Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

24.07.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] (третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації (а.с. № 3-4). В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що 10.01.1994р. виконавчим комітетом Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська [PERSON] (матері позивачки) був виданий ордер №29 на сім`ю з трьох осіб на право вселення до квартири, яка знаходиться за адресою, м.Дніпро, вул. Славутич (перейменована на Набережна Перемоги), буд. 118, корп. 6, кв.№131. 01.10.1987р. [PERSON] виписана, а головним наймачем стала позивачка [PERSON] 22.07.1995р. між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб та з 12.04.1996р. місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO]. Оскільки спільне життя між подружжям не склалося, з жовтня 2016р. відповідач за власним бажанням залишив вищевказану квартиру, звільнивши її від належних йому особистих речей. 10.01.2017р. шлюб між сторонами було розірвано, але відповідач з того часу, як виїхав з квартири, не виконує своїх обов'язків щодо найму квартири, а саме, не сплачує комунальні послуги, не приймає участь в утриманні житла та його збереженні, хоча у відповідача був вільний доступ до вищевказаної квартири, жодних перешкод йому у користуванні та проживанні позивачка та члени сім`ї не чинили. Про наміри користуватись квартирою або з повідомленням про поважність причин відсутності у квартирі відповідач до них не звертався. На теперішній час в квартирі є зареєстрованими 3 особи: наймач [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (син позивачки). На час звернення з позовом до суду позивачці невідоме місце проживання відповідача, а формальна реєстрація відповідача тягне невиправдані додаткові витрати, чим порушуються житлові права позивачки, у звязку з чим [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Позивачка - [PERSON] в судове засідання 05.12.2017р. не з,явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином через уповноваженого представника (а.с. № 31). 05.12.2017р. до суду надійшла заява представника позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 06.07.2017р. - а.с. № 32), в якій представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розгляд справи провести без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі за відсутності відповідача (а.с. № 37). Відповідач - [PERSON] в судові засідання, які призначалися на 24.10.2017р та 05.12.2017р. повторно не з,явився, про день та час розгляду справи кожного разу повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, що підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області (а.с. № 22) конверти були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 23-24, 34-35). Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судові засідання по справі 24.10.2017р. та 05.12.2017р. не зявився, про дату судових засідань був повідомлений належним чином (а.с. № 23,36). 20.10.2017р. [PERSON] (діє на підставі довіреності від 11.01.2017р. - а.с. № 28) надала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу без участі представника департаменту (а.с. № 28). За такими обставинами, згідно до ст.76 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату розгляду справи та за правилами ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів і постановити по справі заочне рішення суду відповідно до положень глави 8 розділу III ЦПК України. З урахуванням заяв представника позивачки та представника третьої особи про розгляд справи за їх відсутності, повторної неявки відповідача, розгляд справи 05.12.2017р. відбувався згідно положень ст. 169 та ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Згідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім,ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, п.1,5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього кодексу. Згідно до ч.1 ст. 71, ст. 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця мешкання осіб здійснюється за адресою їх проживання, аналогічні вимоги містяться у ч. 1 ст. 29 ЦК України, відповідно до яких місцем проживання особи є житловий будинок або квартира, де вона фактично постійно або тимчасово мешкає. При цьому, у разі зміни місця мешкання, особа повинна протягом 7 днів відмінити свою попередню реєстрацію та зареєструвати нове місце мешкання. У разі недодержання вимог закону щодо реєстрації місця мешкання, зокрема ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця мешкання може бути скасована за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10.01.1994р. виконавчим комітетом Жовтневої районної ради [PERSON] (матері позивачки) був виданий ордер № 29 на сім`ю з трьох осіб ([PERSON] основний наймач, [PERSON] (позивачка) та [PERSON], на право вселення до квартири, яка знаходиться за адресою, м. Дніпро, вул. Славутич (перейменована на Набережна Перемоги)[ADDRESS] (а.с. № 5). 21.12.1985р. позивачка уклала шлюб з [PERSON], про що здійснено актовий запис №1523 Бабушкінським відділом РАГС м.Дніпропетровська (а.с. № 8) та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Лисенко». 01.04.1992р. шлюб було розірвано, про що здійснено актовий запис № 241 Жовтневим відділом РАГС м.Дніпропетровська (а.с. № 9). 22.07.1995р. позивачка уклала шлюб з [PERSON], про що здійснено актовий запис №544 Бабушкінським відділом РАГС м.Дніпропетровська (а.с. № 10) та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Кружиліна». 10.01.2017р. шлюб було розірвано, про що здійснено актовий запис № 04 Жовтневим відділом РАГС м.Дніпропетровська (а.с. № 11). 01.10.1987р. [PERSON] (мати позивачки) була виписана з квартири, а головним наймачем стала позивача [PERSON] (а.с. № 7). Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 31.10.1996р. №684 «Про переоформлення особистих рахунків по ЖЕД-35» (а.с. № 6) особисті рахунки по квартирі №131 в буд.118 корп. 6 по вул. Наб.Перемоги в м.Дніпропетровську відкриті на [PERSON] Згідно довідки №5121 від 12.07.2017р. відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур (а.с. № 12) до складу сім,ї зареєстрованих в квартирі №131 в буд.118 корп. 6 по вул. Наб. Перемоги в м. Дніпрі (Соборний район) входять: наймач [PERSON], 14.01.1968р.н., [PERSON] (син) , 07.11.1986р.н. та колишній чоловік [PERSON], 24.03.1966р.н. Згідно відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС України у Дніпропетровській області від 18.08.2017р. (а.с. № 22) відповідач [PERSON], 24.03.1966р.н. з 12.04.1996р. зареєстрований за вищевказаною адресою, проте з жовтня 2016р., за місцем постійної реєстрації не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджується актами житлової комунальної обслуговуючої організації на підставі письмових пояснень сусідів (а.с. № 13-15). Як зазначає позивачка в своїй позовній заяві, відповідач за власним бажанням залишив квартиру, звільнивши її від належних йому особистих речей і з того часу квартиру не відвідує та не користується нею. Крім цього, з жовтня 2016р. [PERSON] не виконує своїх обов'язків щодо найму квартири, а саме, не сплачує комунальні послуги, не приймає участь в утриманні житла та його збереженні, тим самим переклавши ці обовязки на позивачку. Пунктом 10 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985р. визначено, що за відсутності поважних причин у наймача або члена його сім`ї щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, що втратила право користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що факт відсутності відповідача більше ніж шість місяців за зареєстрованим постійним місцем проживанням знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Згідно до ст.71 ЖК України підстави, які б визначали обовязковість збереження за відповідачем житлового приміщення понад шість місяців, при розгляді справи встановлені не були, відповідач свої обовязки, як наймач житлового приміщення належним чином не виконує, виходячи з чого суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом зі зняттям його з реєстраційного обліку. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 640грн., що підтверджується квитанцією (а.с. №2) . На підставі викладеного,

Outcome: approved