Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

22 вересня 2014 р., представник [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції якого від 26.07.2016 р. з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 31/15 від 25.12.2015 р., призначеної ухвалою Овідіопольського райсуду від 17.02.2015 р., просив суд, припинити право спільної сумісної власності [PERSON] з [PERSON], [PERSON] на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS], виділити у власність [PERSON] з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS] під літ. «А» : житлову кімнату 1-4, площею 17,3 кв.м, коридор 1-5, площею 4,8 кв.м, житлову кімнату 1-6, площею 10,1 кв.м, загальною площею приміщень 32,2 кв.м, що на 7,6 кв.м більше ідеальної частки та житловою площею 27,4 кв.м, що на 12,5 кв.м більше ідеальної частки, вартістю 128872 грн., виділити у власність [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS] під літ. «А» коридор 1-2, площею 4,4 кв.м, житлову кімнату 1-3, площею 17,3 кв.м, кухню, площею 10,4 кв.м, веранду під літ. «а» у складі приміщень прихожої 1-1, площею 4,6 кв.м та санвузлу 1-8, площею 4,9 кв.м, загальною площею приміщень 41,6 кв.м, що на 7,6 кв.м менше ідеальної частки, житловою площею 17,3 кв.м, що на 12,5 кв.м менше ідеальної частки, вартістю 163181 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] суму грошової компенсації у розмірі 31521 грн., для ізоляції виділених частин, зобов'язати [PERSON] та [PERSON], за власний рахунок виконати наступні роботи по переобладнанню та переплануванню будинку : мурування дверного отвору між приміщеннями 1-2 та 1-5 цеглою з оздобленням зі свого боку простим штукатуренням поверхні замурованого дверного отвору цементно-вапняним розчином по каменю та бетону, вартістю робіт 514 грн., для ізоляції виділених частин, зобов'язати [PERSON], за власний рахунок виконати наступні роботи по переобладнанню та переплануванню будинку : пробити дверний отвір у зовнішній стіні для організації окремого входу до будинку з улаштуванням залізобетонної перемички із встановленням дверного блоку від розбирання, вартістю робіт 534 грн., демонтувати дверний отвір та розібрати перегородку між приміщеннями 1-4 та 1-5, вартістю робіт 138 грн., оздобити зі свого боку простим штукатуренням поверхні замурованого дверного отвору між приміщеннями 1-2 та 1-5 цементно-вапняним розчином по каменю та бетону, вартістю робіт 86 грн., виділити в користування [PERSON] земельну ділянку, під належними будівлями і спорудами, прилеглу до них і не зайняту під забудовами, площею 538 кв.м, що дорівнює ідеально належній, вхід і в`їзд на ділянку організувати з боку головного фасаду ділянки з [ADDRESS], виділити в користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, площею 1076 кв.м, що дорівнює ідеально належній за лінією поділу : від середини розділової межі земельної ділянки з боку її головного фасаду, з відступом від лівої бічної межі 10,94 м, у глибину двору, по прямій, довжиною 5,18 м ; поворот наліво, по прямій, паралельній лінії головного фасаду житлового будинку, проходячи на відстані 2 м. від фасаду, довжиною 4,99 м, поворот направо, по прямій, довжиною 2 м. до перетину з лінією головного фасаду будинку з відступом від лівого бічного фасаду будинку 4,02 м ; далі, по відрізку, що проходить посередині розділових міжквартирних перегородок (додаток № 1 висновку експертизи) із довжиною 11,03 м, до перетину з тильним фасадом житлового будинку з відступом від лівого бічного фасаду будинку 4,02 м ; поворот направо, по прямій, довжиною 53,49 м. до перетину з лінією тильного фасаду земельної ділянки з відступом від лівого бічного фасаду ділянки 8,94 м., вхід і в`їзд на ділянку залишити з боку головного фасаду ділянки з [ADDRESS] через ворота № 2, мотивуючи це довготривалими неприязними сімейними стосунками з приводу користування та володіння вищевказаним житловим будинком, якій згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.04.2005 р. належить їм всім в рівних частках по 1/3 частці на праві спільної сумісної власності. Представники позивачки у судовому засіданні повністю підтримали уточнений позов в редакції від 26.07.2016 р. та просили суд його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав його необґрунтованості, вважаючи, що спірний житловий будинок слід поділити між співвласниками в рівних частках. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 31/15 від 25.12.2015 р., суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом - кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі - розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до умов ст. 364 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Стаття 355 ЦК України передбачає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 358 ЦК України передбачено - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України). У відповідності до ст.ст. 368,269 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності - є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 367,368 ЦК України встановлено - майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно із ст. 370 ЦК України - співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - зокрема передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо - якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація, яка визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. В спорах про поділ будинку в натурі, учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з чим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності на це - дозволу виконкому місцевої Ради, як це передбачено ст. 152 ЖК України. Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], в якому народились діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - був розірваний 27.12.2005 р. (а.с. 11-13). На підставі розпорядження органу приватизації № 3280 від 29.03.2006 р. - [PERSON] та його діти [PERSON] і [PERSON] отримали свідоцтво про право приватної спільної сумісної власності на нерухоме майно від 03.04.2006 р. у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] (а.с. 15,19-21). З пояснень сторін по справі вбачається, що після розірвання шлюбу між батьками [PERSON] та [PERSON], в сім`ї скалилися стійкі неприязні стосунки з приводу користування та володіння спірним житловим будинком, що стало підставою для звернення з вказаним позовом. З висновків судової будівельно-технічної експертизи № 31/15 від 25.12.2015 р., яка була призначена ухвалою суду від 17.02.2015 р. слідує, що належна співвласникам із часткою 1/3 загальна площа у розмірі 24,6 кв.м, в тому числі житлова площа, що дорівнює 14,9 кв.м, менше мінімально припустимої площі, при якій поділ в натурі можливий. Відповідно, поділ житлового будинку з верандою «літ. «А,а» з одноквартирного на двоквартирний відповідно до розмірів ідеальних часток співвласників 1/3 та 2/3 - неможливий. Тобто, з технічної точки зору розподіл приміщень житлового будинку в ідеальних частках по 1/3 та 2/3 неможливий, а можливий лише у варіанті з деяким відступом від розміру ідеальних часток сторін. Виходячи з планування житлового будинку, порядку користування приміщеннями, будівлями та спорудами, що склався між співвласниками, розташування належно оформлених господарських будівель та споруд, поділ будинку з надвірними спорудами з одноквартирного на двоквартирний у наближені до рівних часток можливий за одним наступним варіантом : виділити у власність першого співвласника, яким згідно з позовом є [PERSON] з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS] під літ. «А» : житлову кімнату 1-4, площею 17,3 кв.м, коридор 1-5, площею 4,8 кв.м, житлову кімнату 1-6, площею 10,1 кв.м, загальною площею приміщень 32,2 кв.м, що на 7,6 кв.м більше ідеальної частки та житловою площею 27,4 кв.м, що на 12,5 кв.м більше ідеальної частки, вартістю 128872 грн. ; виділити у власність іншим співвласникам [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS] під літ. «А» коридор 1-2, площею 4,4 кв.м, житлову кімнату 1-3, площею 17,3 кв.м, кухню, площею 10,4 кв.м, веранду під літ. «а» у складі приміщень прихожої 1-1, площею 4,6 кв.м та санвузлу 1-8, площею 4,9 кв.м, загальною площею приміщень 41,6 кв.м, що на 7,6 кв.м менше ідеальної частки, житловою площею 17,3 кв.м, що на 12,5 кв.м менше ідеальної частки, вартістю 163181 грн. зі стягненням з [PERSON], за її бажанням, на користь [PERSON] та [PERSON] суму грошової компенсації у розмірі 31521 грн., для ізоляції виділених частин, зобов'язати [PERSON] та [PERSON], за власний рахунок виконати наступні роботи по переобладнанню та переплануванню будинку : мурування дверного отвору між приміщеннями 1-2 та 1-5 цеглою з оздобленням зі свого боку простим штукатуренням поверхні замурованого дверного отвору цементно-вапняним розчином по каменю та бетону, вартістю робіт 514 грн., для ізоляції виділених частин, зобов'язати [PERSON], за власний рахунок виконати наступні роботи по переобладнанню та переплануванню будинку : пробити дверний отвір у зовнішній стіні для організації окремого входу до будинку з улаштуванням залізобетонної перемички із встановленням дверного блоку від розбирання, вартістю робіт 534 грн., демонтувати дверний отвір та розібрати перегородку між приміщеннями 1-4 та 1-5, вартістю робіт 138 грн., оздобити зі свого боку простим штукатуренням поверхні замурованого дверного отвору між приміщеннями 1-2 та 1-5 цементно-вапняним розчином по каменю та бетону, вартістю робіт 86 грн., виділити в користування [PERSON] земельну ділянку, під належними будівлями і спорудами, прилеглу до них і не зайняту під забудовами, площею 538 кв.м, що дорівнює ідеально належній, вхід і в`їзд на ділянку організувати з боку головного фасаду ділянки з [ADDRESS], виділити в користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, площею 1076 кв.м, що дорівнює ідеально належній за лінією поділу : від середини розділової межі земельної ділянки з боку її головного фасаду, з відступом від лівої бічної межі 10,94 м, у глибину двору, по прямій, довжиною 5,18 м ; поворот наліво, по прямій, паралельній лінії головного фасаду житлового будинку, проходячи на відстані 2 м. від фасаду, довжиною 4,99 м, поворот направо, по прямій, довжиною 2 м. до перетину з лінією головного фасаду будинку з відступом від лівого бічного фасаду будинку 4,02 м ; далі, по відрізку, що проходить посередині розділових міжквартирних перегородок (додаток № 1 висновку експертизи) із довжиною 11,03 м, до перетину з тильним фасадом житлового будинку з відступом від лівого бічного фасаду будинку 4,02 м ; поворот направо, по прямій, довжиною 53,49 м. до перетину з лінією тильного фасаду земельної ділянки з відступом від лівого бічного фасаду ділянки 8,94 м., вхід і в`їзд на ділянку залишити з боку головного фасаду ділянки з [ADDRESS] через ворота № 2 (а.с. 59-84). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved