Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

23.09.2013 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON]. Вимоги уточнені після проведення судової експертизи заявою від 06.11.2014 року. В своїх остаточних позовних вимогах позивач просить суд поділити житловий будинок із земельною ділянкою, що розташований в [ADDRESS] відповідно до 2-го варіанту судової будівельно-технічної експертизи № 39-14 від 20.10.2014 року частину будинку і земельної ділянки, що пропонується експертом виділити другому співвласнику. 12 грудня 2014 року судом прийнято зустрічний позов, уточнений заявою від 23.12.2014 року. В своїх остаточних позовних вимогах відповідач [PERSON] просить суд поділити житловий будинок із земельною ділянкою, що розташований в [ADDRESS] відповідно до 1-го варіанту судової будівельно-технічної експертизи № 39-14 від 20.10.2014 року частину будинку і земельної ділянки, що пропонується експертом виділити другому співвласнику. Позивачем та представником позивача подані суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримані. Представник відповідача не визнала первісного позову, просила суд задовольнити зустрічний позов, пояснюючи, що відповідач утримував будинок, здійснив його газифікацію та постійно його утримує. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача та дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником 1/2 частини будинку, що розташований в [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 28 квітня 2005 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] реєстровий № 487, що підтверджено копією договору та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7385549 від 31.05.2005 року. [PERSON] є власником 1/2 частини будинку, що розташований в [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 13.02.2002 року Першою держнотконторою Харківського району Харківської області реєстровий № 2-270 та договору дарування, посвідченого Другою держнотконторою Харківського району Харківської області реєстровий № 1-528, що підтверджено копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 29646759 від 13.04.2011 року. Відповідно до вимог ст. ст. 364, 367 ЦК України співвласники житлового будинку мають право на виділ своєї частки та на поділ будинку в натурі. Згідно проведеної судово-будівельної експертизи № 39-14 від 20 жовтня 2014 року встановлено, що експертом запропоновано два однакових варіанти поділу будинку між співвласниками і два різних варіанти поділу земельної ділянки. І позивач і відповідач просять суд про виділення їм однієї і тієї самої частини будинку як другому співвласнику за варіантами, запропонованими експертом. При цьому експерт пропонує кімнату 1-7 площею 11,1 кв. м., що передається першому співвласнику переобладнати під кухню та обладнати виділені частини будинку самостійними інженерними мережами із дотриманням вимог будівельних норм і правил. Якими саме інженерними мережами слід обладнати будинок - експерт не зазначає. Відповідно до вимог ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Крім того, нормами ДБН А.3.1-5-2009 передбачено виготовлення проектних рішень, розроблених спеціалізованою організацією, узгоджених в тому числі у виконкому місцевої ради народних депутатів, державної пожежної інспекції і газового господарства. Необхідно також звертатися до Державної архітектурно-будівельної інспекції. В судовому засіданні з'ясовано, що така проектна документація відсутня, а дозволу на переобладнання, які необхідно здійснити у будинку не отримано. Крім того, і перший і другий варіанти поділу будинку передбачають виділити другому співвласнику і ванну кімнату з вбиральнею літ. 2-2 і надвірну вбиральню літ. «Д», першому співвласнику такі допоміжні приміщення не виділяються і місця для їх влаштування не передбачено, що не відповідає державним санітарним нормам і правилам, а також пункту 2.27 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинку. Основні положення», в якому визначено, що в однокімнатних квартирах допускається суміщений санвузол (ванна, умивальник, унітаз). У дво-, трикімнатних квартирах обох категорій слід передбачати роздільні санвузли (ванна з умивальником і вбиральня з унітазом та умивальником). У квартирах, де чотири і більше кімнат, повинно бути не менше двох суміщених санвузлів, кожен з яких має бути обладнаний унітазом (вбиральня з умивальником та унітазом і ванна кімната з ванною, умивальником та унітазом). Мінімальні розміри площі санвузлів: - суміщений санвузол (обладнаний ванною, умивальником, унітазом, місцем для пральної машини) - 3,8 м; - ванна кімната (обладнана ванною, умивальником, місцем для пральної машини) - 3,3 м2; - туалет (вбиральня, обладнана унітазом і умивальником) - 1,5 м2; - туалет (вбиральня, обладнана унітазом без умивальника) - 1,2 м2. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення . Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи наведене, суд вважає, що наявність висновку експерта в даному випадку не є достатнім доказом можливості задоволення позовних вимог про поділ нерухомого майна в натурі, оскільки надані варіанти поділу будинку не відповідають будівельним і санітарним нормам і правилам, а сторони не надали суду проектно-кошторисну документацію з дозволом місцевої ради на проведення робіт з узгодженням такого проекту у встановленому законом порядку. Щодо вимоги про поділ земельної ділянки суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Отже, для визначення розташування меж земельної ділянки на місцевості необхідно використовувати дані земельно-кадастрової документації, даних, наведених в державному акті на право власності на землю і ніші відомості, що свідчать про розмір земельної ділянки, конфігурацію меж і точне місце розташування на місцевості. Як вбачається із експертного висновку, предметом дослідження був лише державний акт на право власності ІІІ-ХР № 027108, та проведено огляд ділянки на місцевості. Відповідність фактичного місця розташування меж ділянки даним земельно-кадастрової документації - не перевірялась, про що свідчить відсутність у висновку експерта посилання на кадастровий номер спірної земельної ділянки. За таких обставин, висновок експерта не може бути основою для вирішення питання про поділ ділянки між співвласниками. Крім того, експертом наведені лише варіанти встановлення порядку користування ділянкою. Таким чином, суд повністю відмовляє в задоволенні позову як основного так і зустрічного і на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені сторонами відносить за їх рахунок.

Outcome: dismissed