Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

22 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, в якому просив визнати право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль ВАЗ 21013, 1985 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова автомобіля [NUMBER], об'єм двигуна 1198 куб см за набувальною давністю, зобов'язати Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Павлограда, підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, зареєструвати право власності на автомобіль ВАЗ 21013, 1985 року випуску, блакитного кольору, двигуна [NUMBER] (V= 1200 см куб), кузова № [NUMBER]. Позов мотивовано тим, що в серпні 1992 року позивач придбав у [PERSON] легковий автомобіль ВАЗ 21013, 1985 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова автомобіля [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Позивач та його сім'я постійно користувались вказаним автомобілем для сімейних потреб. Вночі 23 грудня 2014 року з автомобіля були вкрадені технічний паспорт на автомобіль, свідоцтво про державну реєстрацію, договір страхування транспортного засобу, водійське посвідчення на ім'я сина позивача, з цього приводу позивач звернувся до Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області. 08 січня 2015 року позивач звернувся до МРЕО ДАІ м.Павлограда з заявою про видачу дублікату технічного паспорту на автомобіль [NUMBER]. 17 січня 2015 року Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Павлограда, підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області відмовив позивачу в отриманні дублікату технічного паспорту на автомобіль через пошкодження номерної панелі кузова автомобіля. Однак з 1992 року позивач добросовісно та відкрито володів автомобілем [NUMBER], вказаний автомобіль було придбано на законних підставах, але колишній власник помер. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області залучено до участі у справі співвідповідача - Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міст Павлограда, Тернівка, Першотравенськ, Павлоградського, Юр'ївського та Петропавлівського районів, підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області. В судове засідання позивач не з'явився, згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача, Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, не з'явився, згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, при вирішенні справи покладались на розсуд суду. В судове засідання представник відповідача, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міст Павлограда, Тернівка, Першотравенськ, Павлоградського, Юр'ївського та Петропавлівського районів, підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, та представник третьої особи, управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.01.2015 року в Павлоградському ЦНП 1210 була скасована реєстрація на автомобіль ВАЗ 21013, номер кузова автомобіля [NUMBER], державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], оскільки під час звірки номерів, вузлів та агрегатів, співробітниками центру було встановлено факт того, що в номерну панель вварений шматок металу 15 см на 30 см з рельєфно-втисненим зображенням номера кузова «[NUMBER]» згідно довідки експерта НДЕКЦ №4/38/1874 від 25.12.2014 року підполковника міліції [PERSON] (а.с.17). 23.12.2014 року до ВМ Павлоградського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області з письмовою заявою звернувся гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], про те, що в період часу з 21-00 години 22.12.2014 року до 05-30 години 23.12.2014 року невідома особа з автомобіля марки «ВАЗ 21013», державний номер [NUMBER], розташованого біля будинку № 16 по вул.. Новоросійська м. Павлограда, викрала майно, яке належить гр.[PERSON], а також водійське посвідчення на ім'я [PERSON], технічний паспорт на автомобіль марки «ВАЗ 21013», державний номер [NUMBER], страховий поліс на автомобіль марки «ВАЗ 21013», державний номер [NUMBER], картка-перепуск на територію ШУ «Героїв Космосу» на ім'я [PERSON]. Даний факт було зареєстровано до ЖЄО № 13672 від 23.12.2014 року та відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014040370003790 від 23.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а.с.23). Згідно постанови слідчого СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 30.01.2015 року кримінальне провадження № 12015040370000002 від 01.01.2015 року закрито у зв'язку з відсутністю кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України (а.с.24). [PERSON] просить визнати право власності на автомобіль [NUMBER] на підставі ст.344 Цивільного кодексу України за набувальною давністю. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Тобто, об'єктом набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст.344 ЦК України є чуже майно, а умовами виникнення права власності за давністю володіння є: відкритість, безперервність, тривалість та добросовісність володіння. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на рухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом 5 років. Фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду (ст. 397 ЦК України). Скористатися правом власності на чуже майно на підставі набувальної давності може особа, якщо вона заволоділа майном добросовісно, тобто на законних підставах. Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч.1 ст.344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач, виходячи з приписів ч.1 ст.60 ЦПК України, є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Позивач звернувся до суду з позовом з тих підстав, що він купив спірний автомобіль, яким користується та вважає, що набув право власності на нього. Однак згідно інформації, наданої Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міст Павлограда, Тернівка, Першотравенськ, Павлоградського, Юр'ївського та Петропавлівського районів, підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, автомобіль [NUMBER], 1985 року випуску, кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 23.03.2011 року, зареєстрований на ім'я [PERSON], [INFO], що мешкає: [ADDRESS], 16.01.2015 року вказаний автомобіль був знятий з обліку у зв'язку з анулюванням реєстрації (в номерну панель вварений шматок металу 15 см на 30 см з рельєфно-втисненим зображенням номера кузова «[NUMBER]» згідно довідки експерта НДЕКЦ №4/38/1874 від 25.12.2014 року підполковника міліції [PERSON].). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, згідно із ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За таких обставин та вказаних вище вимог чинного законодавства, суд вважає, що норми ст. 344 ЦК України не можуть бути застосовано до спірних правовідносин, тому суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed