Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

22 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 23 січня 2016 року померла [PERSON]. За життя, 20 вересня 2010 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідно заповідала йому, [PERSON] все належне їй майно. У встановлений законодавством строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], але, постановою Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] від 02 серпня 2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померла [PERSON], померлої 23 січня 2016 року на земельну ділянку площею 0,37 га., яка надана для ведення підсобного господарства та обслуговування жилих і господарських будівель, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Голубівка, вул. Нагорна, 119, в звязку з тим, що право власності спадкодавця на зазначене майно не зареєстроване. Позивач зазначив, що Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Нв 001112 на вищезазначену земельну ділянку було видане 22 березня 1995 року Голубівською сільською радою Новомосковського району дніпропетровської області на імя [PERSON], зазначений Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1112. 24 січня 2000 року Новомосковською районною нотаріальною конторою Дніпропетровської області [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,37 га., яка надана для ведення підсобного господарства та обслуговування жилих і господарських будівель, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Голубівка, вул. Нагорна, 119, в порядку спадкування після чоловіка [PERSON], померлого 27 листопада 1997 року. Позивач посилався на те, що за життя, [PERSON] не зареєструвала своє прав власності на спірну земельну ділянку, що перешкоджає йому оформити належним чином свої спадкові права. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,37 га., яка надана для ведення підсобного господарства та обслуговування жилих і господарських будівель, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Голубівка, вул. Нагорна, 119, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої 23 січня 2016 року. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Голубівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідача, в своєму листі просила суд розглядати справу без участі представника ради, не заперечує проти задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 23 січня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Встановлено, що 20 вересня 2010 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідно заповідала позивачу [PERSON] все належне їй майно. Згідно спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON], з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 23 січня 2016 року звернувся позивач [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. 02 серпня 2016 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] від 02 серпня 2016 року винесено постанову, згідно до якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померла [PERSON], померлої 23 січня 2016 року на земельну ділянку площею 0,37 га., яка надана для ведення підсобного господарства та обслуговування жилих і господарських будівель, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Голубівка, вул. Нагорна, 119, в звязку з тим, що право власності спадкодавця на зазначене майно не зареєстроване. Судом встановлено, що у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Нв 001112, виданого 22 березня 1995 року Голубівською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1112, власником земельної ділянки площею 0,37 га., яка надана для ведення підсобного господарства та обслуговування жилих і господарських будівель, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Голубівка, вул. Нагорна, 119 був [PERSON]. 24 січня 2000 року Новомосковською районною нотаріальною конторою Дніпропетровської області [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,37 га., яка надана для ведення підсобного господарства та обслуговування жилих і господарських будівель, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Голубівка, вул. Нагорна, 119, в порядку спадкування після чоловіка [PERSON], померлого 27 листопада 1997 року. У відповідності до діючого законодавства, право власності на нерухоме майно виникає після отримання правовстановлюючого документу та державної реєстрації. Судом встановлено, що за життя, [PERSON]. Олександрівною не була проведена державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно. В той же час, у відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивач є спадкоємцем заповітом, прийняв спадщину, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена тим, що за життя, спадкодавець не зареєстрував право власності на нерухоме майна, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Outcome: approved