Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

22.02.2017 року [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 26.06.2009 року померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки площею 2,3794 га, яка знаходяться на території Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Він є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом від 07.02.1998 року. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] йому відмовлено у оформленні у звязку із пропуском строків звернення з заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Причиною пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини стало те, що оскільки на день смерті [PERSON] проживала з ним у м. Вінниця, хоча була зареєстрована в [INFO], тому вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном, вважав, що спадщину прийняв, а тому невірно зрозумів розяснення працівників Лозівської сільської ради щодо строків та порядку оформлення спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 26.06.2009 року його [PERSON] пропущеним ним з поважних причин та визначити йому додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в три місяці. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON], що діє на підставі довіреності від 21.05.2016 року (а.с.17), не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 15.03.2017 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримує, просить задовольнити (а.с.25). Представник відповідача Лозівської сільської ради в судове засідання не зявився. Сільський голова [PERSON] подала заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги [PERSON] сільська рада визнає, не заперечує щодо їх задоволення (а.с.23-24). В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представник позивача та представник відповідача подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив факт, що 26.06.2009 року в м. Вінниця померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11), яка на день смерті проживала у [INFO] (а.с.7), та була зареєстрована в [INFO]. Згідно запису у погосподарській книзі по особовому рахунку №656, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ніхто не проживав (а.с.16). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, що складається, в тому числі, із земельної ділянки, площею 2,3794 га, призначеній для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лозівської сільської ради (а.с.6, 8, 13-14). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], що підтверджується заповітом від 07.02.1998 року, посвідченим секретарем виконкому Лозівської сільської ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі під №9, який на день смерті спадкодавця не змінено і не відмінено (а.с.10). [PERSON] не подав вчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини через те, що невірно зрозумів розяснення працівників Лозівської сільської ради про строки прийняття та порядок оформлення спадщини. 27.01.2017 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК [PERSON] відмовлено позивачеві в оформленні спадщини за заповітом після смерті [PERSON] у звязку із пропуском строків прийняття спадщини (а.с.12). Встановленим судом фактам відповідають спадкові правовідносини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Позивач [PERSON], спадкоємець майна померлої [PERSON] за заповітом, своєчасно не прийняв спадщину через невірне розуміння ним строків та порядку прийняття і оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропущено з поважних причин, тому є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що представником відповідача визнано позовні вимоги [PERSON], що вбачається із письмової заяви Лозівського сільського голови [PERSON] (а.с.23), то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Отже, суд вважає, що позов підлягає\~ задоволенню.

Outcome: approved