Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

21 травня 2014 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON], третя особа: Третя Кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок та господарській будівлі, які розташовані по [ADDRESS]. Будучи спадкоємцем за заповітом з метою оформлення спадщини він звернувся до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори, де йому було письмово повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості, оскільки ним був пропущений строк прийняття спадщини. Позивач зазначив, що в зв'язку з тим, що він відразу після поховання [PERSON] змушений був виїхати до м. Києва, де перебував до кінця березня 2014 року, тому не міг своєчасно займатися оформленням спадщини та не мав можливості у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного позивач просив суд постановити рішення, яким продов- жити йому строк для прийняття спадщини, визначивши додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився , але завчасно надіслала клопотання про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Свої заперечення обґрунтувала тим, що дійсно, [INFO] померла [PERSON] , яка була її матір'ю та матір'ю позивача [PERSON] Відповідач зазначила, що за своє життя [PERSON] дуже хворіла і потребувала нагляду та сторонньої допомоги. За цих обставин вона постійно опікувалась нею, приглядала, відвідуючи її за місцем її проживання. Коли її стан почав погіршуватись вона вмовила переїхати матір [PERSON] мешкати до неї, щоб було зручніше здійснювати нагляд та своєчасно надавати необхідну допомогу. Відповідач вказувала, що між нею та її братом [PERSON] постійно існували сварки стосовно майна, що належить [PERSON] [PERSON] неодноразово залякував її , щоб вона відмовилась від спадщини наперед, влаштовував скандали, погрожував, ображав, використовував грубу фізичну силу. Крім того відповідач зазначала, що скориставшись тим, що матір [PERSON] хворіє, [PERSON] забрав її з лікарні до себе додому і до часу її смерті не надавав до неї доступу. При цьому відповідач, допускає, що таким же чином він поводився і з матір'ю і «вибив» із заляканої хворою жінки заповіт на своє ім'я за тиждень до її смерті. Підставою такого припущення є те, що мати завжди довіряла [PERSON], підтвердженням цього є довіреність від її імені та складений в 2008 році заповіт на ім'я всіх її дітей. Вважаючи себе одним із спадкоємців [PERSON] в передбачений законом строк звернулась до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де і дізналась, що мати [PERSON] за тиждень до своєї смерті склала новий заповіт лише на одного брата [PERSON] По закінченню шести місяців [PERSON] поцікавилась в нотконторі чи оформив її брат спадкове майно і дізналась, що він навіть не звертався для цього до нотаріуса. Хоча мав достатньо часу для цього. Нотаріус їй повідомив, що її брат пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої матері і в такому випадку право на спадкування має вона , як спадкоємець за законом. Але, якщо брат доведе, що такий строк він пропустив з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому поважність причин у відповідності до вимог ч. 2 ст. 59 ЦІ ІК України повинна бути підтверджена певними засобами доказування. Так, хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв'язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків. На підставі викладеного відповідач [PERSON] просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Представник третьої особи Третьої Кременчуцької держаної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву в якій просить суд справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть грунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 25 вересня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвам про смерть серії [NUMBER], щу було видане 26 вересня 2013 року Крюківський відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку та господарських будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно заповіту від 01 вересня 2008 року, посвідченого секретарем виконкому Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Бутенко Ж.П., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не склалося, і взагалі, все те, що належатиме їй на день смерті, і на що, за законом матиме право, заповідала [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Однак, 19 вересня 2013 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], реєстровий № 1851, відповідно до якого вона на випадок своєї смерті вона зробила таке розпорядження: усе її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, вона заповіла [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. При зверненні до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області позивачу [PERSON] було відмовлено в оформлені спадкового майна що залишилося після смерті [PERSON] з тих підстав , що позивачем згідно ст. 1269,1270 ЦК України пропущено 6 місячний термін звернення до нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини з дня смерті спадкодавця для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, про що зазначено в ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подавати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач дійсно пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини, оскільки 27 вересня 2013 року і по 01 квітня 2014 року перебував у відрядженні у місті Київ з метою збору інформації та створення фотогалереї на тему розвитку столиці України та освітлення подій на Майдані, що підтверджується довідкою КП « Редакція газети « Кремінь» від 17 червня 2014 року за № 26 та посвідченням журналіста №7 від 01.03.2011 року . Зазначене також підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] Доводи відповідача [PERSON] викладені в запереченні на позовну заяву свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р., «Про судову практику у справах про спадкування»», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], бо він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог, а тому додатковий строк, достатній для подання позивачем заяви про прийняття спадщини слід встановити у продовж двох місяців після набрання рішення законної сили. Визначений строк, на думку суду, буде достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

Outcome: approved