Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

23.12.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь щомісячно аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. Позивач мотивувала свій позов тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 22.11.2007р. і вони мають спільну дочку - [PERSON], [INFO], яка є студенткою Інституту кримінально-виконавчої служби, навчається на денній формі навчання. В зв'язку з тим, що дочка навчається на денній формі навчання то потребує коштів на проїзд та харчування. Відповідач має постійне місце роботи та отримує дохід, добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та просила його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві, також пояснила, що кошти їй потрібні для утримання дитини, а саме на одежу, взуття, їжу, підручники, зошити, індивідуальні речі, проїзд. Вона витрачає власні кошти, але їх недостатньо, тому потрібні кошти і від відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, хоча пояснив що кошти на утримання доньки звісно потрібні. Відповідач вказав, що він проживає окремо від позивача, не інвалід, тяжкими захворюваннями не хворіє, іншої сім'ї та утриманців не має, пенсіонер, отримує пенсію близько 1216 грн., до грудня 2013 р. працював, в даний час не працює. Третя особа - [PERSON] в суді позов підтримала, пояснила, що коштів матері не хватає, кошти потрібні на проїзд, на книжки і зошити, на особисті речі. Навчається на денній формі, проживає в гуртожитку казарменного типу, працювати можливості не має. Батька останній раз бачила більше 4 років тому, ніякої допомоги він їй не надає взагалі. Відповідач подав зустрічний позов в якому просив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму до закінчення навчання, але не більше ніж до 23 років. В судовому засіданні [PERSON] зустрічний позов підтримав та пояснив, що хоче щоб кошти направлялись на особистий банківський рахунок дитини. В подальшому висловив припущення, що він мабуть помилився щодо аліментів саме з відповідача для дитини, а хотів, щоб аліменти з нього перераховувались саме на банківський рахунок дитини, а не надавались безпосередньо позивачу. Відповідач зустрічний позов не визнала, пояснила що особисто утримує дочку і вирішує всі питання щодо речей та розподілення грошей для неї. Третя особа, в інтересах якої заявлено зустрічний позов, позов не визнала, пояснила що не хоче щоб з матері стягувались для неї аліменти, так як матері довіряє і мати надає їй всі необхідні речі і кошти. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матірю і бабою позивача та третьої особи та проживає разом з ними. Позивач сама утримує [PERSON] та ще використовує і її пенсію, однак цього не достатньо, тому дійсно потрібні аліменти з батька дитини, який взагалі нічого для дитини не надає. Вислухавши пояснення сторні і свідка, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Між сторонами виник спір з приводу виконання обов'язку утримувати дитину в період навчання, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 15 СК України. Сторони є батьками [PERSON]. [PERSON] повнолітня, є студентом (курсантом) денної форми навчання Інституту кримінально-виконавчої служби. Навчається безоплатно, отримує стипендію 208 грн. на місяць. Постійно проживає і навчається в м.Києві, потребує коштів на проїзд, частково на харчування, підручники, одяг, взуття, особисті речі. Відповідач по справі є пенсіонером, інших утриманців та іншої сім»ї не має, не інвалід, має добрий стан здоровя. Третя особа через навчання у іншому місті потребує коштів на прожиття. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Виходячи цієї норми, підставою для виникнення обов'язку батьків щодо утримання таких повнолітніх дітей є склад ряду юридичних фактів , а саме: докази родинного зв'язку дитини і батьків, продовження дитиною навчання, потреба повнолітньої дитини, в зв'язку з навчанням в матеріальній допомозі та здатність батьків таку допомогу надавати, які підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст..200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст..182 СК України. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання дочки, має постійний регулярний дохід, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню так як обов'язок утримувати дитину покладено на обох батьків, а не на одного відповідача, крім того суд враховує те, що дитина навчається безоплатно, отримує стипендію, частково забезпечена форменним одягом та отримує матеріальну допомогу від матері і бабусі. Враховуючи те, що третя особа не бажає, щоб на її користь з позивача також утримувались аліменти на її утримання так як мати надає їй залежні від неї кошти і значно більші ніж надавав раніше її батько, а також враховуючи невиразні пояснення самого [PERSON] щодо зустрічного позову, зустрічний позов задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial