Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

23 вересня 2020 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати, вказуючи, що між ним та відповідачем 27 січня 1998 року був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №03. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу є неможливим. На підставі вищевикладеного він і звернувся до суду із вказаною позовною заявою. 28 вересня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін та справа призначена до судового розгляду по сутті. Позивач надав заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечує. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 27.01.1998 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №03), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Білгород-Дністровському району Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області /л.с. 6/ Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між ними фактично припинені шлюбно-сімейні відносини понад декілька місяців, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу є неможливим, спільних дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved