Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

21 червня 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що вона та [PERSON][INFO] року зареєстрували шлюб, який 23.05.2017 року був розірваний. Під час шлюбу в них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що з часу припинення шлюбних відносин їх малолітній син [PERSON] проживає разом з нею у помешканні її батьків, де вона і зареєстрована, а відповідач [PERSON] постійно проживає та працює в Польщі, крім того при розірванні шлюбу питання визначення місця проживання дитини не вирішувалося, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. На підставі викладеного, просила суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Від позивача на адресу суду надійшла заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації - Лагерь Юлія Сергіївна, в судове засідання не з'явилася. На адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: [PERSON] та відповідач [PERSON], 23 травня 2017 року розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області № 536/748/17 від 23 травня 2017 року. Під час шлюбу в них народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 25 вересня 2013 року Майбородівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. В зв'язку з тим, що з часу припинення шлюбних відносин їх малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем у помешканні її батьків, де вона і зареєстрована, а відповідач [PERSON] постійно проживає та працює в Польщі, крім того при розірванні шлюбу питання визначення місця проживання дитини не вирішувалося, тому виникла необхідність у вирішенні питання у визначенні місця проживання дитини. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага надається якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень принципу статті 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року в якому зазначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Крім того, ст. ст. 160 ч. 1, 161 ч. 1 і ч. 2 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27.09.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч.1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації № 1-59/444 від 02.11.2017 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] - разом з матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - [PERSON]. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 19, 141, 159, 160, 161 СК України, ЗУ «Про охоронну дитинства», ст.ст. 76, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України,-

Outcome: approved