Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

23.07.2021 р. до суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги мотивовані тим, що в листопаді 1994 року мамі позивача, [PERSON] , Ленінградською районною державною адміністрацією м.Києва було видано ордер на жиле приміщення в квартирі [ADDRESS] . При поселенні ордер у відповідності до законодавства було здано до ЖЕО-812. З листопада 1994 року позивач була вселена разом зі своєю матір`ю [PERSON] до квартири [ADDRESS] на підставі ордера, копія якого у позивача не збереглась та з 22.12.1994 року зареєстрована в квартирі і проживає в ній постійно до цього часу. [INFO] [PERSON] померла. 27 лютого 2004 року з [PERSON] ЖЕО-812 Святошинського району м.Києва на підставі ордеру було укладено Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду №214. П.1.1. Договору визначено, що наймодавець надає наймачу і членам його сім`ї [PERSON] у безстрокове користування житло квартиру за адресою: [ADDRESS] . На звернення позивачки про внесення змін до договору найму і відповідно визнання її наймачем 05.12.2019 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» відмовила [PERSON] у внесенні змін у договір найму житлового приміщення через відсутність всіх документів, а саме засвідченої копії ордера на житлове приміщення квартири [ADDRESS] . 06.02.2020 року Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація відмовила позивачу в приватизації квартири, через відсутність документів, а саме копії ордера на жиле приміщення, витягу з розпорядження про внесення змін в договір найму житла. Оскільки нею вичерпані всі можливі заходи врегулювання даного спору в досудовому порядку, то вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 30.07.2021 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.62-63). В підготовче засідання 03.11.2021 сторони та їх представники не з`явилися, будучи повідомленими про день, час та місце слухання справи належним чином. Від позивача та його представника надійшла заява, в якій вони просили справу розглянути за їх відсутності, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с.109, 110). Від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач просить про слухання справи у їх відсутність та постановити рішення відповідно до чинного законодавства, фактично визнав позовні вимоги (а.с.69). Від третьої особи надійшли письмові пояснення на позов, в якому третя особа просить відмовити в задоволенні позовних вимог, а також заява про розгляд справи у відсутність представника третьої особи (а.с.72-86, 88-89). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 22 грудня 1994 року (а.с.7-8, 16). У вказану квартиру позивачка була вселена разом із своєю матір`ю [PERSON] на підставі ордеру. [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.03.2016р. (а.с.10). Відповідно до довідки КК «Центр Комунального Сервісу» від 12.05.2017р. № 02/08/01-1418 позивач дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Ордер на поселення у гуртожиток сімейного типу розташований за вказаною адресою, який був виданий на [PERSON] відсутній. Листом головного інженера Чалого В. від 05.12.2019р. № 107/56-3559 [PERSON] повідомлено, що у наданих матеріалах для підготовки проекту розпорядження Святошинскьої районної в м. Києві державної адміністрації немає всіх необхідних документів, а саме: ордера на житлове приміщення квартири [ADDRESS] , для отримання ордера потрібно звернутись з відповідною заявою до відділу обліку та розподілу житлової площі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією листом від 06.02.2020 р. було повідомлено, що після розгляду поданих [PERSON] документів їй відмовлено в приватизації квартири [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не подані серед іншого документи: копія ордеру на жиле приміщення; витягу з розпорядженн про внесення змін в договір найму житла. За положеннями ч.ч.1,2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч.1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Крім того, відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За змістом статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Відповідно до ст. 18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №686/15695/15-ц зроблено висновок що відсутність вмотивованої відмови виконавчого органу місцевого самоврядування, в контексті положень статті 106 ЖК Української РСР, не позбавляє права особи звернутися за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права до суду, та не є підставою для залишення позову без задоволення. Статтею 107 ЖК Української РСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] має бути визнана наймачем жилого приміщення в квартирі [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved