Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

24.03.2014 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Посилалась на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS]. 08.09.2007 року її донька [PERSON] уклала шлюб з відповідачем, який після одруження вселився в будинок та проживав у ньому до травня 2012 року, тому просила визнати його таким, що втратив право вказаним користування житловим будинком. В судовому засіданні позивач на позові наполягала, надала відповідні пояснення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлялась належним чином (а.с. 24), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивачу на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 30.03.2010 року належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] (а.с.5). 08.09.2007 року її донька [PERSON] уклала шлюб з відповідачем, який після одруження вселився в зазначений будинок як член родини. 03.12.2012 року рішенням Волноваського районного суду шлюб розірвано. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, акту обстеження будинку депутатом від 12.03.2014 року (а.с.8), довідки Ольгінської селищної ради від 12.03.2014 року (а.с.9) відповідач [PERSON] в зазначеному вище будинку [ADDRESS] фактично не проживає з травня 2012 року. Дана обставина також повністю підтверджена поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно статей 71, 72 Житлового кодексу України особу може бути судом визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона понад шість місяців не проживає у будинку без поважних причин. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] більше року у будинку [ADDRESS] не проживає без поважних причин, своїх особистих речей в ньому не має, комунальних послуг не сплачує, а тому позов є підставним і його слід задовольнити. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі статей, 71,72 ЖК України, статті 405 ЦК України,

Outcome: approved