Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

24.02.2020 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача АТ «Банк Форвард» і просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №365 від 19.09.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 21 405,42 грн. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною вчинено виконавчий напис №365 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 21\~405,42 грн. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що позивач є боржником за Кредитним договором № 200065043 від 09.09.2017 року укладеним із АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.12.2018 року по 11.01.2019 року. Сума заборгованості складає 21 405,42 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 20 380,04 грн.; заборгованість за процентами становить 0,38 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів становить 1025,00 грн. За вчинення виконавчого напису - 850,00 грн. Згідно Єдиного реєстру нотаріусів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна припинила діяльність. Позивач вважає, що виконавчий напис №365 від 19.09.2019 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Заборгованість зазначена\~у виконавчому\~написі,\~на момент\~його вчинення,\~була спірною. Позивач неодноразово звертався до Банку з питань існуючої заборгованості, але необхідної інформації, як і сприяння у вирішенні ситуації, не отримав. Також, фактично був позбавлений можливості отримання достовірної та повної інформації, щодо реального стану заборгованості, всупереч ст. 56 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», яка закріплює право клієнта на право доступу до інформації щодо діяльності банку, так, банки зобов`язані на вимогу клієнта надати інформацію та консультації з питань надання банківських послуг. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не є правовою підставою для стягнення сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до позивача. Сам розрахунок не містить необхідних даних, а лише констатує наявність доведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту, відсотків, комісії, штрафних санкцій. Разом з тим, АТ «Банк Форвард» не додав Приватному нотаріусу належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував згідно кредитного договору. Отже, жодного із вказаних документів, які можуть підтверджувати факт проведення розрахункових операцій (видачу кредитних коштів, погашення кревних зобов`язань) АТ «Банк Форвард» не надав. Про те, з формулювання «заборгованість за сумою кредиту» не зрозуміло, скільки становить тіло кредиту та який розмір інших нарахувань, зокрема «плата за обслуговування кредиту», комісії Банку». У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.02.2020 року заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернуто заявнику. 02.03.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Призначено судове засідання. Разом з тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова 06.03.2020 року заяву про забезпечення позову позивача [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №60429858 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни № 365 від 19.09.2019 року, яким стягується з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 21 405,42 грн. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису. В іншій частині у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2020 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Зобов`язано Київський обласний державний нотаріальний архів надати суду: належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №365 від 19.09.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 21\~405, 42 грн. та 850, 00 грн. за вчинення виконавчого напису. 19.08.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова зобов`язано Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталію Миколаївну (місцезнаходження: 01001, Україна, Київ, вул. Еспланадна, буд. 32-В, кв. 5) надати суду: належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №365 від 19.09.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 21\~405, 42 грн. та 850, 00 грн. за вчинення виконавчого напису. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивач [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач АТ «Банк Форвард», згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.12.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.09.2017 року [PERSON] та ПАТ «Банк Форвард» (правонаступник якого АТ «Банк Форвард») уклали кредитний договір № 200065043та позивач отримав кредит у розмірі 29 140,00, строком на 733 дні з 09.09.2017 року по 11.09.2019 року включно, з умовами оплати за користування кредитом, що вбачається з копії відповідного договору (а.с.93-94). 19.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною вчинено виконавчий напис №365 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк\~Форвард» заборгованості у розмірі 21\~405,42 грн. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису, оскільки позивач [PERSON] є боржником за кредитним договором № 200065043 від 09.09.2017 року, укладеним із АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.12.2018 року по 11.01.2019 року. Сума заборгованості складає 21 405,42 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 20 380,04 грн.; заборгованість за процентами становить 0,38 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів становить 1025,00 грн. За вчинення виконавчого напису - 850,00 грн. (а.с.10). Зокрема, із долучених до позову матеріалів вбачається, що 28.10.2019 року приватним виконавцем\~виконавчого округу\~міста Києва\~Вольф Т.Л.винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60429858 про примусове виконання виконавчого напису №365,виданого 19.09.2019\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Незнайко\~Наталією Миколаївноюпро стягнення заборгованості в розмірі 2 2255,42 грн. з [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. За приписами\~ ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені зазначеним вище Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~(далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такого висновку\~дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в роздал «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Отже, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 19.09.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Незважаючи на невиконання ухвали суду про витребування доказів та ненадання документів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису, в будь-якому випадку нотаріусу був наданий в тому числі не посвідчений нотаріально кредитний договір, що вбачається з копії вказаного договору, наданого представником позивача і долученого до матеріалів справи. Оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. З огляду на викладене, позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). За приписами ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів» позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на корить держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. Враховуючи викладене,\~

Outcome: approved