overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

22 січня 2019 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов`язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. На виконання доручення суду про вручення судових документів, до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло виконане доручення з якого вбачається, що [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу та не заперечує проти слухання справи в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, врахувавши думку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 14 лютого 2018 року, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис №131. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з літа 2018 року. Так, згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони бажають розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити інтересам позивача, суд вважає неможливим подальше збереження сім`ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

22 січня 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 листопада 2007 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого в народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя відсутності взаєморозуміння та поваги. Сторони не проживають разом, шлюбні відносини припинені. У судове засідання сторони не з'явились, подали заяви з проханням розглянути справу без їх участі, відповідно до яких позивач підтримує позов, відповідач позов визнає, примирення вважають неможливим. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 23 листопада 2007 року у виконкомі Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 78, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], виданим 23 листопада 2007 року (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області 01 вересня 2016 року (а.с.6). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з їх заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судові витрати позивач залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

22 січня 2019 року\~ позивачка [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 25 серпня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1199. Від даного шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що між нею і [PERSON] склалися неприязні стосунки, які повязані з відсутністю взаємоповаги, взаєморозуміння, взаємної любові, а також різні погляди у неї та відповідача на сумісне життя. В звязку з цим виникають сварки та різні сімейні непорозуміння, що і призвело до припинення шлюбних відносин. З [PERSON] на даний час вони проживають окремо. Таким чином, їхня сімя розпалась повністю і перспектив на примирення не має. Шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі недоцільно. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 25 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1199, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] (а.с. 3-4). Ухвалою судді від 14 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 12 годину 00 хвилин 07 березня 2019 року (а.с. 15-16). В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву, отримана судом 24.01.2019 року за вх. № 3117, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судові витрати просить залишити за нею. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 9). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, отримана судом 24.01.2019 року за вх. № 3116, в якій просив справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу розглядати за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

22 січня 2019 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дітей самоухиляється, не турбується про здоров'я і розвиток дітей, має сумнівний дохід, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку. Позивачка в ході судового розгляду подала заяву в якій зазначила, що на позові наполягає, просить справу розглянути на підставі поданих документів, без її участі. Відповідач до суду не з'явився, при цьому належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER]), який мешкає за адресою: [ADDRESS], не працює, є батьком дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою [PERSON] Відповідач від участі у вихованні та утриманні дітей ухиляється. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивача та відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку , але не менше , ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Позивачка зазначила в своїх позовних вимогах зміну частини стягнення аліментів з урахуванням віку дітей, з урахуванням предмету позову, суд вважає, що позивачка діє не в інтересах дітей, а тому вважає можливим в цій частині відмовити. Відповідно до ст.430 ч.1п.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на корись держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

22 січня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 22 травня 2017 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Криничківської сільської ради Гощанського районну Рівненської області, актовий запис № 01. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, вони втратили почуття любові один до одного. Їхній шлюб існує формально, сім`я уже давно розпалася. Сумісне життя, збереження сім`ї та примирення між ними є неможливими. Позивачка подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 травня 2017 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Криничківської сільської ради Гощанського районну Рівненської області, актовий запис № 01. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

22 січня 2020 року [PERSON] звернуалася до суду з позовом, в якому посилається на те, що 30 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] . Спільне життя між ними не склалося, часто виникали непорозуміння і конфлікти, вони не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Все це призвело до того, що втратили почуття поваги та любові один до одного і протягом двох років разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе, надії на збереження шлюбу немає, тому просить шлюб розірвати а неповнолітніх дітей залишити проживати з нею. В судове засідання від позивачки надійшла письмова заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив розглядати справу заочно. Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивачки та відповідача, та письмові клопотання сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 30.08.2014 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13. Наведене стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 5-6). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, то суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін, суд вважає, що останніх слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі наведеного та ст.ст.104, 110, 112, 160, 161 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

22 січня 2020 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що 03 січня 2017 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб про що, Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, було зроблено відповідний актовий запис №01. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини фактично припиненні з квітня 2018 року, примирення та збереження сім`ї неможливе. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 03 січня 2017 року уклали шлюб про, що Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, було зроблено відповідний актовий запис №01. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. З квітня 2018 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї [PERSON] не можливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища з боку відповідача та вимог щодо компенсації понесених судових витрат з боку позивача, заявлено не було.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

22 січня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його проживання однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , яка померла [INFO] . Необхідність встановлення даного факту заявник пов`язує із реалізацію свого права на спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] . В судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, заявник свою заяву підтримала, а заінтересована особа проти її задоволення не заперечила. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Згідно довідки, виданої виконачим комітетом Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області 19 грудня 2019 року на підставі погосподарських книг № 3 за 1983-1985 роки, №2 за 1986-1990 року, № 2 за 1996-2000 роки, №2 за 2001-2005 роки та № 2 за 2006-2010 роки, [PERSON] із 1983 року до дня своєї смерті проживала однією сім`єю із заявником в одному будинку в селі Вільха Романівського району Житомирської області. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вправі встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Статтею 1264 Цивільного кодексу України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Встановивши, що факт, який просить встановити заявник має для нього юридичне значення, а також давши оцінку доказам, якими підтверджується вказаний факт, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення його заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

22 січня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 17 лютого 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №53. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з вересня 2018 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, просила задовольнити позов у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, через оголошення на сайті, відзив на позовну заяву не надіслав. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані письмові докази, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 17 лютого 2007 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №53. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В сім`ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з вересня 2018 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved