Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

22.01.2018, позивач [PERSON] , звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з Дочірнього підприємства «ІНГАЗ» (далі за текстом ДП «ІНГАЗ» ) суми позики за договором з надання юридичних послуг, в сумі 27765грн 25коп. В обґрунтування вимог позивач послався на умови договору від 28.11.2007 за змістом якого сторони узгодили, що несплата відповідачем виконаних послуг після спливу строку їх сплати замінюється борговим зобов`язанням з дати строку їх оплати, відповідно до ст.1053 ЦК України. Позивач наполягає, що надавав юридичні послуги із захисту фінансових інтересів підприємства у взаємовідносинах із податковими органами, за податковим повідомленням-рішенням №0000282342 про необхідність плати відповідачем ПДВ в сумі 123403грн та стягнення штрафних санкції у розмірі 61702грн. Посилаючись на постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.06.2008 та Донецького окружного адміністративного суду від 11.12.2009, якими були визнанні недійсними повідомлення зі сплати штрафних санкцій та сплати ПДВ, відповідно, позивач наполягав, що за надані юридичні послуги відповідач винен був сплатити 27765грн 25коп. Вказана сума за згодою сторін та умовами договору, як новація боргу за послуги замінена позикою з дати настання зобов`язань сплати за послуги. 05.02.2020 товариство із обмеженою відповідальність «Інгаз» (далі за текстом ТОВ «Інгаз») звернулось до суду із зустрічним позовом, за яким просило суд визнати недійсним договір позики з виконання юридичних послуг від 28.11.2007, вчинене [PERSON] від імені ДП «Інгаз» та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Інгаз» зазначило, що 10.05.2019 шляхом реорганізації ДП «Інгаз» створено ТОВ «Інгаз», який є його правонаступником. Із змісту позовних вимог [PERSON] підприємству стало відомо про існування договору позики з виконання юридичних послуг від 28.11.2007, що підписаний від імені ДП «Інгаз» головним бухгалтером [PERSON] , яка діяла на підставі довіреностей №8388 від 22.11.2007 та №13 від 15.10.2007. У вказанному договорі позики з виконання юридичних послуг поряд із дорученням судового оскарження податкових повідомлень-рішень, одразу передбачає новацію боргу у позику на три місяці із сплатою відсотків за користування позикою. Відповідач стверджує, що не уповноважував [PERSON] представляти інтереси підприємства у відносинах з фізичними особами. [PERSON] не повідомляла підприємство про підписання та укладення такого договору, а підприємство не схвалювало його та не виконувало. ДП «Інгаз» взагалі не було відомо про існування такого договору позики з виконання юридичних послуг через те, що головний бухгалтер ДП «Інгаз» [PERSON] не тільки не повідомила про оформлення таких правочинів, а й не відобразила їх наслідки в бухгалтерському та податковому обліках. З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст.215 ч.3 ЦК України, представник ТОВ «Інгаз» Касьянов М.М. просив визнати недійсним договір позики з виконання юридичних послуг від 28.11.2007, підписаний [PERSON] та від імені ДП «Інгаз» [PERSON] Правові позиції сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги за основним позовом підтримав, просив їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги вважав безпідставними та такими, що заявлені із порушенням процесуальної процедури, оскільки прийняті судом після проведення підготовчого судового засідання за основним позовом. Заперечення відповідача вважає безпідставними, оскільки [PERSON] мала декілька різних довіреностей і тому була уповноважена на підписання будь-яких договорів і правочинів. Недоліки облікового режиму по підприємству не може стати підставою для визнання правочину недійсним. Представник відповідача Касьянов М.М. позов [PERSON] не визнав, зауважив на недоцільність його укладення в супереч інтересам підприємства. Зауважив на часі, який минув в моменту його укладення та судового оскарження податкових повідомлень-рішень. Окремо звернув увагу суду, на ряд судових рішень за якими угоди ухваленні між [PERSON] та ДП «Інгаз», в особі [PERSON] визнанні недійсними. Просив зустрічні позовні вимоги задовольнити, визнавши договір позики з виконання юридичних послуг від 28.11.2007 недійсним, як такий, що суперечить вимогам закону, оскільки [PERSON] діяла всупереч інтересам особи, яка надала довіреність та за відсутності волевиявлення довірителя, з перевищенням повноважень. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилась, свою правову позицію не навела, обставини укладення спірної угоди суду не пояснила. Рух справи. Ухвалою суду від 05.02.2018, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ДП «Інгаз» про стягнення заборгованості, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.04.2018 за клопотання представника відповідача призначена комісійна судово-технічна експертиза документа, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження по справі зупинено. 16.01.2020 через надходження висновку експерта, судом поновлено провадження. 05.02.2020 ДП «Інгаз» подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання недійсним договору позики з виконання юридичних послуг від 28.11.2007. Ухвалою суду від 27.08.2020 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ДП «Інгаз» третя особа: [PERSON] про стягнення суми боргу та за зустрічним позовом ТОВ «Інгаз» до [PERSON] третя особа: [PERSON] про визнання недійсним договору позики з виконання юридичних послуг від 28.11.2007. З огляду на наведений рух по справі, твердження позивача [PERSON] про порушення процесуального порядку прийняття зустрічного позову ТОВ «Інгаз» не відповідають фактичним процесуальним діям вчиненим за основним позовом, а не може бути розцінена судом, як правова підстава для відмови у позові. Порушення строків проведення підготовчого судового засідання, викликано об`єктивними причинами пов`язаними із апеляційним переглядом процесуальних рішень ухвалених за клопотанням позивача про забезпечення позову, залучення заінтересованих осіб, проведенням експертних досліджень, що обумовлено предметом позовних вимог. Фактичні обставини справи, встановленні судом. Суд, враховуючи правову позицію позивача, представника відповідача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги за основним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, єдиною правовою підставою звернення до суду із вимогами про стягнення боргу, позивач вважає договір позики з виконання юридичних послуг від 28.11.2007, укладений між фізичною особою - [PERSON] як «Виконавцем», та ДП «ІНГАЗ» як «Замовником» послуг із захисту інтересів замовника перед органами податкової служби, а саме: досягнути визнання недійсними (скасувати) податкові повідомлення-рішення Жовтневого міжрайонного ДПІ м.Маріуполя №0000282342 від 07.03.2007 із стягнення податку на додану вартість в сумі 123403грн. та штрафу 61702грн. Цей договір від імені ДП «ІНГАЗ» підписаний за довіреностями №8388 від 22.11.2007 та №13 від 15.10.2007 головним бухгалтером підприємства - [PERSON] . Згідно тексту постанови Донецького окружного адміністративного суду від 11.12.2009 року у справі № 2а-9282/09/0570, на яку посилається позивач, як на підтвердження факту виконання умов договору позики з виконання юридичних послуг, прізвище [PERSON] як представника позивача зазначається без посилання на правову підставу, а саме: довіреність або в даному випадку договір від 11.12.2009, як на цьому наполягає позивач. За текстом постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.06.2008 у справі №22-а-6043/08, якою також обґрунтовані вимоги [PERSON] за вказаним позовом, участь останнього в якості представника ДП «Інгаз» відбувалась на підставі довіреності від 15.03.2007. Із тексту постанови суду апеляційної інстанції настає, що позивач до суду надав письмові заперечення, процесуальні дії представника [PERSON] за текстом дослідженого судового рішення не відображена. При цьому відомості про складання Акту приймання виконаних робіт за Договором від 28 листопада 2007 року, відсутні, тому твердження позивача [PERSON] , про надання ним, як фізичною особою ДП «ІНГАЗ» послуг із захисту інтересів Замовника у взаємовідносинах із податковими органами не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Оскільки, взаємовідносини між позивачем та відповідачем з представництва інтересів останнього не були належним чином оформлені. Посилання позивача, на договір позики з виконання юридичних послуг від 28.11.2007, як на правову підставу врегулювання взаємовідносини [PERSON] із ДП «Інгаз», не можуть бути прийняті судом до уваги оскільки, укладення договору від імені підприємства здійснювала головний бухгалтер [PERSON] , яка діяла на підставі двох довіреностей №8388 від 22.11.2007 та №13 від 15.10.2007. Зміст вказаних довіреностей носить загальний характер та не уповноважує останню на підписання договору з надання юридичних послуг підприємству. Оцінка зазначених довіреностей надана у рішенні Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 04.10.2017, у справі № 263/15039/16-ц, ухваленого під головуванням судді Папаценко П.І. За змістом зазначеного рішення встановлено, що з тексту довіреностей №8388 від 22.11.2007 та №13 від 15.10.2007 неможливо встановити характер правовідносин сторін з точки зору його господарсько-правової чи цивільно-правової природи. Чинні на час оформлення вказаної довіреності процесуальні кодекси не вимагали зазначення в тексті довіреності, чи виконуватиметься представником функція з представництва інтересів довірителя в суді на підставі цивільно-правових, господарсько-правових чи трудових відносин представника з довірителем. Так, 15 жовтня 2007 року ДП «ІНГАЗ» в особі директора [PERSON] на ім`я головного бухгалтера [PERSON] була видана довіреність № 13 загального характеру, якою передбачено у відповідності до ст.ст. 237-250 ЦК України, ст.ст. 38-46 ЦПК України, ст. 28 ГПК України, ст.ст. 56-61 КАС України представляти інтереси Підприємства у всіх судах України, в інших державних установах України, банках і підприємствах усіх форм власності, а також у приватних і державних нотаріусів України. Оскільки текст цієї довіреності не містить конкретної вказівки укласти правочин саме з відповідачем і на яких саме умовах, а права повіреного визначати умови договорів на свій власний розсуд довіреність не передбачає, то використання цієї довіреності для укладення будь-яких правочинів від імені ДП «ІНГАЗ» потребує погодження умов таких правочинів з довірителем, або, принаймні, подальшого схвалення довірителем укладеного повіреним правочину. Крім того, відповідно до ст. 244 ЦК України за довіреністю може здійснюватися представництво, яке грунтуєтья на договорі або на акті органу юридичної особи. 22 листопада 2007 року ДП «ІНГАЗ» в особі директора [PERSON] на ім`я головного бухгалтера [PERSON] була оформлена нотаріально посвідчена довіреність за реєстровим № 8388. За змістом цієї довіреності нею передбачені повноваження повіреного укладати та підписувати від імені ДП «ІНГАЗ» договори застави (іпотеки), оренди, позики, купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна. Таким чином, за змістом вказана нотаріально посвідчена довіреність передбачає її використання при вчиненні тих правочинів, які прямо в ній вказані. Але укладення правочинів щодо надання ДП «ІНГАЗ» юридичних послуг з боку фізичних осіб вказана довіреність не передбачає. Враховуючи, що зазначені обставини, встановлені рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, яке ухвалене між тими ж сторонами, то виходячи із вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, вказані обставини, а саме: оцінка змісту зазначених довіреностей не підлягає доказуванню при вирішенні цієї справи. Судом досліджено у справі, в якості письмового доказу Договір позики з виконання юридичних послуг від 28.11.2007, надане у судовому засіданні позивачем [PERSON] , за його твердженням як оригінал, у ламінації з обох сторін аркуша, при цьому від залучення до справи оригіналу Договору позивач відмовився. В підготовчому судовому засіданні, при обговоренні питання про призначення у справі судово-технічна та почеркознавчої експертизи Договору позики з виконання юридичних послуг від 28.11.2007 щодо вирішення питання про належність підписів та встановлення механізму і часу виконання записів у Договорі, позивач [PERSON] надав у розпорядження суду за ламінований догорів, який за твердженнями останнього є оригіналом. Згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України № 14680/14681/18-32/24320/18-32 від 16.11.2018 за результатами проведення почеркознавчої експертизи підписи від імені [PERSON] та [PERSON] виконанні зазначеними особами рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. ( а.с.93-100) За результатами проведення судово-технічної експертизи документів експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України № 14682/18-34 від 17.10.2018 підпис від імені представника ДП «Інгаз» СушкоТ.І. та від імені [PERSON] у досліджуваному документі «Договор займа по выполнению юридических услуг», датованому 28.11.2007 виконаний пишучим приладом, спорядженим чорнилом синього кольору. Друкований текст у досліджуваному документі, нанесений електрографічним способом з використанням друкуючого пристрою (пристроїв) з лазерним способом друку тонером чорного кольору. Відтиск печатки від імені ДП «Інгаз» у досліджуваному документі, нанесений рельєфним кліше печатки з використанням штемпельної фарби. Встановити час виконання підписів та нанесення друкованого тексту, не видається можливим у зв`язку з з відсутністю у експертів впроваджених у судову-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів і підписів, виконаних чорнилами та у зв`язку з тим, що зазначений документ пройшов процес нанесення прозорої плівки (заламінований) з обох сторін аркушу. ( а.с.105-112) Встановити час нанесення відтиску печатки ДП «Інгаз» на досліджуваному документі, за висновком експерта про результати проведення судово-технічної експертизи №13519/19-33 від 24.12.2019 також не уявилось можливим з причини відсутності у досліджуваному відтиску печатки та у вільних зразках відтиску печатки, що містять наданні для порівняльного дослідження документи, датовані січнем-вереснем 2007року, січнем-червнем 2008року, будь-яких експлуатаційних ознак, стійкий характер відображення яких у відтисках вказував би на відповідність певному часу (або періоду часу) нанесення відтиску печатки у документі «Договор займа по выполнению юридических услуг», датованому 28.11.2007. ( а.с.124-133) Таким чином, на підставі висновку судово-технічної експертизи документа судом встановлена наявність оригіналу документа «Договор займа по выполнению юридических услуг» від 28.11.2007, дослідження якого на предмет часу виготовлення, як тексту, відтиску печатки так і підписів сторін, унеможливлюється вжитими позивачем заходами до ламінації об`єкту дослідження. Застосовані судом норми права. Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Статтею 146 визначені наслідки ухилення від участі в експертизі. У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Пунктом 12 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК). У зв`язку з вищевикладеним суд критично ставиться до тверджень позивача [PERSON] щодо обставин укладення «Договор займа по выполнению юридических услуг» від 28.11.2007. Судові рішення наданні позивачем на підтвердження фактичного виконання робіт, не мають посилань на умови спірного договору, а навпаки містять відомості про повноваження [PERSON] представляти інтереси ДП «Інгаз» на підставі довіреності від 15.03.2007, текст якої суду не представлений. Позивачем також непредставленні узгодженні сторонами акти приймання виконаних робіт та узгодженні суми оплати послуг. За сукупністю наявних обставин і з урахуванням факту неможливості встановлення часу укладення документу під назвою « Договор займа по выполнению юридических услуг » від 28.11.2007, суд приходить до висновку про недоведеність факту укладення договірних відносин щодо представництва інтересів підприємства позивачем. Справедливість зазначеного твердження простежується з аналізу предмету за яким [PERSON] повинен був представляти інтереси підприємства. Так, за постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11.12.2009 оскаржувалось повідомлення-рішення, оформлене на підставі акту перевірки №2481/23-4/14361569 від 11.09.2008, тобто на час ухвалення спірного договору під назвою « Договор займа по выполнению юридических услуг » від 28.11.2007 предмету для представництва не існувало. Згідно зі статтею 207 ЦК України, угода, яку вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником юридичної особи з перевищенням повноважень, створює юридичні наслідки для цієї юридичної особи тільки у разі подальшого схвалення ним цієї угоди. В даному випадку на укладення подібної угоди [PERSON] не була уповноважена і в подальшому дана оспорювана угода не була схвалена. Тому «Договор займа по выполнению юридических услуг» від 28.11.2007 підлягає визнанню недійсним. Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа опротестовує її дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. На підставі встановлених фактів суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним «Договор займа по выполнению юридических услуг» від 28.11.2007. Аналізуючи зміст зазначеного договору слід дійти висновку, що умови застосування вимог ст.212 ЦК України передбачаючи трансформацію оплату послуг в оплатну позику з відсотками у разі прострочення її повернення, вимагають від виконавця, а вданому випадку покладають на [PERSON] обов`язок, повідомляти ДП «Інгаз» про дії з представництва та настання строку оплати. Позивач [PERSON] не довів в залі судового засідання, виконання вимог щодо своєчасного повідомлення повіреного - ДП «Інгаз» про результати його представника та необхідність сплати услуг, що мало бути відображено у актах виконаних робіт, претензійних листах, тощо. Тому правові підстави для стягнення суми позики за надання юридичних послуг, відсутні, через що в задоволені позовних вимог за основним позовом суд відмовляє у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Касьянов М.М. зі змісту зустрічного позову наводить про правонаступництво, яке відбулось шляхом реорганізації підприємства, з ДП «Інгаз» до ТОВ «Інгаз», однак позивачем незважаючи про обізнаність у наведеному, підтримано позовні вимоги, саме до ДП «Інгаз», у зв`язка з чим, суд розглядає справу у межа позовних вимог та особі відповідача, визначеного позивачем. Правові інтереси ТОВ «Інгаз» дотриманні, оскільки зустрічні позовні вимоги одночасно розглянуті з основними, що надано останньому можливість висловити свою правову позицію на навести обґрунтування доказами. Факт правонаступництва ТОВ «Інгаз» встановлений судовим рішенням - постановою Донецького апеляційного суду, ухваленою 17.08.2009 між тими ж сторонами, тому додатковому дослідженню не підлягає. З рахуванням викладеного, на підставі ст.ст.203, 215, 536, 625 ЦК України,

Outcome: approved