Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

22.06.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, - відділ державної реєстрації Кагарлицької РДА про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 54,4 кв. м., загальна площа 47.8 кв. м., житлова площа 37,3 кв. м., допоміжна площа 10.5 кв. м., площа літніх приміщень 6,6 кв. м.) з господарськими будівлями та спорудами (погріб з шийкою під Б, веранда під літ. а, літня кухня під літ. Б, сарай під літ. В, ворота під літ. h, колодязь питний під літ. L, ганок під літ. N), що знаходиться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Расавка, вул. Олеся Гончара, 20. 22.06.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 30.06.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 11.07.2016 року. В судове засідання, яке відбулося 11.07.2016 року, позивач [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивач просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 11.07.2016 року, відповідач [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, йому зрозуміло процесуальні наслідки визнання позову. В судове засідання, яке відбулося 11.07.2016 року, представник третьої особи, - відділу державної реєстрації Кагарлицької РДА не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу в судовому засіданні, яке відбулося 11.07.2016 року, без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення рішеня, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. У відповідності до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Так, предметом спору є нерухоме майно, - житловий будинок, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Расавка, вул.. Олеся Гончара, 20, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. 11.12.2005 року померла спадкодавець по даній справі, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 ОК № 027122, яке видане 12 грудня 2005 року виконкомом Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому вказано, що [PERSON] померла 11.12.2005 року у віці 63 років, про що в Книзі реєстрації смертей 12 грудня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 05. Місце смерті, - Україна, Київська область, Кагарлицький район, місто Кагарлик. Відповідно, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на підставі ст. 1220 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є с. Расавка Кагарлицького району Київської області на підставі ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За життя спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Расавка, вул. Олеся Гончара, 20. Відповідно, до спадкової маси спадщини [PERSON] входить вищевказаний житловий будинок. Сторони по справі, - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Проте, при житті спадкодавцем [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначений будинок, складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми, - синами покійної [PERSON], та є спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця, - [PERSON]. Вищевказані факти підтверджуються: - свідоцтвом про народження серії І ОК № 325653, яке видане (повторно) 24 травня 2016 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON] народився 13 квітня 1972 року в с. Расавка Кагарлицького району Київської області, про що 12 травня 1972 року складено актовий запис за № 3. В графі «мати» зазначена спадкодавець по даній справі, - [PERSON]. В графі «батько» зазначений [PERSON]. Проте, як зазначили позивач по справі [PERSON] та відповідач [PERSON], їхня покійна мати, - спадкодавець по справі [PERSON] ніколи за життя не була одружена, тому батька, - [PERSON] було записано в свідоцтві про народження зі слів матері. - свідоцтвом про народження серії І БК № 426447, яке видане 16 грудня 1974 року Слобідською сільською радою Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народився 29 листопада 1974 року в с. Расавка Кагарлицького району Київської області, про що 16 грудня 1974 року складено актовий запис за № 30. В графі «мати» зазначена спадкодавець по даній справі, - [PERSON]. В графі «батько» запис відсутній. Як встановлено судом в судовому засіданні з матеріалів справи, та пояснень сторін, інших спадкоємців першої черги, окрім позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] після смерті спадкодавця, - [PERSON] немає. Отже, відповідач [PERSON] у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини матері [PERSON], яка є спадкодавцем по даній справі, а тому згідно норм ЦК України спадщину не приняв. Враховуючи вищевказане, та те, що інших спадкоємців першої черги не залишилося, позивач [PERSON] успадковує всю спадщину [PERSON], в тому числі, - житловий будинок, який розташовано за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Расавка, вул. Олеся Гончара, 20. Отже, згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шісь місців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом в судовому засідані, позивач [PERSON] у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] не звертався, проте, судом встановлено, що на час смерті спадкодавця, - [PERSON], він постійно проживав з нею, окрім того, на протязі пів - року після смерті спадкодавця заяву про відмову від спадщини не подавав, тому на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Так, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] з метою прийняття спадщини в установленому законом порядку звернувся 13.05.2016 року до приватного нотаріуса Кагарлицькго нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини [PERSON], у зв»язку з чим нотаріусом було заведено спадкову справу № 58956293, що підтверджується витягом із спадкового реєстру, № витягу 43834832, дата видачі, - 13.05.2016. КП КОР «Південне БТІ» було надано лист № 1010 від 16.05.2016 року, в якому зазначено, що право власності на житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Расавка, вул.. Олеся Гончара, 20, не зареєстровано. Окрім того, 24.05.2016 року ФОП [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок, інвентаризаційна справа № 936. Отже, правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Расавка, вул.. Олеся Гончара, 20, відсутній, відповідно, право приватної власності на вищевказаний житловий будинок за спадкодавцем [PERSON] не зареєстроване, відповідно, вирішення питання визнання права власності на житловий будинок можливе лише по результатах розгляду цивільної справи на підставі рішення суду. Таким чином, за умов відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, позивач [PERSON] не може в установленому законом порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину вищезазначений житловий будинок. В зв»язку з цим, приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу було рекомендовано позивачу [PERSON] звернутися до суду щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Расавка, вул. Олеся Гончара, 20. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що за даних обставин право позивача [PERSON] на отримання спадщини за заповітом порушено, а тому повинно бути поновлено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 1 ППВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, - спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України, Законами України від 2 вересня 1993 року № 3425 ХІІ «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709 ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно правовими актами. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов»язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме, - право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ( в редакції Закону № 5037 VІ від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час зареєструвати в установленому Законом порядку право власності покійної [PERSON] на будинок неможливо, в зв»язку з смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті, тому спадкодавець, відповідно, не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті фізичної особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved