Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

24.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ СП «Спецбудпроект» про зобов'язання внести запис до трудової книжки її покійного чоловіка [PERSON] щодо його звільнення у звязку зі смертю та про видачу цієї трудової книжки їй на руки, стягнення невиплаченої її покійному чоловікові заробітної плати за період з 01.02.2012 року по 01.02.2016 року у розмірі 53038,78 грн та компенсації за невикористані ним за період з 2012 року по 2015 рік щорічні відпустки у сумі 4739,17 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує на ті обставини, що 08.02.2016 року помер її чоловік [PERSON], який з лютого 2006 року та до моменту своєї смерті працював у ТОВ СП «Спецбудпроект», однак починаючи з лютого 2012 року відповідач почав виплачувати йому заробітну плату у розмірі меншому за мінімальний, а з вересня 2013 року взагалі припинив її виплату. У звязку з цим ще за життя її чоловік звертався до ТОВ СП «Спецбудпроект» з вимогою про звільнення його за власним бажанням, видачу трудової книжки та проведення з ним розрахунку заробітної плати за весь відпрацьований час, але всі його звернення були проігноровані. Після смерті чоловіка позивачка також зверталася до ТОВ СП «Спецбудпроект» з подібними вимогами, однак жодної відповіді на них так і не отримала, у звязку з чим для захисту своїх прав змушена була звертатися до суду з даним позовом, провівши власний розрахунок по заборгованій її чоловікові заробітній платі та компенсації за невикористані ним щорічні відпустки, виходячи зі встановленого законодавством на кожний відповідний рік розміру мінімальної заробітної плати. 22.03.2016 року представником позивачки [PERSON] в судовому засіданні була подана заява про уточнення позовних вимог [PERSON], відповідно до якої вона відмовилася від своєї попередньої вимоги щодо витребування з ТОВ СП «Спецбудпроект» трудової книжки її покійного чоловіка, оскільки така була витребувана з товариства працівниками поліції та 15.03.2016 року під розписку передана позивачці. Крім того, в отриманій позивачкою трудовій книжці серії БТ-ІІ №3347067, виданій 31.03.1997 року [PERSON], містився запис від 31.08.2013 року про звільнення його з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України згідно з наказом №40-К від 31.08.2013 року, який, вважаючи фіктивним, позивачка просила визнати недійсним та зобовязати відповідача внести зміни до трудової книжки [PERSON], а саме: зазначити, що роботу ним припинено у звязку зі смертю 08.02.2016 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, а її представник [PERSON] підтримав уточнені нею позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, пояснивши, що з 2006 року і до моменту своєї смерті [PERSON] дійсно працював у ТОВ СП «Спецбудпроект», добросовісно виконуючи всі свої обовязки, однак вже тривалий час не отримував заробітної плати за свою роботу, продовжуючи виконувати її виключно через свою відповідальність, але у звязку з чим неодноразово звертався до директора з проханням його звільнити та видати трудову книжку, без якої не мав можливості влаштуватися на іншу роботу, однак з незрозумілих причин такі вимоги [PERSON] ігнорувалися. На даний час за допомогою працівників поліції трудова книжка [PERSON] вже видана його дружині, однак з неправдивим записом про те, що звільнено його було за власним бажанням ще 31.08.2013 року, на підтвердження чого директор ТОВ СП «Спецбудпроект» не надав ні копії заяви [PERSON], ні копії відповідного наказу по товариству. Наполягаючи на тому, що в дійсності [PERSON] працював у ТОВ СП «Спецбудпроект» до самої смерті, представник позивачки просив внести відповідний запис до трудової книжки покійного, а наявний там визнати недійсним, вважаючи, що його зроблено лише для того, щоб уникнути відповідальності за тривалу невиплату [PERSON] заробітної плати. Також на підтвердження своїх вимог він пояснив, що саме на [PERSON] була оформлена ліцензия на вчинення певних робіт зі встановлення та обслуговування пожежних сигналізацій, тому в разі його звільнення робота товариства по даному напрямку зразу ж була б припинена повноважними органами, чого ними зроблено не було. Посилаючись на індивідуальні відомості про застраховану особу з Пенсійного фонду, ЗУ «Про оплату праці» та ЗУ «Про державний бюджет» за відповідні роки, представник [PERSON] просив стягнути з відповідача розраховану позивачкою заборгованість як по невиплаченій її чоловікові заробітній платі, так і по компенсації за невикористані ним відпустки. Представник відповідача директор ТОВ СП «Спецбудпроект» [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив на електронну адресу суду листа (а.с.79), в якому просив дану справу розглядати за його відсутності, повідомивши, що дійсно з 04.12.2006 року [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ СП «Спецбудпроект», де займався пожежним напрямком, для реалізації діяльності якого він виготовляв проекти, виконавчу документацію та журнали, укладав договори з обслуговування пожежної безпеки та займався обслуговуванням об'єктів, однак з 2013 року обіг по фірмі у напрямку пожежної безпеки значно зменшився, через що в усній формі [PERSON] було запропоновано повернути обладнання фірми та звільнитися, але це зроблено не було через скрутне матеріальне становище останнього, який продовжував працювати у ТОВ СП «Спецбудпроект» до 31.08.2013 року, тобто до моменту його звільнення за власним бажанням, після чого він працював на цьому ж товаристві, але вже на підставі цивільно-правового договору, тому не визнав заявлених [PERSON] позовних вимог, не надавши на підтвердження своїх тверджень жодних документів, навіть на виконання відповідної ухвали суду про забезпечення доказів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 16.08.2010 року працював у ТОВ СП «Спецбудпроект», з якого 01.11.2012 року змушений був звільнитися через невиплату заробітної плати, яку на даному товаристві лише один раз виплачували під підпис у відомості, а всі інші рази у конвертах, внаслідок чого в нього виникла заборгованість по аліментам, які, як запевняв його директор [PERSON], належним чином перераховувалися бухгалтерією на користь його дружини, але в дійсності цього не робилося. Крім того, після звільнення з ТОВ СП «Спецбудпроект» [PERSON] тривалий час через безпідставні відмовки не міг забрати своєї трудової книжки з товариства, що перешкоджало його подальшому працевлаштуванню, а для її повернення йому довелося докласти чимало зусиль. Щодо [PERSON] даний свідок пояснив, що він був дуже працьовитим та відповідальним працівником, на діяльності якого і трималася вся робота товариства у пожежному напрямку. [PERSON] до часу своєї хвороби та внаслідок неї смерті належним чином виконував всі свої трудові обов'язки по товариству, продовжуючи обслуговувати підпорядковані товариству об'єкти, незважаючи навіть на те, що, як і всі інші працівники, він також тривалий час не отримував винагороди за свою працю. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з 2009 року і до 2011 року разом з [PERSON] працював у ТОВ СП «Спецбудпроект», керівник якого [PERSON] приблизно у 2011 році залишив його напризволяще, отримавши нові об'єкти у Одеській області. Товариство ж продовжувало працювати, але заробітної плати за свою роботу ніхто з працівників не отримував, у зв'язку з чим він і змушений був припинити роботу у ньому, досі так і не отримавши ні відшкодування заборгованості по заробітній платі, ані своєї трудової книжки, що нині перешкоджає йому офіційно працевлаштуватися або звернутися до центру зайнятості, тому [PERSON] звертався навіть до міліції з приводу повернення йому трудової книжки, однак директором ТОВ СП «Спецбудпроект» повернута вона так і не була з незрозумілої для всіх причини. Про [PERSON] свідок [PERSON] також розповів, що він пропрацював у ТОВ СП «Спецбудпроект» до самої смерті та був найбільш добросовісним з усіх працівників товариства, за відсутності директора саме [PERSON] займався пошуком нових об'єктів, здійснюючи їхнє обслуговування та відповідні роботи для них, не отримуючи заробітної плати за це, в той час як директор [PERSON] лише привласнював кошти цих підприємств. Вислухавши пояснення представника позивачки, показання свідків, вивчивши письмове пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до твердого переконання про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги у їх сукупності підлягають до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Так, з копії свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ №267474 від 08.02.2016 року (а.с.7) вбачається, що [PERSON] помер 08.02.2016 року у віці 41 рік. Відповідно до пояснень представника позивачки та показань свідків [PERSON] до часу своєї смерті працював у ТОВ СП «Спецбудпроект», виконуючи всі покладені на нього даним товариством обовязки з обслуговування підпорядкованих обєктів. Даний факт частково підтверджується також і довідкою КЗ «Прилуцький навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради №110 від 16.03.2015 року, згідно з якою ТОВ СП «Спецбудпроект» на підставі договору №01-ПС/ОС з 10.01.2012 року по 31.12.2014 року здійснювало профілактичне обслуговування сигналізації у даному комунальному закладі, а роботи по обслуговуванню обладнання виконував безпосередньо [PERSON] (а.с.43). З копії ж трудової книжки [PERSON] вбачається, що він був прийнятий на роботу в ТОВ СП «Спецбудпроект» 04.12.2006 року, а звільнений звідти 31.08.2013 року за власним бажанням (а.с.38-39). Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду про забезпечення доказів від 26.02.2016 року (а.с.26) з ТОВ СП «Спецбудпроект» витребовувалися наступні документи: завірена копія наказу про призначення [PERSON] на роботу, довідка про нараховану та невиплачену [PERSON] заробітну плату за період з 01.02.2012 року по 01.02.2016 року, довідка про розмір невиплаченої компенсації за невикористані [PERSON] відпустки за 2012 2015 роки, завірена копія наказу про звільнення [PERSON] з роботи, а також оригінал трудової книжки [PERSON], однак жоден з перелічених документів на виконання даної ухвали суду відповідачем наданий так і не був. Згідно з копією розписки [PERSON] (а.с.40-41) трудова книжка її чоловіка [PERSON] (а.с.8, 15) була витребувана з ТОВ СП «Спецбудпроект» та повернута позивачці за результатами проведеної на її вимогу перевірки працівниками поліції лише 15.03.2016 року, тобто вже під час розгляду судом даної цивільної справи. Хоча частиною 1 ст.47 КЗпП України встановлений обовязок власника або уповноваженого ним органу видати працівникові належно оформлену трудову книжку в день його звільнення. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, але відповідачем цього зроблено не було. Тому суд приходить до висновку про те, що насправді до часу своєї смерті [PERSON] працював у ТОВ СП «Спецбудпроект», свідченням чого є також і його лист від 30.07.2015 року з вимогою про звільнення за власним бажанням, який відправлявся [PERSON] ще за життя на адресу директора ТОВ СП «Спецбудпроект» [PERSON], але останнім так і не був отриманий (а.с.44-46). Зроблений же 31.08.2013 року у трудовій книжці [PERSON] запис про звільнення за власним бажанням нині, за відсутності підтверджуючих документів про це, у суду немає жодних підстав вважати дійсним, приймаючи до уваги також і той факт, що директор ТОВ СП «Спецбудпроект» раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за службове підроблення документів (а.с.47-49, 65). Тож, вказаний вище запис має бути змінений відповідачем на запис про те, що роботу у ТОВ СП «Спецбудпроект» [PERSON] було припинено у звязку зі смертю 08.02.2016 року. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. З індивідуальних відомостей на застраховану особу [PERSON], номер облікової картки [NUMBER] (а.с.10), вбачається, що з 2006 року він дійсно працював у ТОВ СП «Спецбудпроект», отримуючи до вересня 2013 року заробіток у даному товаристві та сплачуючи відповідні страхові внески, однак з лютого 2012 року такий заробіток почав виплачуватися йому у розмірі меншому, ніж це було передбачено ЗУ «Про державний бюджет на 2012 рік» та ЗУ «Про державний бюджет на 2013 рік», а з вересня 2013 року такі виплати взагалі припинилися. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Тож, виходячи зі встановлених законодавством розмірів мінімальної заробітної плати за 2012 2016 роки, позивачкою було проведено розрахунок недоплаченої відповідачем її покійному чоловікові за період з лютого 2012 року по серпень 2013 року заробітної плати, а також розрахунок невиплаченої йому заробітної плати за період з вересня 2013 року по січень 2016 року (а.с.13), відповідно до якого розмір заборгованості по ній склав 53038 грн 78 коп. та який за підрахунками суду є цілком правильним. Відповідно до ст.83 КЗпП України у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток виплачується спадкоємцям. Тож, позивачкою на підставі постанови КМУ «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 було також проведено і розрахунок грошової компенсації за не використані її чоловіком дні щорічних відпусток за 2012 2015 роки, розмір якої склав 4739 грн 17 коп. Відповідно до п.2 постанови КМУ «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Так, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата за 2012 рік складає: 13163,00 грн : 12 місяців = 1096,92 грн; за 2013 рік 13835,00 грн : 12 місяців = 1152,92 грн, за 2014 рік 14616,00 грн : 12 місяців = 1218,00 грн, за 2015 рік 15256,00 грн : 12 місяців = 1271,33 грн, а у сумі за 2012 2015 роки 4739,17 грн. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Ст.1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом відносить дітей спадкодавця, у тому числі зачатих за життя спадкодавця та народжених після його смерті, того з подружжя, який його пережив, та батьків. У ч.2 ст.3 СК України зазначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Виходячи з усього наведеного вище, [PERSON] має право на стягнення на її користь заборгованості по невиплаченій її чоловікові [PERSON] за період з 01.02.2012 року по 01.02.2016 року заробітній платі у розмірі 53038 грн 78 коп., компенсації за невикористані ним за період з 2012 року по 2015 року щорічні відпустки у розмірі 4739 грн 17 коп., а також на стягнення на її користь понесених по даній справі судових витрат у розмірі 853 грн 38 коп.

Outcome: approved