Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

23.02.2018 року позивач звернувся у суд до відповідача із вказаним позовом та свої доводи мотивує тим, що 10.11.2017 року між позивачем та відповідачем укладений договір купівлі-продажу легкового автомобіля ЛуАЗ-969 М, 1988 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], шасі [NUMBER], коляр- корида, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON]. За умовами договору позивачу перейшло право власності на автомобіль, за які він сплатив грошові кошти, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів [PERSON]. В підтвердження свого наміру відповідач передав позивачу Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на зазначений автомобіль та обіцяв оформити договір нотаріально. Також на підтвердження укладення договору позивач передав відповідачу 12000,00 гривень, що підтверджується розпискою. Позивач не має можливості оформити право власності через нотаріальну контору, т.я. розписка не є правовстановлюючим документом, а відповідач від нотаріального посвідчення угоди уклоняється. Оскільки сторони за договором домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, нотаріально не оформили договір купівлі - продажу легкового автомобіля ЛуАЗ-969 М, 1988 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], шасі [NUMBER], коляр- корида, реєстраційний номер [NUMBER], відповідач уклоняється від нотаріального посвідчення угоди, позивач змушений звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувала, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного. Відповідно до ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року ( в редакції № 1371 від 23.12.2009 року та змінами № 955 від 25.12.2013 року). Пунктом 8 Порядку передбачена державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів. До документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, відносяться довідка-рахунок, договори та угоди, акти, митна декларація, а також копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, з зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно розписки від 10.11.2017 року між сторонами у справі укладений договір купівлі-продажу легкового автомобіля ЛуАЗ-969 М, 1988 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], шасі [NUMBER], коляр- корида, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON]. (а.с. 5). Автомобілем фактично володіє позивач, користується ним, гроші у повній сумі за вказану рухомість передані відповідачу. Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу легкового автомобіля ЛуАЗ-969 М, 1988 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], шасі [NUMBER], коляр- корида, реєстраційний номер [NUMBER] і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на вказану рухомість. З матеріалів справи вбачається, що легковий автомобіль ЛуАЗ-969 М, 1988 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], шасі [NUMBER], коляр- корида, реєстраційний номер [NUMBER] належав на праві власності [PERSON]. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] право власності на легковий автомобіль ЛуАЗ-969 М, 1988 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], шасі [NUMBER], коляр- корида, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON]. На стягненні судових витрат позивач не наполягав. На підставі сст.ст.11, 220, 328, 392, 655, 656 ЦК України, п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року в чинній редакції,

Outcome: approved