Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

22 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, мотивуючи свій позов тим, що 06.06.2011 року він через свого представника за довіреністю [PERSON] уклав з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1375. Згідно цього договору він продав, а [PERSON] придбала земельну ділянку розміром 0,0998 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] кадастровий номер 5310136400:09:005:0214. Відповідно до пункту 5 договору продаж вчинено за 96 000 грн., з яких 40 000 грн. продавець отримав до підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки, а 56 000 грн. покупець [PERSON] зобов»язується сплатити продавцю в строк до 06.06.2012 року. Факт повного розрахунку буде підтверджено заявою про повний розрахунок, справжність підпису на який буде засвідчено нотаріально. До цього часу остаточний розрахунок між сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки не проведений, земельна ділянка фактично не передавалася і знаходиться в його користуванні, тобто фактично договір не відбувся. Просив суд визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.06.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1375, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов підтримала. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 27.12.2013 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON]. Представник [PERSON] [PERSON] з позовом не згоден. Просив суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника співвідповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 06 червня 2011 року між [PERSON], що діяла від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.5). Згідно даного договору [PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку розміром 0,0998 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Кадастровий номер земельної ділянки: 5310136400:09:005:0214. Згідно пункту 6 даного договору продаж цей вчинено всього за суму - 96 000 грн., з яких суму в розмірі 40 000 грн. представник продавця [PERSON] одержала від покупця до підписання цього договору, а суму в розмірі 56 000 грн. покупець [PERSON] зобов»язувалась сплатити продавцю до 06.06.2012 року. Факт повного розрахунку буде підтверджено заявою про повний розрахунок, справжність підпису на який буде засвідчено нотаріально. В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що на час розгляду справи в суді земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] позивачем [PERSON] не передана у власність відповідачу [PERSON]. [PERSON] не передані [PERSON] кошти в розмірі 56 000 грн. за вищевказану земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на тому, що в зв»язку з тим, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] позивачем [PERSON] не передана у власність відповідачу [PERSON]. [PERSON] не передані [PERSON] кошти в розмірі 56 000 грн. за вищевказану земельну ділянку, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.06.2011 року з підстав передбачених пунктом 3 статті 215 ЦК України необхідно визнати недійсним. Але з даною думкою представника позивача суд не може погодитись з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 5 статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з нормами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Судом встановлено, що на час укладання сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки 06 червня 2011 року, сторонами договору [PERSON] та [PERSON] були додержані всі істотні умови договору, передбачені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. А тому підстави визнавати договір купівлі-продажу від 06.06.2011 року недійсним за пунктом 3 статті 215 ЦК України у суду відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed