overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

24.05.2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 27.12.2010 року. Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного, не проживаю разом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чинок був повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом публікації у газеті « Львівська пошта», про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності з винесенням заочного рішення. Відповідач в судові засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, тому вважаю за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача з винесенням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Шлюб між сторонами зареєстровано 27.12.2010 року. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сімї. Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-СГ №303891, 24.10.2011 року народився [PERSON]. Сторони по справі записані батьками. Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-СГ №378586, 04.09.2013 року народилася [PERSON]. Сторони по справі записані батьками. Суд приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, сторони проживаю окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути судовий збір у користь позивача

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

24.05.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з означеним вище позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві спільної часткової власності належить житловий будинок №12 по пров.Огородній в смт.Новотроїцьке Херсонської області. За вказаною адресою також зареєстрований колишній співмешканець її матері [PERSON] Після смерті її матері [PERSON], яка померла 21.10.2014 року відповідач в 2015 році забрав свої речі та покинув оселю, на даний час його місце проживання невідоме. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить визнати [PERSON] такими, що втратив право користування житловим будинком №12 по пров.Огородній в смт.Новотроїцьке Херсонської області. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що дійсно [PERSON] в 2015 році покинув будинок №12 по пров.Огородній в смт.Новотроїцьке Херсонської області та на даний час місце його перебування невідоме. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві та, враховуючи що відповідач не проживає за вищевказаною адресою на протязі більш як трьох років, вважає необхідним визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

24.05.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04.04.2011 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги, просила стягнути на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився в своїй заяві не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФП № 066328 (а.с.3) та мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO]( а.с.3). Неповнолітня дитина проживає разом з матірю за адресою : вул. 58 Стрілкової Дивізії № 19 в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.4). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком неповнолітньої дитини зобовязаний її утримувати, тому вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. Виходячи з положень\~\~ст. 79 СК України\~\~ час з якого слід присудити аліменти\~\~визначається\~\~ з дня\~\~пред'явлення\~\~позову,\~\~тобто з\~\~24.05.2017\~року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 80, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

24.05.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи на те, що 02.07.2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,05 га., розташовану на території [PERSON] сільської ради, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю серії ХС №000499 від 15.10.2004 року. Вона є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає. Пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк так як вважала, що вступила в спадщину, так як користувалася спадковим майном, перебувала в пригніченому стані, викликаним смертю близької людини. Позивач до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, наполягає на позовних вимогах. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-КГ № 200543 від 06.07.2015 року [PERSON] помер 02.07.2015 року (а.с. 4). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-КГ № 312660 від 01.07.1978 року вбачається, що між позивачем та померлим [PERSON] було укладено шлюб (а.с.7). Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини. Суд вважає причину пропуску строку поважною відповідно до ст. 1272 ЦК України та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачам додаткового строку, достатнього для подання ними заяв про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

24.05.2017 року позивач звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу\~ вказуючи на те, що 02.08.2016 року\~ між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого\~ дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різницею характерів та відсутністю взаєморозуміння. Вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним, посилаючись на викладені вище обставини просив шлюб розірвати. Позивач надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала і просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності не направляла, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] 02.08.2016 року зареєстрували шлюб\~ про що в книзі реєстрації шлюбів\~ зроблено\~ актовий запис за №47 від 02.08.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ФП № 127319 від 02.08.2016 року. Письмові доводи позивача, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що через\~ різницю характерів та відсутність взаєморозуміння та довіри шлюб фактично розпався, сторони проживають за різними адресами. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача\~ на користь позивача також підлягає сплачений нею\~ при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

24.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, вказуючи на те, що 05 квітня 2008 року помер його дід [PERSON], у звязку з чим відкрилась спадщина. Він має право на спадкування майна діда за заповітом, однак у спадкодавця не було правовстановлюючого документа на будинок. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивач просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 05.04.2008 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 089094). Після його смерті залишився будинок за адресою: с. Рождественське, вул. Козацька, буд. 52, Коропського району, Чернігівської області, за яким не зареєстровано право власності. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом від 18.03.2005 року є його онук [PERSON], який звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та прийняв спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Згідно довідки Рождественського старостинського округу Коропської селищної ради Коропського району, Чернігівської області № 420 від 04.05.2017 року [PERSON], [INFO], який помер 05.04.2008 року являвся власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Рождественське, вул. Козацька, буд. 52, Коропського району, Чернігівської області, рік побудови 1965 року. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого діда, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 474/2008 суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

24.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14.12.1984 року у Відділі записів актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому УРСР, про що є актовий запис № 1381. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені восени 2009 року. Від спільного життя з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.12.1984 року, про що є актовий запис № 1381 у Відділі записів актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому УРСР, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені восени 2009 року. Від спільного життя з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

24.05.2017 року позивачка звернулася до суду до відповідача про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 жовтня 1992 року у Чілішлійському районному відділі РАГС, актовий запис № 87 розірвати, вказуючи, що 24 жовтня 1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з 08 червня 2017 року шлюбні відносини припинились, вони проживають окремо, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли, в зв'язку з чим вона і звернулася з позовом до суду. Позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, про що надала заяву. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, вважає, що перемирення між ними можливе, однак після надання їм строку на перемирення ніяких дій щодо перемирення не приймав, у звязку з тим, що працює і в нього відсутній на це час. Вивчивши матеріали справи, оголосивши заяву позивачки, вислухавши відповідача, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 24 жовтня 1992 року у Чілішлійському районному відділі РАГС, актовий запис № 87. /л.с. 5-7 / Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], /л.с. 9/ подружні відносини припинені 08 червня 2017 року, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Відповідач з позовом не згодний, просить суд надати йому строк для перемирення з позивачкою з метою збереження шлюбу. Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду від 03 липня 2017 року сторонам був наданий строк на перемирення на один місяць, однак сторони до перемирення не дійшли. Після відновлення провадження по справі, справа розглядається судом майже місяць, на протязі якого перемирення між сторонами також не відбулось. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивачки, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

24.05.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 14535,31 грн. за кредитним договором №б/н від 23.02.2011 року та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 14535,31 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 23.02.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 14.05.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 14535,31 грн. (а.с.3-4). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved