overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

23.02.2017 позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 14.10.1990 вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, тривалий час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі, спору про поділ спільного майна немає, примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, і не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в установлений законом строк. Причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. При таких обставинах суд знаходить можливим розглянути справу за відсутності сторін, в заочному порядку і винести рішення відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 14.10.1990, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] Як зазначила [PERSON], шлюбні відносини з [PERSON] припинені, вони окремо проживають, не ведуть спільного господарства і подальше збереження сім'ї не можливе. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідачем не представлено жодних доказів на спростування доводів позивача. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

23.02.2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі з 08.08.2016 року було розірвано шлюб, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач, [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання дитини не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на користь матері дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо стягнення з нього аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням від 08.08.2016 року між сторонами було розірвано шлюбу, а.с., 7, відповідач [PERSON] є батьком дитини позивача, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, а.с. - 5. Згідно довідки, а.с. - 6, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

23.02.2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав. Пояснив, що [INFO] року померла його мама [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. На час смерті мама проживала з ним за адресою: [ADDRESS], а тому він фактично прийняв спадщину після її смерті. При зверненні із заявою до нотаріуса з приводу оформлення спадщини нотаріусом йому було роз'яснено порядок сплати податку спадкоємцем, що не є членом сім'ї першого ступеня спорідненості. В його свідоцтві про народження зазначено прізвище мами «[PERSON]», що відповідає його прізвищу по паспорту «[PERSON]». В той же час, в свідоцтві про смерть мами зазначено її прізвище «[PERSON]», в зв'язку з чим виникає питання родинних відносин та відповідно сплати податку ним як спадкоємцем. Встановлення факту родинних відносин йому необхідно для оформлення спадкового майна, тобто має для нього юридичне значення. Просить суд встановити факт про те, що [PERSON] приходиться йому рідною матір'ю. Представник заінтересованої особи - Великосорочинської сільської ради Миргородського району в судове засідання не з'явився. Установа належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи, направила на адресу суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності представника сільської ради. Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). В свідоцтві про народження заявника зазначено, що його матір'ю була [PERSON] (а.с.5). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони були особисто знайомі з [PERSON], оскільки вона проживала разом з заявником [PERSON] Він за нею доглядав, називав її своєю матір'ю, а вона його називала сином. Поховав [PERSON] заявник. Родинні відносини між заявником та [PERSON] підтверджуються довідкою Великосорочинської сільської ради Миргородського району з якої вбачається, що [PERSON] була матір'ю заявника [PERSON] (а.с. 27). Заявник [PERSON] згідно повідомлення приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] (а.с.25-26). Отже, маються достатні докази, які підтверджують родинні відносини між заявником [PERSON] і померлою [PERSON], як між сином та матір'ю. Встановлення вказаного факту для заявника має юридичне значення. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

23.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №178. В обґрунтування позову зазначив, що з 12.11.2011 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя і взаємні обов'язки, що виникало постійні сварки, з січня 2017 року вони припинили шлюбні відносини. Спору про розділ майна, що є їхньою сумісною власністю немає, спору стосовно місця проживання та виховання дитини між ними немає. Примирення між ними не можливе. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, прізвище просила залишити без змін. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2011 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 4, 5). Зі змісту заяв, поданих сторонами, вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Спору про розділ майна та місця проживання малолітньої дитини між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач [PERSON] у заяві наполягав на розірванні шлюбу, проти чого не заперечувала відповідачка [PERSON], а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивача, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору (а. с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

23.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 325\~000,00 грн., 3% річних у розмірі 8\~762,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 3\~337,62 грн. мотивуючи тим, що між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав останньому в борг 325\~000,00 грн. строком до 01.04.2016 року. На даний час відповідачем грошові кошти не повернуто, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.03.2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики. Позика була надана відповідачу у сумі 325\~000,00 грн., строком до 01.04.2016 року. У визначений період оплати відповідач зобовязався повернути позику, але своїх зобовязань не виконав в передбачений договором строк, внаслідок чого сума заборгованості на даний час складає 325\~000,00 грн. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися відповідачем належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцю позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 325\~000,00 грн. підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч. 2 ст. 325 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 8\~762,00 грн. також підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3\~337,62 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

23.02.2017 року [PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 03.07.2010 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2014 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про розгляд справи належним чином, надала заяву, згідно якої позов визнала, просила розглядати справу без її участі. Підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем судом відповідно до ст.174 ЦПК України не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 03.07.2010 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №424. Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2014 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

23.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20.01.2015 року, актовий запис № 58. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину доньку Євгенію, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння, подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає не можливим. В судове засідання позивач не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Мірошник». Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність сторін, за наявними в матеріалах справи доказами. Оскільки сторони у судове засідання не з»явились, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 20.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 58. Прізвища чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу «Мірошник» (а.с.3). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Спору щодо розподілу майна та місця проживання дитини не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

23.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 22.02.2014 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачка та відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2014 року. Від шлюбу мають дитину : [PERSON], [INFO]. Сторони з травня 2016 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

23.02.2017 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 30.09.2011 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON]ю, [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позов підтримав, просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 28.02.2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №172. Сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON]ї, [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

23.02.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2013 року. Мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Шамо». Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. Наполягав на розірванні шлюбу та не вбачав підстав в наданні строку для примирення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2013 року, мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] (а.с. 5-6). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надали,шлюб підлягає до розірвання. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved