overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

23 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з урахуванням змін, викладених у заяві від 11.08.2014 року просить стягнути алімени у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), до досягнення повноліття [PERSON], [INFO], тобто до [INFO], та у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтв про народження (а.с. 6,7) вбачається, що [PERSON], являється батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене у відповідності до вимог ст.182 СК України суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст.ст.180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

23 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 27 січня 2001 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. На протязі останнього часу винекли непорозуміння, що призвели до взаємного відчуження. З січня 2002 року сімейні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть, відповідач пішов з сім'ї і проживає з іншою жінкою. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2-3). Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов і розірвати шлюб між нею та відповідачем. (а.с.15) Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. (а.с. 16). Розглянувши доводи, викладені позивачем, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 січня 2001 року позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27 січня 2001 року, актовий запис 46 (а.с.5). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 травня 2001 року, актовий запис 449 (а.с.4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

23 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 15 липня 2010 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з березня 2014 року через відсутність взаєморозуміння, відмінність характерів та різних поглядів на життя і сімейні обов'язки. Зазначила, що разом вони фактично не мешкають, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати юридично, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час вони не мають, а також між ними досягнуто згоди щодо утримання дітей. Просила шлюб розірвати, прізвище залишити без змін. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 15 липня 2010 року Медведківським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви [PERSON] та [PERSON] 15.07.2010 року зареєстрували шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 1797, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21 вересня 2010 року, Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис №861. В графі батьки вказано: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 липня 2013 року, Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис №537. В графі батьки вказано: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір та спір щодо проживання неповнолітніх дітей на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачки залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

23 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 липня 2003 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, проте зазначила, що хвилюється за долю дітей і бажає залишитися з позивачем у дружніх відносинах. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 липня 2003 року, актовий запис № 880 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 4, 5). Подружні відносини подружжя припинило з початку 2014 року, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

23 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 30 квітня 1985 року Московським відділом ЗАГС м. Харкова, про що є актовий запис № 575, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть з серпня 1990 року. Вважає, що сім'я розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідачка позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1985 року, про що є актовий запис № 575 Московським відділом ЗАГС м. Харкова, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть з серпня 1990 року. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

23 липня 2014 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надав суду заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, строк на примирення не потрібен, судові витрати просить залишити за ним. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі, строк на примирення не потрібен, після розірвання шлюбу бажає мати прізвище - «[PERSON]». Судом встановлено, що сторони 17 вересня 2011 року у Корюківському відділі реєстрації актів цивільного стану, Корюківського району, Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №52, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Корюківським відділом реєстрації актів цивільного стану, Чернігівської області 17 вересня 2011 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Подружжя неодноразово намагалось налагодити нормальне сімейне життя, але спроби давали результат тільки на незначний час. Останнім часом відносини в сім'ї загострились. На даний час подружжя проживає за різними адресами, сімейних стосунків не підтримують. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сім'ї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід залишити за ним, бо з відповідачкою залишається проживати малолітня дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

23 липня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначав, що неодноразові спроби примирення не дали позитивних результатів. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, була належним чином повідомлена у відповідності до ч.7 ст. 76 ЦПК України шляхом надсилання судового доручення до компетентного суду Російської Федерації за місцем реєстрації відповідача, зазначила, що позовні вимоги позивача визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 21.09.1991 року було укладено шлюб, який був зареєстрований Київським відділом ЗАГС м. Харкова, актовий запис № 780 (а.с.4). Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, час сумісного не проживання, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

23 липня 2014 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що з 28 травня 2009 року вона з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося. На даний час вона з дочкою проживає окремо від відповідача. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Він має неофіційне місце роботи, тому може сплачувати аліменти. Вона не працевлаштована. Коштів на утримання дочки не вистачає. Просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач позов визнав частково. Згідний сплачувати аліменти в сумі 300 гривень. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що від шлюбу в подружжя народилась дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає з матір'ю і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Кисилинської сільської ради (а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги, позивач самостійно неспроможна забезпечити її належним чином, а відповідач є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, тому, суд вважає, що він може сплачувати аліменти в сумі 400 гривень, а отже позов слід задовольнити частково. Згідно із ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

23 липня 2014 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] залишилось спадкове майно - земельна частка (пай), яка розташована на території Війницької сільської ради. Після смерті матері позивач фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки доглядала за нею та її майном. Дочки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно не претендують і не мають наміру робити цього в майбутньому. Позивач як спадкоємець за законом, нещодавно, звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, їй було відмовлено, оскільки пропущено строк звернення до нотаріальної контори. Даний строк було пропущено, позаяк вона вважала, що, постійно доглядаючи за матір'ю, вона вже прийняла спадщину. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві та пояснила, що [INFO] померла її мати. Вона як спадкоємець за законом звернулась до нотаріуса, однак нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що вона пропустила строк для її прийняття. Строк для прийняття спадщини вона пропустила, оскільки вважала, що, постійно доглядаючи за матір'ю та її майном вона вже прийняла спадщину. Дочки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно не претендують. Інших осіб, які б претендували на спадкове майно, немає. Представник відповідача та відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від них не надходило. Судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 7), залишилося спадкове майно - земельна частка (пай), що підтверджується державним актом на земельну частку (пай) (а.с. 11). Позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується копією паспорта позивача, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с. 4-6), позивач прийняла спадщину, що підтверджується довідкою Війницької сільської ради (а.с.10). Дочки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини і не мають наміру робити цього в майбутньому, про що написали заяви. Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, судом не встановлено. Отже, позивач, як єдиний спадкоємець за законом, не може оформити спадщину, тому що пропустила строк для її прийняття. Строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин у зв'язку із необізнаністю з чинним законодавством. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вищенаведені обставини свідчать, що позивач є спадкоємцем і строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин і цих причин представник відповідача та відповідачі не оспорюють, отже позов необхідно задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

23 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29 квітня 1990 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 квітня 1990 року, актовий запис № 2 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved