overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

22.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання в поряджку спадкування права власності на кооперативну квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що 16.10.2014 року в місті Чернігів Чернігівська область у віці 70 років померла його мама [PERSON], яка не залишила заповіту стосовно належного їй майна на випадок смерті. Згідно довідки №354 від 17.12.2015 року, яка видана Обєднанням житлово-будівельних кооперативів міста Чернігова, [PERSON] в 1981 році виплатила повну вартість кооперативної квартири [ADDRESS]. Перша Чернігівська державна нотаріальна контора (куди позивач звернулася 01.04.2015 року із заявою про прийняття спадщини) не видала позивачу [PERSON] про право на спадщину за законом на вказану квартиру по причині відсутності державної реєстрації вказаного речового права спадкодавця. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представники Чернігівської міської ради та третіх осіб в судове засідання не прибули без поважних причин, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі (включаючи копію спадкової справи) - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.10.2014 року в місті Чернігів Чернігівська область у віці 70 років померла мама позивача [PERSON], яка не залишила заповіту стосовно належного їй майна на випадок смерті і ці обставини встановлені згідно [PERSON] про смерть серія 1-ЕЛ №242320 виданого 16.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції та [PERSON] про народження позивача 7УР №1379254, яке видане Чернігівським міським бюро ЗАГС 29.10.1969 року. Згідно довідки №354 від 17.12.2015 року, яка видана Обєднанням житлово-будівельних кооперативів міста Чернігова, [PERSON] в 1981 році виплатила повну вартість кооперативної квартири [ADDRESS]. Перша Чернігівська державна нотаріальна контора (куди позивач звернулася 01.04.2015 року із заявою про прийняття спадщини) не видала позивачу [PERSON] про право на спадщину за законом на вказану квартиру по причині відсутності державної реєстрації вказаного речового права спадкодавця. Відповідно до положень ст.ст.1222 ч.1, 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлені судом обставини є підставами для повного задоволення позову та визнання, в порядку ст.384 ч.3 ЦК України, за позивачем в порядку спадкування права власності на вищевказану кооперативну квартиру (яка входить до складу спадщини [PERSON], так як викуплена нею в 1981 році), оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

22.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, між сторонами подружні відносини не підтримуються, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з квітня 2011 року подружжя спільне господарство та бюджет не веде. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.02.1996 року та мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Оскільки з квітня 2011 року сторони подружні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає і на примирення не згоден, а ступінь відчуженості сторін є значною - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

22.12.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення доньками повноліття та аліменти на своє утримання в розмірі ? частини всіх видів йогозаробітку щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей, які проживають з нею та повністю знаходяться на її утриманні, батько матеріальну допомогу на утримання дітей та на її утримання не надає. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухав позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтв про народження батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 25.07.2009 року. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ТОВ «Шумен» від 19.12.2015 року № 3678. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 СК України передбачає засіб виконання обов'язків батьків утримувати дитину у вигляді стягнення з матері, батька, за рішенням суду коштів на утримання дитини у частці від доходу. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно та на утримання дружини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку, а саме до [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

22.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], 2014 року народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем, на його ухилення від надання матеріальної допомоги на утримання дитини та наявність у відповідача неофіційного заробітку, що, на думку позивача, є достатньою підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Відповідач позов визнав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З 22.05.2014 року сторони перебувають в шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З грудня 2015 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, їхній шлюб підлягає розірванню. Згідно статті 180 Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 Кодексу). За змістом положень статті 184 Кодексу, визначення аліментів у твердій грошовій сумі здійснюється у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як убачається з пояснень сторін і матеріалів справи, відповідач не має офіційного заробітку, при цьому він ухиляється від матеріального утримання своєї дитини. Зазначене є підставою для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

22.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В обґрунтування позову пояснила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час [PERSON] є студентом Дніпропетровського професійно - залізничного ліцею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти на період навчання не менше 30 % прожиткового мінімуму. За заявою позивача справу розглянуто без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 400 гривень. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані їх утримувати до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який навчається на першому курсі Дніпропетровського професійно - залізничного ліцею. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру доходу, який отримує відповідач, тому вважає за необхідне стягнути аліменти у твердій грошовій суму у розмірі 500 гривень щомісячно на утримання сина на користь позивачки до закінчення ним навчання тобто до 25.02.2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

22.12.2015 року позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, звернулись до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за їх відсутності, зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечують проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обгрунтовується, суду не надав, про час та місце розгляду справи Відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Сторони перебували у шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 02.03.2012 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON],[INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст.181 СК України засоби виконання батьками обов'язків по утриманню дитини визначаються батьками за згодою. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. У відповідності зі ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітної плати/доходу/ матері, батька, що буде утримуватися як аліменти, визначається судом. У відповідності зі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача оплату судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

22.12.2016 до суду надійшла заява [PERSON], в якій заявник зазначив, що відповідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.03.2002 йому належить земельна ділянка площею 4,02га, яка розташована на території Зачепилівської селищної ради Зачепилівського району Харківської області. При виготовленні цього Державного акту на підставі сертифікату про право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] в написанні прізвища власника було допущено помилку, а саме, прізвище власника зазначено як «[PERSON]». Тому, на цей час внести зміни до вищеназваного Державного акту не вбачається за можливе, що заважає заявнику належним чином реалізувати своє право власності на названу земельну ділянку. За таких обставин заявник просить суд встановити факт належності [PERSON], [INFO] Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.03.2002 площею 4,02га, яка розташована на території Зачепилівської селищної ради Зачепилівського району Харківської області, який виготовлено на ім'я [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився. 17.01.2017 надав заяву про розгляд справи без його участі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Зачепилівської РДА Харківської області [PERSON] в судове засідання не з'явилась. 12.01.2017 надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення заяви не заперечувала. Суд дослідив матеріали справи: -квитанцію про сплату судового збору; -копію сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -оригінал в судовому засіданні та копію державного акту у справі на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого 29.03.2002 на ім'я [PERSON]; -лист відділу Держгеокадастру у Зачеплівському районі Харківської області від 16.09.2016 №П-70/0-67/6-16; -копія свідоцтва про народження [PERSON]; -заяву [PERSON] від 17.01.2017. При вирішенні справи суд керується положеннями ст. 256 ч.1 п.6 ЦПК України: «Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті». В судовому засіданні встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого 29.03.2002 на ім'я [PERSON] перебуває у володінні та дійсно належить заявнику [PERSON]. Встановлення даного факту необхідно заявникові для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, зазначену у вищеназваному Державному акті, тому, суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

22.12.2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів зі [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги наступним. Шлюб з відповідачем розірвано 23.11.2015 р.. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач свої обов'язки по триманню доньки не виконує, остання повністю знаходиться на утриманні позивача. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд визнає причини неявки відповідача неповажними, вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23.11.2015 р., яке набуло законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач ухиляється від цього. Згідно ст. 182 СК України судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших аліментних зобов'язань та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття і визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

22.12.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 26.11.2011 р. в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 1118. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], шлюбні стосунки припинено з 2014 року, вони втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 26.11.2011 р. в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 1118 а.с.3, відповідно до свідоцтва про народження в період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], а.с.4, сторони спільно не проживають, втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Приймаючи до уваги, вищевказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

22.12.2016 р. до Ленінського районного суду надійшла заява [PERSON] про визнання її доньки [PERSON], [INFO] недієздатною. В своїй заяві заявник просить визнати\~\~недієздатним [PERSON], [INFO],\~ вказавши у заяві, що остання\~ страждає на\~ психічну\~ хворобу, є інвалідом 1 групи з дитинства. Зазначила, що через своє захворювання [PERSON], зовсім не оринтується в оточуючому середовищі, потребує постійного нагляду, тому заявник просить визнати її недієздатною. Оскільки для вирішення питання про визнання недієздатною [PERSON] необхідні спеціальні знання, тому 02.02.2017 року судом м. Запоріжжя була призначена судово-психіатрична експертиза у справі. З Висновку судово-психіатричної експертизи № 108 від 16.02.2017 року вбачається, що [PERSON], 1998р.н., виявляє ознаки психічного розладу у вигляді глибокої розумової відсталості в ступені ідіотії. У силу чого вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району у судовому засіданні проти визнання особи недієздатною не заперечувала. Відповідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Дослідивши висновок комісії експертів та інші матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника про визнання недієздатною [PERSON], [INFO] року народження, доведені та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

22.12.2016 р. до суду заявлено [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконкомом Черемошненскьої сільської ради Погребищенського району Вінницької області 26.01.2013 року, актовий запис № 1. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], спору щодо поділу майна та місця проживання дитини, а саме біля матері [PERSON] немає. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю та просила шлюб розірвати, оскільки втратили почуття один до одного та в даний час не підтримують подружніх стосунків, Спору щодо поділу спільного майна, місця проживання сина, а саме біля неї, матері немає. Строку для примирення не потребують. Також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просить шлюб розірвати, вимоги позивачки щодо сплати судових витрати підтримує частково. Примирення між ними неможливе. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки, понесені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 851 грн.20 коп.

Outcome: approved