Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

22.05.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому, з урахуванням збільшеного 16.04.2018 року розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 23000,00 грн., три проценти річних за весь час прострочення повернення грошей у розмірі 2629,32 грн., інфляційні втрати у розмірі 17672,26 грн. та проценти за користування грошима у розмірі облікової ставки НБУ у розмірі 25747,77 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним: 25.06.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачу кошти в сумі 33000,00 грн. На підтвердження укладення договору позики позичальником [PERSON] (відповідачем у справі) було передано позивачу власноручну розписку. Згідно умов договору позики позичальник зобов'язався повернути позичені кошти до 27.06.2014 року, однак, повернув 23.07.2014 року лише частину боргу у розмірі 10000,00 грн. Позивач [PERSON] та його представник Петруня А.В. у судове засідання не з'явились, до суду від представника позивача надійшла заява, згідно якої він просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, у якій одночасно зазначено про те, що позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, встановленому статтями 128 - 130 ЦПК України, причини нез'явлення суду не повідомив. На підставі статей 211, 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 25.06.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачу кошти в сумі 33000,00 грн. На підтвердження укладення договору позики позичальником [PERSON] (відповідачем у справі) було передано позивачу власноручну розписку (а.с. 9). Згідно умов договору позики позичальник зобов'язався повернути позичені кошти до 27.06.2014 року, однак, повернув 23.07.2014 року лише частину боргу у розмірі 10000,00 грн. (а.с. 9). Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з 28.06.2014 року по 07.04.2018 рік в сумі 2629,32 грн., інфляційних втрат за період з липня 2014 року по лютий 2018 року в сумі 17672,26 грн. та процентів від суми позики у розмірі 25747,77 грн. Перевіривши розрахунок заборгованості, доданий позивачем до останньої редакції позовних вимог, суд встановив, що при розрахунку інфляційних втрат, 3% річних та процентів від суми позики позивачем допущено арифметичні помилки, тому суд виконав власні розрахунки. Боргові періоди: Сума заборгованостіДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку 3300028.06.201422.07.2014 2300023.07.201407.04.2018 Розрахунок процентів від суми позики судом здійснено за формулою: проценти від суми позики = сума боргу х облікова ставка НБУ / 365 х кількість днів Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУ (%)Проценти від суми позики 28.06.201416.07.201419330009,5163,19 17.07.201422.07.201463300012,567,81 23.07.201412.11.20141132300012,5890,07 13.11.201405.02.2015852300014749,86 06.02.201503.03.2015262300019,5319,48 04.03.201527.08.201517723000303346,03 28.08.201524.09.2015282300027476,38 25.09.201521.04.201621023000222911,23 22.04.201626.05.2016352300019419,04 27.05.201623.06.2016282300018317,59 24.06.201628.07.2016352300016,5363,90 29.07.201615.09.2016492300015,5478,59 16.09.201627.10.2016422300015396,99 28.10.201613.04.201716823000141482,08 14.04.201725.05.2017422300013344,05 26.05.201726.10.20171542300012,51213,01 27.10.201714.12.2017492300013,5416,84 15.12.201725.01.2018422300014,5383,75 26.01.201801.03.2018352300016352,88 02.03.201807.04.2018372300017396,36 Всього:15489,13 Інфляційні втрати розраховуються за формулою: Інфляційні втрати = сума боргу х індекс інфляції за місяць - сума боргу/ кількість днів у місяці х кількість днів прострочення Дата початкуДата закінченняСума боргуІндекс інфляціїКількість днів у місяціКількість днів простроченняІнфляційні втрати 01.07.201422.07.201433000100,4%312293,68 23.07.201431.07.201423000100,4%31926,71 01.08.201431.08.201423000100,8%3131184,00 01.09.201430.09.201423000102,9%3030667,00 01.10.201431.10.201423000102,4%3131552,00 01.11.201430.11.201423000101,9%3030437,00 01.12.201431.12.201423000103,0%3131690,00 01.01.201531.01.201523000103,1%3131713,00 01.02.201528.02.201523000105,3%28281219,00 01.03.201531.03.201523000110,8%31312484,00 01.04.201530.04.201523000114,0%30303220,00 01.05.201531.05.201523000102,2%3131506,00 01.06.201530.06.201523000100,4%303092,00 01.07.201531.07.20152300099%3131- 230,00 01.08.201531.08.20152300099.2%3131- 184,00 01.09.201530.09.201523000102,3%3030529,00 01.10.201531.10.20152300098,7%3131- 299,00 01.11.201530.11.201523000102%3030460,00 01.12.201531.12.201523000100,7%3131161,00 01.01.201631.01.201623000100,9%3131207,00 01.02.201629.02.20162300099,6%2929- 92.00 01.03.201631.03.201623000101%3131230,00 01.04.201630.04.201623000103,5%3030805,00 01.05.201631.05.201623000100,1%313123,00 01.06.201630.06.20162300099,8%3030- 46,00 01.07.201631.07.20162300099,9%3131- 23,00 01.08.201631.08.20162300099,7%3131- 69,00 01.09.201630.09.201623000101,8%3030414,00 01.10.201631.10.201623000102,8%3131644,00 01.11.201630.11.201623000101,8%3030414,00 01.12.201631.12.201623000100,9%3131207,00 01.01.201731.01.201723000101,1%3131253,00 01.02.201728.02.201723000101 %2828230,00 01.03.201731.03.201723000101,8%3131414,00 01.04.201730.04.201723000100,9%3030207,00 01.05.201731.05.201723000101.3%3131299,00 01.06.201730.06.201723000101,6%3030368,00 01.07.201731.07.201723000100,2%313146,00 01.08.201731.08.20172300099,9%3131- 23,00 01.09.201730.09.201723000102%3030460,00 01.10.201731.10.201723000101,2%3131276,00 01.11.201730.11.201723000100,9%3030207,00 01.12.201731.12.201723000101%3131230,00 01.01.201831.01.201823000101,5%3131345,00 01.02.201828.02.201823000100,9%2828207,00 Всього:17554,39 Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми: ЗаборгованістьОплатаЗалишокПеріод користуванняСтрок прострочення3% річних Дата виникненняСумаДатаСумаСумаПочатокКінець(грн.) 28.06.1433000 3300028.06.1422.07.1425 днів67,81 23.07.14100002300023.07.1431.12.14162 дні306,25 230002015 рік1 рік690,00 230002016 рік1 рік690,00 230002017 рік1 рік690,00 2300001.01.1807.04.1897 днів183,37 Всього:2627,43 33000 х 3% = 990 грн. 990 / 365 х 25 = 67,81 грн. 23000 х 3% = 690 грн. 690 / 365 х 162 = 306,25 грн. 690 / 365 х 97 = 183,37 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, однак, враховуючи арифметичні помилки позивача у здійсненні розрахунків, підлягають лише частковому задоволенню, тому борг за договором позики від 25.06.2014 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 58670,95 грн., що включає в себе суму основного боргу - 23000,00 грн., суму процентів у розмірі облікової ставки НБУ за весь час користування коштами - 15489,13 грн., суму інфляційних втрат - 17554,39 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 2627,43 грн. Щодо клопотання позивача про включення до судових витрат також витрат на його правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. суд зазначає наступне: Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката має бути визначений умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Судом встановлено, що 18.05.2017 року позивач уклав Угоду №1 про надання правової допомоги з адвокатом Петрунею А.В. (а.с. 17). Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. У позовній заяві від 22.05.2017 року позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн. У заяві про збільшення позовних вимог від 07.04.2018 року позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн. Разом з тим, умовами доданого до позовної заяви договору (Угоди №1) про надання правової допомоги від 18.05.2017 року сторонами угоди було обумовлено розмір винагороди (гонорару) адвоката Петруні А.В. за надання правової допомоги у розмірі 3000 грн. Відповідно до пункту 1 вказаної угоди Адвокат прийняв на себе зобов'язання надати правову допомогу Клієнту з наступних правових питань та у таких обсягах: «Представництво інтересів клієнта в судах всіх інстанцій пов'язаних з розглядом будь-яких цивільних справ за участю Клієнта». Відповідно до пункту 2 угоди Клієнт надав право Адвокату «підготувати та подати позовну заяви про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності, та визнання права власності в порядку спадкування за законом», що не є предметом судового розгляду у даній справі. Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів щодо обсягу наданих позивачу послуг і виконаних робіт адвокатом саме у даній справі, а також не надано розрахунку їх вартості. Так, у матеріалах справи міститься Акт здачі-приймання наданих послуг (виконаних робіт) від 18.10.2017 року, у тексті якого [PERSON] та адвокат Петруня А.В. погодили обсяг послуг (робіт), які виконувались в період з 10.09.2017 року по 18.10.2017 року та їх вартість, а саме: надання усних консультацій, написання апеляційної скарги, збір документів до апеляційної скарги та представництво інтересів Клієнта у апеляційному суді Житомирської області на загальну суму 1500,00 грн. Враховуючи специфіку та обсяг виконаних робіт та час (період) їх виконання, суд приходить до висновку, що зазначені у вказаному акті витрати на правничу допомогу, які поніс [PERSON], не належать до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи Чуднівським районним судом Житомирської області. Згідно роз'яснень, наданих судам у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді, регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Отже, враховуючи, що позивачем не надано суду розрахунку витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, не вказано обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, не зазначено їх вартості та не надано доказів оплати таких послуг, суд приходить до висновку, що судові витрати у даній справі складаються виключно із судового збору у розмірі 704,80 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного вище обґрунтування та

Outcome: partial