Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з дійсним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 квітня 2012 року вони зареєстрували шлюб. В грудні 2015 року їх сім'я розпалася у зв'язку з тим, що в них різні погляди на життя, з їх відносин зникло почуття кохання, поваги та взаєморозуміння, натомість з'явилися відчуженість та психологічна несумісність. З того часу вони припинили підтримувати шлюбні відносини. Вони намагалися відновити нормальні сімейні відносини, проте всі їх спроби виявилися безрезультатними. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки їх сім'я не може бути збережена та їх шлюб має бути розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає та буде мешкати і надалі з матір'ю. Спір про поділ майна відсутній. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності (а.с.8). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с.7). Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, 28 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Райгородської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що з грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Компенсації понесених по справі судових витрат позивач не вимагає. Згідно викладеного,

Outcome: approved