Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

24.06.2019 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але ніколи не проживала і на даний час її місце проживання не відомо. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивачка оплачує самостійно, тому змушена звернутись до суду з метою забезпечення можливості розпорядитися власним майном. Ухвалою від 01.08.2019 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 19.09.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час, місце та день розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив до суду не надала, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2000 р. та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2018 р. Відповідно до довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради № 19.03.03-25/І/288/19 від 28.05.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дочкою позивачки. Згідно акту про не проживання від 28 травня 2019 р., за адресою: [ADDRESS] з моменту реєстрації по теперішній час (більш ніж один рік), громадянка [PERSON] , [INFO] , фактично не проживала. Факт непроживання [PERSON] більше одного року в спірній квартирі також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] . Статтею 55 Конституції України\~гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Однак, статті 71,72 Житлового кодексу України, якими керувався позивач, регулюють правовідносини користування жилим приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду. Разом із тим, судом встановлено, що спірний будинок має інший правовий статус - приватного житлового фонду, користування жилими приміщеннями регулюється главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до положень\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст.\~319,\~321 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України\~визначено, що власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Права членів сім`ї власника на користування жилим приміщенням урегульовані також ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що між позивачкою та відповідачкою відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання більше одного року не проживає та не користуються квартирою [ADDRESS] , суд вважає, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням у спірній квартирі, у зв`язку з чим позовну заяву належить задовольнити.

Outcome: approved