Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

22.06.2021р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить збільшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки до 2000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини і до досягнення нею повноліття. 30.06.2021р. позивачка подала до суду позовну заяву про заміну способу і порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів з відповідача, в якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на її користь на підставі рішення Березнегуватського районного суду від 07.08.2015р. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів ј від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 02.08.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 23.08.2021р., яке в подальшому відкладено на 31.08.2021р. у зв`язку з нез`явленням сторін. 09.08.2021р. позивачка надіслала на адресу суду уточнену позовну заяву, в якій просить змінити розмір аліментів та спосіб їх стягнення встановлених рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 07.09.2011р., згідно якого стягуються з [PERSON] , [INFO] , уродженця та жителя [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13.08.2015р. і до досягнення дитиною повноліття та стягувати з [PERSON] , [INFO] , (РНКОПП [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 22.06.2021р., і до досягнення дитинною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з 20.12.2013р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області 14.09.2015р. шлюб розірвано. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 07.09.2011р. з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13.08.2015р. і до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивачка вказала, що з часу ухвалення рішення щодо стягнення аліментів, розмір витрат на утримання доньки значно зросли. На даний час неповнолітня донька [PERSON] потребує догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим, збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Так як відповідач [PERSON] не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, відвідування необхідних гуртків, та потребами канцелярських товарів для навчання в школі, тощо. Позивачка в судові засідання, призначені на 23.08.2021р., 31.08.2021р. та 15.09.2021р., не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 30.08.2021р. позивачка звернулася до суду із телефонограмою № 480, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, а також просить розглянути справу за її відсутності, оскільки не може з`явитися до суду через віддаленість її місця проживання від місця знаходження суду. Відповідач в судові засідання, призначені на 23.08.2021р., 31.08.2021р. та 15.09.2021р., не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, а також наручного вручення 31.08.2021р. судової повістки про виклик в судове засідання призначене на 15.09.2021р. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників судового розгляду за наявними у справі доказами. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2013р. сторони уклали шлюб, який рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14.09.2015р. розірвано. Рішення набрало законної сили 02.11.2015р. Від шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 12.03.2014р.). Відповідно до заочного рішення Березнегуваського районного суду Миколаївської області від 07.09.2015р. у цивільній справі № 470/817/15-ц, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13.08.2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка самостійно утримує дитину, яка на момент розгляду справи потребує значних додаткових витрат. Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності чи перебування на його утриманні непрацездатних членів сім`ї, інших неповнолітніх дітей. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006р. розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181 та 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тобто СК України визначено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України). Так ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014р. у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Позивачка, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини, що також потребує додаткових витрат. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006р. у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вищевикладене позов є законним та обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині зміни способу стягнення аліментів з дати набрання рішенням законної сили, а не з дати подання позивачкою позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ст. 7 Закону України Про Держаний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у для працездатних осіб з 1 січня 2021 року становить 2 270 грн. 00 коп. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 908 грн. 00 коп. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial