Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

21 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь борг за Договором позики від 06 листопада 2017 року, укладеного у формі розписки, в сумі 113 606,00 гривень, що в еквіваленті становить 4300 доларів США. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.11.2017 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір позики грошей у формі розписки з метою ремонту відповідачем об`єкту нерухомого майна по місцю проживання останнього. Сума позики за цим правочином становила 4300 доларів США і яку позивач передав, а відповідач отримав 06.11.2017 року, що може підтвердити свідок [PERSON] . З березня 2018 року позивач неодноразово по телефону звертався до відповідача з наполегливим проханням повернути борг, що відповідачем було проігноровано. 20.09.2018 року представником позивача, відповідачу було направлено Пропозицію щодо досудового врегулювання спору, якою відповідачу запропоновано негайно повернути борг, яку останній отримав 06.11.2018 року. Однак борг відповідачем так і не було повернуто, що змусило позивача звернутися до суду. 16 липня 2019 року Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпаткої області вказану позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідач ухвалу про відкриття провадження в справі разом з позовною заявою та додатками до неї отримав 25.07.2019 року, однак у наданий судом строк та станом на 24.09.2019 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В матеріалах справи міститься боргова розписка, з якої вбачається, що [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 4300 доларів США, які зобов`язувався повертати частинами, по 500 доларів США кожного місяця. Всю суму позики [PERSON] зобов`язувався повернути до 01.03.2018 року. Дана розписка датована 06.11.2017 року (а.с.7). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № 564/2736/15-ц від 28 листопада 2018 року. З огляду на це, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обв`язку. Згідно ст.ст. 78, 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 31.10.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18, досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надавав в борг відповідачу долари США, однак просить повернути борг в національній валюті гривні в еквіваленті станом на 14.06.2019 року. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до офіційного курсу валют НБУ на день ухвалення рішення судом вартість 100 доларів США складає 25,0351 гривень, з огляду на це з відповідача на користь позивача слід стягнути 4300 доларів США, що становить 107 650,93 гривень. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню, а саме: суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 107 650,93 гривень заборгованості за договором позики. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved