Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

22 січня 2014 року Новомосковський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи - Державне підприємство «Новомосковське лісове господарство», Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання права власності, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, витребування майна із чужого незаконного володіння. 24 липня 2014 року Новомосковський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON], треті особи - Державне підприємство «Новомосковське лісове господарство», Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним державного акту, витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Новомосковським міжрайонним прокурором Дніпропетровської області проведено перевірку в результаті якої встановлено, що відділом Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області, без проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та погодженої документації із землеустрою, видано [PERSON] завідомо неправдивий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 377945, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 01-10-126-02125, внаслідок чого незаконно вилучено та передано у власність останньої земельну ділянку державного лісового фонду загальною площею 0,2046 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка перебувала у постійному користування Державного підприємства «Новомосковське лісове господарство». Позивач також зазначає, що згідно акту перевірки від 31 липня 2013 року встановлено, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] знаходиться за межами населеного пункту - с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області , в межах 40 кварталу ДП «Новомосковське лісове господарство», у відповідності до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, розроблених у 2004 році Київською лісовпорядною експедицією ВО «Укрдержлісгоспроект», перебувала у постійному користуванні Державного підприємства «Новомосковське лісове господарство». У відповідності до ч.4 ст. 122, ч.6 ст. 149 ЗК України (в редакції від 12 жовтня 2010 року), п.5 ч.1 ст. 31, ч.1 ст. 57 ЛК України (в редакції від 31 липня 2009 року), повноваження по вилученню земель лісового фонду площею до 1 га. із постійного користування ДП «Новомосковське лісове господарство» та подальше надання їх у приватну власність громадян із зміною цільового призначення були виключною компетенцією Дніпропетровської обласної адміністрації. 30 грудня 2010 року Відділом Держкомзему в Новомосковському районі видано [PERSON] Державний акт серія ЯЛ № 377945 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2046 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 1223285000:02:006:0490, на підставі рішення Орлівщинської сільської ради від 25 грудня 2012 року, який 21 травня 2010 року зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-126-02125. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Позивач зазначив, що Державний акт видано з порушенням вимог законодавства, оскільки, спірна земельна ділянка належить до земель державного лісового фонду і в порядку, визначеному ч.2 ст. 149 ЗК України ( в редакції від 12 жовтня 2010 року) у постійного землекористувача, ДП «Новомосковське лісове господарство», не вилучалося. Відповідач, отримавши у власність спірну земельну ділянку, з заявою до органів державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність не зверталася, дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки не розроблявся, не погоджувався та не був затверджений. В ході перевірки позивачем також встановлено, що питання про надання у власність відповідачу спірної земельної ділянки на 26 сесії V скликання Орлівщинської сільської ради не розглядалось, а рішенням Орлівщинської сільської ради № 10-26 від 25 грудня 2009 року, на підставі якого видано державний акт, затверджено договори сільської ради з ПП «Орлівщинський комунальник» щодо збору та вивозці твердих відходів, та жодного відношення до земельної ділянки не має. Передачею земельної ділянки у власність відповідачу, фактично, змінене цільове призначення земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови, при цьому, в порушення ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 31 липня 2010 року, ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» (в редакції 10 грудня 2009 року), проект землеустрою щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки лісового фонду не розроблявся, не погоджувався та державну землевпорядну експертизу в органах Держкомзему не проходив. У відповідності до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, захист прав на земельні ділянки здійснюється, у тому числі шляхом визнання права. Згідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати свої майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, в зв'язку з чим, земельна ділянка повинна бути повернута у власність держави.. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить: - визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 377945, площею 0,2046 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 1223285000:02:006:0490, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-126-02125; - зобов'язати [PERSON] повернути Державному підприємству «Новомосковське лісове господарство» земельну ділянку площею 0,2046 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 1223285000:02:006:0490, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, нормативна грошова оцінка якої складає 136 734 гривні 00 копійок. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в інтересах якого заявлений позов Новомосковським міжрайонним прокурором Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду пояснення, у зв'язку з чим просив суд розглядати справу без його участі, задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, згідно заяви, наданої до суду, не заперечував проти задоволення позовних вимог Новомосковського міжрайонного прокурора дніпропетровської області. Представник третьої особи ДП «Новомосковське лісове господарство» до суду не з'явився, про причини неявку суду не повідомив. Про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Новомосковського міжрайонного прокурора в Дніпропетровській області з огляду на наступні обставини. У відповідності до п.2 ст. 121 Конституції України, та п.2 ст.5 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що прокурор має право на звернення до суду з позовом в інтересах Держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Судом встановлено, що 30 грудня 2010 року Відділом Держкомзему в Новомосковському районі видано [PERSON] Державний акт серія ЯЛ № 377945 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2046 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 1223285000:02:006:0490, на підставі рішення Орлівщинської сільської ради від 25 грудня 2012 року, який 21 травня 2010 року зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-126-02125. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Судом встановлено, що перевіркою, проведеною Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області встановлено, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] знаходиться за межами населеного пункту - с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, в межах 40 кварталу ДП «Новомосковське лісове господарство», у відповідності до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, розроблених у 2004 році Київською лісовпорядною експедицією ВО «Укрдержлісгоспроект», перебувала у постійному користуванні Державного підприємства «Новомосковське лісове господарство». У відповідності до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції від 31 липня 2009 року, які діяли на час виникнення правовідносин), передбачено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Таким чином, суд приходить до переконання, що спірна земельна ділянка є земельною ділянкою лісового фонду, яка перебуває у власності Держави, у постійному користуванні Державного підприємства «Новомосковське лісове господарство». У відповідності до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. У відповідності до ст.ст. 80,84 ЗК України, у державній власності перебувають усі землі крім земель комунальної та приватної власності. Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України (в редакції від 12 жовтня 2010 року) визначено, щодо розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. У відповідності до ч. 4 ст. 122 ЗК України (в редакції 12 жовтня 2010 року) до повноважень обласних державних адміністрацій належить розпорядження земельними ділянками державної власності на їх території у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб. Також, пунктом 5 ч.1 ст. 31 Лісового кодексу України (в редакції від 31 липня 2009 року) визначено, щодо повноважень обласних державних адміністрацій належить передача у власність, надання в користування для не лісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, та припинення права користування ними. В зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до переконання, що на час виникнення спірних правовідносин, повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою відносилися до компетенції Дніпропетровської обласної державної адміністрації. У відповідності до ч.4 ст. 122, ч.6 ст. 149 ЗК України (в редакції від 12 жовтня 2010 року), п.5 ч.1 ст. 31, ч.1 ст. 57 ЛК України (в редакції від 31 липня 2009 року), повноваження по вилученню земель лісового фонду площею до 1 га із постійного користування ДП «Новомосковське лісове господарство» та подальше надання їх у приватну власність громадян із зміною цільового призначення були виключною компетенцією Дніпропетровської обласної адміністрації. Судом встановлено, що Державний акт серія ЯЛ № 377945 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2046 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] був виданий без проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та погодженої документації із землеустрою, в зв'язку з чим, були порушені вимоги ч. ч. 6-10 ст. 118 ЗК України. Згідно до ст.116 ЗК України, (в редакції від 12 жовтня 2010 року), громадяни та юридичні особи набувають права власності із земель державної власності за рішенням органів виконавчої влади, в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. В державному акті на право власності на земельну ділянку є посилання на те, що земельна ділянка передається у власність на підставі рішення Орлівщинської сільської ради № 10-26від 25 грудня 2009 року. Судом встановлено факт підтвердження рішенням Орлівщинської сільської ради, того, що рішення зазначеної ради № 10-26від 25 грудня 2009 року є рішенням про затвердження договорів з ПП «Орлівщинський комунальник» щодо збору та вивозу твердих відходів, в якому відсутні посилання на передачу земельної ділянки у власність. Як зазначалося вище, спірна земельна ділянка є земельною ділянкою лісового фонду. Згідно до відомостей Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 377945, земельна ділянка передана у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. Таким чином, встановлено, що цільове призначення спірної земельної ділянки змінене. У відповідності до ч.2 ст. 30 ЗК України (в редакції від 12 жовтня 2010 року), ч.2 ст. 57 ЛК України (в редакції від 31 липня 2009 року), ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 31 липня 2010 року), Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26 травня 2004 року (в редакції від 26 травня 2004 року), зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, на підставі проектів землеустрою щодо їх відведення. Судом встановлено, що компетентним органом рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки не виносилося. Пунктом 8 Постанови Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із змінами, внесеними Постановою Верховного Суду України № 2 від 19 березня 2010 року зазначається, що передбачений такий спосіб захисту, як визнання недійсним документу, виданого на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що вимоги прокурора щодо визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки [PERSON] безпідставно стала власником земельної ділянки, вимоги прокурора в частині зобов'язання [PERSON] повернути державі земельну ділянку також є обґрунтованими. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved