Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

23 червня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], оскільки відповідач не проживає в даній квартирі з моменту реєстрації без поважних причин. Крім того, позивач просить зняти відповідача з реєстраційного обліку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08 червня 2010 року № 26338991 (а/с 6). Як вбачається з копії довідки, виданої Комунальним підприємством «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради 15 червня 2016 року, в даній квартирі, крім позивача, також зареєстрований [PERSON] (а/с 7). Позивач у судовому засіданні пояснила, що відповідач ніколи не проживав за місцем своєї реєстрації, участі у витратах на утримання житла він не приймає, особистих його речей у квартирі немає і взагалі квартирою він не цікавиться. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що відповідач не проживає у спірній квартирі з моменту реєстрації. Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, підлягає задоволенню. Проте, не підлягає задоволенню вимога позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS], адже ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» передбачено, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації. Враховуючи викладене,

Outcome: partial