Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

22 жовтня 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» після зміни назви акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а останній своїм підписом у заяві підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг та зобов`язався щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач не виконував своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків, його заборгованість станом на 30 вересня 2019 року становить 17776 грн. 64 коп. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив про задоволення позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, в якому крім того, представник зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, двічі в судові засідання не з`явився, в силу ч. 6 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 02 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку. Вказане підтверджується змістом заяви позичальника, в якій вказано, що він із вищезазначеними документами ознайомлений та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір (а.с. 13). Датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви. На виконання\~умов договору,\~позивач надав\~ [PERSON] \~кредит у\~розмірі 10000\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку в обмін на її зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із заяви, підписаної [PERSON] вбачається, що він ознайомлений та погоджується з Умовами надання вказаного кредиту. Згідно з п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. У випадку порушення позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф розмірі якого встановлено тарифами договору (500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту) (п. 2.1.1.7.6 Умов). Відповідач користувався встановленим лімітом, при цьому не виконував своїх зобов`язань зі своєчасної сплати банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за його користування та інших витрат, відповідно до умов кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 02 жовтня 2013 року, що доданий до позовної заяви, у відповідача [PERSON] станом на 30 вересня 2019 року існує заборгованість перед позивачем яка становить 17776 грн. 64 коп. і складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9240 грн. 21 коп.; заборгованості за процентами 6813 грн. 73 коп.; заборгованості за пенею та комісією 400 грн.; а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 822 грн. 70 коп. (а.с. 9-11). Разом з цим, за положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та положення статті 549 ЦК України, згідно з якою штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 17356 грн. 64 коп., з яких: заборгованість за кредитом становить 9240 грн. 21 коп., заборгованість за процентами 6813 грн. 73 коп., штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 802 грн. 70 коп. (процентна складова у розмірі 5% від суми заборгованості за кредитом 9240 грн. 21 коп. та заборгованість за простроченим тілом кредиту 6813 грн. 73 коп.). Крім того, позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1921 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1875 грн. 61 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial