Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

22 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 04 травня 2017 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого останній отримав від неї 600 доларів США, що на день укладення вказаного договору становило 15916,04 грн. згідно курсу НБУ. На підтвердження укладення вказаного договору [PERSON] була складена розписка, згідно якої він зобовязувався повернути позику в строк до 04 серпня 2017 року, однак станом на день подання позовної заяви цього не зробив і ухиляється від виконання своїх зобовязань. На її претензію повернути гроші [PERSON] не відреагував. Згідно інформації Національного банку України офіційний курс гривні щодо долара США станом на 22 листопада 2017 року становить 2649,2211 грн. за 100 доларів, а тому сума позики буде становити 15895,33 грн., а три проценти річних 145,02 грн., що разом буде становити 16040,35 грн. У звязку з наведеним, просить стягнути із [PERSON] в свою користь заборгованість по договору позики в розмірі 16040,35 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. Під час розгляду справи позивач та її представник подали клопотання, де уточнили розмір позовних умов у звязку із зміною курсу долара США до гривні, а тому розмір боргу за договором позики склав 16281,43 грн., три проценти річних 166,53 грн., а всього 16281,60 грн., що просить стягнути із відповідача, а також стягнути із нього судовий збір та витрати за надання правової допомоги. Відповідач позов визнав і пояснив, що дійсно позичав у позивача кошти раніше, як зазначено в договорі, які на даний час не повернув, оскільки немає, заперечив проти стягнення витрат за надання правової допомоги. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 509 ч. 1 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом установлено, що 04 травня 2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в розмірі 600 доларів США, які зобовязувався повернути до 04 серпня 2017 року, що стверджено розпискою (а.с. 6). Наведене свідчить, що сторони уклали договір позики. Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивач повідомляла відповідача про необхідність повернення боргу, про що останній не заперечував в судовому засіданні, однак на час розгляду справи коштів не повернув. В силу ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач, порушивши зобовязання перед позивачем, доводів на відсутність своєї вини у цьому суду не представив. Таким чином суд вважає, що є підстави для стягнення боргу з відповідача в користь позивача у примусовому порядку. Згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 12 грудня 2017 року 100 доларів США становить 2713,5720 грн., а тому боргові зобовязання складають 16281 грн. 43 коп. (2713,5720 грн. * 6). Відповідно до ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки у вказаному договорі позики не встановлений розмір процентів, 3 проценти річних буде становити 148,54 грн. (2713,5720 грн. : 365днів * 3 * 111 (днів прострочення) : 100). Враховуючи подане клопотання позивача та її представника про уточнення суми стягнення заборгованості, суд вважає, що до стягнення підлягає сума, яку просить стягнути позивач у цьому клопотанні 16281,60 грн., яка складається із основного боргу та трьох процентів річних. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд, задовольняючи позов, стягує із відповідача в користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. (а.с. 1) та за надання правової допомоги в розмірі 1280 грн., що разом буде становити 1920 грн.

Outcome: approved