Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

23.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 27 серпня 2002 року, зареєстрованому виконкомом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації зроблено запис за № 5. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося через взаємне непорозуміння та несхожість характерів, під час їх сумісного проживання між ними постійно виникали сварки. Вже близько чотирьох років вони не проживають разом, фактично сімя припинила своє існування. Вищевикладені обставини, вважає [PERSON], свідчать про те, що життя з відповідачем носить формальний характер, тому збереження шлюбу є неможливим, в звязку із чим, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, строк для примирення не надавати. В судовому засіданні позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності, судові витрати з відповідача не стягувати та залишити прізвище [PERSON]. В судовому засіданні відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги визнає, на розірвання шлюбу згоден. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією Свідоцтва про одруження, виданого 27 серпня 2002 року виконкомом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Серії 1-КИ № 173170, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 27.08.2002 року зроблено запис за № 5. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджено копією Свідоцтва про народження Серії 1-КИ № 185059, виданим 24 вересня 2002 року виконкомом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, зроблено відповідний запис за № 10. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved