Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

23.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 5.27га по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом є він та його брат - відповідач у справі [PERSON] .. Однак брат веде бродячий спосіб життя, місце його знаходження не відоме, та навіть до матері на поховання він не з`явився. Ще за життя матері, коли та потребувала сторонньої допомоги та постійного догляду, відповідач жодним чином не цікавився її станом, не надав ніякої допомоги, при цьому, навідавшись до неї всього декілька разів у стані алкогольного сп`яніння, і то лиш для того, щоб відібрати її пенсію. У зв`язку з цим просить усунути [PERSON] від права на спадкування законом, як спадкоємця першої черги. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили про задоволення позову, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що дійсно відповідач [PERSON] з 2016 року по теперішній час веде бродячий спосіб життя, матір не утримував, не доглядав та не піклувався про неї, інколи приходив та забирав пенсію, не був на її похованні. [PERSON] повністю опікувався позивач [PERSON] .. Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що спадкодавиця [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 70 років, про що 20.11.2018 року складено відповідний актовий запис, за № 366 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 5.27га по [ADDRESS] , що вбачається з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.09.2005 року (а.с. 10). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що визначено ст. 1218 ЦК України. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги, після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копії будинкової книги, позивач [PERSON] , на підставі договору дарування від 19.06.2008 року, набув у власність будинок [ADDRESS] (а.с. 11, 12-14). Відповідач [PERSON] знятий з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.04.2019 року, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (а.с. 15-16). Згідно абз. Другого ч.3 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Обов`язок піклуватись, проявляти турботу та надавати допомогу батьками, а також утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними, покладено на повнолітніх дітей, що визначено ст.ст. 172, 202, 203 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні було встановлено, що спадкодавиця [PERSON] , будучи людиною похилого віку, часто хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Однак, як підтвердили в судовому засіданні, допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] жодним чином не цікавився становищем своєї матері, не доглядав її та не надавав матеріальної допомоги. Усі обов`язки по догляду за [PERSON] та її подальше поховання взяв на себе позивач [PERSON] .. За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1ст. 15 ЦК України, ч.1 ст. 4 ЦПК України). Частиною 5 ст. 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі №337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , ухиляючись від надання допомоги спадкодавиці, яка через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, а тому потребувала сторонньої допомоги, може бути усунений від права на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги, у зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 768.40 грн., однак питання про відшкодування судового збору не ставить.

Outcome: approved