Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

22 липня 2016 року представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог вказав, що 26.10.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), було укладено кредитний договір № 006-2900/756-0397 відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 129\~700,00 швейцарських франків на строк до 10.10.2025 року зі сплатою 9,45% річних. Розмір процентів неодноразово змінювався. Згідно умов договору відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах визначених договором повернути кредит та сплатити проценти за його використання в сумі, строки та на умовах, передбачених договором та Додатком №2 графіком платежів. Для забезпечення виконання кредитного зобов`язання, між банком та [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), було укладено договір поруки від 29.03.2013 року. [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), не виконав взяті на себе зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 157\~669,86 швейцарських франків, з яких заборгованість по кредиту- 120 298,74 швейцарських франків, заборгованість по відсоткам - 35\~048,74 швейцарських франків, заборгованість по підвищеним відсоткам 2\~322,38 швейцарських франків. Банком на адресу відповідачів було направлено вимоги про погашення суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, представник позивача прохав солідарно стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 51\~021,60 швейцарських франків, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 12\~634,74 швейцарських франків, частка достроково стягуваного тіла кредиту 1\~015,74 швейцарських франків, заборгованість по відсоткам 35\~048,74 швейцарських франків та заборгованість по підвищеним відсоткам 2 322,38 швейцарських франків та понесені позивачем судові витрати. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.08.2016 року відкрито провадження у справі (а.с.106, том 1). 13.09.2016 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (а.с.116, том 1). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.04.2018 року призначено проведення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.56-56, том 2). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.05.2018 року зупинено провадження у справі. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15.06.2018 року витребувано у позивача оригінал кредитного договору (а.с.120, том 2). 08.08.2018 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (а.с.92, том 2). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.08.2018 року відновлено провадження у справі. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.11.2018 року повторно призначено проведення судово-почеркознавчої експертизи та зупинено провадження у справі (а.с.169-171, том 2). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07.03.2019 року відновлено провадження у справі (а.с.186, том 2). Представником відповідачів адвокатом Ковальчук Н.В. було подано відзив, в якому вона частково визнала позовні вимоги. Однак у задоволенні позовних вимоги по стягненню відсотків в розмірі 17\~842,61 швейцарських франків та підвищених відсотків в розмірі 1\~002,88 швейцарських франків прохала відмовити, так як вони були нараховані з 14.01.2015 року, тобто з моменту звернення банку з позовом до постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків, що згідно практики Великої Палати Верховного Суду унеможливлює подальше нарахування відсотків за кредитним договором, так як банк вже реалізував своє право вимоги про повернення усієї суми кредиту (а.с. 236-238, том 2). Правом на поданні відповіді на відзив представник позивача не скористався. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів, адвокат Ковальчук Н.В. позовні вимоги визнала частково, та прохала задовольнити їх у розмірі зазначеному у відзиві. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), було укладено кредитний договір № 006-2900/756-0397 відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит на придбання майна в сумі 129\~700,00 швейцарських франків на строк до 10.10.2025 року зі сплатою 9,45% річних (а.с.5-15, том 1). Додатковою угодою б/н до Кредитного договору №006-2900/756-0397 від 24.03.2010 року було змінено розмір процентів, що підлягають стягненню (а.с.16-29, том 1). Так, в період з 24 березня 2010 року та по 09 березня 2011 року, сторонами були погоджено сплату процентів у розмірі 9,11% річних, а в період 10 березня 2011 року по 09 березня 2012 року у розмірі 11,92 % річних. Додатковою угодою б/н до Кредитного договору №006-2900/756-0397 від 10.03.2012 року було змінено розмір процентів, що підлягають стягненню (а.с.30-31, том 1). Так, в період з 10 березня 2012 року та по 09 березня 2013 року, сторонами були погоджено сплату процентів у розмірі 9,45% річних. Додатковою угодою б/н до Кредитного договору №006-2900/756-0397 від 27.03.2012 року було змінено розмір процентів, що підлягають стягненню (а.с.32-49, том 1). Так, в період з 10 березня 2013 року та по 29 березня 2013 року, сторонами були погоджено сплату процентів у розмірі 11,45% річних. Додатковою угодою б/н до Кредитного договору №006-2900/756-0397 від 29.03.2013 року було змінено розмір процентів, що підлягають стягненню (а.с.52-68, том 1). Так, в період з 10 березня 2013 року та по 19 березня 2014 року, сторонами були погоджено сплату процентів у розмірі 09,45% річних. Окрім того, погоджено, що починаючи з 20 квітня 2014 року розмір відсотків становитиме 11,50% річних. Для забезпечення належного виконання боржником своїх зобов`язань по кредитному договору, 29 березня 2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] )було укладено договір поруки (а.с.71-80, том 1). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.86, том 1). В той же час, Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.81-85, том 1). Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З викладеного вище вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв`язку з цим, станом на 10.05.2016 року утворилася заборгованість у сумі 157 669,86 швейцарських франків, з яких заборгованість по кредиту -120 298,74 швейцарських франків, заборгованість по відсоткам - 35 048,74 швейцарських франків, заборгованість по підвищеним відсоткам 2 322,38 швейцарських франків. В той же час, позивач заявив вимоги про стягнення лише простроченої заборгованості у розмірі 51 021,60 швейцарських франків, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 12 634,74 швейцарських франків, частка достроково стягуваного тіла кредиту 1 015,74 швейцарських франків, заборгованість по відсоткам 35 048,74 швейцарських франків та заборгованість по підвищеним відсоткам 2322,38 швейцарських франків. Визначаючи розмір заборгованості, котрий підлягає стягненню, суд враховує висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного від 28 березня 2018 справа № 44/9519/12. Так, при касаційному перегляді судових рішень у даній справі , Велика Палата дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, враховуючи, що позивач, вже реалізував своє право вимоги, звернувшись до постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків з відповідним позовом до відповідачів на всю суму заборгованості, тому на переконання суду, позивач з дня звернення до Третейського суду, а саме 14.01.2015 року втратив право нараховувати проценти за користування кредитом. Враховуючи часткове визнання відповідачами позовних вимог та оцінені судом доказів, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволенні в розмірі 32\~175,57 швейцарських франків. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України. Тому, враховуючи часткове задоволення позову, на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути по 6093 грн. 76 коп судових витрат.

Outcome: approved