Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

23.10.2018 позивачка звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем першої черги, після померлого [INFO] батька [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами садиби [ADDRESS], оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що унеможливлює оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишився спадковий будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою. Відповідно до витягу з погосподарської книги № 3 Орлівської сільської ради на 2016-2010 роки батько був головою домогосподарства. Батько проживав на день смерті разом з нею та зі своєю дружиною, а її матір'ю - [PERSON]. За життя батько заповіту не складав. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстроване, оскільки батько за життя не ввів його в експлуатацію та не оформив відповідних правовстановлюючих документів. Так, після смерті батька позивачка, як спадкоємець його майна за законом, прийняла спадщину, оскільки звернулася із відповідною заявою до нотаріуса. Мати ж, відповідачка у справі, відмовилася від належної їй частки спадщини на її, позивачки, користь. Однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене домоволодіння, зважаючи на те, що позивачкою не було надано всіх належних для оформлення спадщини документів, а саме: документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на зазначене домогосподарство. Зважаючи на це, позивачка не може в нотаріальному порядку реалізувати своє законне право на спадщину та звернулася за захистом своїх право до суду. Провадження у справі відрито на підставі ухвали суду від 27.11.2018 року, підтовче судове засіданні призначене на 17 грудня 2018 року. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в заяві просить суд розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, надала заяву про визнання позову та розгляд справи без її присутності. Куликівська селищна рада надала суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова повідомляє про визнання позову та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Приватний нотаріус Пономаренко Є.П. листом від 12.12.2018 повідомив про визнання позову [PERSON] з проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 5а). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами садиби [ADDRESS], який належав [PERSON], відповідно до витягу з погосподарської книги № 3 Орлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області за 2016-2020 роки (сторінка 89), де покійний зазначений головою домогосподарства (а.с. 11). З довідки виконкому Куликівської селищної ради Чернігівської області від 02.07.2018 № 500 вбачається, що [PERSON] на день смерті, [INFO], був зареєстрований та проживав в [ADDRESS], разом з дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON]. Згідно з довідкою Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 25.07.2018 № 176, станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на житловий будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 10). У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1965 році (а.с. 16-18). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Родинні відносини як батька і дочки між позивачкою та покійним [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 18.12.1985. (а.с. 6) Позивачка, відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на день смерті батька постійно проживала з ним та була зареєстрована за адресою спадкового домоволодіння. З копії спадкової справи № 129/2018, наданої приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П., вбачається, що 26.06.2018 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Пономаренка Є.П. із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька [PERSON] Покійний [PERSON] за життя залишив заповіт, який нотаріально посвідчений секретарем Орлівської сільської ради та виконкому Бусел В.Я. 30.07.2015, яким все своє майна заповів своїй дочці [PERSON], але у зв'язку з тим, що в Спадковий реєстр відомості про заповіт були внесені з помилкою позивачка відмовилася від одержання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та одержала свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові земельні ділянки. Мати позивачки - відповідач у справі [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадщини на користь своєї дочки [PERSON], про що подала відповідну заяву до приватного нотаріуса Пономаренка Є.П. Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Таким чином, позивач являється єдиним спадкоємцем майна [PERSON] за законом, яка прийняла спадщину. З відповіді приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Пономаренка Є.П. від 03.09.2018 вбачається, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями садиби [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно (а.с. 9). Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Згідно з положеннями ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. За таких умов, враховуючи, що померлий [PERSON] до 05.08.1992 року побудував будинок за вказаною вище адресою, але за життя не зареєстрував його та не отримав правовстановлюючого документу на будинок, у зв'язку з чим позивачка, як спадкоємиця першої черги майна покійного батька, яка прийняла спадщину, не може оформити його в нотаріальному порядку, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved