Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

23 грудня 2020 року уповноважений представник позивача звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якої позивачу відкрилась спадщина за заповітом. Своїм заповітом від 20.11.2013 [PERSON] заповів позивачу земельну ділянку, площею 3,67 га, яка розташована в адміністративних межах Старооржівської сільської ради Згурівського району Київської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0176341 від 13.10.1997, яка зареєстрована в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 22.12.1997 за № 135. За життя спадкодавець зареєстрував в установленому порядку право власності на земельну ділянку, площею 3,0000 га, кадастровий номер 3221985800:03:009:0027, отримавши дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну частку (пай), тому просить визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, площею 3,0000 га, кадастровий номер 3221985800:03:009:0027, яка розташована в адміністративних межах Старооржівської сільської ради Згурівського району Київської області, та належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.09.2014, індексний номер 27166419, номер запису про право власності 7091485, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 459996232219. До закінчення підготовчого засідання представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить тлумачити заповіт від 20.11.2013 таким чином, що волевиявлення [PERSON] при складенні заповіту щодо розпорядження земельною часткою (паєм) на ім`я [PERSON] , було спрямовано щодо земельної ділянки, розташованої на території Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області, право на яку на час складення заповіту підтверджував Сертифікат на земельну частку (пай) Серії КВ № 0176341 від 13.10.1997, на підставі якого [PERSON] зареєстрував право власності на нерухоме майно, а саме, на земельну ділянку площею 3,0000 га, кадастровий номер якої 3221985800:03:009:0027, та яка розташована в адміністративних межах Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області, та визнати за позивачем право власності на цю земельну ділянку. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 28.12.2020 за клопотанням представника позивача витребувано копію спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] . В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були оповіщені належним чином, направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлого [INFO] [PERSON] .Позивач прийняла спадщину, подавши до Приватного нотаріуса Згурівського нотаріального округу Київської області у встановленому порядку заяву про прийняття спадщини. Заповіт не змінено та не скасовано. Спадкова справа відкрита. Інших спадкоємців за законом, чи які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено. [PERSON] 20 листопада 2013 року заповів [PERSON] належне йому право на земельну частку (пай), розміром 3,67 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області, яка належала йому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0176341 від 13.10.1997, зареєстрованого на підставі рішення Згурівської районної державної адміністрації від 22.12.1997 № 313. (а.с.9, 10, 36-69 - копії свідоцтва смерть, заповіту, витягу зі спадкової справи). Розпорядженням Згурівської районної державної адміністрації Київської області від 17.12.2013 № 399 [PERSON] як власнику земельної частки (паю), розміром 3,6700 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності КСП «Оржиця» та розташована за межами населеного пункту в адміністративно-територіальних межах Старооржицької сільської ради, було надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо складання документів, що посвічують право на земельну частку (пай), площею 3,0000 фізичних гектарів (по схемі поділу земель колективної власності за № [NUMBER] ), згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай), бланк серії КВ № 0176341, зареєстрованим 22.12.19997 за № 135 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка знаходиться за межами населеного пункту в адміністративно-територіальних межах Старооржицької сілської ради Згурівського району Київської області (а.с.20 - копія розпорядження). Розпорядженням Згурівської районної державної адміністрації Київської області від 14.08.2014 № 209 [PERSON] передано у власність земельну ділянку, площею 3,0000 га з кадастровим номером 3221985800:03:009:0027 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на територіїСтарооржицької сільської ради Згурівського району Київської області (а.с.22 - копія розпорядження). [PERSON] реалізував за життя своє право на це майно та отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0000 га, кадастровий номер якої 3221985800:03:009:0027, зареєструвавши своє право власності на нерухоме майно 23.09.2014, свідоцтво про право власності номер 27166419, індексний номер рішення 15987422, номер запису про право власності 7091485, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 459996232219 (а.с.11, 12, 13-17 - копії свідоцтва про право власності, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витягу з Державного земельного кадастру). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну частку (пай), оскільки встановлено невідповідність заповіданого майна та відсутність Сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.18 - відмова). Позивач сплатила судовий збір у розмірі 1748,80 грн (а.с.27, 88 - платіжні документи). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до змісту ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Згідно зі ст. 1256 ЦКУкраїни тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст. 1256 ЦК) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила тлумачення змісту правочинів встановлені ст. 213 ЦК. Дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково у частині тлумачення заповіту, оскільки в судовому засіданні доведено, що волевиявлення спадкодавця залишилось незмінним, заповіт не був змінений чи скасований. Відомості, які містить наданий суду заповіт, свідчать про те, що в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) та в Державному земельному кадастрі йдеться мова про одну й ту ж земельну ділянку, яка належала [PERSON] . Нечіткість в предметі спадкування за заповітом не є підставою для позбавлення спадкоємця [PERSON] спадщини. У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, зокрема щодо визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають та суд не вбачає перешкод для його отримання. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. На підставі викладеного,

Outcome: partial