Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

22 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком №7/1 по вул. Прорізна у м. Одесі та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. До судового засідання позивач [PERSON] надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність на підставі наявних матеріалів справи. Відповідач [PERSON], діюча в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], у судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядилась на свій розсуд. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради в особі відділу у справах дітей до судового засідання надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Київської РА ОМР, як органу опіки та піклування, при ухваленні рішення просила врахувати права та інтереси дітей. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, що виникають із житлових щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Так судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №1408, [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Прорізна, буд.7/1, що також підтверджено витягом Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №14442005 від 04.05.2007, реєстраційний номер обєкту нерухомості 18090319. Згідно будинкової (домової) книги прописки громадян, проживаючих в буд.7/1 по вул. Прорізна, Київського району, м. Одеса, органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Дмитріївка» відповідач [PERSON], [INFO] та її неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані в зазначеному будинку з 21 листопада 2011 року, однак у вказаному житловому будинку відповідачі не проживають більше одного року, що підтверджується актом від 29 липня 2018 року про не проживання вказаних осіб за місцем реєстрації у буд.7/1 по вул. Прорізна у м. Одеса, посвідченим заступником керівника ОСН КМ «Дмитріївка» [PERSON]. Факт реєстрації відповідача за адресою: м.Одеса, вул. Прорізна, 7/1 також підтверджується довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області. Крім того, суду надано відомості, що відповідач разом із чоловіком та дітьми виїхала на постійне місце проживання до Іспанії, що підтверджується копією заяви [PERSON] про надання згоди для виїзду на постійне місце проживання у Іспанію своїй доньці [PERSON] разом із матірю [PERSON]; копією витягу з реєстру власності Торревьєхи №3 про належність на праві приватної власності нерухомого майна (квартири) у Іспанії чоловікові відповідача та копією довідки відділу перепису населення та статистики про колективну реєстрацію [PERSON], [PERSON], [PERSON] за місцем проживання міської ради Торревьєхи. Також суду бере довіреність, копію якої долучено до матеріалів справи, від 27 квітня 2018 року, посвідчену віце-консулом [PERSON] Генерального консульства України в Барселоні, реєстровий №570/4-1219, якою [PERSON] уповноважує [PERSON] на представлення інтересів з питань зняття останньої та її неповнолітніх дітей з реєстраційного обліку (виписки) за місцем проживання за адресою: [INFO]/1, що свідчить про наявність бажання відповідача щодо її виписки за вказаною адресою. Таким чином, факт перебування відповідача та її неповнолітніх дітей на реєстраційному обліку за даною адресою погіршує матеріальний стан позивача, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, а також вказаний факт реєстрації перешкоджає власнику нерухомого майна у користуванні та розпорядженні своєю власністю, що призвело до звернення до суду за захистом своїх порушених прав, свобод та інтересів. Згідно вимог ч.2\~ст.10 ЦПК України\~суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 316 ЦК України\~встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ч.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Так, за правилами\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. \~\~Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності,\~\~суд приходить до висновку про те, що позивачем надано суду належні та допустимі докази того, що відповідач та її неповнолітні діти зареєстровані та не проживають у належному позивачу будинку, чим перешкоджають [PERSON] у здійсненні прав власника будинку щодо користування та розпоряджання ним на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач та її неповнолітні діти дійсно зареєстровані у [INFO], що належить позивачу на праві власності. Таким чином, факт реєстрації відповідача та її неповнолітніх дітей у зазначеному будинку сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved