Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

23 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, та встановити дні та час для виховання та спілкування з дитиною без присутності матері, з можливістю залишати дитину на ніч, а також визначити йому можливість спільного відпочинку з сином у канікулярний період, влітку кожного року впродовж одного місяця в закладах санаторно-курортного лікування, та взимку впродовж одного тижня за місцем його проживання. На обґрунтування позову вказував, що є батьком малолітнього сина [PERSON]. Відповідач [PERSON], яка є матірю дитини перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, повністю ізолювала дитину від побачень з ним. Розпорядження Зарічненської райдержадміністрації від 22 грудня 2014 року № 210, яким визначено спосіб участі у вихованні дитини [PERSON] батьком [PERSON] не виконує, а відтак звернувся з позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлений позов підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] предявлений позов визнала частково. Суду пояснила, що ніяких перешкод у побаченні з дитиною позивачу не чинить. Заперечує щодо можливості залишати дитину на ніч разом з батьком за місцем його проживання. Представник органу опіки та піклування Зарічненської райдержадміністрації в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування від 22 грудня 2015 року № 01/17-2606, яким визначено спосіб участі батька у вихованні дитини. Суду пояснила, що саме такий спосіб є доцільним та відповідає інтересам дитини. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], 14 грудня 2011 року, і це визнається сторонами. Згідно розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації від 22 грудня 2015 року [PERSON] визначено спосіб участі у вихованні його малолітнього сина [PERSON], [INFO], шляхом спілкування щотижня з 09.00 год. суботи до 18.00 год. неділі за місцем проживання позивача. Цим розпорядженням було зобовязано [PERSON] не чинити перешкод для [PERSON] у зустрічах із малолітнім сином у встановлений час та місці (а.с.6). З акту обстеження матеріально-побутових умов від 16 лютого 2015 року, складеного сільським головою, секретарем Кухітсько-Вільської сільської ради та інспектором районного центру соціальної служби для сімї дітей та молоді від 16 лютого 2015 року вбачається, що [PERSON] розпорядження голови Зарічненської райдержадміністрації не виконує, забороняє [PERSON] бачитися з малолітнім сином [PERSON] у встановлений час та місці (а.с.4). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 20 жовтня 2015 року, складеного комісією у складі землевпорядника Кухітсько-Вільської сільської ради та спеціалістом РЦССДМ, виявлено, що відповідач [PERSON] не виконує розпорядження голови Зарічненської райдержадміністрації і забороняє бачитись батькові з дитиною у встановлений час . Частиною 3 ст. 157 СК України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Матеріалами справи стверджується, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу [PERSON] перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON], рішення органу опіки та піклування, яким визначено спосіб участі позивача у вихованні малолітньої дитини не виконує, відтак позов цій частині підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 141 СК України, ч. 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обовязків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. На виконання ухвали суду від 10 грудня 2015 року, органом опіки та піклування Зарічненської районної державної адміністрації подано до суду письмовий висновок від 23 грудня 2015 року № 01/17-2606, згідно якого орган опіки та піклування Зарічненської райдержадміністрації вважає за доцільне визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], шляхом спілкування щотижня з 18.00 год. пятниці до 18.00 год. неділі та в зимовий, літній канікулярні періоди протягом одного тижня за місцем його ([PERSON]В.) проживання (а.с.25). З врахуванням віку дитини та матеріального стану позивача, суд з висновком органу опіки та піклування погоджується частково, а саме вважає за можливе визначити позивачу [PERSON] спосіб участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], шляхом спілкування щотижня з 09.00 год. суботи до 18.00 год. неділі та в зимовий, літній канікулярні періоди протягом одного тижня за місцем його ([PERSON]В.) проживання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 157, 159 СК України,

Outcome: partial