Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

22 грудня 2014 року позивач ПП ВФ «ГиС» в особі директора [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної неправомірними діями працівника, у розмірі 8560,34 гривень, в обґрунтування якого зазначило, що 02 вересня 2013 року [PERSON] був прийнятий на підприємство на посаду слюсаря 3-го розряду. В заяві про прийняття на роботу оговорювались умови роботи, що стосуються правил внутрішнього трудового розпорядку, пов'язаних із виконанням виробничих задач на території ПАТ «МК «Азовсталь», з якими [PERSON] був згоден. 07 лютого 2014 року начальником зміни №3 ТОВ «Охоронний Холдінг» [PERSON] був складений акт № 652а, згідно з яким о 06.10 год. охоронником [PERSON] на караульній ділянці № 3 КПП ЦЛАТ ПАТ МК «Азовсталь» було встановлено факт порушення громадянином [PERSON] п. 5.10 (б) СТП 232-104-2011, а саме: відповідач перебував на території комбінату у нетверезому стані з різким запахом алкоголю із рота, гіперемії обличчя. Відповідачу протягом двох годин було запропоновано пройти медичний огляд в Маріупольському наркологічному диспансері, від чого відповідач відмовився, про що мається відповідна відмітка в акті. В результаті порушення відповідачем умов трудового договору 07 лютого 2014 року був виданий наказ про звільнення [PERSON] за ст.40 п.7 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані. Згідно умов договору підряду № 2014/35ск від 18 грудня 2013 з додатком № 1, у зв'язку з порушенням правил розпорядку на території комбінату «Азовсталь» робітником ПП «ГиС» [PERSON] позивач сплатив штраф у розмірі 10000 гривень. У січні 2014 року та лютому 2014 року із заробітної плати відповідача ПП ПФ «ГІС» було утримано суму штрафу у розмірі 1439,66 гривень, з урахуванням чого просив стягнути з відповідача 8560,34 гривень штрафу та судові витрати. У судове засідання представник позивача Антипюк О.О., діюча на підставі довіреності, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити, та не заперечувала проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. У зв'язку із наведеним, з урахуванням думки представника позивача, на підставі ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно наказу № 26-к від 02 вересня 2013 року [PERSON] був прийнятий на роботу до Приватного підприємства виробнича фірма «ГиС» на посаду слюсаря 3-го розряду (а.с.9). Наказ був виданий на підставі заяви [PERSON] від 30 серпня 2013 року про прийняття на роботу, з якої вбачається, що він погоджується з особливими умовами роботи, зазначеному в трудовому контракті (а.с. 7). Як вбачається з умов трудового контракту, укладеного 02 вересня 2013 року між директором ПП «ГІС» [PERSON] та [PERSON], в разі порушення режиму підприємства, а саме: появи на території комбінату «Азовсталь» в стані алкогольного сп'яніння, наркотичному стані, пронесення спиртних напоїв, або інших предметів (які кваліфікуються як крадіжка), [PERSON] зобов'язався оплатити штраф в розмірі 10000 гривень та звільнитись по ст.40 п.8 КЗпП України - за крадіжку, по ст.40 п.7 КЗпП України - за появу на роботі у нетверезому стані (а.с. 8). 07 серпня 2014 начальником зміни №3 ТОВ «Охоронний Холдінг» [PERSON] був складений акт № 652а, згідно з яким о 06.10 год. охоронником [PERSON] на караульній ділянці № 3 КПП ЦЛАТ ПАТ МК «Азовсталь» було встановлено факт порушення громадянином [PERSON] п. 5.10 (б) СТП 232-104-2011, а саме: відповідач перебував на території комбінату у нетверезому стані з різким запахом алкоголю із рота, гіперемії обличчя. Даний акт підписаний [PERSON] та надані ним пояснення про те, що він 07 лютого 2014 року входив на територію комбінату з запохом алкоголю, оскільки напередодні випив 2 літри пива, від проходження наркологічного огляду відмовився (а.с.10). Наказом № 6 від 07 лютого 2014 року [PERSON] був звільнений з Приватного підприємства виробнича фірма «ГиС» за ст.40 п.7 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані (а.с.11). Наказ про звільнення з роботи [PERSON] не оскаржував. За умовами договору підряду № 2014/35ск від 18 грудня 2013 з додатком № 1, укладеного між ПАТ «МК «Азовсталь» та ПП ВФ «ГиС», у зв'язку з порушенням робітником ПП «ГиС» [PERSON] правил розпорядку на території комбінату ПП ВФ «ГиС» сплатив штраф у розмірі 10000 гривень, про що свідчать накладна № 18 від 31 березня 2014 року та платіжне доручення № 170 від 15 квітня 2014 (а.с. 13-14). Як вбачається з довідки ПП ПФ «ГІС», у січні 2014 року та лютому 2014 року із заробітної плати відповідача ПП ПФ «ГІС» було утримано суму штрафу у загальному розмірі 1439,66 гривень (а.с. 12). Згідно ч.1,2 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно абз.1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх робітниками» від 29.12.1992р. № 14, за правилами ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, робітники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну шкоду в розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку. Однак, якщо розмір матеріальної відповідальності був встановлений в укладеному з робітником контракті, шкода стягується з робітника згідно умов контракту. Таким чином, суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог Приватного підприємства виробнича фірма «ГиС» до [PERSON], оскільки встановлено, що позивачу була заподіяна шкода в результаті неправомірних дій відповідача, про наслідки яких він був письмово попереджений при прийомі на роботу, та з урахуванням часткового утримання з відповідача в рахунок оплати штрафу грошової суми у розмірі 1439,66 гривень, вважає за необхідних стягнути з відповідача грошову суму на користь позивача у розмірі 8560,34 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved