Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

23.04.2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд ухвалити рішення, яким визнати укладеним 07.05.2011 року у письмовій формі договір позики між позивачкою та відповідачем, також стягнути з відповідача заборгованість у сумі 504032,70 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 07.05.2011 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивачка передала у власність відповідачу грошову суму у розмірі 25000,0 доларів США, що в еквіваленті на день передачі складало 199210,00 грн. по курсу НБУ. За умовами договору позики, відповідач зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів у строк до жовтня 2011 року та сплачувати відсотки у розмірі 2 % щомісячно від суми позики. Договір позики у письмовій формі укладений не був, але на підтвердження його укладення відповідачем була надана 07.05.2011 року розписка, яка посвідчує отримання відповідачем від позивачки визначеної грошової суми. Однак, відповідач умов договору позики не виконав та у встановлений строк суму боргу не повернув, у зв'язку із чим позивачка була змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивачки до судового засідання не з`явився, але від нього надійшла телефонограма, в якій він просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с.31). У судове засідання відповідач не з'явився, але на адресу суду повернулися конверти з відміткою «Укрпошти» про те, що відповідач за зазначеною адресою не проживає (а.с.17,30), клопотань про відкладення слухання справи не надходило. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, за згодою представника позивача, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 07.05.2011 року позивачка надала відповідачу грошові кошти у розмірі 25000,0 доларів США, що в еквіваленті на день передачі складало 199 210,00 грн. по курсу НБУ, відповідно до розписки, яка була написана відповідачем [PERSON] власноручно (а.с.5). За умовами розписки, відповідач зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів у строк до жовтня 2011 року та сплачувати відсотки у розмірі 2 % щомісячно від суми позики. Однак, відповідач добровільно сплачувати борг відмовляється. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або іншу речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи відповідач як позичальники не виконав умов договору та не повернув грошові кошти у встановлений строк та не сплатив відсотки, тому 07.11.2013 року позивачка направила повідомлення відповідачу з вимогою сплатити протягом 30 днів суму позики та відсотки від суми позики або скласти графік погашення заборгованості (а.с.6). Вказане повідомлення відповідач отримав 27.11.2013 року, що підтверджується його підписом на повідомлені, але до теперішнього часу сума позики та відсотки відповідачем не сплачені. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний вплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивачів порушені, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, та підлягають судовому захисту. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved