overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

23.03.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1\~286 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач з позовом згоден та вказав в письмових запереченнях, що саме в сумі 1286 грн. він згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Сторони просили слухати справу у їх відсутності. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін на підставі наданих суду письмових доказів в порядку ч.2 чт.197 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком вказаний відповідач - [PERSON]. В теперішній час неповнолітній син сторін проживає з позивачкою, а відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає не достатньо. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\~286 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

23.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Олександрівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилася не заповідана спадщина у вигляді державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданий 26.12.2002 року Олександрівською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області та житловий будинок розташований по [ADDRESS]. Вона є єдиною законною спадкоємицею, і тому хоче зареєструвати дану спадщину на себе, але в силу своєї юридичної необізнаності пропустила встановлений строк для прийняття спадщини за законом, у зв'язку з чим не може реалізувати право власності щодо залишеного спадку. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, наполягає на позовних вимогах. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини - юридична необізнаність. Суд вважає причину пропуску строку поважною відповідно до ст. 1272 ЦК України, таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

23.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 20.10.2012 року уклала з відповідачем шлюб. Від зазначеного шлюбу дітей не мають. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.10.2012 року у Туніській Республіці, акт №1703 (а.с. 7-10). Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають. Спору про поділ майна не виникає. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке він отримав після реєстрації шлюбу. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

23.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 29.07.2011 року, від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2011 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

23.03.2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що у звязку із скрутним матеріальним становищем не має можливості виплачувати аліменти у повному обсязі на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив, просив зменшити аліменти до 500 грн. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що гроші необхідні на лікування дитини, на інші додаткові витрати, спрямовані на розвиток дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09.12.2014 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно. На даний час доходи [PERSON] значно зменшилися та відповідно до копії довідки від 09.06.2015 року, виданої за місцем роботи оклад останнього становить 1415,53 грн. Відповідно до копій довідок-розрахунків Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 11.06.2015 року та 27.07.2015 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON]. Частина 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи те, що матеріальний стан [PERSON] значно погіршився, суд приходить до висновку про зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

23.03.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають в шлюбі, але позивач звернулась із позовною заявою до Новоград-Волинського міськрайонного суду про розірвання шлюбу між ними. Мають неповнолітнього сина [PERSON], якого вона виховує та забезпечує самостійно, дитина є інвалідом з дитинства, проживає разом із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу, хоча він здоровий, працездатний, працює не офіційно, його дохід мінливий, але є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини. Позивач у судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заперечень проти позову суду не надав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

23.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання своєї дитини. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В даний час сторони проживають окремо. Дитина залишилася разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на утримання сина, що стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Вираховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

23.03.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання. В позовній заяві зазначила, що у 1999 році вона та відповідач розірвали шлюб і з того часу проживають окремо. Після розірвання шлюбу їх дочка [PERSON] залишилася проживати з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач сплачував аліменти на утримання дочки до досягнення повноліття. В даний час [PERSON] навчається на першому курсі Хомутецького ветеринарно-зоотехнічного технікуму і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. В зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з зазначеним позовом і просила стягувати з відповідача на користь повнолітньої дочки - [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги в частині розміру аліментів, які вона просить стягували з відповідача та просила зменшити суму стягуваних аліментів до 300 гривень щомісячно. Відповідач у судове засідання не з'явився, засобами електронної пошти надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно, просив зарахувати у суму аліментів, які підлягають стягненню суму коштів, перерахованих ним позивачці до її звернення з даним позовом до суду. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В судовому засіданні встановлено, і це визнається сторонами, що сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка навчається на першому курсі Хомутецького ветеринарно-зоотехнічного технікуму і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач погодився сплачувати аліменти у сумі 300 гривень щомісячно. Як вбачається з довідки Хомутецького ветеринарно-зоотехнічного технікуму №14 від 17.02.2015 року [PERSON] навчається на першому курсі денної форми. Закінчення навчання 30 червня 2017 року. За таких обставин позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Суд не вбачає законних підстав для задоволення клопотання відповідача про зарахування до суми аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суми коштів, які відповідач добровільно перерахував своїй повнолітній дочці. На підставі ст.ст.198, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

23.03.2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 20.09.2003р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]., від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, сторони фактично припинили шлюбні відносини з 2014 року, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

23.03.2015 р. року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, в якій вказує, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 19.04.2003 року, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 135. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області № 2/219/2128/2014 від 25.11.2014 р. шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказала, що неповнолітні діти проживають із нею та знаходяться на її утриманні. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з матеріального забезпечення та виховання дітей. Позивачка просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судове засідання не з»явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони дійсно перебували у шлюбі з 19.04.2003 року, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 135. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області № 2/219/2128/2014 від 25.11.2014 р., яке набуло законної сили 08.12.2014 р., шлюб було розірвано (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтвах про народження дітей записаний відповідач - [PERSON] (а.с.3, 6). Судом встановлено, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні заяви, вони підлягають стягненню з відповідача у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

23.03.2015 р. Шитік Н.М. звернувся до суду з позовом до ПАТ «Ритм» про стягнення індексації заробітної плати (а.с.2-5), мотивуючи свої вимоги наступним. З 15.03.2004 р. по 04.12.2013 р. вона працювала у відповідача і за цей період при виплаті заробітної плати згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не проводилась її індексація. Посилаючись на ст. 43 Конституції України, ст. 95 КЗпП України, ст.ст.2, 4-5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» просить, стягнути з відповідача на її користь індексацію по заробітній платі за період роботи з 15.03.2004 р. по 04.12.2013 р. у розмірі 2363,80 грн. без урахування обов'язкових податків і зборів. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки представника відповідача суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд визнає причини неявки відповідача неповажними, вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 15.03.2004 р. працювала у відповідача, з 04.12.2013 р. була звільнена з роботи у зв'язку з переведенням на ТОВ «ТД «Чернігівський» за п. 5 ст. 36 КЗпП України(а.с.9-11). Відповідно до ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до довідки ПАТ «Ритм» № 556 від 22.04.2015 р., сума індексації заробітної плати [PERSON] за період з 01.08. 2008 р. по 01.12.2011 р. становить 2938,59 грн., з урахуванням утримань - 2363,80 грн.; індексація нараховувалась у періоди до 07 місяця 2008 р.; 2012-2013 р.р.. За період розрахунку індексації підвищення заробітної плати було в 04 та в 06 місяцях 2010 року(а.с.6). З відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума індексації заробітної плати 2363,80 грн. з урахуванням обов'язкових податків і зборів. Крім того, з відповідача підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглянув позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

23.03.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що на протязі двох років сімейне життя між ним та відповідачем поступово погіршилося, оскільки сторони мають протилежні погляди на шлюб та сімю, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин у лютому 2016 року. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 26.04.1996 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 78. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, в своїй заяві позивач зазначає із відповідачем протилежні погляди на шлюб та сімю, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин у лютому 2016 року. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved