Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

24.03.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те що на органи прокуратури відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України покладений обовязок представництва інтересів держави в суді. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Артемівською місцевою прокуратурою опрацьовано інформацію [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради, щодо ненадходження до бюджету платежів за договорами оренди комунальної власності. Так, встановлено, що між [PERSON] муніципального розвитку Артемівської міської ради (на теперішній час [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради) та ФО-П [PERSON] укладений договір оренди № 298/07 від 14.12.2007 р. (далі - Договір) на комунальне майно нежитлове підвальне приміщення для розміщення підсобного приміщення магазину «100 ПУДОВ», загальною площею 36,0 м2, що знаходиться на балансі КП «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» (на теперішній час КП « Бахмутська житлова управляюча компанія») та розташоване за адресою : м. Артемівськ (на теперішній час м. Бахмут) Донецької області, вул. Радянська (на теперішній час вул. Незалежності), буд. 65, вартість якого згідно звіту про експертну оцінку становить \~10\~675,80 грн. Відповідно до акту приймання передачі нежитлового приміщення розташованого за адресою: м. Артемівськ (на теперішній час м. Бахмут) Донецької області, вул. Радянська (на теперішній час вул. Незалежності) будинок 65 від 14.12.2007 вказаний обєкт КП «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» (на теперішній час КП « Бахмутська житлова управляюча компанія») передано у користування та прийнято фізичною особою-підприємцем [PERSON] Відповідно до статті 638 ЦК України та статті 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі та в передбаченому законом порядку досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Договір оренди №298/07 від 14.12.2007 укладено на нежитлове приміщення, що знаходиться в комунальній власності. Отже, відносини щодо оренди цього майна регулюються, крім того, нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон про оренду), визначено порядок укладення договору оренди, у суворій відповідності до якого між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір оренди № 298/07 від 14.12.2007 р. Згідно ст.10 Закону про оренду, орендна плата з урахуванням її індексації та виконання зобов'язань є істотними умовами договору оренди комунального майна. Пунктом 8.1 Договору оренди встановлено, що він триває з «14 грудня 2007 року» до «11 грудня 2008 року». Однак, згідно положень Додаткових угод №288/08 від 01.12.2008 та № 345/09 від 09.12.2009 термін дії договору від 14.12.2007 продовжувався до 08.12.2011. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 8.8 Договору оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору протягом 30-ти днів після закінчення його строку, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах. З 08.12.2011 по теперішній час до [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради від [PERSON] не надходила заява про припинення чи зміну Договору. Крім того, цей факт зазначено в рішенні Господарського суду Запорізької області від 05.11.2014 по справі №908/3275/14 за позовом Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області до ФОП [PERSON] щодо стягнення заборгованості за користування комунальним майном за Договором №298/07 від 14.12.2007. Так, на теперішній час дія Договору триває. Пунктами 3.1, 3.2 Договору оренди передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Артемівськ і складає 432,37 грн. в місяць (без ПДВ) та перераховується на рахунок балансоутримувача не пізніше 25 числа поточного місяця. Відповідно до п. 7.2 Договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня за кожен день прострочки (включаючи день оплати). Статтею 18 та ч.1 ст. 19 Закону про оренду встановлено , що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі незалежно від наслідків господарської діяльності. Аналогічні положення закріплені в п. 4.8 Договору оренди. Однак, вказані зобов'язання по сплаті орендної плати Відповідач всупереч ч. 3 ст.18, ч. 1 ст.19 Закону про оренду та п.п. 3.2, 4.8 Договору оренди, належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість з орендної плати за період з 8 червня 2016 року до 1 березня 2017 року включно в розмірі 14516,40 грн., що підтверджується довідкою розгорнутого розрахунку боргу, пені та річних (копія розгорнутого розрахунку додається). Крім того, на теперішній час в Бахмутському МР ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває на виконанні рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2014 по справі №908/3275/14 за позовом Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області до ФОП [PERSON] щодо стягнення заборгованості за користування комунальним майном за Договором №298/07 від 14.12.2007 за період з січня 2013 року по липень 2014 року в розмірі 18301,2грн., що в свою чергу підтверджує злісне не виконання зобовязання Відповідачем тривалий час. Станом на момент подання позову, заборгованість залишається несплаченою. Відтак, наявний факт невиконання Відповідачем обов'язків, встановлених п.п. 3.2, 4.8 Договору оренди щодо сплати орендної плати на користь [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради. За змістом ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В свою чергу, ч. 3 ст. 26 Закону про оренду, унормовано, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. Аналогічні положення закріплені п. 8.5 Договору оренди, договір може бути розірваним на вимогу однієї із сторін за рішенням суду. Відтак, факт невиконання Відповідачем обов'язків, встановлених п.п. 4.8 Договору оренди щодо сплати орендної плати, дає [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради підстави вимагати розірвання договору оренди № 298/07 від 14.12.2007. Приписами ч. 1 ст. 27 Закону про оренду передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Частиною 1 ст. 785 ЦК України зазначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. КП «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» 18.07.2016 на адресу відповідача направлено претензію №01-1102/13, також [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради в свою чергу направлено претензію № 01-0243-08 відповідачу 15.02.2017, проте відповідей до теперішнього часу не надійшло. Із змісту договору оренди №298/07 від 14.12.2007 вбачається, що договір був укладений з [PERSON] як фізичною особою-підприємцем. До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація фізичних осіб-підприємців це засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. Частиною 7 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. З наведених норм права вбачається що фізична особа-підприємець - це статус, який фізична особа може набути або втратити. Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань [PERSON] припинила підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця, про що зроблено відповідний запис у Реєстрі 30 січня 2017 року за №22540060007013373. Відповідно до п. 1.1 Договору №298/07 від 14.12.2007 приміщення надавалось ФОП [PERSON] з метою розміщення підсобного приміщення магазину «100 ПУДОВ», тобто для здійснення підприємницької діяльності. В звязку з тим, що 30.01.2017 [PERSON] припинила підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця то й відпала на теперішній час й мета оренди комунального майна. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Відповідно до ст.ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України однією із особливостей підставі припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Дана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 у справі №6-125цс13. На теперішній час використання комунального майна [PERSON] суперечить інтересам держави та свідчить про порушення чинного законодавства. Натомість вже протягом тривалого часу, посадові особи [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради не реалізують своє право щодо стягнення вказаної заборгованості до бюджету, що завдає шкоди інтересам держави та позбавляє її можливості отримувати кошти від оренди. За допомогою бюджетної політики здійснюється цільове спрямування коштів на програми, які мають велике значення для суспільства: витрати на утримання органів, оборону, соціальний захист, науку і освіту, неприбуткові стратегічно важливі виробництва тощо. На сучасному етапі розвитку економіки України надзвичайно важливого значення набуває раціональне використання державних коштів, своєчасне та повне наповнення бюджету. Ця проблема повязана зі значним дефіцитом державного та місцевого бюджетів. Тому, невиконання вимог чинного законодавства та бездіяльність [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради на даному напрямку суттєво спричиняє шкоду інтересам держави в цілому, оскільки не вживаються максимальні заходи до наповнення місцевого бюджету, адже бюджети місцевого самоврядування складають єдину бюджетну систему України. Систематична несплата відповідачем орендної плати за використання обєкта призводить не тільки до порушення економічних інтересів держави. Вказане також порушує економічні інтереси територіальної громади Бахмутської міської ради, оскільки призводить до недотримання місцевим бюджетом коштів, які можуть бути використані для задоволення нагальних потреб. Крім того, перебування обєкту комунальної власності у користуванні відповідача на підставі договору оренди, унеможливлює його передачу у користування платоспроможного користувача та отримання додаткового доходу місцевим бюджетом. Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи, що починаючи з 2013 року (рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2014 по справі №908/3275/14 за позовом Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області щодо стягнення зі ФОП [PERSON] заборгованості за користування комунальним майном) орендна плата по договору не платилася [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради позбавлено коштів на які розраховувало. Відповідно до п. 8.10 Договору орендодавець має право на розірвання договору достроково у випадку порушення строків внесення орендної плати більше, ніж на два місяці. Відповідачем орендна плата систематично не сплачується 3 роки. Натомість вже протягом тривалого часу, посадові особи [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради не реалізують своє право розірвання договору у випадку порушення його умов, що завдає шкоди інтересам держави та позбавляє її можливості використання комунального майна для виконання соціально економічних завдань. Крім того, перебування комунального майна у користуванні відповідача на підставі договору оренди, унеможливлює його передачу у користування більш відповідального користувача, який забезпечуватиме використання обєкту за його цільовим призначенням та належний догляд за ним. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Інтереси держави та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого інтересів держави, про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядженнями комунальним майном спричиняють шкоду державі і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з позовами до суду в інтересах держави щодо припинення права користування комунальним майном. Таким чином, підставою представництва у даній справі є порушення інтересів держави в та не здійснення у повному обсязі та належним чином посадовими особами [PERSON] муніципального розвитку Бахмутської міської ради повноважень на захист інтересів держави щодо забезпечення використання комунального майна згідно вимог чинного законодавства. Чинний позов предявлено у цивільному судочинстві, оскільки згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 у разі припинення діяльності фізичної особи як субєкта господарювання та з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця в порядку встановленому Законом України від 15 травня 2003 року №755- IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участю такої фізичної особи підприємця, у тому числі повязані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням обєкту або основної його частини. Крім того, таку правову позицію викладено у п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», згідно якого виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу розірвання договору оренди землі, а також стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved