overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

22 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням з тих підстав, що з 2006 року вони без поважних причин не проживають у [INFO], наймачем якої він являється, чим порушуються його права. В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, просив справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи також були повідомлені у встановлений спосіб. Тому за згоди позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач є основним наймачем квартири [ADDRESS], яка не приватизована, і в якій крім нього зареєстровані його дружинка [PERSON]О.(третя особа) та відповідачі(а.с.5-6,8-10). Матеріали справи свідчать про те, що з 2006 року відповідачі не проживають у спірній квартирі за власним бажанням, все своє майно вивезли з квартири, комунальні послуги не сплачують (а.с.7,11-22). Таким чином судом встановлено, що відповідачі більше восьми років без поважних причин не користуються житловим приміщенням, розташованим у [ADDRESS]. В силу ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності членів родини наймача за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не користуються житловим приміщенням більше 6 місяців, що порушує права та інтереси позивача. Будь-які інші докази судом не встановлено. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Визнання громадянина таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності понад установлений законом строк у силу ст. 72 ЖК України та постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»(зі змінами та доповненнями) здійснюється виключно в судовому порядку. Тому суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими й такими що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

22 травня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що з 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від сумісного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. На даний час шлюбні стосунки припинено, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить суд стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини з відповідача 1/2 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково в розмірі ? частини заробітку. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7), який мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Грушинської сільської ради Первомайського району Харківської області від 21.05.2015 року № 214 (а.с.8). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 22.05.2015 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

22 травня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 29.09.1987 року Поліським районним відділом ЗАГС Київської області, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який уже є повнолітнім. Сімейне життя позивача із відповідачем не склалось, зясувалось, що вони мають різні погляди на життя, сімю, та ведення домашнього господарства. Негаразди у сімейному житті призвели до того, що спільна сімя фактично розпалась, сторонни шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають в одному будинку, але роздільно. Таким чином вищевказаний шлюб існую лише формально у вигляді актового запису про нього. Питання поділу спільно набутого майна будуть вирішувати окремо. Позивач просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не зявилася; подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився, також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечив. Суд, перевіривши матеріали справи находить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.09.1987 року, від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейного бюджету теж, тому суд вважає, зазначений шлюб формальним і таким, що може бути розірваним. Судові витрати по справі, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

22 травня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 16 березня 2013 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з грудня 2014 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітнього сина та майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надавши до суду заяву з проханням слухати справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального Кодексу України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №303961, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 16 березня 2013 року, актовий запис № 97. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 538484, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON], народився 12 липня 2013 року, актовий запис № 609, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини даної справи, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, у звязку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сімї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін, На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

22 травня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що з червня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. В шлюбі дітей не мають, але розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовляється. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 28 серпня 1992 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ФП № 311274, виданого Центральним райвідділом ЗАГСу м. Миколаєва (а.с.8). Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають, але розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовляється.. Сторони шлюбні відносини не підтримують з червня 2014 року, проживають окремо. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

22 травня 2015 р. позивач, звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області в інтересах малолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Чугуївської райдержадміністрації, в якому просила суд стягнути на її користь з відповідачки аліменти на утримання [PERSON], [INFO]. Від позивача до канцелярії суду надійшла заява в якій вона висловилась про підтримання позовних вимог, розгляд справи за її відсутності, та про відсутність в неї заперечень проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини не явки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання суду не подавала. Представник третьої особи до зали судових засідань не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини не явки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання суду не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07.05.2003 р. Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 9. (а.с. 2). Батько малолітньої - [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України від 11.06.2014 № 00014008648, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області. (а.с. 9). Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16.09.2014 р. [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Вказане рішення набрало законної сили 29.09.2014 р. (а.с.3-4) Малолітня [PERSON] проживає разом зі соєю бабусею [PERSON] яка є її опікуном, що підтверджується розпорядженням Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області № 748 від 21 листопада 2014 р. про надання [PERSON], [INFO]. статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначення опікуном над нею та її майном [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

22 травня 2017 року [PERSON] в інтересах [PERSON], заінтересована особа виконавчий комітет Нововолинської міської ради як орган опіки та піклування, звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що його син [PERSON], [INFO], страждає психічним розладом здоров'я, є інвалідом 2-ї групи з дитинства. Внаслідок хвороби [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та не може представляти свої інтереси в суспільному житті, а тому потребує постійного догляду та опіки, яка не може бути встановлена без відповідного судового рішення про визнання його недієздатним. Просить в судовому порядку визнати [PERSON] недієздатним внаслідок психічного захворювання та призначити його опікуном останнього. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просить її задовольнити. В судовому засіданні представник заінтересованої особи [PERSON] заяву підтримала, не заперечила проти визнання [PERSON] недієздатним та призначення заявника його опікуном. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ВЛН №0107742, [PERSON] є інвалідом 2-ї групи з дитинства довічно (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку №196 амбулаторної судово-психіатричної експертизи Волинської обласної психіатричної лікарні №1 від 23.08.2017 [PERSON] виявляє ознаки легкої розумової відсталості (помірна дебільність) з деякими поведінковими розладами, наявний психічний розлад істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежень життєдіяльності, котрі могли б зумовлювати потребу [PERSON] в постійному сторонньому догляді, не встановлено (а.с.31-32). Як вбачається із наданого в судовому засіданні висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 20 липня 2017 року №190, орган опіки і піклування Нововолинської міської ради в разі визнання [PERSON] недієздатним просить призначити йому опікуна - заявника [PERSON] Враховуючи відсутність категоричного висновку експерта про нездатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд в задоволенні заяви [PERSON] про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та призначення йому опікуна відмовляє та не вбачає підстав для призначення йому опікуна.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

22 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 28 березня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу дітей не мають. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем з квітня 2015 року не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 28 березня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-СР №135244 від 20 грудня 2016 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. З квітня 2015 року позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, слід покласти на позивача, за його згодою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

22 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що [PERSON] та [PERSON] 07 червня 2014 року зареєстрували шлюб. Під час перебування в шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що тривалий час у них з відповідачем не складається сумісне життя. Крім того, 10 січня 2017 року дізнався про зраду дружини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе, та суперечить його інтересам. [PERSON] вимагає розірвати шлюб зареєстрований 07 червня 2014 року з [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він наполягає на розірванні шлюбу. [PERSON] також зазначив, що на протязі усього часу спільного проживання у нього із [PERSON] виникали постійни конфлікти, однак черз малолітнього сина йому доводилось терпіти не поважне відношення до седе. Крім того, позивач зазначив, що 10 січня 2017 року він дізнався про зраду з боку дружини і після чого вони вирішили мешкати окремо. Разом з відповідачем не проживають близько півроку. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що зрада з її боку стала наслідком зіпсованих стосунків. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.06.2014 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ВЛ №230805, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Прізвище після укладення шлюбу [PERSON] змінила на «Алієву». Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №395320, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязанні спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд\~ постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Підставою звернення позивача до суду із вимогою розірвати шлюб, є небажання останнього мешкати із [PERSON] однією сім'єю. В судовому засіданні, як позивач так і відповідач зазначили, що не мають бажання продовжувати мешкати разом, більш того, [PERSON] має намір створити нову сім'ю. За таких обставин, суд переконався у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе і шлюб збережений бути не може. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, суд вважає, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а тому шлюб має бути розірваний, без надання строку для примирення.

Outcome: approved