Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

22.09.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа АКБ «Форум» про визнання договору іпотеки недійсним. Заявою від 06.04.2015 р. позивачка остаточно уточнила свої позовні вимоги до [PERSON] та АКБ «Форум». Ухвалою суду від 08.05.2015 р. замінено первісного відповідача АКБ «Форум» на Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «Банк Форум». В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та пояснив, що [PERSON] на праві власності належить квартира, що розташована в [ADDRESS]. 28 серпня 2008 року, коли їй було лише 13 років, її батько [PERSON] уклав кредитний договір із АКБ «Форум», за яким отримав від банку гроші в сумі 44 тис. доларів США. В забезпечення зобовязання [PERSON], діючи як її законний представник, за згодою органу опіки та піклування уклав з АКБ «Форум» договір іпотеки, за яким передав банку в іпотеку належну їй квартиру. Вказаний договір іпотеки вважає недійсним, таким, що порушує права позивачки як власниці квартири, так як [PERSON] отримав кредит не в її інтересах, а для здійснення своєї підприємницької діяльності, що не відповідає вимогам ч.ч.1, 6 ст.203 ЦК України. Тому просить визнати договір іпотеки недійсним. Оскільки позивачка досягла повноліття тільки 28.09.2012 р., то вона не порушила строку звернення до суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, підтвердив, що він отримав кредит та уклав договір іпотеки не в інтересах своєї дочки [PERSON], яка на час укладення договору була малолітньою, а для здійснення своєї господарської діяльності, тому факт порушення прав позивачки визнає. Представник відповідача - ПАТ «Банк Форум» до суду неодноразово не зявлявся, просив провести розгляд справи у його відсутності та надав письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги [PERSON] не визнає, так як при укладенні договору іпотеки [PERSON] діяв як законний представник малолітньої [PERSON] відповідно до рішення виконкому Балтської міської ради від 05.08.2008 р. №263, стороною правочину [PERSON] особисто не був, на укладення такого договору надала згоду мати малолітньої [PERSON] [PERSON]; на думку відповідача, позивачем не надано доказів витрачання кредитних коштів відповідачем [PERSON] на свої особисті потреби; крім того позивачем пропущено строк позовної давності. Тому у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» просить відмовити. Суд, заслухавши доводи представників позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], ознайомившись із запереченнями представника відповідача ПАТ «Банк Форум», заслухавши пояснення свідка [PERSON], оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст..203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Згідно ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Таким чином представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам представлюваного. Ч.6 ст.203 ЦК України встановлено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] (а.с.76). [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу (ААО №694616) від 24.06.1998 р., посвідченого приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.5). 28.08.2008 р. між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та [PERSON] укладено кредитний договір №0178/08/21-CLNv, згідно у мов якого банк відкрив Позичальнику ([PERSON]А.) кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 44 тис. доларів США. Для забезпечення повернення кредитних коштів, слати процентів за користування та можливої неустойки за кредитним договором 28.08.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON], який діяв як законний представник [PERSON] згідно рішення виконкому Балтської міської ради Одеської області від 05.08.2008 р. №263, укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Враховуючи, що на час укладення іпотечного договору [PERSON] була малолітня, дозвіл на передачу її квартири в іпотеку банківській установі надавав виконком Балтської міської ради. Як вбачається з копії заяви [PERSON] на імя голови Балтської міської ради від 06.08.2008 р., передача квартири, належній його малолітній дочці, в іпотеку зумовлена необхідністю отримання ним кредиту в АКБ «Форум» для ведення господарської діяльності (а.с.71). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являлась директором підприємства, головою правління якого був [PERSON] У 2008 році через скрутний матеріальний стан цього підприємства [PERSON] з метою отримання кредиту в АКБ «Форум» в сумі 44 тис.долларів США для потреб підприємства уклав іпотечний договір з банком, за яким передав у заставу квартиру, що належала його малолітній дочці. Після цього АКБ «Форум» видав [PERSON] кредитні кошти, які повністю були витрачені в інтересах підприємства. Таким чином, при укладенні іпотечного договору [PERSON], як законний представник малолітньої [PERSON], діяв з метою отримання кредиту від АКБ «Форум» у власних цілях, тобто діяв виключно у своїх інтересах, чим порушив вимоги ч.3 ст.238 ЦК України та ч.1 ст.203 ЦК України. Крім того, відповідно до ст..572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Отже, укладаючи іпотечний договір, [PERSON] порушив права малолітньої на той час [PERSON], так як у випадку невиконання ним умов кредитного договору стягнення буде звернуте на предмет іпотеки, що позбавить її права власності на майно. Таким чином дії [PERSON] суперечать вимогам ч.6 ст.203 ЦК України, так як порушують майнові права дитини. За таких обставин вимоги позивачки про визнання іпотечного договору недійсним підлягають задоволенню. Ст.257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст.261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. Враховуючи, що [PERSON], [INFO], досягла повноліття тільки 28.08.2012 року, а позов до суду подала 22.09.2014 р., то строк позовної давності нею не порушений. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved