Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

22.10.2018 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті та просив встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України, а саме: факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця с.Кінне Лозівського району Харківської області, громадянина України, який був зареєстрований та мешкав по день смерті за адресою: [ADDRESS], який помер [INFO] року в м.Старий Крим Кіровського району, Автономна Республіка Крим, Україна, причина смерті - ракова інтоксикація. Начальник Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Заварза С.А. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також вказала, що не заперечує проти задоволення заяви. Відповідно до ст.317 ЦПК України, справа буде розглянута невідкладно без участі сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. Зважаючи на вище вказане, згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтями 2, 4 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив такі факти. Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є сином померлого [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER](а.с.5). [PERSON] помер від ракової інтоксикації, про що свідчить довідка про причину смерті №472 від 31.08.2018 року(а.с.9), факт смерті підтверджено також свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 31.08.2018 року Кіровським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим(а.с.6) та медичним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER](а.с.8). Після смерті батька заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть у Лозівському міськрайонному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у зв'язку з тим, що свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій територій, а тому є недійсним. Заявник звертався до Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про проведення реєстрації смерті [PERSON], але йому в цьому було відмовлено, про що свідчить відмова у проведенні державної реєстрації смерті начальника Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Заварзи С.А. № 2852/15.9-04-04 від 18.09.2018 року, в якій зазначено, що оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено копії документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, необхідно відмовити у державній реєстрації смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт смерті [PERSON] в певний час і при певних обставинах підтверджений. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право для проведення державної реєстрації смерті з метою подальшого його використання згідно діючого законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved