Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

23.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], придбаного 10 березня 2015 року у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку, реєстровий № 139. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], проте уже з квітня 2010 року не проживають за цією адресою, самостійно з реєстрації не знялися, проживають за іншими адресами. За таких обставин позивач позбавлений можливості в повній мірі реалізувати своє право власності на будинок, а також оформити житлову субсидію. В зв'язку з чим [PERSON] звернулася до суду, сплативши судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Враховуючи, що відповідачами не було надано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи,вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується наданою суду копією договору купівлі-продажу домоволодіння від 10.03.2015 року, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], договір посвідчено приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Пендюріною Л.С. та зареєстровано в реєстрі за № 139 (а.с.4). Згідно з інформацією, наданою АДП ГУ ДМС України в Харківській області, та довідкою Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 24.11.2016 року за №1289, а також з наданих суду будинкових книг, вбачається, що [PERSON] з 17.11.2001 року та [PERSON] з 12.03.2003 року, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11, 20,21,36-37,38-39). Згідно із актом депутата Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області [PERSON] складеного в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] від 20.02.2017 року [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], фактично не проживають за цією адресою з квітня 2010 року (а.с.40). Допитані в судовому засіданні як свідки, сусіди [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживає з 2010 року в м. Харків, [PERSON] проживає у матері з 2010 року, в с. Рясне Золочівського району Харківської області. [PERSON] придбала будинок у [PERSON], який обіцяв знятися з реєстрації, однак цього не зробив. [PERSON] це дружина батька [PERSON], яка теж обіцяла знятися з реєстрації, але цього не зробила. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції Українита ЦК України. Крім того, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною її національного законодавства відповідно до положеньстатті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У ч. 1ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, як зазначено в ч. 3ст. 13 Конституції України власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Проте понад рік є відсутніми за цією адресою, житлом не цікавляться, не несуть витрати на його утримання, чим порушують права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та щодо відсутності останніх у будинку суду не надано, у зв'язку з чим права [PERSON] як власника майна щодо припинення перешкод у користуванні майном, підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного, та

Outcome: approved