Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

23.02.2021 року позивач звернулася в суд з позовом і просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 серпня 2013 року /актовий запис № 950/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Свій позов позивач мотивує тим, що сім`я розпалася через постійні сварки та непорозуміння, сторони разом не проживають з 2019 року, миритися з відповідачем не бажає. В судове засідання позивач [PERSON] з`явилася, позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, направивши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, але просив не стягувати з нього судовий збір, оскільки ініціатором розірвання шлюбу є позивачка. Суд, вислухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що 10 серпня 2013 року /актовий запис № 950/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області між сторонами зареєстрований шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 02.02.2021 року, яке набрало законної сили 04.03.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, щомісячно до досягнення повноліття дитиною (а.с.22-27). Сім`я розпалася через постійні сварки та непорозуміння, сторони проживають окремо. Шлюб існує формально, миритися не бажають. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, що передбачено ч.1 ст.21 СК України. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. Спору за поділ майна та місце проживання дитини сторони на сьогодні не мають. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб вбачається, що прізвище позивача було змінено із « [PERSON] » на « [PERSON] » і позивачем не заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн у відповідності до приписів ст..141 ЦПК України.

Outcome: approved