Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

22.11.2017 року до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] (далі позивачка) з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про збільшення розміру аліментів, в якій вказує на те, що на підставі рішень Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2008 року та 03.06.2011 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання відповідно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], 04.01.20011 року народження, щомісячно до їх повноліття у твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. на кожну дитину. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що розмір аліментів, визначених попередніми судовими рішеннями, підлягає збільшенню, оскільки з моменту ухвалення рішення діти підросли, тому необхідні значно більші витрати на їх утримання, виховання, фізичний та духовний розвиток, за цей час значно змінився прожитковий мінімум для дітей. Позивачка посилається також на те, що має місце значний рівень інфляції, внаслідок чого розмір аліментів знецінюється. В той же час змінився матеріальний стан відповідача: він придбав легковий автомобіль та власне житло, відповідач з батьком обробляють більше двадцяти га земель сільськогосподарського призначення, від чого мають постійний дохід. Позивачка зазначає, що вона не має постійного місця роботи, бо не має ніякої кваліфікації, отримує незначний дохід, який не може задовольнити всіх необхідних потреб, повязаних з утриманням та вихованням двох дітей. Позивачка вважає, що відповідач за своїм матеріальним станом спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 900 грн. на кожну дитину, враховуючи, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1860 грн. Посилаючись на ст.ст. 180-183, 191-192 Сімейного кодексу (далі СК) України, позивачка просить суд: змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача [PERSON], [INFO], на користь позивачки [PERSON], [INFO], індивідуальний податковий номер [NUMBER], на утримання доньки [PERSON], [INFO], в порядку збільшення в твердій грошовій сумі з 300,00 гривень до 900,00 гривень, починаючи з 22.11.2017 року до повноліття доньки, тобто до 29.07.2024 або до зміни матеріального чи сімейного становища сторін; змінити розмір аліментів стягуваних з відповідача [PERSON], [INFO], на користь позивачки [PERSON], [INFO], індивідуальний податковий номер [NUMBER], на утримання сина [PERSON], [INFO], в порядку збільшення в твердій грошовій сумі з 300,00 гривень до 900,00 гривень, починаючи з 22.11.2017 року до повноліття сина, тобто до 04.01.2029 або до зміни матеріального чи сімейного становища сторін. В судове засідання позивачка не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2008 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року, щомісячно до її повноліття в розмірі ? частини його заробітної плати (доходу) (а.с.7). На підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03.06.2011 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року, щомісячно до його повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень (а.с.6). Аліменти стягуються до теперішнього часу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2). При цьому згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зазначено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Суд враховує, що на час визначення судами розміру аліментів на дітей позивачки 17.12.2008 та 03.06.2011 прожитковий мінімум для дітей до шести років та від шести до вісімнадцяти років складав відповідно 557 та 701 грн. і 911 грн. та 1134 грн., а станом на час постановлення цього рішення суду він складає 1492 грн. та 1860 грн. Відповідач визнав позов і погодився на збільшення суми аліментів до 900 гривень на місяць на кожну дитину. Позивачка не надала суду доказів, які б відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України свідчили б про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків, інших обставин, що є підставами для зміни розміру аліментів. З наданих нею довідок з Петропавлівської загальноосвітньої школи №1 від 06.10.17 №261 та №260 вбачається тільки, що [PERSON] та [PERSON] є учнями відповідно шостого та першого класів цієї школи (а.с.8,9). На підставі досліджених доказів та приймаючи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги про збільшення розміру аліментів і це визнання не суперечить закону і не порушує законних прав та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що позов у частині збільшення розміру аліментів підлягає задоволенню частково з урахуванням того, що на доньку позивачки аліменти стягуються не в твердій грошовій сумі, а в частці його доходу (заробітку), тому слід змінити спосіб стягнення аліментів відповідно до ч.3 ст.181 СК України. Крім того, виходячи з правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, та вимог ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає за необхідне зазначити про це в резолютивній частині рішення. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі, визначеному згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст.180-184, 192 СК України,

Outcome: partial