Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

21 січня 2016 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від\~ апеляційного суду Дніпропетровської області надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач, просить виділити з домоволодіння №10 по вул.Виноградова м.Дніпропетровська 2/15 та 2/75 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВАК №163437 реєстр №724, 13.05.2003р. та свідоцтва про право на спадщину ВЕА №532598 реєстр №3-2396, 01.08.2006р., в окреме домоволодіння з виділенням відповідної частини земельної ділянки під цим об'єктом та присвоїти йому окрему поштову адресу: [ADDRESS], припинити право спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на частину домоволодіння, а саме: на 2/15 та 2/75 частини житлового будинку літ.Б-1 з відповідною частиною надвірних будівель, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВАК №163437 реєстр №724, 13.05.2003р. та свідоцтва про право на спадщину ВЕА №532598 реєстр №3-2396, 01.08.2006р. та відповідної частини земельної ділянки під цим об'єктом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником 2/15 та 2/75 (що разом складає 16/100) частини домоволодіння №10 по вул.Виноградова в м.Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право на спадщину ВАК №163437 реєстр №724, 13.05.2003р. посвідченого Талалаївською державною нотаріальною конторою та свідоцтва про право на спадщину ВЕА №532598 реєстр №3-2396, 01.08.2006р. видане Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. Домоволодіння №10 по вул.Виноградова в м.Дніпропетровську розташоване на земельній ділянці площею 521кв.м та складається із двох житлових будинків: під літерою А-1 житловий будинок, деревяний, маз., обкладений цеглою, розмір житлової площі якого становить 62,3кв.м, загальної 113,2кв.м; під літерою Б-1 житловий будинок цегляний, розмір жилої площі якого - 70,9кв.м, загальної 93,0кв.м; надвірних будівель: сарай під літерою В,Г,М, погріб під літерою Д, убиральня під літерою Ж, навіс під літерою И, огорожі, споруди і мостіння під літерою №1-7,1,II. У володінні позивача на праві приватної власності, відповідно технічного паспорту, знаходиться половина приміщення першого поверху житлового будинку під літерою Б-1 з відповідною частиною надвірних будівель, що складає 2/15 + 2/75 частин всього домоволодіння №10 по вул.Виноградова в м.Дніпропетровську. Житловий будинок під літерою Б-1 має один поверх, розділений на дві квартири №5 і №6, що відокремлені одна від одної глухою стіною будинку, квартири обладнані окремими і системами інженерного забезпечення. Отже, в даній ситуації відсутні перешкоди у виділенні частки домоволодіння в натурі та присвоєння їй окремого номеру квартири. Зазначене також підтверджується тим, що позивач має реєстрацію за місцем проживання за адресою: [INFO]. Домоволодіння №10 по вул.Виноградова в м.Дніпропетровську перебуває у спільній частковій власності. Співвласниками інших частин, що перебувають у спільній частковій власності є: 16/200ч. - [PERSON], 21/100ч. - [PERSON], 13/100ч.- [PERSON], 10/100 ч. - [PERSON], 11/100ч. - [PERSON], 13/100 - [PERSON], частка не перереєстрована [PERSON] У домоволодінні №10 по вул.Виноградова, м.Дніпропетровськ всі зазначені співвласники, крім [PERSON] (проживає у половині житлового будинку під літерою Б-1 у квартирі №6), вже більше як 20 років не проживають та забезпечені іншою жилою площею, крім того житловий будинок під літерою А-1 знаходиться в аварійному стані та не придатний для проживання (у дома відсутні дах, всі вікна, та деякі стіни, зруйновані сходи, двері та перекриття). Позивач не має жодної інформації про місце проживання, місце перебування або місце роботи співвласників домоволодіння, крім [PERSON] Позивач має право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, однак обовязковими документами для вчинення угод щодо частини домоволодіння є отримання кадастрового номеру на земельну ділянку на якій розташовано все домоволодіння, в свою чергу, отримання кадастрового номеру та вчинення угод щодо частини домоволодіння можливе лише за згодою всіх співвласників домоволодіння. У звязку із тим, що співвласники у зазначеному домоволодінні не проживають, а їх місце проживання позивачу невідоме, таке існування права спільної часткової власності сторін на домоволодіння, перешкоджає позивачу отримати кадастровий номер на земельну ділянку, на якій розташована її частка домоволодіння, що порушує законне право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Крім того, позивач хоче звернути увагу суду на те, що земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння надавалася для обслуговування житлових будинків (цілого домоволодіння) незалежно від кількості співвласників такого будинку. Якщо частину одного з будинків виділити в окреме домоволодіння, отримання кадастрового номеру на земельну ділянку здійснюється вже окремо для кожного домоволодіння. При цьому, окреме домоволодіння повинно обовязково мати окрему адресу. Однак, якщо адреса одна, земельна ділянка залишається у спільній частковій власності, а відтак і отримання кадастрового номеру на частину земельної ділянки власником окремого домоволодіння неможливо. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідачі у судові засідання двічі підряд не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за своєї відсутності не подали. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] є власницею 2/15 та 2/75 (що разом складає 16/100) частини домоволодіння №10 по вул.Виноградова в м.Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право на спадщину ВАК №163437 реєстр №724, виданого 13.05.2003р. та посвідченого Талалаївською державною нотаріальною конторою та свідоцтва про право на спадщину ВЕА №532598 реєстр №3-2396, виданого 01.08.2006р. видане Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.64-65). Домоволодіння №10 по вул.Виноградова в м.Дніпропетровську, згідно з технічним паспортом від 19.05.2006 р., розташоване на земельній ділянці площею 521кв.м та складається із двох житлових будинків: під літерою А-1 та під літерою Б-1 (а.с.70-73). Зазначене домоволодіння перебуває у спільній частковій власності. Згідно із ст.319 ЦПК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном за власним розсудом, і має право здійснювати відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст.317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 358 ЦК України встановлено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці. Як передбачено ч.1, ч.2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності... У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно із ч.ч.1,2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Так, згідно із п.п.1.2,2.1,2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. З вищенаведеного випливає, що виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст.183,358,364,379,380 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку та земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст.212 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.4\~ст.60 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися\~на припущеннях. Таким чином, при зверненні до суду позивачем не наведено правових підстав, які б мали слугувати підставою для виділу з домоволодіння №10 по вул.Виноградова м.Дніпропетровська 2/15 та 2/75 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що належить [PERSON], не надано жодних доказів на підтвердження того, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, що також не доведено. Суд не може прийняти наполягання позивача на позовних вимогах, оскільки вони спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується. Нормами чинного законодавства не передбачено захисту порушеного права саме в межах заявлених позивачем вимог, оскільки суду не надано доказів того, яким саме чином порушене її право. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки\~ст.60 ЦПК\~\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу. Окрім того, заявлені вимоги щодо припинення права спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на частину домоволодіння, а саме: на 2/15 та 2/75 частини житлового будинку літ.Б-1 з відповідною частиною надвірних будівель, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВАК №163437 реєстр №724, 13.05.2003р. та свідоцтва про право на спадщину ВЕА №532598 реєстр №3-2396, 01.08.2006р. та відповідної частини земельної ділянки під цим об'єктом заявлені передчасно. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем не було доведено обставини, які викладені у позовній заяві, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed