Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

22 липня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 29 лютого 1992 року виконавчим комітетом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області за актовим записом № 23. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що під час проживання спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що збереження шлюбу неможливе, сім`я розпалась остаточно, тому звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначено судове засідання на 02 вересня 2020 року на 10:50 годину. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на розірванні шлюбу та пояснив суду, що вони вже зверталися до Добропільського районного ВДРАЦС СМУМЮ (м. Харків) з метою розірвати шлюб, однак відповідачка згодом передумала підписувати відповідні документі, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду з даною позовною заявою. Зазначив, що на даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, неповнолітніх дітей не мають та вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе. Також спросив стягнути в відповідача на свою користь понесені ним судові витрати при зверненні до суду в розмірі 840,80 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу та пояснила суду, що під час сімейного життя позивач поводився з нею грубо, зловживав алкогольними напоями. Зазначила, що позивач після припинення сумісного проживання забрав більшу частину спільного майна подружжя та залишив її у скрутному матеріальному становищі. З відповідачем вони вінчалися у церкві, тому вважає розривання шлюб в судовому порядку недоцільним. Заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 липня 2020 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29 лютого 1992 року виконавчим комітетом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області за актовим записом № 23. Стаття 21 Сімейного кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, на утриманні неповнолітніх дітей не мають, подружнє життя не склалося, фактично шлюбні відносини припинені. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідача, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved