overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

23 жовтня 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], місце проживання: [INFO], КЗ «ВПН» ДОР Свої вимоги\~заявник обґрунтував\~тим,\~що 22.10.2018р.\~[PERSON]\~була госпіталізована\~до психіатричного\~стаціонару. [PERSON]\~письмової поінформованої\~згоди на госпіталізацію\~до КЗ\~«ДКПЛ» ДОР\~не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Так, в судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи [PERSON] не виявляє ознак психозу, а наявність у неї психічного захворювання не є підставою для її примусової госпіталізації. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

23 жовтня 2018 року КП «Павлоградтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача по справі на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 3900,62 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються до квартири № 84 будинку № 4 по вулиці Нова в місті Павлограді Дніпропетровської області. Однак, відповідач оплату за спожиту теплову енергію фактично не проводила, у результаті чого в період з 01 жовтня 2008 року по 01 березня 2012 року утворилася заборгованість в розмірі 3900,62 грн. Станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість відповідачем не сплачена, у зв?язку з чим представник позивача був змушений звернутися до суду для стягнення вищезазначеної суми боргу. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач здійснює послуги по теплопостачанню до квартири № 84, що розташована в будинку № 4 по вулиці Нова в місті Павлограді Дніпропетровської області, однак відповідач оплату за період з 01 жовтня 2008 року по 01 березня 2012 року не проводила, тому станом на 01 жовтня 2018 року виник борг за спожиту теплову енергію у розмірі 3900,62 грн, що підтверджується особистим рахунком 4-609004084 (а.с.4-5). Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки та розміри оплати встановлюються згідно Правил надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання», плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію, отже відповідач зобовязана здійснювати оплату за спожиту теплову енергію. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за спожиту теплову енергії у розмірі 3900,62 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач [PERSON] Г . звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 28 листопада 2007 року він зареєстрував шлюб із відповідачем, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, через що виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у вересні 2018 року, з того часу спільне господарство разом не. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року було відкрито провадження у справі (а.с.\~14-15). У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 20, 21). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року Виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис за № 41, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Встановлено, що сторони є батьками дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. (а.с. 9, 10). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у вересні 2018 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть. Таким чином, враховуючи обставини, установлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне в звязку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 14 березня 2005 року померла його тітка по батьківській лінії - [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі яка перебувала у КСП ім.Б.Хмельницького, с.Залісці Дунаєвецького району Хмельницької області, право якої посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №046245. [PERSON] заповіту не складала, тому спадщина відкрилася за законом, позивач є племінником померлої та відповідно спадкоємцем за законом 3-ої черги згідно ст.1263 ЦК України, його батько (рідний брат померлої) - [PERSON] помер 04 листопада 2005 року, інших спадкоємців не має, померла проживала одиноко. 12\~вересня 2018\~року позивач\~звернувся до\~приватного нотаріуса\~Дунаєвецького районного\~нотаріального округу\~[PERSON]\~з питанням\~оформлення спадщини,\~а саме,\~для отримання\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~нерухоме майно,\~що належало\~[PERSON],\~однак нотаріус\~відмовив йому\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~нерухоме майно,\~що належало\~[PERSON],\~померлій 14\~березня 2005\~року,\~яка проживала\~в [INFO]\~в звязку\~з тим,\~що позивач\~згідно поданих документів спільно не проживав і не був зареєстрований із [PERSON] та звернувся до нотаріальної контори після спливу строку для прийняття спадщини, встановленого чинним законодавством. В установлений законом шестимісячний термін позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки хворів, що підтверджується довідками, виданими Дунаєвецькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини №1, а тому звернувся до суду та просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили після смерті [PERSON], яка померла 14 березня 2005 року. Представник позивача по довіреності [PERSON] в підготовче засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, просила задовольнити позов у підготовчому засіданні, оскільки відповідач позов визнає. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в підготовче засідання не зявився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час шлюб не розірваний. Від цього шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на їхнє утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на їхнє утримання. Позов просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час шлюб не розірваний. Від цього шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На цей час шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Діти сторін залишаються проживати з позивачем, знаходяться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на їхнє утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 23 жовтня 2018 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 05.11.2005 року, від якого мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, у поданій заяві\~\~ позовні вимоги визнала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05.11.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою 46 в будинку 3/1 по вул.Поштовій у м.Павлограді, посилаючись на те, що вона є власником цієї квартири, відповідач співмешканка її сина, зареєстрована в квартирі, але з 01 жовтня 2017 року по теперішній час в ній фактично не проживає, за комунальні послуги не сплачує. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач [PERSON] - співмешканка її сина, у жовтні або листопаді 2017 року вони разом з сином виїхали з її квартири, забравши всі свої речі і більше не поверталися. Їй не відомо теперішнє місце проживання невістки та сина, вони спілкуються лише по телефону. Вона подала цей позов тому, що невістка перешкоджає їй в оформленні субсидії, не надає необхідних документів. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України та ст.\~405\~ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2002 року (а.с.16). У квартирі зареєстровані позивач та члени її сім'ї, в тому числі син [PERSON], онук [PERSON] та співмешканка сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно з актом від 23 жовтня 2018 року, складеним головою ОСББ «Поштова, 3/1», [PERSON], [INFO], не проживає за місцем реєстрації з 01 жовтня 2017 року по теперішній час (а.с.9). Як пояснила у судовому засіданні позивач, їй відомо, що [PERSON] на даний час народила дитину та зареєструвала шлюб з її сином, тому в акті вказано прізвище [PERSON]. Однак документів на підтвердження зміни прізвища у неї немає. У позові вона зазначила прізвище, під яким відповідач зареєстрована в її квартирі. Свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають в одному будинку з позивачем, у судовому засіданні підтвердили, що вони не бачили в будинку невістку позивача [PERSON] приблизно з літа 2018 року, коли саме вона виїхала їм невідомо. Таким чином пояснення позивача про те, що відповідач не проживає в квартирі більше одного року без поважних причин знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Судові витрати по справі слід покласти на позивача, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач має дитину, якій ще не виповнилося одного року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 25.09.1999 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві\~\~ позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25.09.1999 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 53136 грн. 19 коп., яка виникла станом на 01.10.2018 року. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працює у відповідача на посаді провідного інженера-конструктора. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобовязань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 31.10.2018 року №414/515 вбачається, що заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] станом на 01.10.2018 року складає 53136 грн. 19 коп. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 53136 грн. 19 коп. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 59547 грн. 66 коп., яка виникла станом на 01.10.2018 року. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працює у відповідача на посаді начальника сектору. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобовязань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 31.10.2018 року №414/515 вбачається, що заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] станом на 01.10.2018 року складає 59547 грн. 66 коп. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 59547 грн. 66 коп. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved