Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

23.11.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої - [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дитини, допомоги на утримання не надає, дитиною не цікавиться, участі у вихованні не приймає. До судового засідання позивач не з'явився, суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом надання оголошення в газету «Южная правда» редакції № 61 від 03 червня 2017 року, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради до судового засідання не з'явився, суду надав висновок, в якому з заявленими позовними вимогами згоден, вважає що позов підлягає задоволенню. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є дитиною від шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2015 року шлюб між ними було розірвано. З відповідачем позивач проживає окремо. Суперечок стосовно місця проживання [PERSON] не було, відповідач не заперечувала проти того, що дитина проживає разом з батьком. За увесь час здоров'ям дитини відповідач не цікавилася, жодної участі у її вихованні не приймала, матеріальної допомоги не надавала, не забезпечувала продуктами харчування, одягом. Так, згідно характеристики з місця проживання від 22.11.2016 року за підписом сусідів, мати у вихованні дитини [PERSON] не приймала і не приймає ніякої участі. Згідно довідки Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №39 імені [PERSON] від 23.10.2015 №249 за період навчання дитини [PERSON], її мати жодного разу не відвідувала школу, не приходила на батьківські збори, навчанням і поведінкою доньки не цікавилася. Зв'язок з класним керівником підтримував постійно батько. Відповідно до постанови серії [NUMBER] від 09.09.2016 року складеної ІПС роти 3 бетальону 4 УПП у м. Миколаєві [PERSON] [PERSON], [INFO], притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51 грн. Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування дитини [PERSON], вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати батьківські обов'язки, покладені на відповідача законом. У відповідності з ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СімейногоКодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від виконання обов'язку по вихованню своєї дитини, а тому суд дійшов висновку про позбавлення відповідача батьківських прав. Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved