Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

23 квітня 2020 року позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - Позивач, АТ «Універсал Банк», Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості у розмірі 43379,97 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний ліміт. Відповідно до Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (далі - Умови) мобільний додаток - сервіс Банку. Що дозволяє надавати Клієнту банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку (далі - Мобільний додаток). Ліміт кредитування та строк його дії встановлюються відповідно умов, зазначених в цьому Договорі та відповідному Додатку до нього і розраховується та встановлюється Банком, виходячи з внутрішніх процедур Банку та зазначається Клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або в інший спосіб з використанням каналів дистанційного обслуговування. Сторони погодилися, що Банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені у мобільному додатку. При несплаті такого платежу Клієнт повинен сплатити штраф згідно з Тарифами. 30 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг. У зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 30.12.2017. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищевказаних документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Ні підставі укладеного Договору Відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), таким чином Відповідач не виконав зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим станом на 11.02.2020 утворилася заборгованість в сумі 43379,97 грн., у тому числі тіло кредиту 16098,25 грн., заборгованість за пенею та комісією 27281,72 грн., яку Позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Також, просить стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 2102,00 грн. 05 травня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 04 червня 2020 року. 28 травня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому він частково визнав позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього тіла кредиту в сумі 2600 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що він отримав кредит в сумі 2600 грн., а також, вважає, що не відповідає дійсності нарахована позивачем заборгованість за пенею та комісією, виходячи з такого. В Анкеті-заяві не зазначена сума кредитного ліміту, кінцевий термін повернення кредитного ліміту, процентна ставка. Відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів). На Умовах обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифах відсутній підпис Відповідача. Позивачем не надано підтвердження про конкретні запропоновані Умови, а надані Банком Витяг з Умов та ҐТарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору. Крім того, на думку Відповідача, Позивач не надав суду належних доказів про порушення відповідачем умов кредитного договору, а позовні вимоги ґрунтуються лише на викладених обставинах справи у позовній заяві. Також, Відповідач надав письмову заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 27281,72 грн., посилаючись на те, що для таких вимог встановлена законом спеціальна позовна давність в один рік, і відповідно цей строк сплинув. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданому суду письмовому клопотанні просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 7). Відповідач в судове засідання не з`явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позов та заяві про застосування строків позовної давності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Положеннями ч.1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до копії Статуту акціонерного товариства «Універсал Банк», затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів ПАТ «Універсал Банк» від 31.10.2018 та погодженого НЕБУ від 20.12.2018, Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» (протокол № 2-2018 від 31 жовтня 2018 року) було змінено на приватне акціонерне товариство та який було перейменовано на Акціонерне товариство «Універсал Банк» (а.с. 31-32). 27 вересня 2017 року рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» затверджені Умови обслуговування рахунків фізичної особи (далі - Умови) (а.с. 10-24). Підпунктами 2.1, 2.2, 2.4 пункту 2 Розділу І Умов визначається, що Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору. Укладаючи Договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами Договору. Згідно пп. 2.11 п. 2 Розділу І Умов Клієнт, уклавши Договір шляхом підписання Анкети-заяви, підтверджує, що до укладення ним Договору був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та орієнтовної загальної вартості кредиту тощо, як це вимагає законодавство про споживче кредитування, та отримав відповідні документи від Банку і погоджується з ними. Зокрема зі схемою кредитування та погашення кредиту, з умовами відкриття, ведення та закриття рахунку, а також з тарифами та всіма сумами коштів, які Клієнт має сплатити за Договором; факт ознайомлення клієнта з такими умовами підтверджується підписанням ним Договору. Банк та Клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням у Мобільному додатку електронного цифрового підпису (ЕЦП), який є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях (пп. 5.1, 5.2 п. 5 Розділу І Умов). Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення Договору є дата підписання клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки (пп. 3.1 п. 3 Розділу ІІ Умов). Крім того, Умовами передбачено, що ліміт кредитування та строк його дії встановлюються згідно умов зазначених у цьому Договорі та відповідному Додатку до нього. Ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком, виходячи з внутрішніх процедур Банку та зазначається Клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. Банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми ліміт кредитування, що зазначено у Договорі (пп. 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 Розділу ІІ Умов). На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними у Тарифах. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати Щомісячний мінімальний платіж, який визначається Банком відповідно до Тарифів, але не менше 100 грн. При несплаті такого платежу Клієнт повинен сплатити штраф (пп. 5.9 - 5.13 пункту 5 Розділу ІІ Умов). У пункті 8 Розділу ІІ визначені Тарифи кредитування із зазначенням: процентних ставок, розміру обов`язкового щомісячного платежу, який становить 5% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), санкцій за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення), комісії; Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» із зазначенням основних умов кредитування: суму/ліміт кредиту від 0 до 100 000 грн. (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку), строк кредитування 99 років, мета отримання кредиту - на споживчі потреби, орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. А також у пп. 6 цього пункту визначена Додаткова інформація щодо наслідків прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у вигляді пені, штрафів, процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (а.с.22-24). У підпункті 7 «Інші важливі правові аспекти» під текстом «Підтверджую отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування» та «Підтверджую отримання мною усіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до моїх потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для мене, в тому числі в разі невиконання мною зобов`язань» у графі «Підпис споживача» зазначено «ПІБ споживача, його підпис та його дата підпису накладені у вигляді електронного цифрового підпису» (а.с. 24). У підпункті 8.3 пункту 8 Розділу ІІ Умов наведена Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит на прикладі отримання кредиту у розмірі 1000 грн. (а.с. 24). Умови підписані позичальником шляхом накладення ПІБ споживача, його підпису та його дати підпису у вигляді електронного цифрового підпису (а.с. 24 зворотній бік). 29 грудня 2017 року Відповідач [PERSON] звернувся із Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг, у якій просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану до у додатку відповідно до умов Договору та наведених у Анкеті-Заяві умов (а.с. 9). Також, у цій Анкеті-заяві [PERSON] підтвердив, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтвердив і зобов`язався виконувати його умови (пункт 2 Анкети-заяви). У пункті 3 Анкети-заяви Відповідач зазначив, що підписанням цього Договору підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, він беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. У пункті 6 Анкети-заяви зазначено, що [PERSON] просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/ електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, або будуть відкриті йому в Банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 02A263FEC805993ACEB6C60B856C15AD340F55145C01A0A27FCBC256FDB3771B7B, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Наданими позивачем доказами підтверджено укладення між сторонами електронного договору позики з використанням електронного підпису та ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами отримання позики, встановленими договором, підписаним сторонами, а отже у відповідності до приписів статей 6, 627 ЦК України та статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», укладений між позивачем та відповідачем електронний договір б/н від 30.12.2017 вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з яким погоджується суд, вбачається, що Відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами в період з 02.01.2018 по 26.11.2018, періодично сплачував відсотки за користування кредитом та погашав заборгованість за кредитом, останній платіж - 31.01.2019 у розмірі 500 грн. (а.с. 6). Крім того, з наданого розрахунку вбачається, що у зв`язку із несвоєчасним погашенням заборгованості [PERSON] . Банк припинив надання кредитних послуг і з 01.12.2019 заборгованість з тіла кредиту у розмірі 13859,28 грн. разом із простроченою заборгованістю за тілом кредиту у розмірі 2738,97 грн. склали разом загальну суму заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 16098,25 грн. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані Позивачем докази підтверджують укладення між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] договору кредиту в електронній формі, отримання Відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення Позивачу, тобто невиконання Відповідачем умов, укладеного договору позики в електронній формі, а також нарахований Позивачем відповідно укладеного договору борг у розмірі 16098,25 грн., який суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача, задовольнивши позов в цій частині. Доводи Відповідача про те, що він не був обізнаний щодо Умов кредитування спростовуються наданими Позивачем копіями документів, зокрема копією Умов надання банківських послуг разом із тарифами, Паспортом кредитування і Розрахунком загальної вартості кредиту, у яких є відмітка про підпис Позичальником із зазначенням ПІБ у вигляді електронного підпису. Також, суд не приймає доводи Відповідача про те, що він отримав лише 2600 грн. кредитних коштів, а не 8000 грн., як зазначено у позовній заяві, оскільки у позовній заяві Позивач посилається на те, що [PERSON] було відкрито рахунок і встановлений кредитний ліміт 8000 грн., тоді як грошовими коштами Відповідач користувався на власний розсуд і це вбачається із Розрахунку заборгованості, наприклад, 02.01.2018 - 2600 грн., 10.01.2018 - 673,53 грн., 13.01.2018 - 123,75 грн. і т.д., вперше погасив суму кредиту 28.02.2018 - 147,00 грн., сплатив відсотки 01.03.2018 - 172,11 грн. і т.д., і будь-яких доказів на спростування доводів Позивача в цій частині [PERSON] суду не надано. Що стосується позовних вимог про стягнення комісії та пені, суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У типовій формі Умов обслуговування рахунків фізичної особи, яку підписав Позичальник [PERSON] електронним підписом, у частині 8.1 Тарифи Розділу ІІ банк передбачив комісію за зняття готівки, зняття власних коштів. У змісті позовної заяви кредитор вимагає стягнення 27281,72 грн. заборгованості за пенею та комісією. Проте, ці вимоги не підлягають задоволенню, бо стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини кредитного договору - Умов обслуговування рахунків фізичної особи було закладено умови з виплати йому позичальником комісій, зокрема за зняття власних коштів, зняття готівки, як за дії, вчинювані на власну користь банку, що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними. Позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за Договором не зазначив, яку суму з нарахованої заборгованості за «пенею та комісією» в розмірі 27281,72 грн. складає «пеня», а яку - «комісія», які за своєю правовою природою є різними складовими. Відсутність окремого розрахунку за цими складовими та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача. З наведених підстав суд не розглядає питання щодо застосування строків позовної давності, заявлене у відповідній письмовій заяві відповідача. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг від 30.12.2017 у розмірі 16098,25 грн., що складає заборгованість за тілом кредиту, у стягненні пені та комісії у сумі 27281,72 грн. - відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 777,74 грн. (а.с.1) з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково.

Outcome: partial