Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

23 травня 2019 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка у позові просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 01.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Позивач не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, а відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. А тому для захисту прав дитини позивач звернулась до суду з позовом. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник не заперечували проти задоволення позову. Відзив до суду не надходив. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.12.2004 року. Під час шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, в судовому засіданні відповідач зазначив, що він придбаває для дитини речі та продукти харчування, під час канікул син проживає з ним, проте суду відповідачем не було надано доказів (письмових), що він сплачував аліменти на утримання дитини чи надавав кошти добровільно, а позивачка зазначила, що відповідач дійсно придбавав речі для сина, проте він не носив придбані речі, так як вони йому не подобались, а кошти на утримання сина відповідач не надає, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 23.05.2019 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини (суду не було надано доказів, що дитина перебуває на обліку та потребує постійного лікування). Судом встановлено, що відповідач є працездатним, має постійний дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в частині від доходу відповідача, а тому суд визначає аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, щомісячно починаючи з 23 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Частина 2 статті 191 СК України визначає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач звертаючись до суду з позовом, просила стягнути аліменти, починаючи з 01.01.2017 року, проте суду не надала доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial