Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

23 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] , яка постійно проживала в житловому будинку [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями на праві власності належить його батьку [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будування індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 18.03.1960 року, яке було зареєстроване в Жданівському БТІ 25.12.1963 року. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02.10.1956 року по час смерті. Таким чином спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, тому кожному з батьків належить на праві власності по Ѕ частці зазначеного житлового будинку. Однак за життя [PERSON] вищезазначений правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок було втрачено. [PERSON] на випадок своє смерті заповіту не залишила, тому відкрилась спадщина за законом для спадкоємців першої черги. Спадщину фактично прийняли: він, як син спадкодавця з урахуванням заяви про відмову від прийняття спадщини на його користь чоловіка [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також спадщину прийняла відповідачка, як дочка спадкодавця. Однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] у вигляді частки спірного житлового будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлючих документів на право власності на спірний житловий будинок. [INFO] помер його батько [PERSON] . Останній залишив заповіт, відповідно якого заповів йому все належне йому майно. Таким чином відкрилась спадщина за заповітом на Ѕ частку спірного житлового будинку. Спадщину він прийняв, оскільки у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом. Також спадщину прийняла відповідачка, як дочка спадкодавця, яка має інвалідність Ш групи. Однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] у вигляді частки спірного житлового будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлючих документів на право власності на спірний житловий будинок на ім`я спадкодавця, тому звернувся до суду. Просить визнати за ним право власності на 17/24 часток житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] , та в порядку спадкування за заповітом після батька [PERSON] , померлого [INFO] . 16 березня 2020 року до суду звернулась з зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] а про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , постійно проживавшая за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок був збудований за час перебування її батьків в зареєстрованому шлюбі, хоча юридично право власності оформлено на ім`я її батька [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будування індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 18.03.1960 року, який було зареєстроване в БТІ м. Жданова 25.12.1963 року. Тобто спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, тому кожному належить на праві власності по Ѕ частці спірного будинку. Однак за життя батьків зазначений правовстановлючий документ було втрачено. [PERSON] на випадок своє смерті заповіту не залишила, тому відкрилась спадщина за законом для спадкоємців першої черги. Спадщину фактично прийняли: вона, як дочка спадкодавця шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк та відповідач по зустрічному позову [PERSON] , як син спадкодавця з урахуванням заяви про відмову від прийняття спадщини на його користь чоловіка спадкодавця - [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про приняття спадщини. Однак нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Аномат Олександру Георгійовичу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] у вигляді частки спірного житлового будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлючих документів на право власності на спірний житловий будинок. З цих самих підстав вона також не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку спірного житлового будинку після смерті матері [PERSON] [INFO] помер її батько [PERSON] , який залишив заповіт, відповідно якому заповів сину [PERSON] все належне йому майно.Таким чином відкрилась спадщина за заповітом на Ѕ частку спірного житлового будинку. Спадщину за заповітом [PERSON] прийняв, оскільки подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також спадщину за законом на обов`язкову частку, як інвалід Ш групи прийняла вона, як дочка спадкодавця. Однак нотаріусом Аномат О.Г. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] у вигляді частки спірного житлового будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлючих документів на право власності на спірний житловий будинок на ім`я спадкодавця. З цих самих підстав вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку спірного житлового будинку після смерті батька [PERSON] , тому звернулась до суду. Просить визнати за нею право власності на 7/24 часток житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] , та після батька [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та позови обєднано в одне провадження. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив розглядати та закінчити розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, вимоги зустрічного позову визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, свої позовні вимоги підримала та просила їх задовольнити. Представник позивача по зустрічному позову [PERSON] у судове засідання не прибула, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] , не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Фіксування судового процесу технічними засобами не велось у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участі у справі. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно листа комунального комерційного підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» від 11.12.2019 року № 4959, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будування індивідуального житлового будинку на праві особистої власності № 12341 від 18.03.1960 року, посвідченого Іллічівською маріупольською державною нотаріальною конторою 24.03.1960 року, реєстровий № 3155, який зареєстроване в Жданівському бюро технічної інвентаризації 25.12.1963 року за реєстровим № 18868. Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений ККП «Міське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» 11.12.2019 року, по [ADDRESS] розміщени наступні забудови: житловий будинок літ.А-1, нежитлова прибудова літ.А1-1, сіни літ.а-1, веранда літ.а2-1, прибудова літ.а3-1, загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м., погріб літ.а/п, сарай літ.Д-1, оглядова яма літ.Д/я, гараж літ.Г-1, вбиральня літ.В-1, огорожа №1, ворота №2, вимощення «I». [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.10.1956 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 31.10.1987 року зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON] , прізвище якої змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серія [NUMBER] . На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивач по первісному позову [PERSON] є сином, а відповідач по первісному позову [PERSON] є донькою [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 28 цього Кодексу у разі розподілу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у спадкодавця [PERSON] за життя виникло право власності на Ѕ частку житлового будинку по [ADDRESS] . Однак правовстановлючі документи на вказану частку нерухомого майна за життя [PERSON] не отримала. [PERSON] заповіту на випадок своє смерті про призначення спадкоємців не залишила. Тому відкрилась спадщина за законом для спадкоємців першої черги. Згідно спадкової справи № 101/2016, відкритої Першою маріупольською державною нотаріальною конторою до майна [PERSON] , померлої [INFO] , встановлено, що спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину є: син спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину на підставі поданої ним 04.03.2016 року заяви про прийняття спадщини. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] , чоловіка спадкодавця, про відмову від прийняття спадщини за законом на користь сина спадкодавця [PERSON] , яка надійшла 04.03.2016 року. Також спадщину прийняла дочка спадкодавця, [PERSON] на підставі поданої 24.02.2016 року від її імені заяви про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Кулініч В.М. від 19.09.2019 року № 3563/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на частку житлового будинку [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлючого документа, якій підтверджує право власності на вищезазначене майно. Відповідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч.ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на спадкування за законом після спадкодавця [PERSON] на 2/3 частки від спадкового майна у вигляді Ѕ частки спірного житлового будинку, тобто на 2/6 частки з часу відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. За життя [PERSON] залишив заповіт від 04.03.2016 року, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. за реєстром №8-179, яким заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось та взагалі все те, на що за законом матиме право, своєму сину [PERSON] . Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття сподкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно спадкової справи № 37/2019, відкритої до майна [PERSON] , померлого [INFO] , наявний заповіт від 04.03.2016 року, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. за реєстром №8-179, яким [PERSON] заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось та взагалі все те, на що за законом матиме право, своєму сину [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] спадщину за заповітом прийняв шляхом подачі відповідної заяви 18.01.2019 року. Спадкоємцем за законом на обв`язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України є дочка спадкодавця [PERSON] , як особа з інвалідністю Ш групи, яка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви 09.04.2019 року. Постановою державного нотаріуса Фоміної А.В. від 22.10.2019 року № 3964/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України позивач за первісним позовом [PERSON] , як син спадкодавця [PERSON] має право на спадщину за заповітом. Спадкове майно складається з Ѕ частки житловогоо будинку [ADDRESS] . Тобто, у [PERSON] виникло право на спадщину за заповітом на 3/8 частки від Ѕ частки спірного житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями. Таким чином, у [PERSON] виникло право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] та за заповітом після смерті батька [PERSON] на 17/24 частки житлового будинку літ.А-1, нежитлової прибудови літ.А1-1, сіней літ.а-1, веранди літ.а2-1, прибудови літ.а3-1, загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м., погріба літ.а/п, сарая літ.Д-1, оглядової ями літ.Д/я, гаража літ.Г-1, вбиральні літ.В-1, огорожі №1, воріт №2, вимощення «I» по [ADDRESS] з часу відкриття спадщини. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, останні також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно [PERSON] є [PERSON] , як донька спадкодавця та [PERSON] , як син спадкодавця, на користь якого відмовився чоловік спадкодавця [PERSON] . Спадщина за законом відкрилась на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] вчасно, тобто 24.02.2016 року подала заяву до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ст.ст. 1261, 1267, 1268 ЦК України позивач за зустрічним позовом [PERSON] має право на спадщину за законом після смепрті матері [PERSON] на 1/3 частку від Ѕ частки спірного житлового будинку, тобто на 1/6 частку. Спадкоємцем за заповітом на спадкове майно [PERSON] є позивач по первісному позову [PERSON] . Спадкоємцем першої черги за законом на обов`язкову частку спадкового майна [PERSON] є [PERSON] , як донька спадкодавця, яка має інвалідність Ш групи. Спадщина за заповітом відкрилась на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] вчасно 09.04.2019 року подала заяву до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст.ст. 1261, 1267, 1268 ЦК України позивач за зустрічним позовом [PERSON] має право на спадщину за законом на 1/8 частку належної спадкодавцю [PERSON] Ѕ частки спірного житлового будинку. Таким чином, у [PERSON] виникло право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] та після смерті батька [PERSON] на 7/24 частки житлового будинку літ.А-1, нежитлової прибудови літ.А1-1, сіней літ.а-1, веранди літ.а2-1, прибудови літ.а3-1, загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м., погріба літ.а/п, сарая літ.Д-1, оглядової ями літ.Д/я, гаража літ.Г-1, вбиральні літ.В-1, огорожі №1, воріт №2, вимощення «I» по [ADDRESS] з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що правовідносини між сторонами, які виникли зі спадкових правовідносин є безумовними, які не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, позивач та відповідач прийняли спадщину, однак позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після померлих батьків у нотаріуса, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у зв`язку з їх визнанням відповідачем за обидвами позовами. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги, як по первісному, так і по зустрічному позову, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивач відповідно до позову не ставить питання щодо стягнення судого збору відповідача.

Outcome: approved