Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

22.02.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 23.03.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 28.03.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 05.06.2018 року 05.06.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засідання на 05.06.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 05.06.2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачкою, зареєстрований 26.09.2014 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 36. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 26.09.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 36. \~ \~ \~ \~Вони мають трьох спільних дітей: донька - [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та сина [PERSON]. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2017 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність почуття на яких базується сім'я та будь-якого інтересу один до одного, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи, також зауважила, що відповідач не забезпечує матеріально сімю та не допомагає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши\~зміст позовних\~вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 26.09.2014 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 36, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. \~ \~ \~ \~Подружжя має трьох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвами про народження дітей, в яких сторони записані батьками. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з січня 2017 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє почуття, на яких базується сім'я та інтерес одне до одного, тривале окреме проживання одне від одного, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Так як сторони протягом тривалого період проживають окремо одне від одного, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. З чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати, так як будь-які шлюбні та сімейні відносини між сторонами відсутні. Відповідно до прохання позивачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи те, що з позивачем залишилися проживати троє малолітніх дітей, суд вважає, що витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, повинні бути покладені на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved