Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

23 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить встановити юридичний факт перебування його батьків [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 1959 року, актовий запис № 451. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що заявнику [PERSON] , його батькам [PERSON] та [PERSON] та брату [PERSON] належала квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. [INFO] батько заявника [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із ј частини вказаної квартири, яку відповідно положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла дружина померлого - [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном. [INFO] померла мати заявника [PERSON] , яка на випадок своєї смерті склала заповіт, відповідно якого все своє майно заповіла своєму сину [PERSON] , заявнику по справі. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ј частини квартири [ADDRESS] заявник отримати не може, у зв`язку з допущеною помилкою у актовому записі про шлюб його батьків. Так, у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вказано, що шлюб [PERSON] укладено не з [PERSON] , а з [PERSON] . У зв`язку з цим просить встановити даний факт для оформлення права на спадщину у судовому порядку. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 09 липня 2021 року ухвалою суду замінено заінтересовану особу Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію на Київську міську раду. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник заявника подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, просив задовольнити заяву. Від представника заінтересованої особи надійшов відзив, яким просив ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглянути справу за його відсутності. Дослідивши подані сторонами заяви та письмові докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками заявника, що підтверджується копією свідоцтва про їх одруження, виданого 28 квітня 1959 року (а.с. 10), та копією повторно виданого свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 06.07.2017 року (а.с. 11). Із копії свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1999 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з ј частини квартири [ADDRESS] , яку відповідно положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла дружина померлого - [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном. Факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] підтверджується копією довідки ЖЕК № 507 КП «Управління житлового господарства» Оболонського району у м. Києві від 03.12.2003 року за № 207, згідно якої [PERSON] по день смерті проживав у даній квартирі разом зі своєю дружиною [PERSON] (а.с. 6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 січня 2014 року (а.с. 7). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. 04.12.2013 року за реєстровим номером 2122, відповідно якого все своє майно [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON] . Згідно довідки від 04.12.2019 року за № 9312/02-14, виданої Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою, заявник прийняв спадщину після смерті матері, у тому числі й на частину спадкової квартири, яку вона набула у спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , проте на яку не встигла оформити свої спадкові права (а.с. 8). Однак, постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. від 26 березня 2021 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] та яка складається із частини спадкової квартири, яку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян з якого вбачається, що шлюб спадкодавиці укладено не з [PERSON] , а з [PERSON] (а.с. 9). Отже, у заявника існують перешкоди у отриманні свідоцтва про права на спадщину за заповітом, яке він набув після смерті своєї матері, у зв`язку з допущеною помилкою у актовому записі про шлюб його батьків. Відповідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Із наданих заявником документів, зокрема, копії паспорту громадянина СРСР [PERSON] , копії паспорту громадянина України, копії ідентифікаційного коду, копії посвід-чення пенсіонера, копії посвідчення ветерана праці, копії посвідчення водія та талону до нього, копії свідоцтва про смерть вбачається, що прізвище, ім`я та по-батькові батька заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с. 12-18). Водночас, із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 00024796181 від 04.12.2019 року вбачається, що 28 квітня 1959 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис № 451 (а.с. 20). Таким чином, вказана розбіжність у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 00024796181 від 04.12.2019 року та у Свідоцтві про одруження батьків заявника, на думку суду, свідчить про допущені неточності при складанні актового запису про шлюб батьків заявника та замість правильно « [PERSON] » батька заявника помилково зазначено « [PERSON] ». З урахуванням викладеного вище, суд прийшов висновку, що заявником надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] , який помер [INFO] , перебував у шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому подана заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved