Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

22.12.2017 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 16434,32 грн., мотивуючи тим, що він працював у відповідача з 10.08.2015 року по 02.07.2017 року. При звільненні з ним не був проведений розрахунок. Борг відповідача по заробітній платі складає 16434,32 грн.. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить закрити провадження по справі в звязку з відсутністю предмета спору. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач у період з 10.08.2015 року по 03.07.2017 року працював у відповідача на посаді оператора котельні 5-го розряду, що підтверджується витягом з наказу №53-К від 03.07.2017 року. При звільненні позивача, відповідач з ним не розрахувався і заборгованість по заробітній платі становить 16434,32 грн. (а.с.13). Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України « Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З врахуванням положень ст.47 КЗпП України, не можуть бути покладені в основу рішення по справі посилання відповідача на відсутність спору між сторонами та відповідно не можуть вони бути і підставою для закриття провадження по справі. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» , а також правові позиції, відображені в судових рішеннях різних інстанцій, на які посилається відповідач у відзиві, взагалі стосуються спорів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, не виплачуючи заборговану позивачеві заробітну плату, відповідач порушив його право на своєчасне одержання винагороди за працю, гарантоване Конституцією України (ст.43), Законом України «Про оплату праці» та обмежив право на використання його власності для задоволення життєвих потреб грошових коштів протягом 7 місяців. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З огляду на викладене, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. в дохід держави.

Outcome: approved