Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

23 червня 2014 року представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив звільнити позивача від сплати аліментів на користь неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], які стягуються на підставі судового наказу в справі № 2н-110/11виданого 30 серпня 2011 року Воловецьким районним судом Закарпатської області. Позов мотивував тим, що відповідно до судового наказу в справі № 2н-110/11виданого 30 серпня 2011 року Воловецьким районним судом Закарпатської області з [PERSON] стягуються аліменти на користь матері [PERSON] на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, починаючи з 22 серпня 2011 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. З 26 травня 2014 року відповідачка [PERSON] не використовує аліменти на утримання неповнолітніх, оскільки залишила сім'ю, змінила місце проживання і проживає однією сім'єю з іншим чоловіком за адресою [ADDRESS]. Неповнолітні залишилися проживати з батьком. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, через те, що відповідачка в судове засідання не з'являється. Позов підтримав повністю покликаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, і повторно подала до суду заяву про відкладення розгляду справи через хворобу, без підтвердження факту лікування. Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Встановлено, що з позивача на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] стягуються аліменти на користь відповідачки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, починаючи з 22 серпня 2011 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на підставі судового наказу в справі № 2н-110/11, виданого 30 серпня 2011 року Воловецьким районним судом Закарпатської області. Згідно з довідкою № 711 від 17.06.2014 року виданою Гукливською сільською радою відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], але за цією адресою не проживає (а.с.6). З відповіді Начальника Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області на звернення позивача вбачається, що в процесі проведеної перевірки встановлено, що дружина позивача [PERSON] добровільно, без будь-якого психологічного чи фізичного тиску зі сторони проживає в будинку співмешканця [PERSON], за адресою [ADDRESS], з яким вступила в цивільні сімейні відносини (а.с.5). Залучена судом до участі в справі як третя особа служба у справах дітей Воловецької РДА в листі від 15.07.2014 року № 01-13/339 позов про припинення стягнення аліментів з позивача та стягнення аліментів з відповідачки підтримала. Згідно з ч.3 статті 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що неповнолітні діти позивача з травня 2014 року проживають з батьком, який належним чином проявляє турботу про них і створює необхідні умови для нормального розвитку і виховання дітей. Відповідачка залишила сім'ю, перейшла на постійне проживання до іншого чоловіка, контактів з власними дітьми не має, матеріально їх не утримує, хоч за судовим наказом на її користь стягуються аліменти на утримання дітей. Тому, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про те, що звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідачки для утримання неповнолітніх синів, які проживають з ним і перебувають на його утриманні та вихованні, а також стягнення аліментів з відповідачки на утримання неповнолітніх, відповідатиме інтересам дітей. Обов'язок відповідачки утримувати дітей випливає з ч. 1 статті 180 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved