Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

22 квітня 2021 року, [PERSON] звернулася до Овідіопольського райсуду Одеської області з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 01.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 187), в якому у сторін народилися малолітні діти : син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , яких після розірвання шлюбу, позивачка просила залишити собі на виховання, стягнувши з відповідача на свою користь судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн., посилаючись на те, що спільне життя у подружжя не склалось та їхні відносини погіршились через різні характери, різні погляди на сімейне життя, духовні та моральні цінності, побут та виховання дітей, втрату з відповідачем один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, відсутність спільних інтересів, як наслідок, виникнення у подружжя сварок по всім життєвим питанням, у зв`язку з чим, сторони фактично припинили шлюбні відносини, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства на протязі останніх 6 місяців, а тому шлюб носить формальний характер, збереження сім`ї неможливо, а розірвання шлюбу буде відповідати як їхнім інтересам, так і інтересам їхніх малолітніх дітей. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду свою письмову заяву, в якій повністю підтримала свій позов, який просила задовольнити і слухати справу без її участі (а.с. 14,15). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомив, однак на адресу суду надіслав письмові заяви, в якій визнав позов повністю та проханням про слухання справи без його участі (а.с. 13,14,16). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 01.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 187), що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 01.10.2013 року, в якому у сторін народилися малолітні діти : син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.12.2013 р. та серії [NUMBER] від 15.02.2017 р. - відповідно, яких після розірвання шлюбу, позивачка просила залишити собі на виховання (а.с. 4,7,8). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у подружжя не склалось та їхні відносини погіршились через різні характери, різні погляди на сімейне життя, духовні та моральні цінності, побут та виховання дітей, втрату з один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, відсутність спільних інтересів, як наслідок, виникнення у подружжя сварок по всім життєвим питанням, у зв`язку з чим, сторони фактично припинили шлюбні відносини, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства на протязі останніх 6 місяців, а тому шлюб носить формальний характер, збереження сім`ї неможливо, а тому, на думку суду, розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам сторін, так і інтересам їхніх малолітніх дітей. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи згоду відповідача з позовом, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивачки та інтересам малолітніх дітей.

Outcome: approved