Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

22 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 18 квітня 2007 року померла їхня тітка [PERSON]. За життя остання склала заповіт, яким заповіла їм все своє майно. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті тітки, ввійшли дві земельні ділянки. Вони мають намір прийняти спадщину, однак, не можуть отримати у нотаріуса відповідне свідоцтво так як внаслідок скрутного матеріального становища пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачі просять визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після тітки, [PERSON], яка померла 18 квітня 2007 року, тривалістю в два місяці. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися. Представник останніх за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримує (а. с. 27, 29). Представник відповідача Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Селищний голова надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають (а. с. 31). Третя особа приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Сумській області [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилася, причин неявки не повідомила (а. с. 22). У звязку з неявкою сторін, третьої особи суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). В силу ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, що 18 квітня 2007 року в м. Хабаровськ Хабаровського краю Російської Федерації померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ДВ №680267, виданим відділом ЗАГС Залізничного району адміністрації м. Хабаровськ (а. с. 4). Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,56 га в межах згідно з планом, розташована на території Товстянської сільської ради, право власності на яку посвідчене державним актом серії СМ №075348, виданим Білопільською районною державною адміністрацією 30 березня 2004 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 28 березня 2002 року №106, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №448, а також земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,56 га в межах згідно з планом, розташована на території Товстянської сільської ради, право власності на яку посвідчене державним актом серії СМ №075347, виданим Білопільською районною державною адміністрацією 30 березня 2004 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 28 березня 2002 року №106, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №449 (а. с. 6-7). Відповідно до заповіту, посвідченого 16 березня 2001 року секретарем Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №64, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). За даними Товстянського старостату Миколаївської селищної ради [PERSON], [INFO] до дня смерті, 18 квітня 2007 року була зареєстрована одна за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Товста, вул. Радянська, 36. Остання з місця реєстрації не знімалася, але у січні 2007 року вибула з місця проживання. За померлою [PERSON] значаться дві земельні ділянки, розташовані на території Товстянського старостату. Спадкоємцями після померлої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які за життя тітки допомагали їй, а після смерті доглядали за будинком, зберігали державні акти на право приватної власності на землю. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений 16 березня 2001 року за реєстровим №64 не змінювався і не відмінявся (а. с. 21, 25-26, 30). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 25 травня 2017 року спадкова справа після [PERSON], яка померла 18 квітня 2007 року, не заведена (а. с. 19). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають право на спадщину за заповітом після померлої 18 квітня 2007 року [PERSON], однак вони не можуть реалізувати його у звязку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 18 квітня 2007 року, внаслідок скрутного матеріального становища. Вказану причину суд вважає поважною, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved