Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

22 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що 17 квітня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Проте, відповідно до рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 березня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Зазначає, що від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Так, із часу розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо. З пологового будинку з дитиною, її відповідач не забирав і жодного разу з моменту народження доньки не бачив. Ввесь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не піклувався про її фізичний та духовний розвиток, аліменти на утримання дитини не сплачував, будь-якої іншої матеріальної допомоги не надавав. Вказує, що їхня спільна донька батька зовсім не знає та не має до нього ніяких родинних почуттів. З моменту народження та до теперішнього часу дитина жодного разу його не бачила, з ним не спілкувалася. Відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання й утримання. При цьому зазначила, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, що підтверджує довідкою про склад сім`ї Грозинецької сільської ради. Дитині забезпечені належні умови проживання, також вона забезпечена всім необхідним. Їхня донька, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад Грозинецького НВК. За час відвідування дошкільного навчального закладу відповідач жодного разу, як належить батькові, не з`являвся, не цікавиться як навчається дитина та не бере участь у житті дитини, не проводив та не забирав жодного разу її, не відвідував святкових ранків та не був на батьківських зборах. Матеріальне утримання на дитину відповідач добровільно не надає, з приводу стягнення із нього аліментів в примусовому порядку вона не зверталася. Враховуючи вищенаведене, а також небажання відповідача належним чином виконувати свої батьківські обов`язки та належним чином користуватися батьківськими правами, просить суд позов задовольнити у повному обсязі, Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте її представник - адвокат Чабан А.В. надала суду заяву, в якій просить слухати справу в її відсутності та відсутності її довірительки, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити, не заперечувала з приводу заочного розгляду даної справи. Крім того, просила не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] у судове засідання на 19 листопада 2019 року не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причину своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Однак, як вбачається із рішення Хотинського районного суду по цивільній справі № 724/118/14-ц, 14 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 6). Згідно довідки виконкому Грозинецької сільської ради Хотинського району № 719 від 08.07.2019 року встановлено, що донька [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Батько [PERSON] разом із дитиною [PERSON] не проживав, її вихованням не займався, не відвідував її за місцем проживання (а.с. 10). Із довідки Дошкільного навчального закладу Грозинецького НВК вбачається, що за період відвідування [PERSON] дошкільного навчального закладу, батько [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не приводить та не забирає дитину із дошкільного закладу, не відвідує батьківські збори, світкові ранки та інші заходи, що проводяться в дошкільному закладі. Вихованням дитини, піклуванням про неї та бере безпосередню участь у житті дитини мати [PERSON] (а.с. 11). При цьому, із висновку Хотинської РДА про позбавлення батьківських прав від 12.08.2019 року за № 24-333-02-25 вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя с. Шилівці, Хотинського району, Чернівецької області відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-13). Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, № 3 (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звертаючись з даним позовом до суду позивач [PERSON] стверджує, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача [PERSON] по відношенні до його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що виразилась у його нехтуванні обов`язками батька по забезпеченню дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для отримання освіти, а також спілкування з дитиною в необхідному обсязі тощо. Судом враховується, що батько дитини тривалий період часу взагалі не приймає ніякої участі вихованні та піклуванні дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча є молодою, працездатною особою, що свідчить про свідоме нехтування своїми обов`язками. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження поважності невиконання своїх батьківських обов`язків. Наведені обставини, встановлені матеріалами справи дають підстави для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд роз`яснює відповідачу [PERSON] , що останній у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, при вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується заява представника позивача [PERSON] з проханням судовий збір з відповідача не стягувати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved