Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

22 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 11 листопада 1995 року, вони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на життя, тому часто виникали сварки. Подружнє життя припинили, спільного господарства не ведуть, а тому просить шлюб розірвати. Крім того, відповідач як батько дитини, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилась, в наданій суду заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, в наданій суду заяві позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу в його відсутності. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши обставини та матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 11 листопада 1995 року Бердичівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, актовий запис № 786, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], 03.01.1976 р.н.(а.с.\~8) Вони є батьками сина [PERSON], [INFO](а.с. 9). Суд, згідно ч. 2 ст. 112 СК України, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка не бажає зберігати шлюб, а відповідач позов визнав, зважаючи на зазначені у позові причини розлучення, суд доходить висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно і відновлена бути не може, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Згідно закону шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, таким чином позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дитини, а тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Зважаючи, що відповідач позов визнав, суд стягує аліменти розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 640 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави (частина третя статті 88 ЦПК України). Також на відповідача покладаються судові витрати позивачки. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті367 ЦПК України.

Outcome: approved