Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

23.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, у якому з врахуванням уточнення позовних вимог просила суд розірвати шлюбу, зареєстрований 22.11.2003 року у Шахтарському міському відділі РАЦС Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 372, а також призначити аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], які підлягатимуть стягненню з відповідача на її користь в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 22.11.2003 року у Шахтарському міському відділі РАЦС Донецького обласного управління юстиції вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу позивачка і відповідач мають малолітніх дітей, а саме синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Водночас, зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім з відповідачем інтересам, просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 22.11.2003 року у Шахтарському міському відділі РАЦС Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 372. Разом з тим, враховуючи, що відповідач жодної участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на їх утримання не надає, позивачка просить суд з врахуванням уточнення позовних вимог призначити аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], які підлягатимуть стягненню з відповідача на її користь в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме щодо розірвання шлюбу та призначення аліментів у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Разом з тим, відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], позивачка та відповідач від шлюбу мають малолітніх дітей, а саме синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). З письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили вести спільне господарство та подружні відносини не підтримують. Крім того, спір про місце проживання дітей та поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що діти проживають з позивачкою, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, при цьому, приймаючи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, а саме про необхідність призначення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки, з врахуванням принципу справедливості та розумності, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи від 23.12.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. Також, в порядку, визначеному ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial