Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

23.06.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 22.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг №180622-121700 на суму 2500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 50,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів за кредитним договором шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». 07.07.2018 року термін платежу за договором настав, однак відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, не повернула отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатила проценти. Станом на 24.05.2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором склала: сума кредиту - 2500 грн., проценти за користування кредитом - 51358,32 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 866,30 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 2386,33 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 57110,95 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.09.2021 року частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів, якою витребувано від Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» інформацію чи відкрито на ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) платіжну картку [NUMBER] , а також виписку про надходження грошових коштів на картковий рахунок, відкритого до платіжної картки [NUMBER] , за 22.06.2018 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с.77). Відповідач в судові засідання, призначені на 10.08.2021 року, 01.09.2021 року, 29.09.2021 року, 09.11.2021 року, 01.12.2021 року повторно не з`явилась, про місце, день і час розгляду справи повідомлялась засобами поштового зв`язку за адресою її місця реєстрації: [ADDRESS] , до суду повернулися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 79, 83-84, 97-98, 112-113). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористалась та не повідомила суд про причини неявки в судові засідання. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України). Враховуючи, що будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавала, а відтак у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленою належним чином про місце, день і час розгляду справи. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа, основним видом діяльності ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є кредитування, що підтверджується копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6) та статуту (а.с.8-10). 22 червня 2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та [PERSON] укладено кредитний договір №180622-121700, у режимі онлайн шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті відповідача, згідно умов якого остання отримала кредит на особисті потреби у розмірі 2500 грн. строком на 16 днів - до 07 липня 2018 року та зобов`язалася його повернути і сплатити відсотки у розмірі 800 грн. (розмір відсотків: 2% за кожен день користування кредитом, (730 відсотків річних). Дата початку нарахування відсотків за користування кредитом - 22 червня 2018 року. При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02%, на 30-й день 7,67 % (а.с.11). Відповідно до п.п. 4-6 заяви-анкети для отримання кредиту [PERSON] підтвердила, що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише їй, ні які інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту в Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від її імені на сайт pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua, є дійсними та надані нею особисто; всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто (а.с.14). У інформаційній довідці процедури оформлення заявки на видачу займу містяться дані відповідача, її прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, номер телефону, відомості про вид зайнятості, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти [NUMBER] (а.с.15). Згідно наданого позивачем ТОВ «Прості займи» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником [PERSON] отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та 22.06.2018 року через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 2500 грн. на платіжну картку, вказану позичальником у заяві. Вказані обставини підтверджуються довідкою ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 24.05.2021 року за вих.№429 за якою на банківську кредитну картку [NUMBER] , категорії MasterCard перераховані кошти за кредитним договором у розмірі 2500 грн., час запиту 22.06.2018 року, 17:53:28 (а.с.16) та випискою по рахунку [PERSON] № [NUMBER] за 22.06.2018 року (а.с.109-110). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським Кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч.1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості у [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 24.05.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 57110,95 грн., з яких: сума кредиту - 2500 грн., проценти за користування кредитом - 51858,32 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 866,30 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 2386,33 грн. (а.с.33-60). Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем на погашення заборгованості було сплачено 800 грн. 07.07.2018 року, якою погашено відсотки за користування кредитом; 23.07.2018 року, 08.08.2018 року по 800 грн.; а також 25.08.2018 року 891,68 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (а.с.34). Отже, залишок неповернутої суми кредиту складає: з 24.07.2018 року 1700 грн. (2500 (сума отриманого кредиту) - 800 грн. сплачених 23.07.2018 року); з 09.08.2018 року 900 грн. (1700 - 800 грн. сплачених 08.08.2018 року); з 26.08.2018 року 8,32 грн. (900 - 891,68 грн. сплачених 25.08.2018 року). Отже, відповідачем [PERSON] частково здійснено внесення коштів на рахунок позивача в рахунок погашення заборгованості, а відтак стягненню у вказаній частині з відповідача не підлягають, адже борг за основним зобов`язанням - сумою кредиту складає лише 8,32 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18. Таким чином, оскільки відповідачу [PERSON] наданий кредит строком на 16 днів - до 07 липня 2018 року зі сплатою відсотків у розмірі 800 грн., які були погашені відповідачем 07.07.2018 року, у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом після 07 липня 2018 року (погодженого сторонами строку кредитування), а тому стягненню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3% річних від простроченої суми та індексу інфляції за весь період прострочення, суд враховує наступне. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума трьох процентів річних розраховується за формулою: (сума боргу х кількість прострочених днів х 3 : 100 : 365 (кількість днів у році)). Отже, 3 відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання складає 7,48 грн., а саме: 2500 х 16 (дні прострочення за період з 08.07.2018 року по 23.07.2018 року) х 3 : 100 : 365=3,29 грн.; 1700 х 16 (дні прострочення за період з 24.07.2018 року по 08.08.2018 року) х 3 : 100 : 365=2,24 грн.; 900 х 17 (дні прострочення за період з 09.08.2018 року по 25.08.2018 року) х 3 : 100 : 365=1,26 грн.; 8,32 х 493 (дні прострочення за період з 26.08.2018 року по 31.12.2019 року) х 3 : 100 : 365=1,26 грн.; 8,32 х 366 (дні прострочення за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року) х 3 : 100 : 365=0,25 грн.; 8,32 х 144 (дні прострочення за період з 01.01.2021 року по 24.05.2021 року) х 3 : 100 : 365=0,1 грн. Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу. При цьому сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а внесена з 16 по 31 число не індексується і розрахунок починається з наступного місяця. Оскільки кожен з періодів несплати суми кредиту: з 08.07.2018 року по 23.07.2018 року, з 24.07.2018 року по 08.08.2018 року, з 09.08.2018 року по 25.08.2018 року складають менше одного місяця інфляційні втрати за вказані періоди не нараховуються. Оскільки прострочення за сумою боргу 8,32 грн. почалось з 26.08.2018 року індекс інфляцій за серпень місяць не враховується. Сукупний індекс інфляції за період з вересня 2018 по травень 2021 складає: 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% = 122,829% Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 8,32 грн., яка є доведеною та підлягає задоволенню, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути індекс інфляції за час прострочення у період з 01.09.2018 року по 24.05.2021 року, що складає 1,90 грн. (8,32 грн. (сума боргу) ? 122,829% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 8,32 грн. (сума боргу). За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за кредитним договором №180622-121700 від 22.06.2018 року в загальному розмірі 17 (сімнадцять) грн. 70 коп., яка складається з: 8 грн. 32 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 грн. 90 коп. - індекс інфляції, 7 грн. 48 коп. - три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 0,68 коп.

Outcome: partial