Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

23 червня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 16 жовтня 2017 року о 19 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Знамянка 43 км., керуючи транспортним засобом «Iveco 35с» д.н.з. [NUMBER], не був уважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, під час початку та зміни напрямку руху не переконався у безпечності даного маневру, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER]. В результаті ДТП транспортному засобу «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON], було завдано матеріальних збитків. Так як винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди є саме водій [PERSON], то з нього підлягає стягненню завдана шкода. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь вартість матеріального збитку у розмірі 52391 грн. 96 коп. та витрати на проведення оцінки з визначення матеріального збитку у розмірі 1700 грн.. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 25.10.2018 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області залучено в якості третьої сторони без самостійних вимог по даній цивільній справі Страхову компанію «Європейський страховий союз» розташований за адресою: 03055, м. Київ, вул. Дашавська,25, офіс 89. Ухвалою суду від 15.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, подали відзив на позовну заяву, в якому відповідачем зазначено, що належним відповідачем у справі повинна бути страхова компанія ПрАТ «Європейський страховий союз». Третя особа ПрАТ «Європейський страховий союз» про розгляд справи повідомлений належним чином, свого представника в судове засідання не направив, заяв та клопотань до суду не подав. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 2017 року о 19 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Знамянка 43 км., керуючи транспортним засобом «Iveco 35с» д.н.з. [NUMBER], не був уважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, під час початку та зміни напрямку руху не переконався у безпечності даного маневру, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER]. В результаті ДТП транспортному засобу «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON], було завдано матеріальних збитків. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Згідно зі звітом № 1100 від 10.11.2017 року, що виданий Суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] вартість матеріального збитку транспортного засобу «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП становить 52391 грн. 96 коп. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач просить стягнути на свою користь з відповідача як з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи 52391 грн. 96 коп. майнової шкоди. Відповідальність водія [PERSON] згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз». 04 липня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду України прийнято постанову, в якій зазначені наступні правові висновки. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України). Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц дійшла правового висновку про те, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з частинами 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суду не надано доказів, що у страховика (ПрАТ «Європейський страховий союз») не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування. Вбачається, що суб'єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є третя особа - страховик відповідача, оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміт страховика за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed