити, що відповідач - [PERSON] 04.02.2016р. звернулася до Врадіївської державної нотаріальної контори із заявою, в якій повідомляє, що не претендує на спадщину за законом після померлої 05.05.2012р. [PERSON]. Постановою № 117/02-31 від 16.02.2016р. державний нотаріус Врадіївської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі після [PERSON] свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,88 га у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. В зв'язку з вищевикладеним позивачем в Газеті Врадіївської райдержадміністрації і районної ради Миколаївської області Вісник Врадіївщини № 30 (9680) від 20.04.2016р. розміщено оголошення про те, що загублений державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 037446, виданий 13.01.2004р. на ім'я [PERSON], вважати недійсним. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи той факт, що після смерті [PERSON], окрім позивача до нотаріальної контори більше ніхто не звертався, та Державний акт на земельну ділянку із-за смерті спадкодавця не отримувався, позивачка не має іншої можливості, аніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину за законом, яке у неї виникло у зв'язку із смертю матері, а відтак позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України та думку представника позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved