Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

21 червня 2016 року, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ опіки та піклування Токмацької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що позивач, [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01 серпня 2009 року по 29 липня 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. На початку 2011 року, відповідач поїхав працювати в Москву Російської Федерації і з тих пір жодного разу до неї та дитини не приїздив. Відповідач проживає сімєю з іншою жінкою, що і стало причиною розірвання шлюбу. 17 жовтня 2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO] з яким мешкає однією сімєю. Дитина проживає з нею та її чоловіком. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний та моральний розвиток. Відповідач жодного разу до дитини не приїздив і не навідував, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги у вигляді додаткових витрат на утримання та розвиток дитини не надає. В даний час її запрошує до себе в гості рідна тітка теперішнього чоловіка, [PERSON] та його сестра [PERSON], які мешкають в Російській Федерації в м. Тюмень по вул. Рябинова, буд. 199-а. У звязку з чим вона має намір разом з сином та теперішнім чоловіком відвідати рідних в Тюмені та відпочити. Ця подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку її дитини, оскільки вона матиме змогу оздоровити сина в лісовій кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку. Тюменська область має своєрідний етнічний колорит. Вона має намір на початку листопада 2016 року виїхати з малолітнім сином до м. Тюмень Російської Федерації з метою оздоровлення дитини. Строк оздоровлення буде складати кілька місяців, в січні-лютому має намір повернутися додому в м. Токмак, а приблизно в березні-квітні, знову повторити оздоровчий курс на строк кілька місяців. Відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення останнього. У звязку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька, в якому просила надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], за кордон в ближнє зарубіжжя, Російську Федерацію в м. Тюмень для оздоровлення, у супроводі матері [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер платника податку 31157116380, терміном на один рік, починаючи з 01 жовтня 2016 року, без дозволу (згоди) батька [PERSON], [INFO], та дозволити матері, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер платника податку 31157116380, оформлювати документи для тимчасового виїзду та супроводу сина, [PERSON], [INFO], за межі України до країни ближнього зарубіжжя в Російську Федерацію м. Тюмень, терміном на один рік, починаючи з 01 жовтня 2016 року, без згоди батька [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник у судове засідання не зявилася, відповідно до наданої заяви позов підтримали, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі в інтересах дитини, проти заочного розгляду справи не заперечували, та просили справу розглянути за їх відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: органу опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач з 01 серпня 2009 року по 29 липня 2011 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №066277 виданим Таврійською сільською радою Токмацького району Запорізької області 01 серпня 2009 р. та рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18 липня 2011 р., яке набрало законної сили 29 липня 2011 р. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС№138283 виданим Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 04 лютого 2010 року актовий запис № 29 позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. 17 жовтня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджується відміткою в паспорті. У звязку з укладення шлюбу позивач взяла прізвище чоловіка [PERSON]. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] та проживає разом з сином, батьком та братами, що підтверджується довідкою видано ПП «Токмак-Центр» від 21 червня 2016 року. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному громадянину гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та повертатись на Україну. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231(із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. В статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У висновку виконавчого комітету Токмацької міської ради, як органу опіки та піклування вих..№ 2134/21-39 від 27.07.2016 р. зазначено, що в інтересах дитини доцільно надати дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON], [INFO], за межі України без згоди батька у супроводі матері [PERSON] та оформлення документів, що стосуються цього питання. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють тимчасовий виїзд дитини за межі України для відпочинку та оздоровлення, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, а саме надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], за кордон в ближнє зарубіжжя, Російську Федерацію в м. Тюмень для оздоровлення, у супроводі матері [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер платника податку 31157116380, терміном на один рік, починаючи з 01 жовтня 2016 року, без дозволу (згоди) батька [PERSON], [INFO], та дозволити матері, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер платника податку 31157116380, оформлювати документи для тимчасового виїзду та супроводу сина, [PERSON], [INFO], за межі України до країни ближнього зарубіжжя в Російську Федерацію м. Тюмень, терміном на один рік, починаючи з 01 жовтня 2016 року, без згоди батька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В даному випадку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved