Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

23 травня 2014 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позову і до досягнення їхньої малолітньою донькою [PERSON], [INFO], з якою вона проживає окремо від відповідача, трирічного віку, мотивуючи це своїм скрутним матеріальним становищем, знаходженням у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і відсутністю з боку відповідача будь-якої матеріальної допомоги, як дитині, так і їй. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак надіслала на адресу суду разом із позовом свою письмову заяву, в якій повністю підтримала позов та на підставі ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутністю, у зв'язку з сімейними обставинами, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 2). Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, мотивуючи це відсутністю у нього фінансової можливості для сплати аліментів на утримання дружини, пояснивши що немає ні постійного, ні тимчасового місця роботи, і як слід відсутністю грошей для оплати на утримання своєї дружини - позивачки, підтвердивши в той же час, свою згоду на сплату аліментів на утримання дитини, надавши суду копію рішення Овідіопольського райсуду від 13.06.2014 р., яким з нього було стягнуто на окристь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON] аліментів. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом У відповідності до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Стаття 80 СК України передбачає - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд встановив, що сторони офіційно зареєстрували свій шлюб, в якому знаходяться по сьогоднішній день - 12.09.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.09.2013 р., виданого Відділом РАЦСу реєстраційної служби Іллічівського МУЮ Одеської області, під час якого у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.02.2014 р., в якому батьком дитини записаний відповідач (а.с. 7,12). В судовому засіданні було встановлено та підтверджено відповідачем, що позивачка проживає разом із малолітньою донькою [PERSON], [INFO] за адресою : [ADDRESS], тобто окремо від відповідача (а.с. 3) Судом було встановлено і не заперечувалось відповідачем, що він дійсно не надає своїй дружині ніяких грошових коштів на її утримання, так як, його підприємницька діяльність як ФО-підприємця була припинена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2011 р., а з останнього місця постійної роботи в ТОВ «Великодолинський заводі ЗБК» з посади формовщика-арматурщика він був звільнений ще 06.12.2013 р., що підтверджується копією його трудової книжки, яку надала сама позивачка (а.с. 6,22). Відповідач в судовому засіданні показав, що на сьогодні він не може працевлаштуватися у зв'язку з відсутністю роботи по його професії, а також відсутністю інших робочих місць, де можливо було б працевлаштуватися офіційно, з трудовою книжкою. Таким чином, на сьогодні, відповідач не має ні постійного місця роботи, ні тимчасового, перебуваючись тимчасовими заробітками «за копійки». В той же час, відповідач пояснив, що згоден платити аліменти на свою доньку Орину, надавши при цьому копію рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 13.06.2014 р., за позовом позивачки, який він визнав, та яким з нього було стягнуто аліменти на користь дружини, на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2014 р. і до повноліття дитини (а.с. 23). Таким чином, з огляду на приписи ч. 4 ст. 84 СК України та майновий стан відповідача - суд вважає, що на даний час, відповідач не може надавати матеріальну допомогу своїй дружині - позивачці у зв'язку з відсутністю у нього фінансової можливості і роботи на цей час, тобто обов'язок відповідача, як чоловіка утримувати дружину, в даному випадку, фактично обмежений неможливістю надавати таке утримання. На підставі викладеного, з урахуванням особливості обставин справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed