Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

22 березня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 30.10.2004 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 17.02.2012 року рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з позивачкою. Посилається на те, що 25.11.2015 року рішенням Подільського районного суду м. Києва з відповідача на її користь були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1455,00 грн. щомісяця з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 2 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що вона працює на постійній основі, однак має невеликий дохід . Деякий час їй матеріально допомагали батьки, однак із виходом на пенсію, їх дохід також зменшився. Крім того, як зазначає у позовній заяві, розмір аліментів, розрахований в 2015 році при подачі позову про збільшення розміру аліментів, станом на день звернення до суду з даним позовом в 2019 році через стрімке зростання цін на споживчі товари та послуги, збільшення витрат на комунальні послуги є недостатнім для утримання дитини. Зазначає, що відповідач взагалі не приймає участі у вихованні дитини, з нею не спілкується і не бачиться, взагалі не приділяє уваги. В той же час, за інформацією позивачки, відповідач офіційно працевлаштований та має можливість сплачувати аліменти. Зважаючи на те, що розмір стягнутих на підставі судового рішення аліментів недостатній для забезпечення нормального рівня розвитку дитини, а також з огляду на те, що матеріальний стан позивачки значно погіршився, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з фіксованої суми на 25% від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно з відповідача [PERSON] . Також у позовній заяві ставила питання про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання дитини. Зокрема, посилалась на те, що за період з 10.08.2018 року нею було придбано одяг, взуття, оплачено стоматологічні послуги та придбано лінзи для дитини, за що було сплачено 6118 грн. Посилаючись на те, що половину від цієї суми повинен покрити відповідач, просила стягнути з відповідача 3059,00 грн. додаткових витрат на дитину. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю ухвалення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2004 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). На утримання дочки [PERSON] рішенням Подільського районного суду м.Києва від 14.03.2007 було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. В подальшому на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 25.11.2015 року, яке набрало законної сили 2 лютого 2016 року, розмір аліментів було змінено та з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1455,00 грн. щомісяця з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 2 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 13.04.2016 року Подільським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист (а.с.3). Звертаючись в березні 2019 року з даним позовом, позивачка вкотре ініціює питання про зміну розміру та способу стягнення аліментів, посилаючись на недостатність коштів, які стягуються на утримання дочки, а також погіршення її майнового стану. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 8 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №2037-VIII. Відповідно до змін, визначений спосіб стягнення аліментів змінюється рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одного з батьків про бажання одержувати аліменти у твердій грошовій сумі або в частці від доходу повинен ухвалити відповідне рішення про спосіб стягнення незалежно від наявності офіційного працевлаштування чи мінливого, нерегулярного доходу платника. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років станом на день постановлення судового рішення становить 2027 грн. (до 1 липня 2019 року). Таким чином, мінімальний рекомендований розмір аліментів, який СК України рекомендує стягувати на утримання однієї дитини у 2019 році становить 2027 грн. При цьому встановлено, що станом на день розгляду справи аліменти на утримання спільної дочки сторін стягуються у розмірі 1455,00 грн., що є меншим від розміру, рекомендованого законом. З огляду на зазначене, а також зважаючи на те, що СК України наділяє стягувача аліментів правом самостійно визначатися зі способом стягнення аліментів, суд вбачає підстави для задоволення вимог позивача про зміну розміру аліментів з твердої грошової суми на часту від доходів платника аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно з вимогою про зміну способу та розміру стягнення аліментів позивачка також просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину. На підтвердження понесених нею витрат, позивачка надала суду копії чеків про купівлю одягу для дитини, оплату стоматологічних послуг, а також чеки про придбання контактних лінз та розчину для лінз для дитини. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв`язку з хворобою, зокрема. Зважаючи на наведені роз`яснення, витрати, понесені на купівлю одягу на дитину, не є додатковими витратами на утримання дитини, а відтак у стягненні половини вартості таких витрат з відповідача необхідно відмовити. В той же час, суд міг би стягнути витрати, понесені позивачкою на стоматологічні послуги, однак доказів про те, що сума 1100 грн. (а.с15) сплачена саме на стоматологічні послуги, які надавалися дитині, позивачка не надала. Водночас, позивачкою доведено належними та допустимими доказами ті обставини, що у дитини виявлене погіршення зору на рекомендовано носіння контактних лінз. У консультативному висновку (а.с. 13) чітко зазначено про огляд дитини [PERSON] та рекомендації щодо придбання лінз. Зважаючи на такі докази, суд вбачає підстави для стягнення з батька дитини половини вартості придбаних лінз та розчину для них (а.с.14), тобто стягнення з [PERSON] на користь позивачки 455 грн. додаткових витрат на дитину. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial