overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

23 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 07 вересня 2004 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що Українківською сільською радою Вітовського району Миколаївської області був здійснений відповідний актовий запис № 4. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного тривалий час. Мають малолітню доньку [PERSON], 15 березня 2007 року. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити прізвище присвоєне при державній реєстрації шлюбу «Луценко». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб 1-ФП № 086302, виданого Українківською сільською радою Вітовського району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2004 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 4. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Волгова» на «Луценко» (а.с.4). Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 050269 (а.с. 5). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Про спір між сторонами щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

23 березня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 07 травня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів виділено в інше самостійне провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

23 березня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина. Ухвалою суду від 07 травня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу виділено в інше самостійне провадження. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явився. Нотаріально посвідченою заявою позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю (а.с. 7). Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Заслухавши позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 вересня 2016 року, актовий запис №4. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

23 березня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. [PERSON] вимоги обґрунтовано тим, що рішенням суду від 13.03.2017 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання їхнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 17.05.2017 року набрали чинності зміни до законодавства, згідно з якими аліменти не можуть бути меншими за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про відповідну зміну розміру аліментів (а.с.а.с. 1, 11). Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, зазначивши, що від моменту внесення змін до законодавства і дотепер вона отримує аліменти у розмірі, меншому за встановлений законом. Відповідач у суді не заперечував проти позову, пояснивши, що належним чином виконує свої аліментні обовязки. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони від 01.07.2006 року по 13.03.2017 року перебували у шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою (а.с. 12). 13 березня 2017 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 20.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3). 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17.05.2017 року №2037-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким частину 2 статті 182 Сімейного кодексу України (далі СК) було викладено в новій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Відповідно до частини 1 статті 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, у законодавстві відбулися зміни, які, безумовно, тягнуть за собою відповідну зміну розміру аліментів, що були визначені рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.3017 року. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

23 березня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу відповідач не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини на її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 3200 грн. щомісяця до її повноліття, починаючи з липня 2017 року. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.23), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вислухавши позивачку, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.10). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року було розірвано (а.с.12). Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, є працездатною особою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач офіційно не працює , інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, а також, те що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, починаючи стягнення з 23 березня 2018 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 704,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

23 березня 2018 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 18 липня 1998 р. сторони уклали шлюб, але згодом сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 5 вересня 2007 р. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, в звязку з чим просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. В звязку з тим, що 15 грудня 2017 р. набрали чинності зміни до ЦПК України, ухвалою суду від 6 квітня 2018 р. розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, проти задоволення позову не заперечує. За змістом ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб сторони уклали шлюб 18 липня 1998 р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, актовий запис №490 (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) У відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у 2016 р., примиритися не бажають, в звязку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд враховує, що майновий спір між сторонами відсутній, дитина проживає з позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

23 березня 2019 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, сварки та різні погляди на життя та виховання дітей. Спільне господарство не ведеться. Фактичні шлюбні відносини припинені, однією сім`єю не проживають більше року. Збереження сім`ї вважають неможливим, оскільки спроби примиритися позитивного результату не дали, вичерпані та не мають подальшого сенсу й суперечить інтересам кожного. Провадження у справі відкрито 02 квітня 2020 року та встановлено порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду даної справи. В судове засідання сторони не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надала заяву, якою позовні вимоги визнала в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечувала. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2007 року, про що свідчить запис № 524, зареєстрований Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір`ю (до досягнення 14-річного віку, згідно Договору про сплату аліментів на дітей від 19.03.2020 року). В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду родини та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Почуття взаємоповаги та любові у шлюбі відсутнє. Сторони згодні на розірвання шлюбу, вважають, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

23 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб, зареєстрований 27.04.2012 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №117. В обґрунтування позову зазначено, що відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторонами припинено з серпня 2018 року. При цьому сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 10 квітня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та задоволення позову в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] також надала суду заяву, за змістом якої вона визнає позов та просить розірвати шлюб. Розгляд просить провести за її відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд може розглянути справу без участі сторін і на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 27 квітня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №117, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №796 (а.с.18), [INFO] у вказаному шлюбі народилася [PERSON] . Як вказує позивач у позові, і що визнано відповідачкою, сім`я остаточно розпалась, сторони фактично припинили шлюбні відносини з серпня 2018 року, проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спору щодо місця проживання дітей сторони на цей час не мають. Питання щодо розподілу майна вирішується в іншому провадженні. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved