Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

24.07.2017 року судом одержано позовну заяву Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» (далі - ПАТ «МЕГАБАНК») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2-101-821-2-15-Г (з ануїтетними платежами) від 27.08.2015 року в розмірі 5132,17 грн. та судового збору в розмірі 1600,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного між ПАТ «МЕГАБАНК» і [PERSON] кредитного договору 27.08.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн., зі сплатою 15% річних, на строк з 27.08.2015 року до 26.08.2016 року, та зобов'язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати інші зобов'язання згідно з договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 01.06.2017 року становить 5132,17 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позовних вимог суду не надав, причина неявки суду не відома, тому суд на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, враховуючи клопотання позивача, вважає можливим провести слухання справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 27.08.2015 року між ПАТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2-101-821-2-15-Г (з ануїтетними платежами), за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. на строк з 27.08.2015 року до 26.08.2016 року включно, зі сплатою 15,00% річних за користування кредитом, та зобов'язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати інші зобов'язання згідно з договором (а.с.6 ). Кредит було надано [PERSON] 27.08.2015 року шляхом видачі з каси банку 5000 грн. готівкою, що підтверджується випискою з рахунку [PERSON] № [NUMBER] (а.с.10 ). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячно ануїтетними платежами, передбаченими договором. Згідно п. 4.2 кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та сплату процентів за договором відповідач здійснює ануїтетними платежами. Сплата ануїтетних платежів здійснюється відповідачем щомісяця не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. За обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 3,5% від суми кредиту (п. 4.4 кредитного договору). Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди становить 627,54 грн. Згідно п. 4.10 кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процента ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 4.8 кредитного договору (0,1% річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород відповідач сплачує штраф у розмірі передбаченому п. 6.3 кредитного договору (45% від суми кредиту). Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 01.06.2017 року становить 5132,17 грн., з них: заборгованість за кредитом 2879,48 грн.; заборгованість по процентам 2,69 грн.; штраф 2250,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором та виписками по рахунку [PERSON] (а.с.9). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає доведеними позовні вимоги та приходить до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1600 грн. судового збору (а.с. 1). У зв'язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved