Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

23.04.2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» Центр поштового зв`язку №2 про поновлення на роботі. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 01.07.2014 р. до моменту звільнення вона працювала начальником Миколаївського відділення поштового зв`язку Центру поштового зв`язку №2 Одеської дирекції АТ «Укрпошта». У позовній заяві зазначила, що 21.01.2019 р. позивача звільнено з роботи у зв`язку з втратою довір`я відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним з тих підстав, що роботодавцем не дотримано вимог ст.. 43 КЗпП України, оскільки на момент розгляду питання по Акту №1 профспілкою позивач знаходилась на лікарняному. Відповідач створив комісію зі службового розслідування та було складено Акт службового розслідування за фактом завищення ціни на товари народного споживання у ВПЗ Миколаївка Ширяївського ЦВПЗ ЦПЗ №2 філії Одеська дирекція ПАТ «Укрпошта» від 18.12.2018 р. (Акт №1) та Акт службового розслідування за фактом неправомірних дій листоноші [PERSON] у ВПЗ Миколаївка Ширяївського ЦВПЗ ЦПЗ №2 філії Одеська дирекція ПАТ «Укрпошта» від 18.01.2019 р. (Акт №2). Позивач зазначає, що згідно Акту №1 відносно неї було проведено перевірку за доповідними щодо завищення цін на товари народного споживання та за результатами перевірки оголошено догану, однак до Акту №1 не надано рішення профспілки про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, на засідання профспілки вона не прибула у зв`язку з хворобою, що підтверджується листком непрацездатності, розгляд питання не перенесли. Зазначає, що під час розслідування було виявлено правопорушення - завищення цін на продукцію, що підтверджується позивачем, але позивач не завищувала ціни, а заокруглювала відповідно до роз`яснень НБУ від 26.06.2018 р. Наполягає, що не порушувала п. 3розділу V Антикорупційної програми ПАТ «Укрпошта», оскільки вчиняла такі дії не для власної вигоди чи інших осіб, а в інтересах ПАТ «Укрпошта». Вказує, що комісією було введено в оману профспілковий комітет тим, що неточно процитовано п. 3 ч. 3 розділу V Антикорупційної програми ПАТ «Укрпошта». Крім того, зазначає, що Акт №2, складений за результатами службової перевірки є незаконним, оскільки перевірка проводилась відносно листоноші [PERSON] , а нестачу грошових коштів виявлено у позивача. З усіх наведених дій комісії зі службової перевірки по Акту №2 вбачається прискіпливе ставлення до позивача. У Акті №2 щодо порушення листоноші зазначено, що факт порушення не знайшов свого підтвердження, хоча листоноша не була допитана, оскільки перебувала у відпустці. Однак, комісія, незважаючи на відпустку листоноші [PERSON] , здійснила службову перевірку щодо неї. Також, позивач зазначає, що при порівнянні Акту №1 та Акту №2 вбачається, що комісія по двом фактам виявляє та притягує до відповідальності за одне і те саме правопорушення, що суперечить ст.. 61 Конституції України. Позивач вважає, що створення комісії та проведення службової перевірки є неправомірним, в таких діях вбачається прискіпливе ставлення до неї та мета керівництва ЦПЗ №2 звільнити її як невигідну для них людину. Просить суд поновити її на роботі начальником відділу поштового зв`язку Миколаївка Ширяївського району. Відповідно до протоколу авторозподілу справу розподілено судді Кобзарю Ю.Ю . Ухвалою суду від 03.06.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 21.06.2019 р. У судовому засіданні 21.06.2019 р. представником відповідача надано відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що відповідно до ст.. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається, зокрема, у випадках звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації або звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу). Оскільки позивач не була членом профспілкової організації, що підтверджується довідкою ЦПЗ №2, та звільнена з посади начальника ВПЗ, згода профспілкового органу на її звільнення не вимагалась. Крім того, вказав, що позивач на підставі Акту №1 була притягнута до відповідальності 02.11.2018 р. за фактом завищення цін на споживчі товари, проти цього наказу вона не заперечувала, згода профспілкового органу на оголошення догани законодавством не вимагається. На підставі Акту №2 позивачу оголошено догану за нестачу грошових коштів, що встановлено перевіркою від 10.01.2019 р., тому твердження позивача про притягнення до відповідальності за аналогічні правопорушення не відповідають дійсності. Крім того, вказав, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки позивач отримала наказ про звільнення 21.01.2019 р., а подала позов 20.04.2019 р., при цьому причин пропуску строку не навела. Просив відмовити у задоволенні позову. Судове засідання було відкладено на 11.07.2019 р. 25.06.2019 р. до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач зазначає, що відповідач при ствердженні того, що позивач не була членом профспілки, не пояснює причин запрошення її на засідання профспілки для вирішення питань про звільнення 03.01.2019 р. та 09.01.2019 р. Крім того, вказує, що в довідці про те, що позивач не є членом профспілки, не вказано, коли саме [PERSON] вийшла з профспілки. Стосовно пропуску строку звернення до суду пояснила, що строки не пропущено, оскільки після вивчення всіх матеріалів, які додані до позову, нею було виявлено порушення її прав, після чого позивач відразу звернулася до центру надання безоплатної правової допомоги, а строк позовної давності складає три місяці. Враховуючи, що позивач отримувала запрошення на засідання профспілки, але не отримала рішення за результатами засідання, строк на подачу позову не порушено. 03.07.2019 р. позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій виклала додаткову вимогу про стягнення з АТ «Укрпошта» ЦПЗ №2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 17 856 грн. (виходячи з розрахунку 114 робочих днів та середнього заробітку у розмірі 2796 грн.). 11.07.2019 р. до суду подано заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач вважає доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, необґрунтованими та безпідставними, виходячи з того, що позивач на момент звільнення не була членом профспілки, про що свідчать її заяви від 15.03.2017 р. з проханням не утримувати профспілкові внески та виключити з членів профспілки. Крім того, посада позивача виключала необхідність отримання згоди профспілки на її звільнення. Також вказує, що звернення по безоплатну правову допомогу не є підставою для переривання строку звернення до суду відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, який складає 1 місяць. До комісії по трудових спорах позивач не зверталася. Просив відмовити у задоволенні позову. Судове засідання 11.07.2019 р. не відбулося у зв`язку з зайнятістю судді в іншому судовому провадженні. Наступне засідання призначено на 24.07.2019 р. Судове засідання 24.07.2019 р. не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. У зв`язку з закінченням строку відрядження судді Кобзаря Ю.Ю. справу передано до канцелярії суду. Згідно розпорядження про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, 23.08.2019 р. проведено повторний авторозподіл. Призначення судді не відбулося у зв`язку з відсутністю у суді суддів з повноваженнями. Протоколом повторного авторозподілу справу розподілено судді Алексєєвій О.В . Ухвалою від 30.01.2020 р. справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено розгляд справи по суті на 10.02.2020 р. Судове засідання 10.02.2020 р. відкладено за клопотанням позивача, мотивованим необхідністю участі представника - юриста Центру надання безоплатної правової допомоги. Наступне засідання призначено на 24.02.2020 р. У подальшому судові засідання неодноразово відкладалися за клопотанням сторін, мотивованими запровадженням карантину. 07.08.2020 р. позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 44894,94 грн. (з розрахунку 276 робочих днів вимушеного прогулу). Також 07.08.2020 р. позивачем подано до суду заяву про поновлення строку для звернення до суду з цивільним позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Зазначену заяву мотивовано тим, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, а саме тим, що позивач звернулася до відділу «Ширяївське бюро правової допомоги» 04.01.2019 р. щодо написання позовної заяви про скасування наказу про звільнення, де отримала перелік документів для отримання безоплатної правової допомоги. Після цього вона відразу звернулась до ЦПЗ №2 для отримання довідки про доходи за останні 6 місяців, яку отримала лише 20.02.2019 р. 26.02.2019 р. позивачу було надано БВПД та вона відразу зустрілася з працівниками бюро для передачі документів для написання позовної заяви. 03.03.2019 р. позивачу зателефонував дідусь, який проживає в с. Гойдаї Кривоозерського району Миколаївської області з проханням його доглянути, оскільки він тяжко хворий та лежачий, догляд за яким позивач проводила до 19.04.2019 р., що підтверджується поясненнями свідків, дядька та довідкою сільської ради. З урахуванням викладеного позивач не мала можливості подати позовну заяву в строк. До заяви додала довідку Гойдаївської сільської ради, письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 21.08.2020 р. до суду надійшли заперечення відповідача на заяву про поновлення строку для звернення до суду. Вказані позивачем доводи щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду вважає необґрунтованими з тих підстав, що позивач ознайомилась з наказом про звільнення 21.01.2019 р., відмовившись поставити про це свій підпис, та з цієї дати почав відраховуватись місячний строк для звернення до суду. Оскільки позивач стверджує, що звернулась до Ширяївського БПД 04.01.2019 р., з цього дня вона мала можливість здійснити всі дії щодо підготовки документів до суду. Посилання позивача на отримання довідки про доходи саме 20.02.2019 р. нічим не підтверджено. Зазначає, що незрозумілим є посилання позивача на те, що, отримавши довідку про доходи 20.02.2019 р., з працівниками БПД вона зустрілась лише 26.02.2019 р. Крім того, вказує, що оскільки позивач звернулась за наданням їй безоплатної правової допомоги, підготовку позову та звернення до суду мав здійснювати саме працівник БПД, чому не перешкоджав догляд позивачем за хворим дядьком. Зазначив, що в тексті позовної заяви та запереченнях на відзив взагалі не вказано про несвоєчасне отримання довідки про доходи та здійснення догляду за хворим родичем. Вказане свідчить про численні протиріччя між відомостями, що викладені у заяві та фактичними обставинами, з огляду на що заява не підлягає задоволенню. 26.08.2020 р. до суду подано відповідь на відзив, згідно якого позивач вказує, що відзив надійшов від Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Одеської дирекції, хоча відповідачем є Акціонерне товариство «Укрпошта» Центр поштового зв`язку №2, та позивач не заявляв про заміну належного відповідача. У зв`язку з викладеним вважає, що відзив не може бути взятий до уваги. Крім того, вказано, що особою , яка підписала відзив на позов - Директором ОД АТ «Укрпошта» Дрозд С.Я. не надано документів, що підтверджують його повноваження на подання процесуальних документів та на представництво ОД АТ «Укрпошта». 28.08.2020 р. до суду подано пояснення щодо відповіді на відзив позивача від 26.08.2020 р., згідно яких представник відповідача вказує, що позивач не має аргументів проти змісту заперечень відповідача на заяву про поновлення строку звернення до суду. Вказує, що заперечення підписані директором ОД АТ «Укрпошта», який діє в справі від імені АТ «Укрпошта» на підставі довіреності. Центр поштового зв`язку №2 не є юридичною особою та не може бути відповідачем по справі. При цьому, додано копію довіреності на ім`я директора ОД АТ «Укрпошта» Дрозда С.Я. Також, вказав, що у заяві про збільшення позовних вимог позивачем невірно зазначено кількість днів - 276 замість 221, з урахуванням чого середній заробіток позивача мав би складати 35947,86 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Зазначили, що звільнення позивача з роботи було здійснено незаконно, оскільки її запрошували на засідання профспілки, на яке вона не мала можливості прийти, оскільки перебувала на лікарняному. Вказане засідання проведено за її відсутності та винесено рішення про звільнення. Наполягали, що підстав для звільнення позивача не було, позивач здійснювала завищення цін на товари народного споживання задля покриття боргів пенсіонерів, які купували товари в борг, але померли й не розплатилися, для покриття втрат за прострочені товари. Наполягали, що службові перевірки були призначені спеціально для звільнення позивача. Нестачу грошей в касі пошти пояснила тим, що кошти були видані листоноші [PERSON] , яка їх не повернула та пішла у відпустку. Також просили суд поновити строк звернення до суду з підстав, викладених у поданій заяві. Крім того, позивач зазначила, що наказ про звільнення вона отримала поштою 18.01.2019 р. у двох примірниках, на одному з яких повинна була розписатися в отриманні та відправити назад, але у зв,язку з тим, що позивач була не згодна з наказом, вона не направила його примірник з підписом про ознайомлення. 21.01.2019 р. у ВПЗ Миколаївка приїхала комісія з ЦПЗ №2, яка зачитала наказ та склала акт про відмову у підписанні про ознайомлення з наказом. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що позивач, перебуваючи на посаді начальника ВПЗ Миколаївка була матеріально-відповідальною особою. Оскільки під час службових перевірок виявлено ряд порушень у роботі [PERSON] , що виразилися у завищенні цін на товари, неналежному веденні касового обліку, до неї було застосовано дисциплінарні стягнення та звільнено у зв`язку з втратою довір`я. Наполягав на тому, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Згідно положень ч. 3 цієї ж статті, розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу. Відповідно ч. 3 ст.. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Статтею 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до положень ст.. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації; звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників. Відповідно до положень п. 28 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір`я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При розгляді справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП, суду, крім іншого, необхідно з`ясувати: чи становить виконання операцій, що пов`язані з безпосереднім обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 р. № 6-104цс14). Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає обов`язкового настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-100цс16. Звільнення у зв`язку із втратою довір`я до працівника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України може мати місце за умови вчинення ним винних дій. При цьому не має значення, були протиправні дії вчинені навмисно або внаслідок необережного ставлення до виконання своїх обов`язків, чи передбачав працівник або повинен був передбачити негативні наслідки своїх дій. Провина працівника має бути доведена власником або уповноваженим ним органом за допомогою фактів та об`єктивних обставин, що свідчать про винні дії працівника; це може бути, наприклад: систематична нестача довірених йому цінностей; безвідповідальне, халатне ставлення до своїх трудових обов`язків; порушення правил торгівлі; крадіжки; обмірювання, обважування покупців; завищення цін; привласнення матеріальних цінностей тощо. Втрата довір`я може бути наслідком вчинення проступку, який дає підстави для висновку, що подальше залишення працівника на роботі, пов`язаній з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, може призвести до їх утрати. Водночас, підозра власника або уповноваженого ним органу не може бути підставою для виявлення недовір`я до працівника (Постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 320/7065/17). Встановлені судом фактичні обставини справи. 01.07.2014 р. [PERSON] прийнято в порядку переведення на посаду начальника ВПЗ Миколаївка Центра поштового зв`язку №2 Одеської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» згідно Наказу №91-к від 01.07.2014 р. Відповідно до Наказу №220 від 01.03.2017 р. ОД ПАТ «Укрпошта» Центр поштового зв`язку №2 Одеської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» перейменовано в Центр поштового зв`язку №2 Одеської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (а.с. 6-11). ВПЗ Миколаївка у своїй діяльності керується Положенням про відділення поштового зв`язку Миколаївка, затвердженим начальником ЦПЗ №2 ОД УДППЗ «Укрпошта» 04.01.2016 р. З вказаним положенням [PERSON] ознайомлена, що підтверджується її підписом. Відповідно до п. 1.9 вказаного Положення, управління ВПЗ здійснює начальник ВПЗ, який приймається на роботу та звільняється з роботи керівником Дирекції або безбалансового виробничого підрозділу Дирекції. Згідно змісту п. 4.2 Положення, начальник ВПЗ зобов`язаний забезпечувати облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій згідно з вимогами Положення про ведення касових операцій в підрозділах національного оператора поштового зв`язку та Порядку організації роботи з готівковими коштами в об`єктах поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта», надання звітності до ЦПЗ №2 ОД УДППЗ «Укрпошта» у встановлені строки (п.п. 4.2.3); забезпечувати збереження грошових коштів, цінностей, поштових відправлень, майна (п.п. 4.2.5). Відповідно до п. 4.3 Положення, на начальника ВПЗ покладається відповідальність (матеріальна, дисциплінарна тощо) за несвоєчасність оприбуткування отриманих коштів за надані послуги ВПЗ (п.п. 4.3.6); незабезпечення збереження грошових коштів та матеріальних цінностей у ВПЗ (п.п. 4.3.8); нераціональне та неефективне використання майна, що отримано зі складу для організації робочого процесу (п.п. 4.3.9). Посадовою інструкцією начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Миколаївка ЦВПЗ Ширяєве [PERSON] від 01.08.2016 р., з якою ознайомлена позивач, що підтверджується її підписом та не заперечувалось у судовому засіданні, встановлено, що начальник відділення поштового зв`язку: … 2.3. Забезпечує збереження цінностей у відділенні потового зв`язку, товарів, майна, шифродокументів, іменних речей, квитанційних книжок, дотримання лімітів грошової готівки в касі, касово-фінансової дисципліни, згідно вимогам Порядку ведення касових операцій. 2.4. Відповідає за правильне застосування тарифів, своєчасне та повне оприбуткування плати за надані послуги, одержування підкріплень готівки, здавання та відправлення над лімітних залишків до головної каси ЦПЗ №2. 2.6. Несе відповідальність за своєчасне та якісне складання звітів, достовірність статистичних даних, правильне ведення касових операцій. 2.10. Несе відповідальність за надання нових послуг, за реалізацію товарів у відділенні поштового зв`язку. 2.22. Забезпечує контроль за своєчасним та повним оприбуткуванням грошових сум, отриманих за наданням послуг, реалізації періодичних видань, знаків поштової оплати, товарів та послуг. Крім того, начальник ВПЗ несе відповідальність за збереження грошових сум, поштових цінностей, поштових відправлень, товарів, майна відділення поштового зв`язку (п. 4.3). 01.07.2014 р. між [PERSON] як начальником ВПЗ Миколаївка та ЦПЗ №2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Крім того, керівник ВПЗ керується у своїй діяльності Антикорупційною програмою ПАТ «Укрпошта», яка є комплексом правил, стандартів і процедур щодо виявлення, протидії за запобігання корупції у діяльності АТ. З наведеного випливає, що [PERSON] , будучи начальником ВПЗ Миклаївка, була матеріально відповідальною особою, тобто, її може бути звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Доповідними від 30.10.2018 р. листонош [PERSON] та [PERSON] на ім`я начальника ЦПЗ №2, повідомлено про завищення цін на товари начальником ВПЗ Миколаївка [PERSON] (а.с. 102, 103). На підставі вказаних доповідних було проведено перевірку. За результатами вказаної перевірки Наказом №188 від 02.11.2018 р. [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за завищення ціни на товари народного споживання (а.с 100). У пункті 2 наказу зазначено, що у випадку повторення подібного у подальшому буде розглянуто питання щодо відповідності займаній посаді. З зазначеним наказом [PERSON] була ознайомлена, що підтверджується її підписом на звороті аркушу. Згідно службової записки начальника Служби із запобігання та виявлення корупції від 26.11.2018 р., 23.11.2018 р. на телефон Служби із запобігання та виявлення корупції надійшло звернення від листоноші ВПЗ Миколаївка [PERSON] щодо зловживань з боку начальника ВПЗ, завищення вартості товарів, що реалізуються відділенням та привласненням отриманих коштів. З метою перевірки викладених у службовій записці обставин у ЦПЗ №2 філії ОД ПАТ «Укрпошта» наказом №192 від 27.11.2018 р. було створено комісію зі службового розслідування. 27.11.2018 р. проведено додаткову перевірку фактів завищення цін на товари народного споживання начальником ВПЗ Миколаївка ЦПЗ №2 філії ОД [PERSON] , під час якої виявлено 5 накладних на виданий товар листоношам в доставку за жовтень 2018 року, в яких встановлено завищення ціни на товари народного споживання на загальну суму 1267,32 грн., що у тому числі підтверджується у поясненнях листонош [PERSON] та [PERSON] . Згідно пояснювальної [PERSON] на ім`я начальника ЦПЗ №2, вона завищувала ціни на товар з тієї причини, що у відділенні був прострочений товар, який треба було «перекрити», а також у листонош були борги за пенсіонерів, які померли. Крім того, [PERSON] купляла за власні кошти отруту для мишей, копірки, скрепери. Зазначила, що в неї маленька заробітня плата, якої не вистачає на те, щоб усе перекривати за власні кошти. Листоноші [PERSON] , [PERSON] не виконують план (а.с. 101). За результатами службового розслідування було складено Акт службового розслідування за фактом завищення ціни на товари народного споживання у ВПЗ Миколаївка Ширяївського ЦВПЗ ЦПЗ №2 філії ОД ПАТ «Укрпошта» від 18.12.2018 р. (а.с. 12-15). Згідно вказаного Акту від 18.12.2018 р., службовим розслідуванням виявлено завищення [PERSON] цін на товари народного споживання. Додатково в ході службового розслідування встановлено некоректність заповнення книги Ф.П2, систематичні порушення заповнення касових довідок ф. МС-42, що є порушенням та невиконанням вимог нормативних документів, які регламентують діяльність поштового відділення. У своїх поясненнях начальник ВПЗ Миколаївка [PERSON] . Зазначає, що «ф. МС-42 вона не вела, бо їй про це ніхто не казав». За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що ціни на товари народного споживання у ВПЗ Миколаївка були завищені начальником [PERSON] навмисно, на свій розсуд. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. 3 розділу V Антикорупційної програми ПАТ «Укрпошта», де зазначено, що працівникам та керівнику АТ забороняється використовувати свої службові повноваження або становище та пов`язані з цим можливості з метою отримання неправомірної вигоди для себе счи інших осіб. Свою вину [PERSON] визнає. Нанесення матеріальних збитків підприємству не встановлено. Комісія пропонує керівнику ЦПЗ №2 ОД ПАТ «Укрпошта» за порушення начальником ВПЗ Миколаївка [PERSON] вимог п. 3 розділу V Антикорупційної програми ПАТ «Укрпошта», що виразилося у самовільному завищенні ціни на товари народного споживання, за допущені порушення порядку реалізації товару народного споживання, за порушення ведення касових операцій та бланків суворої звітності звільнити начальника ВПЗ Миколаївка [PERSON] за статтею 40 КЗпП «за втратою довіри», для чого профспілковому комітету ЦПЗ №2 ОД ПАТ «Укрпошта» розглянути питання щодо звільнення начальника ВПЗ Миколаївка [PERSON] . Як пояснила позивач у судовому засіданні, зазначений Акт вона отримала наприкінці грудня поштою. Крім того, на адресу філії ОД ПАТ «Укрпошта» надійшло повідомлення про голосову заяву від невідомої особи на Урядову гарячу лінію щодо неправомірних дій з боку листоноші ВПЗ Миколаївка [PERSON] , що виразилося у прийнятої переплати на друковані видання (газети) без видачі квитанції П-2 та невиплати у повному обсязі пенсійних грошей населенню с. Миколаївка. З метою перевірки викладених у службовій записці обставин наказом ЦПЗ №2 філії ОД ПАТ «Укрпошта» №8 від 10.01.2019 р. було створено комісію зі службового розслідування. За результатами службового розслідування комісією було складено Акт службового розслідування за фактом неправомірних дій листоноші [PERSON] у ВПЗ Миколаївка Ширяївського ЦВПЗ ЦПЗ №2 філії ОД ПАТ «Укрпошта» від 18.01.2019 р. Згідно вказаного Акту від 18.01.2019 р., службовим розслідуванням виявлено наступне. 10.01.2019 р. членами комісії здійснено виїзд до с. Миколаївка та проведено опитування мешканців села, яких обслуговує листоноша [PERSON] згідно доставній дільниці. Під час опитування мешканців с. Миколаївка, яким безпосередньо доставляється пенсія та поштова кореспонденція, отримані письмові відгуки про відсутність будь-яких претензій до листоноші [PERSON] . Таким чином, інформація щодо неправомірних дій з боку листоноші [PERSON] не підтвердилася. Разом з цим, проведеною перевіркою ВПЗ Миколаївка виявлено нестачу грошових коштів за реалізовані товари народного споживання у сумі 376,80 грн. Начальник ВПЗ Миколаївка [PERSON] в поясненні щодо виявленої нестачі товарів народного споживання повідомила, що товари були видані листоноші [PERSON] , про що свідчить накладна на виданий товар від 24.12.2018 р. Грошові кошти за товар не оприбутковані в зв`язку з відсутністю листоноші на робочому місці. Пояснення від листоноші [PERSON] витребувати не вдалось в зв`язку з перебуванням її у щорічній відпустці. За результатами проведеної 10.01.2019 р. ревізії у ВПЗ Миколаївка начальником ЦПЗ №2 [PERSON] за порушення начальником ВПЗ Миколаївка [PERSON] п. 2.2, 2.4, 2.10, 2.22 розділу 2 «Основні завдання та обов`язки» Посадової інструкції начальника ВПЗ наказом №9 від 11.01.2019 р. оголошено догану. Додатково під час проведення опитування населення у с. Миколаївка від мешканця [PERSON] на адресу генерального директора АТ «Укрпошта» передана членам комісії скарга щодо реалізації начальником ВПЗ Миколаївка [PERSON] мешканцям товарів за завищеними цінами. Стосовно вказаного факту завищення ціни було проведено службове розслідування від 27.11.2018 р. За результатами вказаного розслідування 18.12.2018 р. запропоновано звільнити начальника ВПЗ Миколаївка [PERSON] за п. 2 ст. 41 КЗпП України За втратою довіря, для чого профспілковому комітету ЦПЗ №2 ОД ПАТ «Укрпошта» розглянути питання щодо звільнення [PERSON] . У відповідь на клопотання начальника ЦПЗ №2 [PERSON] щодо розгляду питання щодо звільнення начальника ВПЗ Миколаївка [PERSON] отримано відповідь, що начальник ЦПЗ [PERSON] не є членом профспілки. У Акті наведено висновки: факт неправомірних дій листоноші [PERSON] не знайшов підтвердження; за фактом виявленої нестачі у ВПЗ, що сталася внаслідок порушення начальником [PERSON] п. 2.2, 2.4, 2.10, 2.22 розділу 2 «Основні завдання та обов`язки» посадової інструкції начальника ВПЗ [PERSON] оголошено догану. Комісія пропонує керівнику ЦПЗ №2 ОД ПАТ «Укрпошта», враховуючи наявність двох доган за систематичне невиконання своїх посадових обов`язків, що виражалось в систематичному порушенні заповнення касових довідок ф. МС-42, що є грубим порушенням та невиконанням вимог нормативних документів, які регламентують діяльність поштового відділення та відсутність контролю за роботою листонош, прийняти рішення про звільнення начальника ВПЗ Миколаївка ЦПЗ №2 філії ОД ПАТ «Укрпошта» [PERSON] за пунктом 2 статті 41 КЗпП України «втрата довіри». Згідно накладної листоноші, листоноші [PERSON] 24.12.2018 р. було видано 376,40 грн., які здано 21.01.2019 р. (а.с. 97). Згідно пояснювальної [PERSON] , під час проведення перевірки була виявлена нестача у розмірі 376,80 грн. Сума 376,40 грн. числиться за листоношею [PERSON] по накладній, виданій на товар 24.12.2018 р., які листоноша не повернула в зв`язку з відсутністю на роботі. 0.40 грн. це товари пошти (а.с. 98). 02.01.2019 р. листоношею [PERSON] подано заяву про надання їй щорічної відпустки на 24 календарні дні з 03.01.2019 р. (а.с. 116). Листом від 03.01.2019 р. №1 [PERSON] запрошено на засідання профспілкового комітету ЦПЗ №2 для вирішення питання про звільнення з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України на 08.01.2019 р. о 10.00. Засідання профспілкового комітету 08.01.2019 р. не відбулося, оскільки запрошення було надіслано помилково, у зв`язку з тим, що [PERSON] не була членом профспілки. Позивач [PERSON] у період з 08.01.2019 р. по 11.01.2019 р. перебувала на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АВЦ №562938 (а.с. 96). Наказом №9 від 11.01.2019 р. [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за недбале ставлення до своїх посадових обов`язків, а саме за нестачу грошових коштів за реалізовані товари народного споживання на суму 376,80 грн. (порушення п. 2.2, 2.4, 2.10, 2.22 розділу 2 «Основні завдання та обов`язки» Посадової інструкції начальника ВПЗ). З наказом [PERSON] була ознайомлена, але відмовилась підписати його. 21.01.2019 р. позивача звільнено з посади у зв`язку з втратою довір`я п. 2 ст. 41 КЗпП України на підставі Наказу №12-к від 17.01.2019 р. (а.с. 105). Згідно Акту від 21.01.2019 р., наказ про звільнення [PERSON] від 17.01.2019 р. було направлено до ВПЗ Миколаївка 18.01.2019 р., але позивач не повернула його до відділу кадрів та відмовилась ставити підпис про його отримання. 21.01.2019 р. до ВПЗ виїхали працівники [PERSON] , [PERSON] для проведення ревізії-передачі в зв`язку зі звільненням [PERSON] . Наказ було передано повторно, зачитано [PERSON] , але вона відмовилась ставити підпис про його отримання. Як визнала позивач [PERSON] у судовому засіданні, вона отримала наказ про звільнення поштою 18.01.2019 р., але не підписалася про його отримання, а 21.01.2019 р. наказ було їй прочитано працівниками ЦПЗ №2, але вона відмовилася його отримувати, оскільки не була згодна з наказом. 31.01.2019 р. позивачем було подано начальнику відділу кадрів ЦПЗ №2 заяву з проханням надіслати трудову книжку на поштове відділення 66800, смт. Ширяєве до запитання (а.с. 107). 05.02.2019 р. трудову книжку було надіслано позивачу, 08.02.2019 р. поштове відправлення було вручено отримувачу (а.с. 106). Заробітна плата [PERSON] за останні 6 місяців роботи склала: серпень 2018 - 2435,05 грн., вересень 2018 р. - 2430,39 грн., жовтень 2018 р. - 2542,09 грн., листопад 2018 р. - 3129,10 грн., грудень 2018 р. - 2401,44 грн., січень 2019 р. - 4921,48 грн. (усього 17859,55 грн.). На момент звільнення [PERSON] не була членом профспілки ЦПЗ №2, що підтверджується довідкою від 19.06.2019 р. (а.с. 53), заявою від 15.03.2017 р., адресованою начальнику ЦПЗ №2, згідно якої [PERSON] просить не утримувати з неї профспілкові внески (а.с. 67), заявою від 15.03.2017 р., адресованою голові профспілки, згідно якої [PERSON] просить виключити її з членів профспілок (а.с. 68). Крім того, позивач у судовому засіданні підтвердила подання нею вказаних заяв. Листом №75-7-39/3-1975 від 31.01.2019 р. ПАТ «Укрпошта» надало відповідь на звернення [PERSON] , згідно якого її звільнено з посади начальника відділення поштового зв`язку Миколаївка ЦВПЗ Ширяєве ЦПЗ №2 21.01.2019 р. відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я. З наведеного вище випливає, що при звільненні позивача не вимагалося надання попередньої згоди профспілкового комітету, оскільки вона перебувала на посаді керівника відділення поштового зв`язку, а , крім того, не була членом профспілки, оскільки вийшла з неї за власною заявою. Посилання позивача на відсутність згоди профспілки на притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є також безпідставним, оскільки діюче законодавство не вимагає попередньої згоди профспілки при накладенні дисциплінарного стягнення. Запрошення позивача на засідання профспілки було здійснено помилково, засідання профспілки не відбулося. При звільненні позивач не перебувала на лікарняному, тому порушень положень ч. 3 ст.. 40 КЗпП України судом не встановлено. Також, судом встановлено, що позивачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, таким чином, до неї могло бути застосовано звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Суд вважає, що вчинення позивачем ряду порушень, що встановлені при службових розслідуваннях, та відображені в Актах службового розслідування від 18.12.2018 р. та 18.01.2019 р., за частиною яких її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляду догани (накази від 02.11.2018 р. та 11.01.2019 р.), а саме самовільне завищення цін на товари народного споживання, порушення порядку реалізації товару народного споживання, порушення порядку ведення касових операцій та бланків суворої звітності, факти нестачі грошових коштів, є підставою для втрати довір`я як до матеріально відповідальної особи та звільнення. Посилання позивача на те, що завищення цін були здійснені нею не для власної вигоди, а в інтересах АТ «Укрпошта» також не спростовують вини позивача та підстав для втрати довір`я. Зазначення позивача в позові, що службову перевірку у січні 2019 року було проведено на підставі заяви про вчинення правопорушень листоношею [PERSON] відносно саме [PERSON] , а нестачу виявлено у [PERSON] також не спростовує наявності підстав для втрати довір`я. Твердження позивача про притягнення її двічі за одне й те саме правопорушення також не свідчить про незаконність звільнення, оскільки, по-перше, її було звільнено за ряд систематичних порушень, а, по-друге, розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не є заходом дисциплінарного стягнення, тому наявність догани не виключає можливості роботодавця розірвати трудовий договір. Твердження позивача про заокруглення нею сум при розрахунках суд оцінює критично, оскільки зазначена причина не була вказана позивачем при наданні пояснень під час службової перевірки. Також, суд звертає увагу на те, що позивачем не оскаржено жоден наказ про накладення дисциплінарного стягнення. Крім того, відповідно до положень п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи. Суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин. Посилання позивача на необхідність догляду за хворим членом родини не підтверджена належними та допустими доказами. Письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , довідку Гойдаївської сільської ради від 13.03.2020 р. як доказ поважності причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює критично, оскільки сільська рада не має повноважень на видачу довідок про здійснення догляду за особами, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] судом в якості свідків допитано не було та про це не клопотала позивач. Крім того, як зазначила сама позивач у судовому засіданні та у заяві про поновлення строку звернення до суду, вона звернулася до центру надання безоплатної правової допомоги ще 04.01.2019 р., а документи щодо розміру доходів надала лише 26.02.2019 р. Доказів неможливості отримання довідки про доходи до 20.02.2019 р. для надання працівникам центру надання безоплатної правової допомоги, позивач не надала. Крім того, як зазначила позивач та представник Центру БПД, позовну заяву було підготовано саме працівниками БПД, тому догляд позивачем за хворим родичем не є поважною причиною пропуску строку для звернення до суду. З огляду на зазначене вище, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed