Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

22.03.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріусом таким, що не підлягає виконанню в якій просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] НМЕ 840741 від 26.10.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №10144 про стягнення грошових коштів у сумі 13396,28 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. Свої вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 26.10.2017 року вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 11596,28 грн. за період з 06.01.2007 року по 26.06.2017 року. Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 06.01.2007, укладеного між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», прострочена заборгованість почала виникати у березні 2007 року (04.03.2007 - 136,49 грн.). За таких обставин у ПАТ КБ «ПриватБанк» право вимоги повернення грошових коштів у сумі 1500 грн. виникло у березні 2007 року. Водночас приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вищевказаний виконавчий напис нотаріуса вчинено 26.10.2017, тобто більше ніж через 10 років після виникнення у ПАТ КБ «ПриватБанк» права вимоги щодо стягнення коштів, що є порушенням ст.ст.5, 88 Закону України «Про нотаріат». Також, указана в виконавчому написі сума грошових коштів не є «безспірною». Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Позивач вважає, що виконавчий напис за реєстровим №10144 від 26.10.2017 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач повідомлялась належним чином про дату та місце розгляду справи, до початку розгляду справи через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином, а ні заяви, а ні відзиву суду не надав, тобто скористався своїм правом на власний розсуд. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. 26.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №10144 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» не виплачених у строк відповідно до умов від 6 січня 2007 року та Розрахунку заборгованості за договором грошових коштів у сумі 11 596 грн. 28 коп., з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 500 грн. 00 коп.; - заборгованості за відсотками у розмірі 9 067 грн. 89 коп.; - заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; - заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 528 грн. 39 коп., стягнення здійснюється за період з 6 січня 2007 року по 26 червня 2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. 00 коп. Постановою головного державного виконавця Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22.01.2018 року відкрито виконавче провадження №55539183 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №10144 від 26.10.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 13396 грн. 28 коп. За загальним правилом ст.ст.15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1\~ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1\~ст.1 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат»\~(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 т. 39\~Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Так, згідно зі\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Як вбачається із анкети-заяви, письмову форму договору становить анкета-заява, разом із Памяткою клієнта, Умовами та Привалами надання банківських послуг, а також Тарифами, нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано лише частину договору анкету-заяву, а Памятку клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, які є частиною договору, нотаріусу не були надані. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора із порушенням вимог\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. З огляду на вищенаведене суд доходить до висновку про те, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. у відшкодування судового збору.

Outcome: approved