Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

23.12.2019 року позивач ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третьої особи Михальчанської сільської ради про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення щляхом знесення самочинного будівництва та стягнення шкоди посилаючись на те, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка за кадастровим номером 7324586500:03:003:0766, що відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Заволока Сторожинецького району Чернівецької області. 09.09.2019 року посадовими особами позивача було здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, щодо використання за цільовим призначенням вищевказаної земельної ділянки відповідачем та встановлено порушення, а саме: на площі 0,20 га складовано гравій та глиняні маси, здійснено будівництво капітальної споруди, внаслідок чого знято та перенесено ґрунтовий покрив (верхнього родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, загальною площею 0,05 га. Акт перевірки та припис із зазначенням допущених порушень Земельного законодавства, зокрема ст. 91, 168, та пунктів «г», «и» ст. 211 ЗК України із вказівкою зобов`язання їх усунення, було направлено відповідачу [PERSON] 09.09.2019 року, оскільки останній від підпису відмовився. Відповідача зобов`язано усунути порушення в 30-денний строк. 17.09.2019 року відповідач [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 53, 53-3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 200 грн., які останній не сплатив. Також відповідачу було запропоновано добровільно сплатити шкоду, заподіяну використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням у розмірі 3616, 35 грн. та шкоду заподіяну зняттям родючого шару грунту без спеціального дозволу в розмірі 1433, 27 грн., які [PERSON] також не сплатив. 15.10.2019 року проведено повторну перевірку щодо виконання вимог припису про усунення порушення Земельного законодавства відповідачем, якою встановлено, що відповідач не усунув допущені ним порушення, а тому 21.10.2019 року на нього накладено адміністративне стягнення за ст. 188-5 КУпАП у вигляді штрафу 170 грн. На час повторної перевірки 07.11.2019 року відповідач не виконав вимоги припису від 15.10.2019 року. Враховуючи, що земельна ділянка за кадастровим номером 7324586500:03:003:0766 відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, відповідач [PERSON] не мав жодних правових підстав для будівництва капітальної споруди, тобто здійснив самочинне будівництво та заподіяв шкоду зняттям родючого шару ґрунту, а також використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням. До початку розгляду справи по суті представником позивача було уточнено позовні вимоги, з їх зменшення, а саме у зв`язку з добровільною сплатою відповідачем шкоди заподіяної порушенням земельного законодавства. У зв`язку із вищезазначеним позивач просив винести рішення, яким зобов`язати [PERSON] відновити стан частини земельної ділянки площею 0,20 га, який існував до порушення шляхом знесення самочинного будівництва, усунення насипів гравію та глиняних мас з ґрунтового покриву та стягнути судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити з підстав викладених вище. Представник відповідача адвокат Сухар Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала відзив в якому зазначила, що поняття «сільськогосподарське виробництво» надано у Законі України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» (який є чинним і наразі) і передбачає господарську діяльність з виробництва продукції, яка пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання її на нехарчові цілі. Тобто, сільськогосподарське виробництво - це не лише використання земельної ділянки. а це повний комплекс робіт, що призначені для вирощування, зберігання та майбутню реалізацію товарів сільського господарства. Представник відповідача вважає, що на земельних ділянках з цільовим призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власники цих ділянок можуть будувати будівлі та споруди, які використовуються у повному циклі виробництва продукції (склади, теплиці, інші надвірні споруди, а тому [PERSON] не було порушено вимог щодо цільового використання земельної ділянки. Об`єкт, який розташований на земельній ділянці не зданий в експлуатацію. Зазначала, що Відповідно до пункту 3.2. Порядку видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок, затверджений Наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 04.01.2005р. №1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.01.2005р. за №70/103650 встановлено, шо дозвіл не вимагається у випадках, якщо переміщення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) здійснюється в межах однієї н тієї самої земельної ділянки, що надана для ведення особистого селянського господарства. Зважаючи на те, що відповідач зняв ґрунтовий шар у межах своєї власної земельної ділянки, і його залишив у межах цієї ж ділянки, останній не повинен звертатися і відповідно отримувати дозвіл на переміщення ґрунтового покриву. Позовна вимога, яка стосується знесення самочинного будівництва перебуває поза межами повноважень Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, оскільки з такою вимогою могли би звернутись до суду органи архітектурно-будівельного контролю, відповідно до їх компетенції. Також вважає, що перевірка яка проведена позивачем здійснена з порушенням встановленого порядку, оскільки [PERSON] не повідомлявся про її проведення. Представник третьої особи Михальчанської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак направив письмову заяву про розгляд справи без його участі, вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка за кадастровим номером 7324586500:03:003:0766, що відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Заволока Сторожинецького району Чернівецької області, що підтверджується витягом з реєстру права власності земельних ділянок. (а.с. 44) 09.09.2019 року посадовими особами позивача було здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, щодо використання за цільовим призначенням вищевказаної земельної ділянки відповідачем та встановлено порушення, а саме: на площі 0,20 га складовано гравій та глиняні маси, здійснено будівництво капітальної споруди, внаслідок чого знято та перенесено ґрунтовий покрив (верхнього родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, загальною площею 0,05 га. (а.с. 14-17) Акт перевірки та припис із зазначенням допущених порушень Земельного законодавства, зокрема ст. 91, 168, та пунктів «г», «и» ст. 211 ЗК України із вказівкою зобов`язання їх усунення, було направлено відповідачу [PERSON] 09.09.2019 року, оскільки останній від підпису відмовився. Відповідача зобов`язано усунути порушення в 30-денний строк. (а.с. 20) 15.10.2019 року проведено повторну перевірку щодо виконання вимог припису про усунення порушення Земельного законодавства відповідачем, якою встановлено, що відповідач не усунув допущені ним порушення, а тому 21.10.2019 року на нього накладено адміністративне стягнення за ст. 188-5 КУпАП у вигляді штрафу 170 грн. На час повторної перевірки 07.11.2019 року відповідач не виконав вимоги припису від 15.10.2019 року. (а.с. 33) Судом встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером 7324586500:03:003:0766 відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, тому відповідач [PERSON] не мав правових підстав для будівництва капітальної споруди, тобто здійснив самочинне будівництво. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що ним проводилась перевірка дотримання вимог земельного законодавства в с. Заволока Сторожинецького району Чернівецької області, в ході якої було встановлено, що відповідач самочинно будує будівлю на земельній ділянці, яка йому належить з цільовим призначення для товарного сільськогосподарського виробництва. На пропозицію свідка надати дозвільні документи на початок будівництва відповідач повідомив, що він займається узаконенням цих будівель. Відповідно до статей 18-20 Земельного кодексу України, кожна земельна ділянка незалежно від форми власності чи використання, має цільове призначення. Під цільовим призначенням земельної ділянки слід розуміти встановлені допустимі межі та спосіб використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами. Відповідно до ч.5 ст.20 Земельного кодексу України, земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання. Відповідно до пунктів «а», «б» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням та додержуватись вимог законодавства про охорону довкілля. Відповідно до ст. 168 Земельного кодексу України, ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, крім випадків, передбачених пунктами «а», «б» ч. 2\~ст. 168 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про охорону земель» всі землі в межах території України є об`єктом особливої охорони держави. Згідно ст. 35 ЗУ «Про охорону земель» власники, землекористувачі, орендарі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватись встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку. Відповідно до положень ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Не заслуговують уваги заперечення представника відповідача в тій частині, що на зазначені земельній ділянці з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва відповідач вправі був збудувати господарські будівлі, оскільки відповідно до ч.2 ст.22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті,пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони,полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами. землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Згідно відомостей 2 розділу Поземельної книги на земельну ділянку за кадастровим номером 7324586500:03:003:0766, що належить на праві приватної власності відповідачу, визначений склад угідь - рілля. Класифікація угідь наведена в додатку 4 «Перелік угідь згідно Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ)» до Порядку ведення Державною земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 р. №1051. Група «рілля 001-00» включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур. Отже, на земельній ділянці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з видом угідь «рілля» розміщують посіви сільгоспкультур, в тому числі можна розмістити парники, оранжереї, теплиці, в яких вирощуватимуться сільгоспкультури. Тобто розміщення господарських будівель на таких земельних ділянках не передбачено. Тому, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення шляхом знесення самочинного будівництва. На підставі викладеного, та

Outcome: approved