Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

22.09.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позвона заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - стягнути аліменти з [PERSON], що мешкає за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Яблунівка, вул.. Гагаріна 1 д, на її користь на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\3 частки від доходу батька, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. 22.09.2016 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання справи на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 03.10.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 17.10.2016 року. В судове засідання, яке відбулося 17.10.2016 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивачка просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 17.10.2016 року, відповідач [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, процесуальні наслідки визнання позову йому зрозумілі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Підсудність. Згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, зокрема, з паспорту відповідача [PERSON], він зареєстрований за адресою: [INFO] Д, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції, так як позивачка в даному випадку скористалася правилом альтернативної підсудності при подачі позовної заяви. Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. В 2013 році позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ОК № 140111, яке видане 26 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка села Кип»ячка Миронівського району Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 26 січня 2013 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 26 січня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 7. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка [PERSON]. Дружини [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають одну малолітню дитину, - сина, [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії І ОК № 244346, яке видане 06 червня 2013 року виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народився 30 травня 2013 року в с. Яблунівка Кагарлицького району Київської області, про що 06 червня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 01. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. Проте, подальше сімейне життя у сторін не склалося, в зв»язку з чим сторони на даний час спільно не проживають тривалий час, відповідно, на даний час будь яких відносин не підтримують, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть, проживають окремо на різних житлових площах, причому, дитина стрін проживає спільно з матір»ю, знаходиться на повному її утриманні. Отже, з матеріалів справи судом встановлено той факт, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини не надає. Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо: -стягнення аліментів на дитину: Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій\-них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів: - наявність споріднення. В даному випадку споріднення між дитиною та відповідачем доведено свідоцтвом про народження дитини серії І ОК № 244346, яке видане 06 червня 2013 року виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народився 30 травня 2013 року в с. Яблунівка Кагарлицького району Київської області, про що 06 червня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 01. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. - недосягнення дитиною, - [PERSON] повноліття, тобто вісімнадцятирічного віку. Враховуючи вищевикладене, відповідач по справі, - [PERSON] зобов»язаний утримувати свою дитину, сина, - [PERSON] до досягнення 18 ти річного віку, тобто, до досягнення сином повноліття, - до 30 травня 2031 року; Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів. До переваг цього способу належать, по перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по друге, відсутність потреби у проведенні індексації. Що стосується розміру частки, яку необхідно стягувати з відповідача, то згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи ту обставину, що, як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач [PERSON] працездатного віку, працездатний, працює на посаді водія автотранспортниз засобів в Росавській філії публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт», має середньомісячний заробіток близько 11000 грн., іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжений, позов визнав, йому зрозуміло процесуальні наслідки визнання позову, та те, що позивачка [PERSON] просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, суд прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в фіксованій частці від всих видів заробітку (доходів) відповідача в розмірі 1/3 частки від його доходу на одну дитину. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 22.09.2016 року. Отже, враховуючи ті обставини, що відповідач працездатний, працездатного віку, офіційно працює, відповідно, має стабільний, усталений заробіток, іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжений, інших осіб на своєму утриманні не має, позовні вимоги визнав в повному обсязі, процесуальні наслідки визнання позову йому зрозумілі, суд приходить до висновку щодо стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, паспорт громадянина України серії СТ 042334, виданий 25 червня 2008 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на користь [PERSON], 04 грудня 1995 року, уродженки [INFO]»ячка Миронівського району Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії СТ 342546, виданий 15 березня 2013 року Миронівським РС Управління ДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання неповнолітньої дитини, -[PERSON], [INFO], уродженця [INFO], свідоцтво про народження, серії І ОК № 244346, яке видане 06 червня 2013 року виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, - з 22.09.2016 року і до досягнення дитиною 18 ти річного віку, тобто, до 30.05.2031 року, включно, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обгрунтування судом рішення в частині допуску до негайного виконання рішення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення у справах про стягнення аліментів, - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано положеннями ст. 88 ЦПК України. Так, згідно положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, Згідно положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно, згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів, в той же час відповідач, - [PERSON] не входить до кола осіб, які згідно Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору. Відповідно,

Outcome: approved