Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

22.11.2017 року [PERSON]\~ звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.\~ Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем з 1999 року перебувала у цивільному шлюбі, а з 28.12.2007 року шлюб зареєстрували. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей Дмитра, [INFO] та Юлію, [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинили з 2015 року, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Діти перебувають на її утримані, відповідач іноді надає незначні кошти особисто дітям. У звязку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.\~ В судовому\~ засіданні\~\~ позивачка\~ позовні вимоги підтримала\~ та суду пояснила, відповідач добровільно надавати допомогу на утримання дітей відмовляється у звязку з цим просила суд\~\~ стягнути з відповідача\~ на її користь аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку. Посилалася на те, що син навчається на першому курсі Авіаційного коледжу та потребує витрат на навчання, харчування, одяг, а дочка навчається у школі, займається спортивною аеробікою у СК «Олімп», що також потребує затрат. Її заробітної плати не вистачає на утримання дітей. Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали відзив на позовну заяву (а.с.36) З позовними вимогами погодилися частково, щодо неповнолітньої дочки. Заперечували про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, який є студентом та перебуває на державному утримані. Стверджували те, що батько добровільно надає матеріальну допомогу синові. Крім того він приймав активну участь в його вступі до навчального закладу, допомагав йому з ремонтом в гуртожитку. Також посилаються на те що діти зареєстровані у його квартирі, а син коли приїздить зупиняється у ній. Із матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2007 року. (а.с.7). Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а. с. №8, 10) В судовому засіданні встановлено, що сторони припини шлюбні стосунки як подружжя 2017 р. Після припинення шлюбних відносин позивачка разом з неповнолітньою дочкою проживає за місцем її реєстрації [ADDRESS]. Сторони в судовому засіданні не заперечували, що їх неповнолітній син [PERSON], [INFO] навчається в Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету з 01.09.2017 року одержує стипендію, проживає в гуртожитку та харчується за рахунок держави. Вислухавши позивачку, відповідача його представника\~ дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає\~ задоволенню. Посилання відповідача та його представника, що позивачка не має правових підстав на стягнення аліментів неповнолітнього сина, який навчається, суд не приймає до уваги, оскільки факт навчання дитини у коледжі не звільняє батька від обов'язку її утримувати. Не доведеним та безпідставним вважає суд також посилання відповідача на те, що неповнолітній син приїжджаючи додому з місця навчання зупиняється за місцем його проживання так як у судовому засіданні встановлено, що сторони разом зі своїми неповнолітніми дітьми проживали разом у квартирі відповідача до моменту вибуття сина до навчального закладу. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів- у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 640 грн..

Outcome: approved