Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

22.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрована колишній власник [PERSON] .. Відповідач в будинку не проживає з літа 2014 року, виїхала в невідомому напрямку, в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг участі не бере. З огляду на зазначені обставини, позивач, як власник будинку, не може здійснювати свої права користування та розпорядження майном, оформи субсидію чи продати вказаний будинок, що змусило її звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, задовольнити позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Про причину неявки суд не повідомила, відзив не подала, у зв`язку з чим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] згідно Договору купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки від 26.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Задорожним Д.В.. Згідно довідки № 44768 від 28.08.2021 року, виданої Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, [PERSON] з 09.12.1991 року, зареєстрована у будинку [ADDRESS] по теперішній час. Відповідно до акту Ясногірського старостинського округу Краматорської міської ради від 19.07.2021 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає з літа 2014 року. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~ У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Таким чином, позивач як власник квартири, згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї і таке право згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , зареєстрована в будинку, який належить позивачці на праві власності, в якому не проживає та не є членом її сім`ї, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежена у здійсненні свого права власності. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивачки шляхом подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють данні правовідносини, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, з відповідача на її користь необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved