Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

23.04.2021\~року позивач\~звернулася до\~Веселівського районного\~суду Запорізької\~області з\~позовом,\~де зазначила,\~що починаючи\~з 1986\~року та\~по день\~звернення до\~суду позивач зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Первісно вказаний будинок перебував у користуванні її батьків (підстава вселення до будинку та користування ними позивачеві не відома). Загальна площа вищезазначеного будинку складає 39,9 кв.м., житлова площа 25,3 кв.м., що складається з двох кімнат. До складу домоволодіння відповідно до технічного паспорту входять: житловий будинок літ. «А-1», сарай літ. «Б», сарай - літ «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Ж», водогін літ. «К», огорожа літ. «№1». Вирішивши оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] , 30.03.2020 року позивач звернулася до відповідача та КП «Веселівське БТІ». Листом від 24.09.2020 року № 02-01-17/3614 Веселівська селищна рада надала копії документів стосовно об`єкту житлової нерухомості, та повідомила, що вищевказаний будинок перебуває на балансі селищної ради. 08.04.2020 року № 02-03-04/1071 Веселівська селищна рада надає відповідь про неможливість задоволення її заяви у зв`язку із відсутністю в структурі селищної ради приватизації нерухомого майна. Рекомендовано звернутись до районного суду. Згідно до листа Комунального підприємства «Веселівське бюро технічної інвентаризації» від 23.09.2020 року № 220/01-20 право власності на житловий будинок [ADDRESS] , не зареєстровано. Відповідно довідки про склад сім`ї від 26.03.2021 року № 96, виданої виконавчим комітетом Веселівської селищної ради Веселівського району, Запорізької області, [PERSON] , яка зареєстрована та проживає з 1986 року за адресою: [ADDRESS] , заборгованості по комунальним послугам не має. Станом на день звернення до суду на території Веселівського району Запорізької області відсутній орган приватизації, через що, вона не має можливості вирішити дане питання у позасудовому порядку, у зв`язку із чим вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою про визнання права на приватизацію житла та визнання права власності на будинок. Як зазначив позивач,право на безоплатну приватизацію раніше займаного житла, або іншого, позивачем не використано. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Фролов М.М. підтримали позовні вимоги та просять суд їх задовольнити. Відповідач Веселівська селищна рада Запорізької області надала суду заяву про слухання справи у відсутність їх представника, з позовними вимогами позивача згодні. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази надані сторонами, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено,що\~починаючи з\~1986\~року та\~по день\~звернення до\~суду позивач\~зареєстрований та\~мешкає за\~адресою:\~ [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Первісно вказаний будинок перебував у користуванні її батьків (підстава вселення до будинку та користування ними їй не відома). Загальна площа вищезазначеного будинку складає 39,9 кв.м., житлова площа 25,3 кв.м., що складається з двох кімнат. До складу домоволодіння відповідно до технічного паспорту входять: житловий будинок літ. «А-1», сарай літ. «Б», сарай - літ «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Ж», водогін літ. «К», огорожа літ. «№1». Вирішивши оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] , 30.03.2020 року, позивач звернулася до відповідача та КП «Веселівське БТІ». Листом від 24.09.2020 року № 02-01-17/3614 Веселівська селищна рада надала копії документів стосовно об`єкту житлової нерухомості, та повідомила, що вищевказаний будинок перебуває на балансі селищної ради. 08.04.2020 року № 02-03-04/1071 Веселівська селищна рада надає відповідь про неможливість задоволення заяви у зв`язку із відсутністю в структурі селищної ради органа приватизації нерухомого майна. Рекомендовано звернутись до районного суду. Згідно до листа Комунального підприємства «Веселівське бюро технічної інвентаризації» від 23.09.2020 року № 220/01-20 право власності на житловий будинок [ADDRESS] , не зареєстровано. Відповідно довідки про склад сім`ї від 26.03.2021 року № 96, виданої виконавчим комітетом Веселівської селищної ради Веселівського району, Запорізької області, [PERSON] , яка зареєстрована та проживає з 1986 року за адресою: [ADDRESS] , заборгованості по комунальним послугам не має. Станом на день звернення до суду на території Веселівського району Запорізької області відсутній орган приватизації, через що, вона не має можливості вирішити дане питання у позасудовому порядку, у зв`язку із чим вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою про визнання права на приватизацію житла та визнання права власності на будинок. Право на безоплатну приватизацію раніше займаного житла, або іншого, позивачем не використано. Балансова вартість майна відповідно до відомості про вартість основних засобів, які пропонується до відчуження ДП «ДГ`Широке» ДДС ДС НААН» станом на «01» січня 2019 року становить 35\~607 ,22 грн. Ставка судового збору складає 908,00 грн. Відповідно до отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна від 19.08. 2020 року, відомості по реєстрацію речових прав,іпотеки, обтяжень - відсутні. Відповідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Відповідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Приватизація квартир (будинків) здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно п.1 ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно п. 1 ст. 4 ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна», до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України. Відповідно ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норм 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додаткових 10 квадратних метрів на сім`ю. Стаття 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», регламентує, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно п. 11 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах з позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, передбачено, що судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно, про витребування майна з чужого незаконного володіння чи відшкодування його вартості, про усунення інших порушень прав власника. Судами розглядаються й інші позови, пов`язані з охороною права приватної власності. Відповідні положення щодо захисту права приватної власності поширюються також і на особу, яка хоча не є власником, але володіє майном з підстав, передбачених законом чи договором. Відповідно до абз. 3-5, п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 10.06.2010 року по справі № 1-38/2010, Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає правові основи приватизації житла як один зі способів набуття його у власність. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення їх до участі в утриманні і збережені існуючого житла та формування ринкових відносин. Відповідно до Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом його відчуження на користь громадян України у спосіб безоплатної передачі їм квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю, а також продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Встановлення зазначеної санітарної норм для безоплатної приватизації житла є законодавчою гарантією держави забезпечити справедливу передачу громадянам України у власність державного житлового фонду на рівних умовах і в рівних розмірах. Отже, викладене свідчить про те, що позивач правомірно та законно звернувся до суду з вказаною заявою, так як вирішити дане питання у інший спосіб, тобто оформити документи на право власності, на даний час не можливим через відсутність органу приватизації. Позивач проживає у даному будинку, користуюся ним як власник, проводить ремонти, сплачує усі витрати по комунальним платежам, але не може законно та вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном.

Outcome: approved