Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

22.11.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , 3-тя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені. В обґрунтування позову зазначено, що 30.12.2000 року між сторонами по справі було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАГС виконкому Дніпропетровської ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 760. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 02.09.2004 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого донька залишилася проживати разом із матір`ю [PERSON] , спілкування позивача із донькою було припинено. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 10.07.2012 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , і з цього часу донька стала проживати з батьком. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2016 року і до повноліття дитини. Про існування вказаного рішення відповідачці було відомо, оскільки саме за її заявою розмір аліментів було зменшено судом з ј частини на 1/6 частину, але жодного разу відповідач аліменти не сплачувала та є злісним неплатником аліментів. На виконанні в Дніпровському ВДВС м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебував виконавчий лист № 335/3425/16-ц, виданий 21.07.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2016 року і до повноліття дитини, але [INFO] вказаний виконавчий документ був повернутий позивачу у зв`язку з повноліттям дитини та відсутністю майна боржника. 21.05.2019 року [PERSON] , на утримання якої мала бути здійснена сплата аліментів, виповнилося 18 років, але весь цей час її мати - відповідач у справі життям доньки взагалі не цікавилась, вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, неодноразово була притягнута до кримінальної відповідальності. Добровільно відповідач ніколи не сплачувала аліменти та не бажає виконувати рішення суду взагалі. Загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 58 853 грн. 11 коп. і оскільки розмір пені не може перевищувати 100 % заборгованості по аліментам, розмір пені за прострочення сплати аліментів також дорівнює 58 853 грн. 11 коп. Посилаючись на вказані вище обставини, а також з урахуванням того, що донька весь час проживала із позивачем та перебувала на його утриманні, мати дитини є працездатною та здоровою особою, у зв`язку з чим може надати матеріальну допомогу на утримання доньки, але не бажає цього робити, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 58 853 грн. 11 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 24.03.2016 року по 21.05.2019 року у розмірі 58 853 грн. 11 коп. Ухвалою судді від 16.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 14.01.2020 року, яке було відкладено через першу неявку в судове засідання відповідача у справі. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Дьякова Т.В. в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не надала, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутність не надавала, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи те, що відзив на позов у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України не подано, і представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 10.07.2012 року, відповідача по справі [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та передано малолітню дитину батькові - [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2016 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2016 року і до повноліття дитини. Рішення суду про стягнення аліментів перебувало на виконанні у Дніпровському ВДВС м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Постановою державного виконавця від 19.09.2019 року, виконавчий лист № 335/3425/16-ц, виданий 21.07.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2016 року і до повноліття дитини, повернуто позивачу у зв`язку з набуттям дитиною повноліття та відсутністю майна у боржника. Відповідач рішення суду не виконувала, аліменти не сплачувала. У відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення. Згідно довідки Дніпровського ВДВС м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 58 853 грн. 11 коп. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину. У відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості зі сплати аліментів саме з вини відповідача, оскільки як встановлено судом, [PERSON] , будучи обізнаною про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої доньки, жодного платежу за рішенням суду не здійснила, чим допустила утворення заборгованості зі сплати аліментів, при цьому, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з незалежних від неї причин, відповідач суду не надала. Крім того, суд враховує, що обчислений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментам в сумі 58 853,11 грн., сторонами не оскаржувався, доказів, які б спростували розмір цієї заборгованості, суду не надано, а тому такий розрахунок суд вважає вірним, належним та обґрунтованим і бере його до уваги при ухваленні вказаного рішення. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року (справа № 572/1762/15ц, провадження № 14-37цс18), викладено правову позицію, відповідно до якої неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи із зазначеного правового висновку, а також враховуючи вимоги ст. 194 СК України, згідно до яких розмір пені не може бути більше 100 % заборгованості, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 58 853,11 грн., яка дорівнює заборгованості відповідача зі сплати аліментів. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення самої заборгованості зі сплати аліментів на утримання доньки, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Як передбачено ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до п. 9, 10 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом. Враховуючи те, що між сторонами спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів відсутній, а також те, що всі питання щодо сплати аліментів за судовим рішенням, яке набрало законної сили, вирішуються державним виконавцем при його виконанні, виходячи з вимог діючого законодавства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, оскільки таке стягнення фактично призведе до подвійного стягнення однієї і тієї ж суми. На підставі викладених обставин позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Крім того, враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial