overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що квартира за адресою [ADDRESS] належить їй на праві особистої власності. В період з 02.11.1996 року по 25.09.2014 року вона знаходилась у шлюбі з [PERSON], шлюб розірвано за рішенням суду від 15.09.2014 року, хоча спільне життя вони припинили в жовтні 2013 року. Тоді чоловік, забравши всі свої речі, виїхав з квартири. Купив собі іншу квартиру, в якій проживає з іншою жінкою, але до теперішнього часу не виписався з її квартири, в якій вона проживає з неповнолітньою дочкою, та вимушена сплачувати комунальні платежі за колишнього чоловіка, який ще і аліменти не сплачує. Просить позбавити відповідача права користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Позивачка просить справу слухати у відсутності відповідача заочно. Суд ухвалив слухати справу заочно. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Згідно договору купівлі-продажу від 28.10.1997 року [PERSON] купила у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS], договір посвідчено Новогродівським державним нотаріусом (копія договору в матеріалах справи). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 02.11.1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та дружині присвоєно прізвище [PERSON]. (копія свідоцтва в матеріалах справи). Згідно рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 15.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( копія рішення суду в матеріалах справи). Згідно копії паспорту позивача [PERSON] [NUMBER], вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 01.12.1997 року. Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS] від 12.01.2015 року, складеного ОСББ «Супутник» м.Новогродівка, в цій квартирі зареєстрований [PERSON] з 22.08.2000 року, але фактично не мешкає з вересня 2013 року, а особисті речі вивіз в квітні 2014 року. Згідно довідки ОСББ «Супутник» в квартирі за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] з дочкою [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрований в квартирі, але не проживає з вересняи 2013 року. Згідно довідки КП Селидівське БТІ від 10.03.2015 року квартира за адресою [ADDRESS] числиться за [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори 28.10.1997 року за №2608. Згідно ст. 71 ЖК України право на збереження жилого приміщення, при тимчасової відсутності понад шості місяців не діє для відповідача, так як він більш вказаного строку не мешкає в цьому жилому приміщенні без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.08.1997 року Южноукраїнським міським відділом ЗАГС м. Южноукраїнськ Миколаївської області, актовий запис № 190. Свої вимоги мотивує тим, що 09.08.1997 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливає на виховання їхнього неповнолітнього сина. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім'ю наміру не має, просить суд його розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. [PERSON] суду пояснив, що дійсно 09.08.1997 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних відносин не підтримують та зберігати сім'ю наміру не мають. Тому згоден на розірвання шлюбу з [PERSON], який існує лише формально. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке тривалий час не підтримує шлюбних відносин, наданий судом строк для примирення не мав позитивних наслідків, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним відповідачці [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, мотивуючи свій позов тим, що 05.12.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від спільного життя мають двох дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. В даний час позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому вважає, що має право на своє утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2009 року відповідно до ксерокопії свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від спільного життя мають двох дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається з ксерокопій свідоцтв про народження дітей (а.с.2,3). З довідки про склад сім'ї № 1434 від 23.12.2014 року виданої Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Харківської області вбачається, що позивач та її діти проживають за однією адресою: [ADDRESS] і вони перебувають на утриманні матері ( а.с.7). Як вбачається з позовної заяви, позивачка ніде не прює, т.я. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач матеріальної допомоги не надає, що на думку суду, усладнює утримання та виховання дітей позивачкою, а також позивачка позбавлена можливості належним чином заробляти кошти на своє утримання, проте відповідно до ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Це обґрунтовується тим, що дружина виношує спільну дитину, а отже, чоловік має брати участь у матеріальному забезпеченні її появи на світ та збереження здоров'я дружини, тому суд знаходить за доцільне, враховуючи волю самого відповідача сплачувати аліменти, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини прибутку до досягнення донькою трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON], аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на одну дитину відповідного віку. Посилається на те, що вони з 24 квітня 1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2014 року відповідач перестав надавати кошти на утримання дітей. Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо власних дітей, відповідач офіційно працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач надала суду заяву, в якій просить справу заслухати в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги визнав повністю, проти стягнення аліментів на утримання дитини не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 180 -183, 191 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони з 24 квітня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідач є батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3-4). Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні (а.с.6). Інших стягнень з відповідача не проводиться. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить оголосити померлим її колишнього чоловіка [PERSON] , починаючи з 01.01.1997 року, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано у судовому порядку. Від шлюбу вони мали сина [PERSON] [INFO] , котрий 12.08.2014 року у ході проведення антитерористичної операції у м. Щастя, Луганської області трагічно загинув. З 1989 року [PERSON] знявся з реєстрації в квартирі [ADDRESS] і вибув до села Володарське, Володарського району, Донецької області. З того часу відомостей про нього не було.\~\~ [PERSON] було оголошено у розшук, який результатів ніяких не дав, у зв`язку з чим та з метою одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку із\~ загибеллю\~ у ході антитерористичної операції у м. Щастя Луганської області їхнього сина [PERSON] , заявниця просить суд оголосити [PERSON] померлим. У судовому засіданні заявник заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] не заперечила щодо задоволення заяви. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з того часу як [PERSON] вибув на постійне місце до села Володарське,\~ Володарського району, Донецької області, ніяких відомостей про нього не надходило. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи, який не заперечував щодо задоволення заяви, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). 19.03.2014 року [PERSON] був призваний за частковою мобілізацією на особливий період на військову службу до військової частини [NUMBER] (а.с. 7) та був відправлений на військову службу в зону АТО (а.с. 8, 9). 18.08.2014 року [PERSON] загинув під час проходження військової служби в зоні АТО (а.с.5, 10, 11), у зв`язку з чим батькам мають виплатити одноразову грошову допомогу. [PERSON] в1997 році розшукувався Володарським РВ в Донецькій області, однак за результатами проведеної перевірки місце знаходження [PERSON] не встановлено (а.с. 12). Зазначені обставини, підтверджені поясненнями свідка [PERSON] , допитаної у судовому засіданні.\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України суд може оголосити\~ фізичну особу померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.\~\~ Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] зник у 1997 році при невияснених обставинах. З того часу будь-яких відомостей про нього та його місце знаходження відсутні, заходи розшуку ніяких результатів не дали. Таким чином, судом встановлена достовірність фактів про те, що [PERSON] , [INFO] , з високою ймовірністю є померлим. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

23.12.2014року, а уточнивши вимоги 12.06.2015 року, ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» (далі-Банк), звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 28 566,09 грн.,з яких: - 24 300,00 грн. - сума кредиту; - 3 846,93 грн. - проценти за користування кредитом в період з 25.03.2014 року по 25.07.2014 року; - 419,16 грн. - неустойка за прострочення виконання зобов»язання у вигляді щомісячного обов»язкового внеску. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором №010/0245/82/0013931 від 27.08.2010 року (далі-Договір) та Додаткової угоди до нього від 08.11.2012 року (далі - Угода), Банк надав [PERSON] кредит в сумі 20 300,00 грн. строком по 08.11.2016 року, а також передбачено щомісячну сплату кредиту та процентів за його користування та неустойка, у випадку неналежного виконання умов Договору та Угоди. Умови Договору та Угоди належним чином не виконуються, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.(а.с.а.с.1-4,72-75) Від представника позивача - ПриліпкоА.Д. надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, проти постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.96) Відповідачка також не з»явилася в судові засідання, призначені на 13.02.2015року, на 14.04.2015 року, на 14.05.2015 рок, причин неявки не повідомила. Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

23.12.2014 року заявник звернулась до суду із заявою про надання їй права на реєстрацію шлюбу. При цьому посилається на те, що є вагітною та бажає укласти шлюб з [PERSON], [INFO]. В зв'язку з недосягненням шлюбного віку, заявник народилась [INFO], відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції відмовляється зареєструвати шлюб. Заявник, представник заявника - [PERSON] та заінтересовані особи подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник заявника заяву підтримав. Заінтересовані особи проти задоволення заяви не заперечували. Відповідно до ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Неповнолітня [PERSON], [INFO] має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], але не може цього зробити, оскільки не досягла шлюбного віку. Заявник відповідно до довідки Комунальної установи ЦМЛ № 2 м. Житомира № 579 від 25.12.2014 року перебуває на обліку з приводу вагітності в жіночій консультації з 24.10.2014 року та термін вагітності становить 27 тижнів. Згідно норм п. 1 ст. 22 СК України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ч. 2 ст. 22 СК України особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцятирічного віку, рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Зацікавлені особи не заперечують проти надання заявнику права на шлюб. Реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявника, оскільки заявниця вагітна та хоче утворити повноцінну родину з батьком дитини. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

23.12.2014 року заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просила надати їй право на шлюб з [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначила, що з [PERSON] протягом тривалого часу підтримували дружні стосунки, які переросли в почуття любові один до одного. Внаслідок близьких стосунків між ними, заявниця завагітніла, тому бажають зареєструвати свої відносини в офіційному порядку, оскільки це відповідатиме їх інтересам та інтересам їх майбутньої дитини, однак перешкодою цьому є те, що вона не досягла встановленого законом шлюбного віку. Заявниця та заінтересовані особи до суду не прибули, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутності, заяву підтримували, просили її задовольнити. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 22, 23 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у 18 років, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Судом встановлено, що на момент розгляду справи [PERSON], заявниця по справі, не досягла шлюбного віку, та перебуває на 29-30 тижні вагітності (а.с.3, 5). Пунктом 2 постанови пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року роз'яснено, що головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. На даний час заявниця [PERSON] та зацікавлена особа [PERSON] кохають один одного, бажають одружитись і створити сім'ю, обізнані про стан здоров'я один одного, за своїм розумовим, моральним, соціальним розвитком, станом фізичного та психічного здоров'я мають можливість в повній мірі забезпечити роль подружжя та батьків майбутньої дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що укладення шлюбу відповідатиме інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

23.12.2014 року Любашівська ЦРЛ Одеської області звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з дано заявою, на обґрунтування своїх вимог зазначила, що [PERSON] хворіє на туберкульоз легень дест + МБТ+ К+ гіст 0. Любашівською ЦРЛ він неодноразово викликався до туб кабінету Любашівської ЦРЛ Одеської області. Однак, на виклики лікаря [PERSON], не з'являвся, що свідчить про його ухилення від лікування. Посилаючись на викладене, Любашівська ЦРЛ Одеської області просила суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Представник заявника Вітвіцька С.І. в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що [PERSON] дійсно хворіє на активну форму туберкульозу легень дест + МБТ+ К+ гіст 0. [PERSON] від лікування ухиляється, в зв'язку з чим становить небезпеку для оточуючих. Тому, підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно ч.1 ст. 285 ЦПК особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Оскільки [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, про що в судовому засіданні повідомила представник Любашівської ЦЛР,суд вважає можливим розглянути справу за відсутністі [PERSON] Вислухавши представника зявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Відповідно до ст. 283 ЦПК України, заява про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу, який ухиляється від лікування, подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. Як пояснила в судовому засіданні представник Любашівської ЦЛР [PERSON] ухиляється від лікування, до Любашівської ЦЛР на виклики туб кабінету не з'являється. Згідно довідки лікарської комісії Любашівської ЦРЛ Одеської області за № 409 від 14.11.2014 року (а.с. 2), [PERSON], 1966 року народження, житель [ADDRESS], хворіє на дисемінований туберкульоз обох легенів в фазі розпаду МТБ+ +К+, в зв'язку з чим підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. За таких обставин суд вважає, можливим задовольнити заяву Любашівської ЦРЛ Одеської області щодо примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Відповідно до ч. 2 ст. 286 ЦПК України, рішення суду про задовлення заяви про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження лікування є підставою для обов'язкової госпіталізації або подальшого лікування особи в протитуберкульозному закладі на встановленний законом строк. Згідно п.21-1 ч.1 ст. 10 ЗУ «Про міліцію» міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана здійснювати за рішенням суду привід осіб, хворих на заразні форми туберкульозу, до протитуберкульозного закладу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved