Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

22.12.2020р. до суду із даним позовом звернулася представник позивачки адвокат Лугова Г.А., в якому просила скасувати право власності на житловий будинок літ. «А-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , що раніше належав [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, у зв`язку із знесенням та визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами літ. «Д-1», 1989 року побудови, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,80 кв.м., житловою площею 47,60 кв.м. за [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що позивачка є спадкоємицею за заповітом [PERSON] , який посвідчено державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Дейніс В.В. за реєстровим № 5-362. [INFO] [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 04.01.2017р. серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 20.05.1968р. [PERSON] разом з [PERSON] (на той час його дружиною) за Договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Д`яченко О.Л. за реєстровим № 2-2183, придбали в рівних частинах будинок літ. «А-1», розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] та [PERSON] згодом було зареєстроване у Харківському міському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповіддю вих. № 2500572 від 13.05.2016р. КП «Харківське міське БТІ» на заяву [PERSON] 23.10.1973р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Народного суду Ленінського району від 23.10.1973р. Відповідно до інформації, що міститься у відповіді КП «Харківське міське БТІ» вих. № 2500572 від 13.05.2016р. обстеженням 25.05.1976р. встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] знищено (знесено), а обстеженням від 12.05.2009р. встановлено, що на земельній ділянці за вищезазначеною адресою побудовано житловий будинок літ. «Д-1». Станом на 31.12.2012р. право власності на житловий будинок літ. «Д-1» не оформлено. Другою Харківською державною нотаріальною конторою за вих. № 0214/1181 від 11.07.2018р.позивачці було відмовлено у реєстрації спадщини, оскільки право власності на житловий будинок літ. «Д-1» 1989 року побудови не оформлено, цей будинок не входить до складу спадщини. За таких обставин, право власності [PERSON] та [PERSON] на будинок літ. «А-1» за адресою: [ADDRESS] підлягає скасуванню т.я. будинок знищений, а право власності позивачки на будинок літ. «Д-1» 1989 року побудови підлягає визнанню, оскільки вона є єдиною спадкоємицею [PERSON] і будинок фактично побудований одноособово [PERSON] після його розлучення з [PERSON] , яка мала право власності на 1/2 частину будинку літ. «А-1» та втратила його після знесення будинку. Позивачка є єдиною спадкоємицею усього майна [PERSON] за заповітом, а тому має право на одержання у спадок будинок літ. «Д-1» 1989 року побудови за адресою: [ADDRESS] . Проте зазначене право не може бути нею реалізоване, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував права власності на нерухоме майно. Таким чином не вбачається за можливе оформити спадщину, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця. Ухвалою суду від 05.01.2021р. відкрито провадження у справі, а ухвалою суду від 09.06.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд позову у її відсутність. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з підстав відсутності у позивачки речових прав на земельну ділянку та відсутності рішення про присвоєння об`єкту адреси, а отже, неможливості реєстрації права на нерухоме майно за спрощеною процедурою. Також зазначав, що особа, яка здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього оскільки передумовою для виникнення права власності є прийняття об`єкта в експлуатацію. Представник позивача [PERSON] \~позов підтримала,\~та показала,\~що в\~1968\~р. [PERSON] \~та [PERSON] \~придбали будинок\~літ.\~А-1,\~який в\~подальшому було\~знищено і\~знесено,\~що підтверджується обстеженням КП\~«Харківське міське\~БТІ» від\~25.05.1976\~р.\~Після розірванню\~шлюбу у\~1973р.\~ [PERSON] \~самостійно було\~побудовано новий\~будинок літ.\~«Д-1».\~У 2017\~р.\~ [PERSON] \~склав заповіт,\~яким все\~своє майно\~заповідав [PERSON] ,\~а [INFO] \~-\~помер.\~При зверненні\~до нотаріальної\~контори позивачці\~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право власності,\~оскільки за\~життя [PERSON] не було оформлено права власності на зазначений будинок. Суд,\~заслухавши представника\~позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 04.01.2017р. серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. (а.с.10 ) За життя [PERSON] склав Заповіт від 07.09.2015р., посвідчений державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Дейніс В.В. за реєстровим № 5-362, відповідно до якого на випадок смерті все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.11) За договором купівлі-продажу від 20.05.1968р., посвідченого нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Д`яченко О.Л. за реєстровим № 2-2183 [PERSON] разом з [PERSON] придбали в рівних частинах будинок літ. «А-1», розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13,14) Рішенням Народного суду Ленінського району від 23.10.1973р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.15) Як вбачається з відповіді КП «Харківське міське БТІ» вих. № 2500572 від 13.05.2016р. на адресу [PERSON] право власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на житловий будинок з надвірними будівлями літ. «А-1», розташованого за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване у Харківському міському бюро технічної інвентаризації на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.05.1968 р. Другою ХДНК р. № 2-2183. Обстеженням 25.05.1976\~встановлено,\~що житловий\~будинок літ.\~« А-1»\~знищений (знесено),\~а обстеженням\~від 12.05.2009\~встановлено,\~що на\~земельній ділянці\~за вищезазначеною\~адресою побудовано\~житловий будинок\~літ.\~«Д-1».\~Станом на\~31.12.2012\~право власності\~на житловий\~будинок літ.\~«Д-1»\~не оформлено. (а.с.16) Як вбачається з характеристики будинку садибного типу, зазначеній у Технічному паспорті на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зазначений будинок побудований у 1989 році. (а.с. 19-23) Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.08.2020р. № 220224336 за адресою: [ADDRESS] , будь-які права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження відсутні. (а.с.18) Таким чином право власності на житловий будинок літ. «Д-1» 1989 року побудови за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. Згідно відповіді Другої Харківської державної нотаріальної контори за вих. № 0214/1181 від 11.07.2018р. на адресу [PERSON] , 18.02.2017р. була заведена спадкова справа №64/2017 після смерті [PERSON] [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Спадщину за заповітом посвідченого 2-ю ХДНК 07.09.2015р., зареєстровано в р.№5-362 на ім`я [PERSON] , яка прийняла спадщину подавши заяву від 18.02.2017р. за №123. Оскільки право власності на житловий будинок літ. «Д-1» за адресою: [ADDRESS] не оформлено, цей будинок не входить до складу спадщини і [PERSON] запропоновано звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. (а.с. 17) Відповідно до ч.1 ст.349\~ЦК України право власності на майно припиняється у разі його знищення, оскільки при цьому зникає сам обєкт права власності. Згідно ч.2 ст.\~349\~ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягає державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до аналізу проведеного Верховним Судом, щодо деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ вказана стаття не містить визначення поняття «знищення майна» та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема залежно від причин знищення майна. Отже, зазначена норма поширюється на всі випадки знищення майна (тобто фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого) незалежно від причин настання такого результату. Це стосується випадків знищення майна як через випадкові причини чи дії непереборної сили, так і з волі або вини власника майна чи вини інших осіб. Таким чином право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] підлягає скасуванню. Матеріалами справи підтверджується, що будинок літ. «Д-1» за адресою: [ADDRESS] побудовано у 1989 році, після знищення будинку літ. «А-1». [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] 23.10.1973 року., тобто будинок літ. «Д-1» [PERSON] будував самостійно, не перебуваючи на той момент у шлюбі з [PERSON] . Таким чином право власності [PERSON] на новозбудований будинок літ. «Д-1» не виникло. Згідно листа Міністерства юстиції від 23.02.2016р. № 8.4-35//18/1 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 5 серпня 1992 року» індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Отже, зазначений вище будинок літ. «Д-1», побудований до 05.08.1992р. не є самочинним будівництвом та не потребує введення в експлуатацію і отримання дозвільних документів. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч.1\~ст.1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини відповідно\~ст.1221 ЦК України\~є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч.1,2\~ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. [PERSON] є єдиною спадкоємицею усього майна [PERSON] за заповітом, а тому має право на одержання у спадок будинку літ. «Д-1» 1989 року побудови за адресою: [ADDRESS] . Проте зазначене право не може бути нею реалізоване, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував права власності на нерухоме майно. На підставі ст. 392 ЦКУкраїни власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч. 1 ст. 15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень\~частини першої статті 15\~та\~статті 392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. При цьому суд враховує, що позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, в силу відсутності реєстрації права власності на майно (формальна ознака) отримала відмову в оформленні спадщини, що унеможливлює реалізацію нею своїх прав, у тому числі й на отримання свідоцтва про право на спадщину, тому її право є невизнаним і підлягає судовому захисту відповідно до ст.ст.\~5,\~19 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведені обставини, на які вона посилається в своєму позові, а тому позов підлягає задоволенню, і за [PERSON] необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами літ. «Д-1» 1989 року побудови, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,80 кв.м., житловою площею 47,60 кв.м., в порядку спадкування за заповітом посвідченим 07.09.2015р. державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Дейніс В.В. за реєстровим № 5-362, після смерті [PERSON] [INFO] . У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат, суд такі витрати не стягує. На підставі викладеного,

Outcome: approved