Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

23 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його вітчим [PERSON]. За життя останній склав заповіт, яким все своє майно, а також земельний пай в розмірі 2,47 в умовних кадастрових гектарах заповів йому та його рідному брату [PERSON] в рівних долях. На момент смерті вітчима йому не було відомо про вказаний заповіт і єдиною спадкоємицею він вважав свою матір [PERSON]. Остання 14 квітня 1987 року склала заповіт, яким все своє майно в рівних долях заповіла йому та його брату [PERSON]. 18 грудня 1997 року мати склала ще один заповіт, яким заповіла їм з братом в рівних долях земельний пай в розмірі 2,47 в умовних кадастрових гектарах. [INFO] [PERSON] померла. Своєчасно спадщину після вітчима та матері він не прийняв у зв'язку з юридичною необізнаністю. Нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальних дій внаслідок пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що він не може реалізувати своє право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатись спадковим майном, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після вітчима [PERSON], який помер [INFO], та після матері [PERSON], яка померла [INFO], тривалістю в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 26). Представник відповідача - Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що проти позову не заперечує, просив розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 21). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при постановленні рішення поклався на розсуд суду (а. с. 23). У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що матір'ю позивача була [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 29). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а. с. 8). Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії СУ-І №003242, виданого 09 січня 2002 року Річківською сільською радою Білопільського району Сумської області, [PERSON] відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 17 лютого 2000 року, мала право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Річківське». Загальна вартість майна пайового фонду підприємства визначена в розмірі 3 038 грн., або 0,081 % (а. с. 14). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №048593, виданого Річківською сільською радою 31 травня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1418, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,71 га, розташована на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 12). У відповідності до заповіту, посвідченого 14 квітня 1987 року секретарем Річківської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №42, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] - позивачу в справі та [PERSON] в рівних долях (а. с. 31). Згідно наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого секретарем Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області року 18 грудня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №1001, [PERSON] заповіла свій земельний пай в розмірі 2,47 в умовних кадастрових гектарах, який належав їй згідно сертифіката серії СМ №016628, в рівних долях позивачу та [PERSON] (а. с. 30). Крім цього, судом встановлено, що згідно заповіту, посвідченого секретарем Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області 18 грудня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №998, [PERSON] заповів свій земельний пай в розмірі 2,47 в умовних кадастрових гектарах, який належав йому згідно сертифіката серії СМ №0161630, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а. с. 11). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а. с. 9). Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії СУ-І №003241, виданого 23 січня 2002 року Річківською сільською радою Білопільського району Сумської області, [PERSON] відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 17 лютого 2000 року, належало право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Річківське». Загальна вартість майна пайового фонду підприємства визначена в розмірі 2 957 грн., або 0,079% (а. с. 15). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №048595, виданого Річківською сільською радою 31 травня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1420, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, розташована на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 13). У відповідності до довідки Річківської сільської ради від 11 березня 2015 року заповіти від імені [PERSON], посвідчені 14 квітня 1987 року та 18 грудня 1997 року за №42 і №1001 відповідно, а також заповіт від імені [PERSON], посвідчений 18 грудня 1997 року за №998, не змінювались і не відмінялись (а. с. 32). Згідно витягів зі Спадкового реєстру, виданих Білопільської державною нотаріальною конторою Сумської області 10 березня 2015 року, спадкові справи після [PERSON], який помер [INFO], та після [PERSON], яка померла [INFO], не заводились (а. с. 24-25). Рішенням Білопільського районного суду від 05 березня 2015 року [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини після матері [PERSON] і вітчима [PERSON] тривалістю в один місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили (а. с. 27-28). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадщину за заповітом після матері [PERSON], померлої [INFO], та після вітчима [PERSON], померлого [INFO], однак він не може реалізувати його у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що визначений законом строк для прийняття спадщини позивач пропустив внаслідок юридичної необізнаності. Суд вважає причини пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини поважними і приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після вітчима [PERSON], який помер [INFO], та після матері [PERSON], яка померла [INFO], тривалістю в один місяць з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved