Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

24.02.2020 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивач посилалася на те, що 30.05.2015 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, син знаходиться на її повному утриманні, їй відомо, що відповідач працює не офіційно, посилаючись на ч.5 ст.183, 180, 182, 184 СК України прохав стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 10.03.2020 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С. О . позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкрите судове засідання на 01.04.2020 року. Відзив на позов до суду не надійшов. 01.04.2020 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 21.04.2020 року в зв`язку з ненаданням позивачем заяви про розгляд справи заочним розглядом. 21.04.2020 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 08.05.2020 року в зв`язку з ненаданням позивачем заяви про розгляд справи заочним розглядом. 08.05.2020 року до звернулася позивач з заявою, в якій не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи судом, не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суду не повідомив повторно, заяву про розгляд справи без його участі не надав, відзив на позов не подав. Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області призначено заочний розгляд справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи судом, який не з`явився в судове засідання та не повідомив про причину своєї неявки до суду, відзиву на позов до суду не подав, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 30.05.2015 року сторони зареєстрували шлюб актовим записом №01 у Виконавчому комітеті Темирівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про його народження. У листопаді 2019 року сторони припинили спільне проживання, син мешкає з позивачем. Позивач перебуває у шлюбі з відповідачем. Позивачем відомостей про майновий стан, працевлаштування, наявність земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків, автомобілів, мотоциклів, стягнень з доходів, стан здоров`я її та її сина не надано. Відповідач мешкає за місцем реєстрації, відповідач одружений з позивачем, працездатний, працює без оформлення трудових відносин, стан здоров`я відповідача задовільний, що підтверджується позовом. Позивачем відомостей про майновий стан, наявність земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків, автомобілів, мотоциклів, стягнень з доходів відповідача суду не надано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Домовленості про спосіб утримання сина між сторонами не досягнуто. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ч.2 ст.51 Конституції України та главою 15 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні прав та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, цивільний обов`язок батьків неповнолітніх дітей на утримання своїх дітей до повноліття, якому кореспондує цивільне право неповнолітніх дітей на утримання від батьків виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими є Конституція України та Сімейний Кодекс України. Судом встановлено, що до суду звернулася мати дитини: сина відповідно до ст.180 СК України з позовом до батька дитини про стягнення аліментів на утримання дитини, так як з відповідачем, який є батьком дитини, не досягнуто домовленості про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а батько дитини не виконує обов`язку, передбаченого ст.180 СК України. Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд доходить висновку, що відповідач, не виконуючи свого обов`язку, передбаченого ст.180 СК України, щодо утримання сина до досягнення ним повноліття, порушує право дитини на своє утримання до досягнення ним повноліття, а тому порушене право підлягає судовому захисту способом, передбаченим ч.3 ст.181 СК України, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у частці від доходу батька. Визначаючи частку в розмірі 1/4 від доходу батька, яка підлягає стягненню, суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України: матеріальний стан сторін, задовільний стан здоров`я відповідача, відсутність аліментних обов`язків у відповідача перед іншими особами, та вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини повинен становити 1/4 частку доходів відповідача, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного Сімейним Кодексом України, щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Крім того, суд враховує ту обставину, що обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини, передбачений ст.180 СК України, несуть батьки неповнолітнього, в тому числі і позивач у справі. А тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений обставинами, встановленими під час перевірки їх достовірними, належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено в повному обсязі, то судовий збір в розмірі 840,80 грн. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача та стягує його з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved