Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

22.06.2020 р. [PERSON] , (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якому вказав, що 29.02.2020 року о 16 годині 25 хв. в смт. Макарів по вулиці Д. Ростовського, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» державний реєстраційний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, здійснив виїзд на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем марки «Ford Sierra», державний реєстраційний знак [NUMBER] , чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження, а належному йому автомобілю було завдано механічних пошкоджень. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 28.04.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200.00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Крім того, вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини відповідача [PERSON] , який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Макарівського районного суду Київської області від 28.04.2020 року, то саме [PERSON] і має нести цивільну відповідальність, а відповідно відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду. Відповідно до звіту визначення вартості матеріального збитку проведеного фізичною особою - підприємцем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - Ford Sierra, державний номер [NUMBER] становить 236 673.48 грн., а вартість матеріального збитку складає 45 470.00 грн. За складання звіту про визначення матеріального збитку сплачено 2500.00 грн., що підтверджується квитанцією №1945925. Крім того, в результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, у вигляді забою м`яких тканин голови і лівого колінного суглобу та в період з 03 березня по 06 березня 2020 року перебував на денному стаціонарі в Макарівській центральній районній лікарні. За час лікування на придбання медичних препаратів позивачем було витрачено 2158.27 грн. Таким чином загальний розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 258831.75 грн. Разом з тим, крім матеріальної шкоди позивачу також було завдано моральної шкоди, яку він оцінив в розмірі 20 000.00 грн. та вважає, що вона підлягає відшкодуванню, оскільки порушення правил безпеки дорожнього руху з боку відповідача призвело до завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного майна, а також фізичних та душевних стражданнях перенесених під час ДТП. До даного часу відповідач не виявив бажання добровільно відшкодувати завдану позивачу шкоду, що змусило його звернутись до суду для захисту своїх прав. Позивач просить: стягнути з [PERSON] на його ( [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків) користь 238 831.75 грн. матеріальної шкоди, 20 000.00 грн. моральної шкоди, 2 500.00 грн. за визначення розміру матеріальної шкоди, 2 000.00 грн. за правничу допомогу, 2596.72 грн. судового збору, а всього 265 928.47 грн. Ухвалою суду від 17.07.2020 року позовну заяву [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - строк для подачі відповіді на відзив, а відповідачу - строк для подачі заперечень. Відповідач, в особі свого представника - адвоката Ганенка Р.А., у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач вказав, що позовні вимоги по даній справі відповідач не визнає в повному обсязі з огляду на наступні обставини. Відповідач не заперечує факту скоєння ДТП, яка мала місце 29.02.2020 р. в смт. Макарів по вул. Д. Ростовського. В той же час відповідач заперечує проти стягнення з нього 238 831,75 грн. матеріальної шкоди, 20 000,00 грн. моральної шкоди та заявленого розміру судових витрат. Так, відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зі змісту наведеної норми слідує те, що відшкодування реальної вартості майна на момент розгляду справи може здійснюватися у випадку втрати (знищення) майна. В іншому випадку (якщо пошкоджене майно підлягає відновленню) - потерпілий має право на відшкодування вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженого майна. Як вбачається з наданого позивачем звіту про визначення розміру матеріального збитку від 27.05.2020 р. №1905, ринкова вартість автомобіля позивача на дату ДТП складає 45 470,00 грн. (аркуш 12 звіту), в той час як вартість відновлювального ремонту станом на 27.05.2020 р. складає 236 673 грн. 48 коп. (аркуш 13 та 15 звіту). У наданому позивачем звіті про визначення розміру матеріального збитку оцінювач вказує на те, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу в наслідок пошкодження автомобіля Ford Sierra, складає 45470,00 грн. Тобто оцінювач визначив вартість матеріального збитку в розмірі ринкової вартості автомобіля позивача, оскільки, як було зазначено вище, вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля на час ДТП. В той же час, відповідач вважає, що позивачем неправомірно заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 238 831,75 грн. (в тому числі 236 673,48 грн. вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля та 2 158,27 грн. витрат на лікування). Заявлена до стягнення позивачем вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля, не відповідає висновкам оцінювача, які наведено у звіті про визначення розміру матеріального збитку від 27.05.2020 р. №1905. Окрім того, як було зазначено, автомобіль позивача вважається фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. В той же час позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вартості належного йому автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, що позбавляє можливості визначити розмір належного позивачу відшкодування відповідно до положень до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Окрім того, відповідач вважає, що позивачем на надано жодних доказів на підтвердження розміру завданої моральної шкоди, оскільки будь-яких доказів щодо характеру та обсягу страждань, характеру немайнових втрат позивач суду не надав, відповідно вимога про стягнення 20 000 грн. моральної шкоди є необґрунтованою. Щодо заявлених вимог про стягнення 2 500 грн. за визначення розміру матеріальної шкоди, 2 000 грн. за правничу допомогу та 2 596,72 грн. судового збору, то зазначені витрати позивача в силу положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України відносяться до судових витрат та у разі часткового задоволення позовних вимог з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України просить суд розподілити зазначені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У встановлений судом строк, позивач подав до суду відповідь на відзив, яка прийнята судом та приєднана до матеріалів справи. У відповіді на відзив відповідача позивач вказав, що ознайомившись з поданим відзивом на позов вважає його надуманим та неналежно аргументованим. Додатково вказав, що оскільки вартість відновлювального ремонту складає 236 673.48 грн., тому саме ця сума і має бути йому відшкодована відповідачем. Крім того, підлягають відшкодуванню також затрати, які пов`язані з придбанням медичних препаратів, які були застосовані для його лікування. Що стосується твердження відповідача про відсутність доказів вартості автомобіля після ДТП, то слід врахувати, що виходячи із принципу змагальності сторін, як засад цивільного судочинства, відповідач не позбавлений можливості подати клопотання про призначення судової експертизи щодо визначення вартості автомобіля або перебачу йому автомобіля відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6. За таких обставин, твердження відповідача про безпідставність заявлених матеріальних затрат не відповідає дійсності, нормам матеріального права, а відповідно вважає надуманим. Також, вказав, що оскільки, порушення правил безпеки дорожнього руху з боку відповідача призвело до завдання йому моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного майна, а також фізичних та душевних стражданнях перенесених під час ДТП, тому вважає, що заявлений ним розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Заперечення на відповідь на відзив від відповідача не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з постанови з Макарівського районного суду Київської області від 28.04.2020 року: 29.02.2020 року о 16 годині 25 хв. в смт. Макарів по вулиці Д. Ростовського, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» державний реєстраційний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, здійснив виїзд на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем марки «Ford Sierra», державний реєстраційний знак [NUMBER] , чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 9). Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200.00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Крім того, вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. Вказана постанова набрала законної сили 12.05.2020 року. Відповідно до звіту № 1905 від 27.05.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Sierra», державний реєстраційний знак [NUMBER] становить 45 470,00 гривень станом, а вартість відновлювального ремонту складає 236673,48 грн. (а.с. 10-35). Окрім того, згідно квитанції №1945925 від 19.05.2020 року визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford Sierra», державний реєстраційний знак [NUMBER] складає 2 500,00 грн. (а.с. 36). Згідно довідки Макарівської ЦРЛ №223 від 29.02.2020 року встановлено, що [PERSON] звертався в травмпункт, де проведено огляд травматолога (хірурга) та йому встановлено діагноз: забій м`яких тканин голови і лівого колінного суглобу (а.с. 37). Посилання позивача на те, що він в період з 03 березня по 06 березня 2020 року перебував на денному стаціонарі в Макарівській центральній районній лікарні та за час лікування на придбання медичних препаратів ним було витрачено 2158.27 грн., в ході розгляду справи не знайшли своїх підтверджень, оскільки не підтверджені належними доказами, квитанцій (чеків) до матеріалів справи не додано, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зі змісту наведеної норми слідує те, що відшкодування реальної вартості майна на момент розгляду справи може здійснюватися у випадку втрати (знищення) майна. В іншому випадку (якщо пошкоджене майно підлягає відновленню) - потерпілий має право на відшкодування вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка в порядку аналогії закону може бути застосована до спірних правовідносин, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Як вбачається з наданого позивачем звіту про визначення розміру матеріального збитку від 27.05.2020 р. №1905, ринкова вартість автомобіля позивача на дату ДТП складає 45 470,00 грн. (аркуш 12 звіту), в той час як вартість відновлювального ремонту станом на 27.05.2020 р. складає 236673 грн. 48 коп. (аркуш 13 та 15 звіту). У наданому позивачем звіті про визначення розміру матеріального збитку оцінювач вказує на те, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу в наслідок пошкодження автомобіля Ford Sierra, складає 45 470,00 грн. Тобто оцінювач визначив вартість матеріального збитку в розмірі ринкової вартості автомобіля позивача, оскільки, як було зазначено вище, вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля на час ДТП. Такий висновок оцінювача відповідає як вимогам п. 8.1 - 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, так і наведеним положенням ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Окрім того, як було зазначено вище, автомобіль позивача вважається фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В той же час позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вартості належного йому автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, що позбавляє можливості визначити розмір належного позивачу відшкодування відповідно до положень до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. У постанові Верховного суду від 19.09.2018 р. у справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). У разі вирішення питання про відшкодування реальних збитків, належними доказами можуть бути платіжні документи та інші документи, які підтверджують факт понесення таких витрат і пов`язаність таких витрат з усуненням заподіяної шкоди. З наданих доказів встановлено: факт пошкодження автомобіля позивача в ДТП; вина водія (відповідача) в даній ДТП і відповідно в заподіянні шкоди. Дані обставини відповідач не оспорює. Згідно приписів ст. ст. 1166, 1188, 1192 ЦК України позивач має право на повне відшкодування завданої їй в даній ДТП матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням належного їй майна (автомобіля), в тому числі на відшкодування всіх завданих збитків. Щодо розміру відшкодування, на отримання якого має право позивач, слід вказати наступне. Позивач як особа, потерпіла від протиправних дій відповідача, має право на повне відшкодування завданої їй шкоди. Майновою шкодою є, зокрема, завдані потерпілій особі матеріальні збитки (витрати на усунення шкоди). Одним з видів визначення майнової шкоди є проведення експертної оцінки розміру шкоди, яка визначається спеціалістом, виходячи з наявних пошкоджень та обсягу робіт і матеріалів, необхідних для виконання ремонту і відновлення автомобіля до попереднього стану (так званий розрахований розмір шкоди як визначена вартість пошкодженого або втраченого майна або як вартість необхідного для відновлення пошкодженої речі ремонту). Така шкода визначається наперед за розрахунками, виконаними за спеціальною методикою, і може бути визначена з урахуванням зносу транспортного засобу, та/або без урахування зносу. Другим видом визначення заподіяної шкоди є обчислення реально понесених потерпілою особою матеріальних збитків, тобто дійсних витрат на відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Реальними збитками є матеріальні витрати потерпілого, які він вимушений понести і вже поніс для відновлення пошкодженого майна, і які б він не ніс у разі, якби майно не було пошкоджене. Суд приймає доводи відповідача, про те, що заявлена до стягнення позивачем вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля, не відповідає висновкам оцінювача, які наведено у звіті про визначення розміру матеріального збитку від 27.05.2020 р. №1905, в якому оцінювач вказує на те, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу в наслідок пошкодження автомобіля Ford Sierra, складає 45 470,00 грн. На підставі встановленого вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, у сумі 45 470,00 грн. -вартість матеріального збитку, завданого позивачу в наслідок пошкодження автомобіля Ford Sierra визначеного експертом та 2 500,00 грн. - визначення матеріального збитку, а всього: 47 970,00 грн. Вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000.00 грн. суд керується наступним. Так, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 цієї Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, суд приймає до уваги те, що порушення правил безпеки дорожнього руху з боку відповідача призвело до завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданням з приводу пошкодження належного майна, а також фізичних та душевних стражданнях перенесених під час ДТП. Проте, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір моральної шкоди у сумі 20 000,00 грн. є завищеним, підлягає частковому задоволенню у сумі 2000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2596,80 грн. (а.с. 1). Позовні вимоги задоволено в сумі 47 970,00 грн, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 545,31 грн. Також позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., які відповідають вимогам ст. 137 ЦПК України, підтверджені належними та допустимими доказами (а.с. 42-44), тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 400,00 грн.

Outcome: partial