overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

24.03.2017 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача вказав, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 18.05.2011 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 2400 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але цих зобовязань не виконує, в звязку з чим станом на 31.01.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 12\~256,61 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути без нього, позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки відповідачки постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 38). Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення справи не заявляла, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлення про час та місце розгляду справи вручалось їй належним чином. З урахуванням позицій позивача, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Доведено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 18.05.2011 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 2400 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але станом на 31.01.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 12\~256,61 грн. Вказані правовідносини регламентуються: -ст.ст. 525,526,530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; -ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки [PERSON] добровільно не виконує взятих на себе зобовязань по сплаті кредиту та відсотків за користування ним на підставі укладеного нею з ПАТ 18.05.2011 р. виникла заборгованість в розмірі 12\~256,61 грн., то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідачки й судові витрати в сумі 1600 грн. необхідно стягнути рішенням суду. В звязку з повним задоволенням вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] на його користь стягуються всі судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

24.03.2017 р. заявлено позов, у якому позивач зазначила, що з 23.06.2007 р. вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], [INFO], вона самостійно утримувати неповнолітню дитину не має можливості, відповідач добровільно свій обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини не виконує, постійного місця роботи і регулярного доходу немає, а тому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн., починаючи з дня звернення до суду і до його повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, письмово позовні вимоги підтримала повністю, справу просила розглядати без неї (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово позовні вимоги визнав частково, погодився на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 500 грн. щомісячно, справу просив розглянути без нього (а.с.17). З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позов задовільнити частково з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно законного обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини не виконує, хоча отримує мінливі доходи від тимчасових заробітків, а тому може і зобов'язаний щомісячно сплачувати кошти в твердій грошовій сумі по 700 грн., який суд визначив з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини та можливостей відповідача. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 183 п.1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухилення батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини, чим порушує її права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 700 грн., починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. Висновки суду, крім письмових пояснень сторін, підтверджуються ще й таким: -свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.06.2007 р., відповідно до якого 23.06.2007 р. одружилися [PERSON] та [PERSON] (а.с.5); -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.07.2008 р., згідно з яким [INFO] р. народився [PERSON], батьком якого записаний [PERSON] (а.с.4); -довідкою виконкому Гайсинської міської ради № 833 від 20.03.2017, згідно з якою [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Відповідно до ст. 88 ЦПК України в зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути підтверджені актом виконаних робіт 800 грн. витрат на правову допомогу та на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

24.03.2017 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 22.09.2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які за взаємною згодою сторін залишаються мешкати з матір'ю. Станом на теперішній час вона з відповідачем не проживає, діти перебувають на її забезпеченню. Після фактичного припинення між ними сімейних відносин, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сім'ї та дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньок аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця до повноліття дітей, починаючи з 24.03.2017 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Просила розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Вимоги позивачки підтверджуються свідоцтвом про одруження (а.с. 4), свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця починаючи з дня звернення до суду - тобто з 24.03.2017 року до їх повноліття. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

24.03.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2006 року. Мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. Наполягав на розірванні шлюбу та не вбачав підстав в наданні строку для примирення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2006 року, мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 3-4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надали,шлюб підлягає до розірвання. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

24.03.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого вони мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO]. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дочки, але не регулярну, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що дійсно у них з позивачкою є неповнолітня дочка [PERSON] [INFO]. Він згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в тому розмірі в якому просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO] (а.с.5). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

24.03.2017 року до Приморського районного суду м.Одеси надійшла ухвала Верховного суду України від 20.03.2017 року згідно якої визначено підсудність справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу Приморському районному суду м.Одеси. В позовній заяві про розірвання шлюбу [PERSON] вказує, що з 2016 року шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, вони не проживають разом та не ведуть сумісного господарства, шлюб має лише формальний характер. Позивач звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи без його участі та зазначив, що позов підтримує у повному обсязі. Представник позивача - [PERSON] просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву. Відповідач також звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги визнає. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 1995 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Приморської рай адміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 542, від шлюбу сторони мають повнолітнього сина: [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, з 2016 року шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, вони не проживають разом та не ведуть сумісного господарства, шлюб має лише формальний характер. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

24.03.2017 року до суду з зазначеною позовною заявою звернулась [PERSON] Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 02.03.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Лознянською сільською радою. Від даного шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачем. 11.09.2013 року за рішенням Хмільницького міськрайонного суду, даний шлюб було розірвано. Однак, 29.11.2014 року між сторонами було укладено шлюб повторно, який зареєстровано відділом РАЦСу по Хмільницькому району реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 21. На даний час сторони припинили спільне проживання в зв'язку з різними поглядами на життя та відсутністю спільних інтересів, в зв'язку з чим у сторін виникають постійні сварки. Позивач прийшла до висновку, що перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її та дітей інтересам. Строк для примирення просить не давати, оскільки це не змінить її стосунків з відповідачем. У судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач позов підтримує, а відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши докази, беручи до уваги заяви сторін, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.7) від якого мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8), спір щодо виховання яких між сторонами відсутній. У даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо через різні характери та погляди на життя, шлюб та сім'ю, а тому прийшли до переконання про необхідність розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В зв'язку з викладеним суд, вважає можливим позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб існує лише формально. Відповідно до ст.. 88 ч.1 ЦПК судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

24.03.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, та про те, що позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. З позовної заяви вбачається, що 21.02.2004 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З 2014 року сімейні відносини припиненні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у позивачки та відповідача є спільна дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що обєктивно підтверджується матеріалами справи: копією свідоцтва про народження дитини, довідкою з місця проживання, за якою дитина проживає та зареєстрована разом із позивачкою. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення їй повноліття. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача є законними, тому підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу). Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню у доход держави судовий збір в сумі 640,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

24.03.2017 року позивач ДП «Петриківкатеплоенерго» КП «Дніпротеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 24 335,14 грн., витрати за проведення експертних послуг 1 500,00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, за період з 17.11.2016 року по 22.02.2017 року, в сумі 2493,32 грн., судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 600,00 грн. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги зазначив, що 16 червня 2016 року, близько 21:30 годині, [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], по автодорозі Т-04-14 та «Дніпродзержинськ-Петриківка-Магдалинівка» по вул. Червоноармійська, 2 в с. Єлизаветівка Петриківського району під час маневрування, не переконався в безпеці виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], належний ДП «Петриківкатеплоенерго» КП «Дніпротеплоенерго» ДОР» (надалі за текстом - Позивач), під керуванням [PERSON]. [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач-1) було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до Постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі № 187/618/16-п від 11.07.2016 та було призначено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Транспортний засіб Відповідача-1 марки ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди (надалі за текстом - ДТП) був забезпеченим полісом ОСЦПВВТНЗ №АЕ/9020353, виданим Приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз» (код ЄДРПОУ: 33552636), (надалі за текстом - Відповідач - 2). Відповідач-2 відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен відшкодовувати Позивачу завдану матеріальну шкоду у зв'язку з скоєним ДТП . Для додержання процедури та якомога скорішого відшкодування матеріальних збитків, позивачем було надано заяву від 21.06.2016 про виплату страхового відшкодування до Відповідача - 2 з усіма необхідними документами для визнання наших вимог обґрунтованими. Відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Проте цього не було виконано в строк, а було виконано 08 серпня 2016 року. В свою чергу Позивач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

24.03.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 03.06.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 14216,52 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 03.06.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 2800,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 28.02.2017 року склався борг перед банком у розмірі 14216,52 гривень, а саме борг за тілом кредиту 2774,93 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 8934,12 гривень, заборгованість за пенею та комісією 1592,40 гривень, штраф (фіксована частина) 250.00 гривень, штраф (процентна складова) 665,07 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору 1600,00 гривень,

Outcome: approved