Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

23.11.2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення, згідно якого просить суд змінити розмір стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини всіх видів доходів на стягнення їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що судовим наказом № 628/1763/18 від 04.09.2018тр. з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. На теперішній час він ніде не працює та доходу взагалі не має, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, як фізична особа-підприємець не зареєстрований, у зв'язку з чим не може сплачувати аліменти в частці від заробітку, має нерегулярний, мінливий дохід, тому вважає, що аліменти мають бути встановлені у твердій грошовій сумі. 29.11.2018 року ухвалою суду провадження у справі було відкрито і призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 17 січня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. У своїх поясненнях зазначив, що даний позов подав до суду, так як відповідачка забороняє йому зустрічі та спілкування з донькою. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, просила відмовити позивачу у задоволенні позову. Також зазначила, що як тільки позивач дізнався про її намір стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у судовому порядку, одразу ж звільнився з роботи за власним бажанням. Дитина перебуває на її утриманні. Позивач молодий, здоровий та працездатний чоловік, їй відомо, що він «таксує», отже має дохід. Розмір аліментів, стягнутих за судовим рішенням з [PERSON] є мінімальним та не надто достатнім для задоволення потреб дитини, його зменшення не буде забезпечувати гармонійний розвиток дитини і потягне за собою порушення прав дитини на належне утримання батьком. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, сторони по справі з 29 липня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). 04 вересня 2018 року Куп'янським міськрайонним судом Харківської області видано судовий наказ за заявою [PERSON], яким стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця с. Глушківка Купянського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] та проживаючого за адресою: 63734, Харківська обл., [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], уродженки смт. Ківшарівка м. Куп?янськ Харківської області, зареєстрованої за адресою: 63734, Харківська обл., [ADDRESS] та проживаючої за адресою: 63734, Харківська обл., [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частині заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому наказі зазначено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів та боржнику роз'яснено, що згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України він має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (а.с.4-5). 25.10.2018 року головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп'янському, Шевченківському районах та місту Куп'янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного судового наказу (а.с.6). На а.с.7 міститься довідка Куп'янського міськрайцентру зайнятості від 22.11.2018 року № 02-3910 про те, що [PERSON] на обліку як безробітний не перебуває. Відповідач [PERSON] не зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.10). Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER], 21.06.2018 року він звільнився за власним бажанням з посади агронома ПАТ «Агрофірма «8 Березня» і на теперішній час в трудових відносинах не перебуває (а.с.11). Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частини першої та другої ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182СК України). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, закон надає право платнику аліментів звернутися до суду про зміну розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Позивач у позовній заяві посилається на погіршення його матеріального стану та лише на ті обставини, що на даний час він не працює, доходу взагалі не має, в той же час зазначає, що має нерегулярний, мінливий дохід, а розмір аліментів, визначених судовим наказом ставить його у скрутне матеріальне становище. Інших майнових стягнень на користь третіх осіб не має. Судом встановлено, що позивач працездатний, з роботи звільнився за власним бажанням, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з незалежних від нього причин, суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У судовому засіданні встановлено, що дитина, батьками якої є сторони по справі, проживає разом із матір'ю - відповідачем по справі, якою обрано спосіб стягнення аліментів з батька дитини саме в частці від доходу батька дитини. Також сторонами не заперечувалось, що позивач по справі звільнився з роботи за власним бажанням після того, як відповідачка повідомила йому що подала заяву до суду про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд визначає за заявою одержувача, що визначено ч. 1 ст.184 СК України. Отже, за змістом вказаної норми закону стягнення аліментів у твердій грошовій сумі може ініціювати виключно одержувач аліментів, про що подає відповідну заяву. Позивач [PERSON], звернувшись із даним позовом до суду, фактично просив зменшити розмір аліментів, змінивши їх розмір шляхом зміни способу стягнення аліментів, а саме змінити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом у частці від його заробітку (доходу) на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] - одержувач аліментів, заперечує проти стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, отже суд вважає, що аліменти на утримання дитини повинні стягуватись у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, як визначено судовим наказом від 04.09.2018 р. При цьому, суд сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, роз'яснював позивачу його процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Відповідач у судовому засіданні наполягав саме на зміні способу стягнення аліментів і не бажав змінювати предмет та підстави позову, зменшувати розмір частки від заробітку (доходу) аліментів. Отже, на переконання суду, обставини, що навів позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених позовних вимог, з огляду на зазначені норми закону, якими врегульовані дані правовідносини, не є істотними та достатніми для зміни визначеного судовим наказом розміру аліментів та зміни способу стягнення аліментів, розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, змінити спосіб і ініціювати стягнення аліментів у твердій грошовій сумі може виключно одержувач аліментів. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed