Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

22 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», третя особа ПАТ «[PERSON] Банк» про захист прав споживачів, визнання відмови у виплаті страхового відшкодування незаконною, стягнення страхового відшкодування по договору страхування, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що 11.08.2014 року він уклав з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспорту № 3111/205/005705. Предметом договору став придбаний позивачем в кредит автомобіль Nissan Note, державний номер [NUMBER], страховиком є відповідач, страхувальником позивач, а вигодонабувачем - ПАТ «[PERSON] Банк». 01 жовтня 2014 року трапився страховий випадок, в результаті якого застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження, на думку позивача, враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, унаслідок пошкодження транспортного засобу собаками. Про настання страхового випадку позивач негайно після виявлення повідомив в телефонному режимі страховика, також викликав співробітників Жовтневого РВ ДМУ, також надав страховику письмову заяву-повідомлення. Згідно з калькуляцією та розрахунками СТО «Сінгл-Сервіс» від 07.11.2014 року вартість матеріальних збитків становить 18185,30 грн. Згідно умов договору страхування франшиза складає 900 грн. Таким чином, сума страхового відшкодування дорівнює 17285,30 грн. Для виплати страхового відшкодування були зібрані всі необхідні документи, передбачені договором і на підставі п.9.4, 9.5 договору страховик повинен був прийняти рішення про виплату страхового відшкодування. Однак позивач не отримав від страховика повідомлення про прийняте рішення, на його численні звернення відповідач не реагував, та лише 15 липня 2015 року позивач отримав копію рішення, що не містить підпису уповноваженої особи та відтиску печатки. У відмові зазначено, що позивач не вжив усіх необхідних заходів для реалізації страховиком права вимоги до осіб, винних у заподіянні збитку, а подія «напад тварин» умовами договору не передбачена. Позивач вважає відмову у виплаті страхового відшкодування неправомірною, оскільки таке пошкодження можливо віднести до падання предметів, протиправних дій третіх осіб. Вважає, що у звязку з несвоєчасним здійсненням виплати страхового відшкодування просить з відповідача належить стягнути пеню на підставі п.6.1.3 Договору та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», розмір якої визначив в сумі 5644,49 грн. [PERSON] того, позивачу спричинено моральну шкоду діями відповідача, яка полягає у затягуванні у виплаті страхового відшкодування та незаконною відмовою у його виплаті, що ставить позивача у скрутне становище, він постійно змушений витрачати час на те, щоб змусити страхову компанію виконати умови договору. Позивач та члени його сімї несуть моральні страждання, повязані з неможливістю користуватися річчю належного зовнішнього вигляду. Зазначені факти призвели до нервового перенапруження, в звязку з чим позивач змушений звернутися за медичною допомогою. Оцінює моральну шкоду в 5000 грн. З урахуванням зазначеного, позивач просив суд стягнути з відповідача 1000 грн. відшкодування за договором страхування наземного транспорту від 11.08.2014 року в сумі 22929,79 грн., з яких 17285,30 грн. основний борг, 5644,49 грн. пеня, та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Відповідач 26.05.2016 року надіслав суду письмові заперечення проти позову, де пояснив, що договором страхування передбачений вичерпний перелік страхових ризиків, на випадок настання яких проводиться страхування. Відповідно до п.8.1.1 Договору, основними документами, які підтверджують факт настання страхового випадку, є офіційні висновки компетентних органів, які відповідно до закону уповноважені засвідчувати наявність обставин, що відповідно до договору можуть бути визнані страховим випадком. Виходячи з отриманої від страхувальника інформації про обставини пошкодження застрахованого ТЗ, а також з документального підтвердження цієї інформації компетентними органами, заявлена подія кваліфікується за ризиком «напад тварин». Даний ризик умовами укладеного договору не передбачений, а тому на подію, яка мала місце 01.10.2014 року, страховий захист не поширюється. [PERSON] того, обґрунтовуючи розмір позовних вимог, позивач посилається на рахунок-наряд № П2143 від 02.10.2014 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 18185,30 грн. Натомість при врегулюванні заявленої події, позивач надав страховику рахунок-наряд № П2143 від 07.11.2014 року того ж СТО, згідно якого вартість ремонту ТЗ становить 9689,88 грн. [PERSON] того, [PERSON] є неналежним позивачем, оскільки вигодонабувачем за договором є ПАТ «[PERSON] Банк». Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, суду причини неявки не повідомили, повідомлялися належним чином про дату судового засідання, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено наступне. 11 серпня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» (страховик), [PERSON] (страхувальник), ПАТ «[PERSON] Банк» (вигодонабувач) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3111/205/005705. Предметом договору є автомобіль Nissan Note, державний номер [NUMBER] (а.с. 5-12). Відповідно до п.2.1 договору, страховим випадком є факт понесених збитків страхувальником (вигодонабувачем) внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулися протягом строку та на території дії договору. 01 жовтня 2014 року позивачем було подано відповідачу повідомлення про страховий випадок. Опис випадку викладений наступним чином: «Страхувальник залишив автомобіль припаркованим, коли повернувся, виявив пошкодження, характерні подряпини на кузові від тварин». В заяві про сплату страхового відшкодування від 02.10.2014 року позивач вказав ризик страхового випадку: А5 протиправні дії третіх осіб. З наданих відповідачем документів вбачається, що згідно рахунку-наряду № П2143 від 07.11.2014 року, наданого ПП «Сінгл-Сервіс», вартість ремонту ТЗ становить 9689,88 грн., в тому числі ПДВ 1615,00 грн. При цьому до позовної заяви позивачем долучено рахунок-наряд № П2143 від 02.10.2014 року ПП «Сінгл-Сервіс», згідно якого вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 18185,30 грн., в тому числі ПДВ 3030,91 грн. (ас. 14). З повідомлення начальника Жовтневого РВ ДМУ ГУМВ України в Дніпропетровській області від 02.10.2014 року, вбачається, що заява [PERSON] за фактом пошкодження автотранспорту Nissan Note, державний номер [NUMBER] коричневого кольору, а саме: собаки подряпали бампер, фари та інше, зареєстрована в Жовтневому РВ ДМУ. В ході проведення перевірки по даному факту встановити свідків зазначеного пошкодження не виявилось можливим. В порушенні кримінального провадження по даному факту відмовлено (а.с. 13). Листом від 26.12.2014 року відповідач повідомив позивача, що ним прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки факт протиправних дій третіх осіб у відношенні застрахованого ТЗ компетентними органами не підтверджено, натомість зафіксовано звернення [PERSON] з приводу пошкодження застрахованого ТЗ собаками. Даний ризик умовами укладеного договору страхування не передбачено (а.с. 16-17). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За умовами договору страхування сторони визначили, що страховими ризиками є, відповідно до п.2.1 договору: А.1. ДТП дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ; А.2. стихійне лихо пряма дія бурі, урагану, шторму, смерчу, граду, зливи, повені; цунамі, селю, обвалу, зсуву грунту, землетрусу; А.3. вибух, пожежа в тому числі зумовлена замиканням електропроводки, попаданням блискавки; А.4. попадання предметів падіння або попадання сторонніх предметів (у тому числі каміння, снігу, льоду, дерев, предметів з-під коліс) на поверхню ТЗ; А.5. протиправні дії третіх осіб - протиправні дії третіх осіб щодо ТЗ, за винятком ризиків, передбачених ризиком «Б»; Б. протиправне позбавлення ТЗ протиправне позбавлення страхувальника ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок крадіжки, грабежу, розбою. Відповідно до п.8.1.1 Договору, основними документами, які підтверджують факт настання страхового випадку, є офіційні висновки компетентних органів, які відповідно до закону уповноважені засвідчувати наявність обставин, що відповідно до договору можуть бути визнані страховим випадком. В матеріалах справи відсутні будь-які висновки компетентних органів, до яких звертався позивач, що могло б давати підстави зробити висновок про настання страхового випадку, в тому числі передбаченого ризиком «протиправні дії третіх осіб». Цивільне законодавство України визначає поняття особи у двох контекстах: фізична особа (ст. 24 ЦК України) та юридична особа (ст. 80 ЦК України). Отже, напад тварин не може бути витлумачений у цивільно-правовому сенсі як «протиправні дії третіх осіб». З урахуванням викладеного, суд погоджується з твердженням відповідача, що заявлений позивачем випадок умовами укладеного договору страхування не передбачений як страховий ризик, а тому на подію, яка мала місце 01.10.2014 року, страховий захист не поширюється. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, приймаючи рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування, відповідач не порушив умови договору, отже, підстави для задоволення вимог щодо стягнення страхового відшкодування відсутні. Відсутні також підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені та моральної шкоди, оскільки вимоги про їх стягнення мають похідний характер від вимоги про стягнення страхового відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed