Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

24.05.2021 до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої позивач вказує, що він є власником квартири [ADDRESS] . У січні 2020 на прохання його доньки був зареєстрований як член його сім`ї [PERSON] , який ніколи не поселявся на житловій площі. Його подальша реєстрація за вказаною адресою обмежує та звужує його права власника нерухомого майна. Ухвалою від 04.06.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.07.2021 повернувся конверт разом із копією ухвали від 24.05.2021 та позовної заяви з додатками, що направлялись на адресу реєстрації місця проживання відповідача, із відміткою пошти про причини їх невручення: адресат відсутній за вказаною адресою. Згідно з положеннями ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Судове засідання 21.07.2021 не відбулось у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2019 позивач [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчено державним нотаріусом Третьої Криворізької нотаріальної контори 08.05.2019 року (копія, а.с.8). Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №165863309 від 08.05.2019 [PERSON] належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] (копія, а.с.9). Відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою з 26.12.2019, про що свідчить довідка Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради вих.№3956 від 26.05.2021 (копія, а.с.15). Проте відповідач [PERSON] ніколи не проживав у квартирі позивача і його особистих речей там немає, що підтверджується актом від 18.05.2012 (а.с.10). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила, що донька позивача [PERSON] півтори року назад вмовила батьків прописати у квартирі її знайомого [PERSON] , проте останній там ніколи не жив і вона його ніколи не бачила. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України та свідчать про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, так як він без поважних причин понад рік у ньому не проживає за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved