Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

22 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Дібрівськ, Зарічненського району, Рівненської області, по вул. Зелена, 20, після смерті [PERSON] В позовній заяві зазначив, що 16 квітня 2016 року померла [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Дібрівськ, Зарічненського району, Рівненської області, по вул. Зелена, 20. Він є спадкоємцем за заповітом і прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся в нотаріальну контору із відповідною заявою. Покликається на те, що не має можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] предявлений позов підтримав із підстав викладених у позовній заяві. Дібрівська сільська рада Зарічненського району Рівненської області явку повноважного представника для участі в судовому засідання не забезпечила. Згідно листа вих. № 244 від 31 травня 2017 року просить суд розглядати справу без представника сільської ради. Щодо задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 2016 року померла [PERSON], що стверджується дослідженим в ході судового розгляду свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 178906 від 18 квітня 2016 року, виданого Виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області. Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно. За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок у с. Дібрівськ, вул. Зелена, б. 20, Зарічненського району, Рівненської області та виписки з погосподарської книги № 4, особовий рахунок № 02396 Дібрівської сільської ради, власником будинку, що розташований за вказаною адресою, рахується спадкодавець [PERSON]. 16 квітня 2015 року секретарем виконкому Дібрівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області було посвідчено заповіт [PERSON] А, Р., яким вона заповіла житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами і земельною ділянкою площею 0,25 га за адресою: с. Дібрівськ, вул. Зелена, 20, Зарічненського району, Рівненської області позивачу. Таким чином, відповідно до заповіту від 16 квітня 2015 року, який не змінений і не відмінений, позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину, як спадкоємець за заповітом, оскільки у встановлений законом строк звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 05 липня 2016 року видно, що після смерті [PERSON] державним нотаріусом Зарічненської районної державної нотаріальної контори 05 липня 2016р. було заведено спадкову справу. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 10 травня 2017 року державним нотаріусом Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: с. Дібрівськ, Зарічненського району, Рівненської області, вул. Зелена, 20, з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючого документа на цей житловий будинок. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] при житті не оформила та не отримала правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved