Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

22.08.2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості по відсоткам за кредитним договором від 28.12.2005 року у розмірі 106000,00 гривень. У позові зазначали, що 28.12.2005 року між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючи на невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань, Банк просив стягнути з останнього заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 106000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги Банку підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду предявленого до нього позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило. З урахуванням заяви представника позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як встановлено в судовому засіданні, 28.12.2005 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав. Станом на 31.05.2017 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 159294,54 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 12004,09 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 146590,45 грн., заборгованість з пені та комісії - 700,00 грн. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 29.04.2015 року з [PERSON] на користь Банку стягнута заборгованість за кредитним договором від 28.12.2005 року у розмірі 21560,66 грн., з яких: заборгованості за кредитом - 12004,09 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7153,68 грн., заборгованість з пені та комісії - 900 грн., штраф - 500 грн., штраф (процентна складова) 1002,89 грн. Заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 106000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості по відсоткам за кредитним договором у розмірі 106000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ПАТ КБ «Приват Банк» та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 1600 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved