Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

22.12.2018 відкрито провадження в справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що її мати [PERSON] з 1955 року по 1980 рік працювала тваринником (останні 19 років телятницею) у колгоспі ім. Ворошилова на території Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області (на даний час Малопавлівський старостинський округ Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області) та звільнилася в зв`язку з досягненням пенсійного віку. Позивач впевнена, що мати за життя в зв`язку з виходом на пенсію та припиненням трудових відносин з вищезазначеним підприємством не припиняла свого статусу члена колективного підприємства. За час працевлаштування [PERSON] постійно проживала у с. Жовтневе (на даний час с. Щоми) Охтирського району, після виходу на пенсію остання переїхала проживати до дітей в м. Охтирку Сумської області. [INFO] [PERSON] померла, батько позивача, [PERSON] помер у 1980 році. Після смерті матері спадщину за законом прийняли та юридично оформили діти померлої [PERSON] (позивач), [PERSON] та [PERSON] (треті особи). Останні успадкували домоволодіння [ADDRESS] , яке після оформлення спадщини відчужили. На даний час виникло питання права матері на земельну ділянку внаслідок розпаювання земель колективної власності, але виявилося, що звільнена з роботи в зв`язку з виходом на пенсію [PERSON] не була внесена до відповідних списків осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю). Спадкоємці домовилися, що право на земельну частку можливо визнати за нею, а інші спадкоємці за законом визнають за нею набуття такого права без самостійних вимог. Так, на підставі рішення виконкому Охтирської районної ради народних депутатів від 28.07.1995 №112 агропайовому об`єднанню «Дружба» с. Мала Павлівка Охтирського району видано Державний акт на право колективної власності на землю площею 3010,1 га та 3912,0 га для сільськогосподарського використання, однак в списку громадян членів сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Дружба» [PERSON] як член колективного підприємства з правом на отримання права на земельну частку (пай) не значиться. Рішенням від 31.11.1995 загальних зборів уповноважених АПО «Дружба» було реорганізовано в САТЗТ «Дружба». Відповідно до розрахунку вартості частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах САТЗТ «Дружба» Охтирського району Сумської області розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає 4,6 га на кожного пайовика. Тому вважає, що її мати мало право на земельну частку (пай) розміром 4,6 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності САТЗТ «Дружба» (колишнього колгоспу ім. Ворошилова, у наступному АПО «Дружба» реорганізованого у САТЗТ «Дружба»). Крім того, [PERSON] не значиться у списках громадян, членів САТЗТ «Дружба», яким надано дозвіл на розробку технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю, а також не значиться у списках та додатках до розпорядження голови Охтирської РДА, яким затверджено технічну документацію та вирішено видати громадянам власникам земельних часток (паїв) державні акти на право приватної власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай). Отже, позивач вважає, що залишилось нереалізованим право її матері на земельну частку (пай) як члена колективного підприємства на землі сільськогосподарського призначення й вона, згідно вимог чинного законодавства, успадкувала дане право, яке підлягає захисту в судовому порядку. Тому просить поновити строк звернення до суду з позовом про визнання права на отримання земельної частки (паю) в поряду спадкування, починаючи з 10.05.2018 отримання повної та достовірної інформації про розпаювання земельних ділянок згідно державних актів та додатків до них; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , як пенсіонера з числа членів колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, право на земельну частку (пай) розміром 4,6 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього колгоспу ім. Ворошилова, у наступному реорганізованого в АПО «Дружба» та САТЗТ «Дружба» на території Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області, яка увійшла до складу Комишанської сільської об`єднаної територіальної громади Охтирського району Сумської області, відповідно до Державних актів на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 28.07.1995 на землю площею 3010,1 га та від 15.10.1995 на землю площею 3912,0 га за цільовим призначенням для сільськогосподарського використання з додатком №1 «Список громадян членів аграрного пайового об`єднання «Дружба» Охтирського району Сумської області»; судові витрати вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили задовольнити. Представник Охтирської РДА в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначивши, що позивачем не надано доказів того, що на момент розпаювання майна колгоспу ім. Ворошилова, що реорганізовано у САТЗТ «Дружба», її мати перебувала у трудових відносинах та мала статус члена. Зазначає, що право [PERSON] було б порушено з моменту видачі Державного акту на право колективної власності на землю, а саме з 28.07.1995, бо її не було внесено до списку громадян членів АПО «Дружба», а тому вважає, що саме з 28.07.1995 починається термін позовної давності, який на даний час пропущений. Тому просить застосувати строк позовної давності по даній справі та відмовити у задоволенні позовних вимог. Від Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти позовних вимог не заперечують. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Допитана в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що її мати, [PERSON] з 13 років працювала в одному колгоспі ім. Ворошилова. У 1980 році вийшла на пенсію за віком, після чого, в 1980-1981 роках вони забрали матір проживати в м. Охтирку. В 1996 році [PERSON] померла, діти останньої успадкували домоволодіння. В минулому році в розмові з односельцями дізналися, що ровесники її матері отримали пай, а її мати не була включена до списків. Вважає, що право матері порушене. Допитана в якості свідка третя особа [PERSON] суду пояснила, що її мати, [PERSON] працювала в колгоспі ім. Ворошилова, у 1980 році вийшла на пенсію за віком та після смерті чоловіка, [PERSON] , в січні 1981 року переїхала жити до м. Охтирки. Декілька років мати отримувала зерно в колгоспі. Після смерті матері в 1996 році троє її дітей (позивач та треті особи) успадкували належний останній будинок. В 2018 році вони дізналися про порушення права матері, а саме те, що вона не була включена до списків громадян, які мають право на отримання паю. Аналогічні покази дав допитаний в якості свідка третя особа [PERSON] . Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, покази свідків, врахував позицію сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 15.12.2017 Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, [INFO] померла [PERSON] (т. 1 а.с. 23). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.08.1964 Жовтневим сільбюро РАГС Охтирського району (т. 1 а.с. 12), свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05.11.1986 відділом РАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області (т. 1, а.с. 13), свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.05.1958 Жовтневим сільРАГС Грунського району Сумської області (т. 1 а.с. 17), свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 14.10.1997 виконкомом Жовтневої сільської Ради Охтирського району Сумської області (т. 1 а.с. 21), та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13.07.1988 відділом РАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області (т. 1 а.с. 22), вбачається, що [PERSON] доводилася матір`ю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно роз`яснень п.п. 1, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Статтею 524 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~549\~ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.1997, зареєстрованого в реєстрі за №23435, яке мається в матеріалах інвентарної справи №1515 на домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 61), оглянутої в судовому засіданні, вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заповіту, посвідченого Охтирською держнотконторою 26.06.1996, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкували в рівних долях жилий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.07.1997, зареєстрованого в реєстрі за №1388, після смерті [PERSON] її сестра, [PERSON] успадкувала за законом 1/2 частину будинку, що знаходиться на земельній ділянці в [ADDRESS] (т. 1 а.с. 105). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом №204 від 06.04.2004 (т. 1 а.с. 143). Позивач стверджує, що вона після смерті матері, [PERSON] , успадкувала й право останньої як члена колишнього колгоспу ім. Ворошилова на земельну частку (пай) розміром 4,6 умовних кадастрових гектарів. З матеріалів архівної пенсійної справи отримувача пенсії [PERSON] , зокрема, з трудових книжок колгоспника № [NUMBER] та №33, довідки від 10.10.1980, виданої колгоспом «Радянська Україна» с. Рибальське Охтирського району Сумської області, та довідки від 21.10.1980 №31, виданої колгоспом ім. Ворошилова, с. Мала Павлівка Охтирського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] з 01.01.1949 по 01.12.1955 перебувала членом колгоспу «Радянська Україна», а з 01.01.1957 по 01.01.1966 та з 01.01.1969 по 01.01.1980 працювала у колгоспі ім. Ворошилова та перебувала членом даного колгоспу. Як член колгоспу ім. Ворошилова [PERSON] 21.10.1980 звернулася із заявою про призначення їй пенсії по старості, на підставі якої їй була призначена пенсія. В зв`язку з переїздом на нове місце проживання (з 27.08.1982 [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] ) пенсійна справа останньої у лютому 1983 році була надіслана до міського відділу соціального забезпечення Охтирського міськвиконкому. Встановлено, що колгосп ім. Ворошилова Малопавлівської сільської ради в наступному реорганізовано в АПО «Дружба», САТЗТ «Дружба», приватну агрофірму «Родючість», що підтверджується матеріалами справи, зокрема, відповіддю архівного відділу Охтирської РДА від 04.10.2018 №01-27/74 (т. 1 а.с. 107), протоколом №1 загальних зборів уповноважених АПО «Дружба» від 30.11.1995 (т. 1 а.с. 36), протоколом №2 зборів уповноважених членів КСП «Дружба» від 01.03.2000 (т. 1 а.с. 84). З Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 28.07.1995 агропайовому об`єднанню «Дружба» с. Мала Павлівка Охтирського району відповідно до рішення виконкому Охтирської районної Ради народних депутатів від 28.07.1995 №112 та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №19, вказаному власнику землі передано у колективну власність 3010,1 гектарів землі в межах згідно з планом. До списку громадян членів аграрно-пайового об`єднання «Дружба» Охтирського району Сумської області, який є додатком №1 до зазначеного державного акту №00006, [PERSON] включена не була (т. 1 а.с. 43-45, 49-56). Також відсутня [PERSON] у списку громадян, членів САТЗТ «Дружба», яким надано дозвіл на розробку технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю, який є додатком до рішення 18-ї сесії 23-го скликання Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 25.05.2001 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по видачі державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) власникам сертифікатів САТЗТ «Дружба» (т. 1 а.с. 57-62). Частиною 9 ст.\~5\~ЗК України (в редакції від 22.06.1993), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~22\~ЗК України (в редакції від 22.06.1993) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Відповідно до п. 1 Указу Президента\~України від\~08.08.1995\~№720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» (далі Указ №720/95) паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно п. 2 Указу №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Статтею 1 Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» - право на земельну частку (пай) мають, в тому числі, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. У п. 11 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~№7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Виходячи зі змісту ст.ст. 22, 23\~ЗК України (в редакції від 22.06.1993) та Указу №720/95, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 16.04.2004\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Разом з цим, дії підприємства щодо її невключення до списку громадян-членів АПО «Дружба», які мають право на земельний пай, сама [PERSON] за життя не оскаржувала та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права власності на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося. Таким чином, [PERSON] за життя не набула права на земельну частку (пай) із земель колишнього колгоспу ім. Ворошилова, в наступному реорганізованого в АПО «Дружба», а тому це право не входить до складу спадщини після її смерті та не переходить до спадкоємців в порядку спадкування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.02.2019 у справі № 741/1378/16. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. В зв`язку з відсутністю підстав для задоволення заявлених вимог відсутні підстави для відшкодування судових витрат, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed