Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

22.03.2018 року [PERSON] звернуласьдо Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] в якому посилаючись на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить суд змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.11.2013 року з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], збільшивши їх розмір до ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 2009 по 2015 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Після розірвання шлюбу в 2015 році дитина залишилась проживати разом з позивачкою. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.11.2013 року з відповідача, на її користь стягнуто аліменти, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів та внесені зміни до Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаних змін, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки розмір аліментів, визначений за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.11.2013 року є меншим ніж встановлений законом, просить суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина. 05.05.2018 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому після уточнення позовних вимог, посилаючись на зміну матеріального становища та відсутністю можливості сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі заочного рішення від 18.11.2013 року з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], зменшивши їх розмір з ? частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/9 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] обґрунтовує тим, що в його житті відбулися суттєві зміни у матеріальному становищі, так як в 2015 році його було звільнено з офіційного місця роботи, та не маючи ніякої кваліфікації, довгий час не міг влаштуватись на постійну роботу, що змусило його здобувати професію. Тому, з 01.09.2016 року по теперішній час він навчається в ДПТНЗ «Дніпровський регіональний центр професійно-технічної освіти» на денній, бюджетній формі навчання та отримує стипендію. Інших доходів окрім стипендії він не має, тому він не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду. Таким чином, на теперішній час існує суттєва зміна його матеріального стану в порівнянні з тим становищем, яке існувало при ухваленні рішення про стягнення аліментів, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечувала, просила суд в його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, суду надав відзив на позов про зміну розміру аліментів, в якому заявлені позовні вимоги не визнавав, суду пояснював, що його матеріальне становище суттєво погіршилось, оскільки 2015 році його було звільнено з офіційного місця роботи, та не маючи ніякої кваліфікації, довгий час не міг влаштуватись на постійну роботу, що змусило його здобувати професію. Тому, з 01.09.2016 року по теперішній час він навчається в ДПТНЗ «Дніпровський регіональний центр професійно-технічної освіти» на денній, бюджетній формі навчання та отримує стипендію. Інших доходів окрім стипендії він не має. В той же час, позивачка є працевлаштованою, отримує стабільний дохід, інших утриманців не має. Також вона забезпечена житлом та має нерухоме майно. Крім цього, з березня 2018 року вона перебуває у другому шлюбі. Її чоловік працевлаштований та отримує дохід. Отже, на теперішній час матеріальне становище позивачки значно покращилось в порівнянні з тим, яке існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, а тому в задоволенні позову про збільшення розміру аліментів просить відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги [PERSON] не визнавала, заперечувала проти задоволення позову, заявлені позовні вимоги за зустрічним позовом підтримувала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні. З'ясувавши позиції сторін, дослідивши надані ними докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 29.08.2009 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №285. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. В 2015 році шлюб між сторонами розірвано, дитина залишилась проживати разом з позивачкою. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.11.2013 року з відповідача, на користь позивачки стягнуто аліменти, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення набрало законної сили та на сьогоднішній день є чинним. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів та внесені зміни до Сімейного кодексу України, а саме: абз. 2 ч.2 ст.182 Сімейного кодексу встановлено, що Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, то первісний позов підлягає задоволенню, оскільки грунтується на законі. Зустрічний позов задоволенню не підлягає, оскльки визначення розміру аліментів у частці від доходу платника аліментів і так передбачає врахування розміру аліментів залежно від розміру доходу. Підстав для зменшення розміру частки аліментів, які позивач повинен сплачувати позивачу, якими можуть бути наявність інших утриманців у відповідача тощо, відсутні. При цьому погіршення матеріального становища платника аліментів не є підставою для зменшення розміру аліментів, який визначається у частці від доходу, оскільки тай спосіб вирахування аліментів враховує пропорційне збільшення або зменшення доходу платника і не погіршує його становища у випадку зменшення доходу. На підставі наведеного та

Outcome: approved