Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

23.05.2017 року до Московського районного суду м. Харкова звернувся представник позивача з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за навчання в сумі 6209,27 грн., та судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. Наказом ХНУВС від 01.03.2012 року №90 відповідача з 01.03.2012 року було зараховано до аспірантури ХНУВС на заочну форму навчання за спеціальністю 12.00.03 - цивільне право і цивільний процес; сімейне право; міжнародне приватне право на платній основі. 24.09.2012 року між відповідачем та Університетом було укладено договір №12/6 про підготовку аспіранта заочної форми навчання, відповідно до якого університет зобов'язується надавати замовнику послуги з підготовки аспіранта, що працює над дисертацією навчаючись в аспірантурі Університету, а замовник зобов'язується виконувати свої обов'язки за цим договором та оплатити послугу за ціною, встановленою договором. Відповідно до п. 3.2 договору Замовник зобовязаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 2191,51 грн. протягом 10 днів з початку кожного семестру. Проте, всупереч вимогам договору за період навчання оплата надходила не у повному обсязі, у звязку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 12.07.2013 року №306 відповідача відраховано у звязку з несплатою за навчання у звязку з положенням про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів у ВНЗ МВС України, затвердженим наказом МВС України від 28.04.2006 року №421. Загальна сума заборгованості на день звільнення відповідача становить 6209,27 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявилась, повідомлена в установленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, та просила відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, та просила застосувати строки позовної давності, оскільки її було відраховано 12.07.2013 року, а до суду позов було подано 23.05.2017 року. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 року вказану цивільну справу було передано до Київського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю, та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2018 року вказану справу було розподілено судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 22.05.2018 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження. Судом\~встановлено,\~що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 01.03.2012 року № 90 Старунську (після укладення шлюбу [PERSON]) О.С. було з 01.03.2012 зараховано до аспірантури ХНУВС за заочною формою навчання за спеціальністю 12.00.03. 24.09.2012 року між відповідачем та ХНУВС було укладено договір № 12/6 про підготовку аспіранта заочної форми навчання. У відповідності до п. 1.1 зазначеного договору, університет зобовязується надавати замовнику послуги з підготовки аспіранта, що працює над дисертацією навчаючись в аспірантурі університету, а замовник зобовязується виконувати свої обовязки за цим договором та оплатити послуги за ціною, встановленою договором. Відповідно до п. 2.1.1. договору Університет зобовязується зарахувати замовника наказом Університету в якості аспіранта строком на чотири роки. При цьому п. 7.1 вказаного договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 01.03.2016 року. Згідно п. 2.2.1 договору замовник зобовязаний своєчасно вносити плату за послуги у розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно п. 3.2 договору замовник зобовязаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 2191 гривня 51 копійка протягом 10 днів з початку кожного семестру. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1\~стаття 626 Цивільного кодексу України). Згідно частини 1\~статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини 1\~статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст. 530 ЦК України, встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 12.07.2013 року № 306, відповідача відраховано з числа аспірантів докторантури та адюнктури у звязку з несплатою за навчання з 12 липня 2013 року, згідно з положенням про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів у вищих навчальних закладах МВС України, затвердженим наказом МВС України від 28 квітня 2006 року № 421. Згідно п. 5.1 договору № 12/6 про підготовку аспіранта заочної форми навчання від 24.09.2012 року, за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вимогами ст.629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання. На підставі викладеного, вбачається, що умовами договору, укладеного між університетом та відповідачем було обумовлено всі істотні умови договору, в тому числі умови щодо відрахування замовника з навчального закладу, при цьому відповідач була ознайомлена з умовами договору та погодилася з ними, про що свідчить підпис останньої в договорі. Позивач в своєму позові вказує, що за період навчання від відповідача оплата надходила не в повному обсязі, у звязку з чим відповідача було відраховано, та надано до суду довідку розрахунок за період з 30.08.2013 року по 29.04.2016 року, тобто вже після відрахування відповідача з Університету, та позивачем нарахована заборгованість за період з 21.10.2014 року по 07.04.2016 року в розмірі 6209,27 грн., тобто на момент коли Університет не надавав послуги з підготовки аспіранта. Відповідно до п. 7.4 Договору припинення цього договору здійснюється на підставах і у порядку, визначених законодавством України. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. (ч. 1\~ст. 256 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою\~ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Так, відповідно до п. 8.1 договору передбачено, що усі правовідносини, що виникають у звязку з виконанням умов цього договору і не врегульовані ним регламентуються законодавством України. Умови про збільшення позовної давності договір не містить. Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивачем, при звернені до суду з позовною заявою 19.05.2017 року було порушено строки позовної давності, оскільки відповідача було відраховано з Університету 12.07.2013 року, що є підставою для відмови у позові відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, оскільки відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі за наведених вище підстав. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed