Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

23 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення з житлового будинку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач у справі [PERSON] її колишній чоловік. Шлюб було укладено 09 червня 2000 року. В 2008 році вони збудували власний житловий будинок, що знаходиться в с. Оленине по вул. Козацька, 42, Камінь-Каширського району Волинської області, та стали в ньому проживати. 15 листопада 2012 року шлюб було розірвано в судовому порядку. 20 вересня 2013 року позивач удруге уклала шлюб з відповідачем, а 13 грудня 2013 року сторони уклали нотаріально посвідчені договори дарування житлового будинку та земельної ділянки. В даний час право власності на вказану нерухомість зареєстровано на позивачем. За час проживання у шлюбі у них народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, веде себе неадекватно. 18 листопада 2017 року відповідач вчинив насильство в сімї і постановою суду від 23 листопада 2017 року його було визнано винним у вчиненні адмінправонорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 годин. Оскільки життя знову стало нестерпним, тому вона змушена була звернутися до суду з позовами про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів. Рішеннями Камінь-Каширського районного суду від 27 листопада 2017 року було постановлено шлюб розірвати та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, щомісячно по 930 грн. на кожну дитину. 11 та 15 грудня 2017 року відповідач знову вчинив насильство в сімї, внаслідок чого постановою судді Камінь-Каширського районного суду від 22 грудня 2017 року його було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 год. Таким чином впродовж двох місяців відповідач тричі вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. 173-2 КУпАП, тобто насильство у сімї, за які був притягнутий до адміністративної відповідальності. Незважаючи на це, відповідач продовжує проживати з позивачем в одному будинку та вести себе агресивно. 18 січня 2018 року відповідач наніс побої дочці [PERSON], а коли позивач намагалася її захистити, наніс побої і їй. З відповідною заявою про вчинення злочину позивач звернулася до Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області. За заявою позивача було відкрито кримінальне провадження. Після отримання копії постанови суду вона усно, в присутності дітей, попередила відповідача про те, щоб він виселився з будинку добровільно. У відповідь відповідач почав погрожувати, що вбє її та спалить будинок. На даний час позивач продовжує проживати з нею в одному будинку. Крім цього, відповідач постійно обзиває позивачку психічно хворою, хоча на обліку в лікаря-психіатра вона не перебуває, що стверджується висновком спеціаліста. Заходи запобігання вчиненню протиправної поведінки, впливу на відповідача виявилися безрезультатними. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд виселити [PERSON] із житлового будинку по вул. Козацька, 42 в с. Оленине Камінь-Каширського району Волинської області без надання іншого жилого приміщення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, про що подав відповідну заяву. Оскільки відповідач визнає позов повністю суд на підставі ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з частинами 1 та 4 ст. 156 ЖК УРСР члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. У відповідності до ст. 157 ЖК УPCP членів сімї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. З оглянутих у судовому засіданні витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 15166196 від 23.12.2013 року (а.с. 8), довідки Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області №561 від 26.04.2018 року встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Козацька, 42 в с. Оленине Камінь-Каширського району Волинської області. В даному житловому будинку разом із позивачем [PERSON] та її дітьми зареєстрований та проживає відповідач [PERSON], що підтверджується будинковою книгою (а.с. 13). Згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Наявні в матеріалах цивільної справи постанови суддів Камінь-Каширського районного суду від 23 листопада та 22 грудня 2017 року (а.с. 11, 12), підтверджують факт неодноразового притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї відносно позивача [PERSON] Усі наведені вище докази в їх сукупності дають суду достатні підстави вважати, що відповідач [PERSON] своєю протиправною поведінкою робить неможливим для інших членів своєї сімї проживання з ним в одному житловому будинку, а вжиті відносно нього заходи громадського впливу, зокрема бесіди працівників правоохоронних органів, накладення адміністративних стягнень судом, виявились безрезультатними, а тому є всі правові підстави для задоволення даного позову. Суд не стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, оскільки від таких вимог остання відмовилася.

Outcome: approved