Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просила усунути перешкоди у користуванні квартирою № [ADDRESS] шляхом її вселення. Також просила визначити порядок користування спірною квартирою шляхом виділення у користування позивачу кімнату площею 12,3 кв.м., залишивши місця загального користування у спільному користуванні позивачу та відповідачу. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею ? частини квартири [ADDRESS], яку позивач успадкувала після смерті свого батька- [PERSON], який помер [INFO]. Зазначає, що другим власником ? спірної квартири є [PERSON], онука померлого та племінниця позивача. Посилається, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні вказаною вище квартирою, змінивши замки у вхідних дверях квартири та не даючи ключів від нових дверей позивачу, а тому остання позбавлена можливості потрапити до квартири та проживати в ній. Враховуючи вищевикладене, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Не погоджуючись з первинним позовом, 05.11.2015 року відповідач звернулася до суду з зустрічним позовом та просила визначити порядок користування спірною квартирою та виділивши їй кімнату площею 18,1 м2, кімнату площею 9,2 м2, кімнату площею 11,8 м2,приміщення загального користування коридор площею 13,7 м2, ванну кімнату площею 2,6 м2, вбиральню площею 1,2 м2, кухню площею 7,0 м2, кладову площею 1 м2, залишити в загальному користуванні. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що їй належить на праві власності ? чотирикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Посилається, що між сторонами склалися неприязні стосунки пов»язані з порядком користування спірною квартирою, сплатою спожитих комунальних послуг . В зв'язку з вищевикладеним, просила зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 05.11.2015 року зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первинним позовом. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] первинний позов з урахуванням уточнень підтримали та просили суд його задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти первинного позову не заперечував, зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності ? частина квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6). Судом також встановлено, що іншим власником ? вищезазначеної квартири є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06.03.1995 року, договором дарування 1/6 частки квартири від 17.01.2014 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.07.2015 року (а.с.36-41). Позивач за первинним позовом посилається на те, що їй чиняться перешкоди з боку відповідача у користуванні спірною квартирою. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] з приводу порушення її прав зверталася до дільничного інспектора міліції молодшого лейтенанта міліції [PERSON] з заявою про неможливість користування та вселення в квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується заявою від 01.09.2015 року (а.с.15). Крім того, дані обставини в судовому засіданні підтвердив допитаний в якості свідка [PERSON] Згідно ч. 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вбачається, що між сторонами виникли неприязні стосунку щодо порядку користування спірною квартирою. Також не заперечувалося представником відповідача по справі, що позивач не має ключів від спірної квартири, а її вселення можливе за умови визначення конкретного прядку користування спірною квартирою. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, встановленим, що з боку відповідача чиняться перешкоди у здійсненні позивачу права власності на ? частини спірної квартири, а тому права позивача мають бути поновленні шляхом її вселення у спірне житлове приміщення. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як було встановлено вище, співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] (1/4 частина квартири) та [PERSON] (3/4 частина квартири). Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається з 4 кімнат загальною площею 80,9 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 11,8 кв.м, 2-а кімната - 12,3 кв.м., 3-я кімната - 9.2 кв.м., 4-а кімната - 18,1 кв.м. (а.с.42-44). Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільний майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст.104 ЖК (5464-10) суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Таким чином, проаналізувавши межі заявлених вимог та відповідність їх нормам матеріального права, враховуючи те, що виділити ізольоване жиле приміщення таким чином, щоб штучно не погіршити житлових умов позивача та відповідача можливо, суд вважає, що первинний та зустрічний позов про визначення порядку користування спірною квартирою підлягає задоволенню. Також суд враховує те, що вирішення спору між сторонами у вказаний вище спосіб узгоджується з вимогами чинного законодавства та є доцільним, виходячи з правовідносин, які склалися між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. , а з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved