Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

23 січня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 03.04.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір №550-3/1-000978, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 44 000,00 доларів США у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру користування з кінцевим терміном повернення кредиту до 03 квітня 2022 року та сплатою 13,0% річних за користування кредитом. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 12.09.2016 року виникла заборгованість у сумі 87 151,18 доларів США яка складається з: 39 824,18 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 47 327,18 грн - сума заборгованості за відсотками, що за офіційним курсом НБУ станом на 12.09.2016 року становить 2 324 747,88 грн. Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідача. Крім того просить покласти на відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву в якій просив провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області ( на 15.02.2017 р., на 24.02.2017 р., на 03.03.2017 р., на 22.03.2017 р.). Причини неявки суду не повідомив. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 03.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] був укладений договір кредиту №550-3/1-000978 за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру використання грошові кошти на споживчі цілі в сумі 44 000,00 доларів США зі сплатою 13,0% річних та погашенням основної заборгованості щомісячними платежами, згідно графіку платежів, наведеному в п.1.1. кредитного договору (а.с.7-9) Згідно копії заяви на видачу готівки №7-01 від 04.04.2007 року [PERSON] отримав кредит в сумі 44 000,00 грн, що еквівалентно 222 200,00 грн (а.с.10). Відповідно до п.1.2.2 Статуту ПАТ «Укрсоцбанк», банк є правонаступником щодо всіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства (а.с.20). У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до п.1.1. договору кредиту від 03.04.2007 року, погашення кредиту мало здійснюватись частками, в сумі 244,44 доларів США щомісячно з кінцевим строком погашення кредиту 03 квітня 2022 року. Згідно п.2.3 кредитного договору моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2. ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-116-цс13, у разі прострочення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] належно не виконував свої зобов'язання за Договором кредиту №550-3/1-000978 від 03.04.2007 року внаслідок чого станом на 12.09.2016 року утворилась заборгованість, яка становить 87 151,18 доларів США (еквівалентно 2 324 747,88 грн) та складається з: 39 824,00 доларів США (еквівалентно 1 062 300,66 грн) - сума заборгованості за кредитом; 47 327,18 доларів США (еквівалентно - 1 262 447,22 грн) - сума заборгованості по відсоткам (а.с.13-17). Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є Закон України «Про банки і Банківську діяльність» та Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» . Ці нормативно- правові акти можуть бути застосовані при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом і не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, штрафу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором кредиту №550-3/1-000978 від 04 квітня 2007 року в розмірі 87 151,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 12.09.2016 року становить 2 324 747,88 грн, в яку входить сума заборгованості за кредитом - 39 824,18 доларів США (еквівалентно 1 062 300,66 грн), сума заборгованості по відсоткам- 47 327 18 доларів США (еквівалентно 1 262 447,22 грн) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно оригіналу платіжного доручення №0000380296 від 11.01.2017 року позивачем при подачі позову позивачем була сплачена сума судового збору у розмірі 34 871,22 грн, а також 315,00 грн за публікацію оголошення про виклик в газеті, згідно платіжного доручення №00003900097 від 07.03.2017 року, що разом складає 35186,22 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із публікацією оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр» що разом становить 35186,22 грн. На підставі викладеного, ст. 526, 533, 610-612, 625, 628, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved