Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

22 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] у с.Русанівка Липоводолинського району Сумської області померла його мати [PERSON], [INFO]. Однак, внаслідок того, що факт смерті особи не був констатований медичними працівниками, він позбавлений можливості отримати лікарське свідоцтво про смерть та в органах державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті, а також допомогу на поховання. У судовому засіданні заявник просив задовольнити його заяву про встановлення юридичного факту. Заінтересована особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, матеріали перевірки за фактом, що не містить ознак кримінального правопорушення, суд приходить до наступних висновків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що про смерть [PERSON] дізналась після повідомлення [PERSON] близько 23 год. [INFO]. Після цього, прийшла до них додому та разом із [PERSON] та дочкою померлої допомагала одягати померлу перед похованням. Вказувала також, що саме поховання відбулось 22 вересня 2014 року, на якому вона також була присутньою та бачила померлу у відкритій труні, що стояла на подвір'ї. Відповідно до матеріалів перевірки, яка по факту смерті [PERSON] була проведена Липоводолинським РВ УМВС України в Сумської області, ознак кримінального правопорушення не виявлено. Згідно з довідкою виконкому Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, реєстрація смерті [PERSON], [INFO], не проводилась, оскільки лікарське свідоцтво про смерть не надавалось. Згідно з відповіддю Центру первинної медико-санітарної допомоги Липоводолинської районної ради від 20 жовтня 2014 року №524, без особистого встановлення лікарем факту смерті видача лікарського свідоцтва забороняється. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 4 Розділу 1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 грудня 2010 №3307/5) передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, смерті. Пункт 6 Розділу 1 вказаних Правил… вказує, що про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються відповідні свідоцтва про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть на бланках, виготовлених за зразками та їх описами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 №1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану». Пунктами 1, 15 Розділу 5 Правил.. передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У разі державної реєстрації смерті виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради видається довідка для отримання допомоги на поховання, у якій зазначаються: прізвище, власне ім'я, по батькові померлої особи; дата смерті; місце смерті; номер та дата складання актового запису про смерть; найменування органу, що здійснив державну реєстрацію акту цивільного стану. За таких обставин, перешкодою для виконавчого органу сільської ради здійснити реєстрацію смерті особи може бути відсутність лікарського свідоцтва або фельдшерської довідки про смерть. Як вбачається із заяви, саме її відсутність і стала підставою для звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті особи. Відповідно до п.3 Порядку взаємодії між органами внутрішніх справ, закладами охорони здоров'я та прокуратури України при встановленні факту смерті людини, затвердженого спільним наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства Охорони Здоров'я України, Генеральною Прокуратурою України від 28 листопада 2012 року №1095/955/119, працівники закладів охорони здоров'я за телефоном екстреного виклику (102) негайно повідомляють органи внутрішніх справ про кожен випадок установлення ними факту смерті людини незалежно від місця її настання, за винятком смерті від захворювань у закладах охорони здоров'я (підп.1); у разі смерті людини за місцем її проживання без ознак насильницької смерті або підозри на таку на місце події обов'язково виїжджає лікар, а у випадках, передбачених наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року N 545, фельдшер закладу охорони здоров'я, який констатує факт смерті, проводить зовнішній огляд трупа, за результатами якого інформує орган внутрішніх справ і адміністрацію цього закладу охорони здоров'я про можливість встановлення причини смерті без патологоанатомічного розтину та видачі лікарського свідоцтва про смерть (фельдшерської довідки про смерть). У таких випадках працівником органу внутрішніх справ складається висновок щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання за формою згідно з додатком до цього Порядку (підп.4). Тому, беручи до уваги вказаний Порядок, метою прийняття та використання якого є недопущення фактів приховування насильницької смерті громадян, наявність доказів про відсутність у вказаних діях ознак кримінального правопорушення, неможливість медичних працівників констатувати смерть заочно, та відсутність іншого можливого способу встановити факт смерті особи, суд приходить до висновку, що цей факт безумовно має юридичне значення та підлягає встановленню.

Outcome: approved