Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

22.10.2019 позивачка \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить: стягнути на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину, що складає 8142,50 грн., а також витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позову посилається на те, що від шлюбу з відповідачем мають дитину [PERSON] , [INFO] Добровільно в утриманні та вихованні дитини відповідач не приймає участі. Загальна сума коштів, витрачених позивачем в зв`язку розвитком здібностей з навчання живопису та англійської мови дорівнює 16285 грн. Позивач зазначає, що відповідач добровільно допомоги на додаткові витрати не надає, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2019 року було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено до підготовчого розгляду. 05.12.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, посилаючись на відсутність виключних обставин для стягнення додаткових витрат, неналежність, недопустимість доказів, наданих позивачем, а також . 05.12.2019 на адресу суду надійшло доповнення до відзиву, в якому відповідач надав додаткові доводи проти задоволення позову. Також в обґрунтування заперечень проти заявлених витрат на правову допомогу, надання послуг. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 18.12.2019 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено в судове засідання до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача адвокат Кузьміна Т.Г. подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.06.2014 [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON] , [INFO] , в якому відповідач вказаний батьком, а позивачка матір`ю. (а.с. 5) Позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що їх спільна дитина ( [PERSON] , [INFO] ) мешкає разом з матір`ю. На утримання дитини з відповідача на користь позивача рішенням Київського районного суду м.Харкова по справі №640/4999/19 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1013,50 грн щомісячно. але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2019 до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст.51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей, випливає наступне. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, а також нести додаткові витрати на утримання дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Відповідно до роз`яснень даних в п 18 Постанови Пленуму ВСС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3 зазначено, звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Звертаючись до суду з позовом позивач стверджує, що дочка відвідує платні курси іноземної мови та живопису, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на їх оплату. Щодо стягнення з відповідача суми додаткових витрат, пов`язаних з вивчанням іноземної мови відповідач вірно зазначає, що квитанція на отримання готівки, представлена суду не підтверджує підстав, обсягу наданих та отриманих саме [PERSON] послуг з навчання іноземної мови та їх оплати.(а.с. 11) Відповідач у відзиві наголошує, що позивачем не представлено доказів про наявність у ФОП [PERSON] відповідної кваліфікації, дозволів для зайняття діяльністю з викладання курсу розмовної мови дітям. Суд вважає що потреба дитини у вивченні англійської мови, що входить до шкільної програми навчання є поточною витратою на утримання дитини, входить до складу призначеної до стягнення з відповідача суми аліментів - та окремо стягненню, як додаткові витрати не підлягають. Також суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем до суду не представлено дані про наявність у ФОП [PERSON] відповідної кваліфікації, дозволів для зайняття діяльністю з викладання курсу розмовної мови дітям. В обґрунтування позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з навчання живопису у студії «Арт-стрит» позивач надала копії договорів про надання інформаційних послуг б/н від 19.09.2018, П-6 від 14.11.2018, 9Д-П-від 11.04.20187ДП-6 від 16.05.2018№ ДП-2 від 18.09.2019, укладених між ФОП [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] (а.с.6-10) Зазначені договори є ідентичними щодо предмету договору організатор зобов`язується провести навчальний курс з живопису. Проте, відповідач в своїх запереченнях проти позову зауважує, що на підтвердження наявності повноважень ФОП [PERSON] надавати послуги з навчання доказів до суду не подано, як і підтверджень дійсності оплати за вказаними договорами. Доказів на підтвердження наявності відповідної кваліфікації у ФОП [PERSON] та права викладання курсів з живопису, документів на спростування доводів відповідача позивачем до суду не надано. Також не надані до позову і сертифікати про проходження курсу відповідно до п.3.1.2 договору про надання послуг. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст.78\~ЦПК\~України\~суд\~не бере\~до\~уваги\~докази,\~що\~одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого\~законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст.. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.8 ст.19 ГК України, усі суб`єкти господарювання, до яких у відповідності ч.2 ст.55 ГК України належать громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ФОП), зобов`язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи. Про це також зазначає й Державна Фіскальна Служба України в листі № 10714/6/99-99-13-04-02-15 від 17.05.2016. Зазначені та представлені до суду докази не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містять обов`язкових реквізитів документів первинного бухгалтерського обліку: відомостей про прізвище, ім`я замовника та виконавця послуг суб`єкта господарської діяльності, коду ЄДРПОУ або РНОКПП отримувача коштів, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, дані, що дозволяють ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, виконані без застосування реєстратора розрахункових операцій. Також, в перелічених документах наявні суперечливі відомості щодо наявності у організатора надання послуг та виконавця ФОП [PERSON] відповідної кваліфікації та права надання нею відповідних послуг, відповідно до вимог чинного законодавства. На підставі вищезазначеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо додаткових витратах за представленими до суду доказами на навчання живопису за недоведеністю. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено фактично понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 8142,50 грн. За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всі надані до суду докази в обґрунтування позиції позивача та заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені належними та допустимими доказами заявлені розміри понесених додаткових витрат на дитину згідно вимог чинного законодавства, та відсутні обґрунтовані підстави для стягнення сум додаткових витрат, викликаних особливими обставинами розвитку дитини, як це передбачено вимогами ст. 185 СК України, та враховуючи заперечення відповідача щодо можливості надавати додаткову допомогу у зв`язку із особливостями розвитку дочки, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат задоволенню не підлягають в повному обсязі. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє, в задоволенні вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу необхідно також відмовити.

Outcome: dismissed