Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

22 січня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 27 травня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського районного управління юстиції у Запорізькій області, відповідний актовий запис №07. Позивач вказав, що сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через те, що вони не підходять один одному, у зв`язку з чим з 05 серпня 2017 року сторони припинили подружні стосунки та з вказаного часу проживають окремо. За таких обставин позивач вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] \~в підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення була повідомлений належним чином (а.с.26), у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві, прохав задовольнити його позов. Позивач письмово заперечував проти надання судом строку для їх примирення. Разом з\~тим,\~позивач справу\~прохав розглянути\~без його\~участі та\~увипадку визнання позову відповідачем, прохав розглянути справу на підставі наявних у справі доказів (а.с.22). Відповідач [PERSON] \~в підготовче засідання не з`явилася, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином (а.с.28,30), у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що нею визнаються обставини, зазначені у позовній заяві [PERSON] , та вона їх не оспорює. Відповідач заперечувала проти надання судом строку для їх примирення, прохала позов [PERSON] задовольнити (а.с.29). Виходячи з положень стст.211,223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх учасників справи. Частинами 3 та 4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін у справі, викладену кожним окремо в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 27 травня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що 27 травня 2015 року складено відповідний актовий запис №07 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю (а.с.3,4,6,7,8). З письмових пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що спільне сімейне життя позивача з відповідачем не склалося через те, що вони не підходять один одному, у зв`язку з чим з 05 серпня 2017 року сторони припинили подружні стосунки, з вказаного часу проживають окремо та вважають подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливим (а.с.3,4,7-11). Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, про що зазначили в заявах по суті справи, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, у письмових заявах заперечували проти надання подружжю строку для примирення (а.с.22,29). Спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами на час розгляду даної справи немає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя. Відповідач [PERSON] як особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, не зверталася до суду з проханням відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: approved