overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

24.03.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 27.04.2007 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського МУЮ Луганської області за актовим записом № 186. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Подружні відносини між сторонами припинилися в грудні 2013 року. З цього часу сторони проживають окремо, перестали вести спільне господарство та побут, у них відсутній спільний сімейний бюджет. За таких обставин вона вважає, що подальше спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу неможливе та недоцільне. Спорів про поділ спільного майна між сторонами не існує. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського МУЮ Луганської області за актовим записом № 186; після розірвання шлюбу дітей залишити мешкати з нею; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; судові витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, стягнути з відповідача. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала (а.с. 11). Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 12). Суд, перевіривши матеріали справи у попередньому судовому засіданні, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні, а тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

24.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що 7 березня 1996 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 4 липня 1997 року її племінник [PERSON] з її дозволу зареєструвався та почав проживати у даній квартирі, так як у нього не було свого житла, а позивачка проживала фактично в іншій квартирі. [PERSON] прожив у її квартирі біля 2х років, потім виїхав на постійне місце проживання в [ADDRESS]. Позивачка неодноразово просила відповідача добровільно знятися з реєстраційного обліку, він постійно обіцяв їй. Потім у 2000 роках [PERSON] виїздив на заробітки до Росії. Просив її щоб вона продала йому квартиру, тому позивач не наполягала негайно виписатись з квартири. Позивач чекала, що він заробить ще грошей і вони зможуть укласти договір купівлі-продажу. Але йшли роки, відповідач почав зловживати спиртними напоями, почав вести аморальний спосіб життя. В 2012 році позивач приїздила в м. Апостолове до відповідача, просила його знятися з реєстрації, але його дружина відповіла, що він загубив паспорт. Позивач, як власник житла вимушена сплачувати за відповідача комунальні платежі вже більше 20 років , що є обтяжливим для неї. Крім того всі ці роки відповідач не надавав допомоги на утримання житла, тому вона вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням. Зараз позивач хоче продати квартиру, тому треба привести документи в належний стан. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 7 березня 1996 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], встановлено, що зазначена квартира знаходиться у власності у громадянки [PERSON] З довідки Нивотрудівської сільської ради № 219 від 24.02.2014 року, встановлено, що за адресою [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO]. З довідки КП «Нивотрудівське житло» № 27 від 26.02.2014 року, встановлено, що особовий рахунок по сплаті за комунальні послуги за адресою [ADDRESS], відкритий на [PERSON] З акту обстеження матеріально побутових умов від 24.02.2010 року, встановлено, що по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], але за даною адресою не проживає. Ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача або члена сім'ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття. Згідно ст. ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації, тому він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

24.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 01.12.2011 року, від шлюбу мають дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити і стягнути на її користь судові витрати. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2011 року, від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

24.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дружину. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем уклала шлюб 15.03.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Сімейні відносини з відповідачем припинили у січні 2014 року. Відповідач добровільно не допомагає позивачці утримувати сина, він працездатний, має постійне місце роботи, щомісяця отримує заробітну плату. На даний час позивачка працювати не може, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу слухати у його відсутності. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 15.03.2013 року, встановлено, що 15.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб у результаті чого остання залишила своє прізвище «[PERSON]». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.05.2013 року, встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право па утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Також дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина у разі розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, на підставі чого позов слід задовольнити. На підставі ст. 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

24.03.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що проживала з відповідачем як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на доньку не надає, тому, позивачка в судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач у судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим 24.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, копією актового запису про народження № 257 від 24.07.2010 року(відповідно до якого відомості про батька записані за спільною заявою матері та батька дитини № 39/04-3/3.37 від 24.07.2010 року). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/4 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 24.03.2014 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

24.03.2014 року представник Львівського національного аграрного університету звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 407 грн 50 коп заборгованості по оплаті за навчання. Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.01.2011 року між Львівським НАУ та [PERSON] було укладено письмовий договір про навчання, підготовку та перепідготовку на термін з 01.09.2011 року до 30.04.2016 року. Згідно даного договору університет зобов'язувався за рахунок коштів замовника здійснити навчання останнього. Згідно укладеного договору вартість річного навчання становить 3815 грн 00 коп. За умовами договору відповідач зобов'язувався своєчасно вносити оплату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, встановлені договором. Згідно наказу №182/к-с від 17.06.2013 року відповідача було відраховано, оскільки останній не оплатив навчання, до сесії не приступив. Таким чином відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання виконав частково, заборгувавши перед позивачем 407 грн 50 коп. На судовий розгляд представник Львівського національного аграрного університету не з'явився, в поданій письмовій заяві просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Також в судове засідання не з'явився відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений під письмову розписку, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду представника позивача, вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, враховуючи надану копію наказу, що гр.[PERSON], студент першого курсу, другого семестру групи ОА-11, за неоплату навчання був відрахований з університету. Також судом встановлено, що 17.01.2011 року між Львівським національним аграрним університетом (Виконавець) та гр.[PERSON] (Замовник) було укладено письмовий договір №3174 про навчання, підготовку, перепідготовку, згідно з яким університет зобов'язувався за рахунок коштів Замовника здійснити навчання гр.[PERSON], а замовник зобов'язувався своєчасно вносити плату за надані послуги в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно розділу №3, 4 укладеного договору Замовник зобов'язувався вносити оплату за перший рік навчання в сумі 3815 гривень, розмір освітньої послуги становить 17805 грн 00 коп і не може змінюватися. При розгляді справи судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не було внесено плату за навчання в повному обсязі за перший семестр першого курсу, сума заборгованості 2 становить 407 грн 50 коп (з розрахунку 1907 грн 50 коп - 1500 грн 00 коп). Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої зобов'язання належним чином не виконав, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

24.03.2014 року представник Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 21921 грн 49 коп, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 01 квітня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 3000 грн 00 коп зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач свої зобов'язання по укладеному договору належним чином не виконала. Станом на 20.02.2014 року заборгованість по кредитному договору становить 21921 грн 49 коп. В судове засідання представник ПАТ «Акцент-Банк» не з'явився, в поданій заяві уповноважений просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує. Також в судове засідання повторно не з'явилася відповідач [PERSON], яка про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена судовою повісткою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення в газеті, причини неявки не повідомила, а тому, враховуючи згоду представника позивача, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 01.04.2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір шляхом подання заяви відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 3000 грн 00 коп зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання по укладеному кредитному договору позивач виконав, однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору позичальник свої грошові зобов'язання по поверненню кредиту та сплату відсотків за користування кредитом належним чином не виконувала. Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Згідно розрахунку заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 20.02.2014 року складає 21921 грн 49 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

24.03.2014року, у точнивши вимоги 17.06.2014 року та 04.07.2014 року, [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ Банк »Меркурій (далі - Банк) та просить стягнути з відповідача кошти в сумі 27 990-86 грн., з яких: -8 123-06 грн. - проценти за користування коштами, в період з 09.01.2014 року по 06.05.2014 року; -1 417-80 грн. - три проценти річних від простроченої суми, в період з 09.01.2014 року по 06.05.2014 року; -9 450-00 грн. - сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, в період з 09.01.2014 року по 06.05.2014 року; -5 000-00 грн.- моральна шкода; -4 000-00 грн.- витрати на правову допомогу.(а.с.а.с.1-4,38-40,57-59) Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором банківського вкладу «Різдв»яний» №01/93154 від 09.01.2014року, він передав Банку кошти в сумі 150 000-00 грн. строком по 07.02.2014 року, а Банк зобов»язався повернути кошти та сплатити 24% річних за користування ними. Умовами Договору, також, передбачена відповідальність сторін відповідно до вимог чинного законодавства України. 06.05.2014 року йому повернуті кошти в сумі 153 188-34 грн., з яких: -150 000-00 грн. - сума вкладу; -3 188-34 грн. - проценти за корисування коштами. Проценти виплачені не в повному обсязі, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, в результаті неналежного виконання Банком взятих на себе зобов»язань, йому заподіяно моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях у зв»язку з протиправною поведінкою відповідача, що виразилося в неотриманні усіх коштів, які належать йому від Банку. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача - [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, при цьому вимоги підтримав, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.72) Представник відповідача також не з»явився в судове засідання, призначене на 01.07.2014 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

24.03.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу(а.с.3), мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.1994 р. зареєстровано шлюб з відповідачкою. Мають трьох неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалось. Його намагання зберегти сім»ю ні до чого не привели. В судовому засіданні позивач позов (а.с.3) підтримав;строк на примирення просить не давати; судові витрати з відповідачки просить не стягувати. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала; просить шлюб розірвати; прізвище залишити «[PERSON]». Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Судові витрати не стягуються, оскільки позивач просить цього не робити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

24.03.2014 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу(а.с.3), мотивуючи свої вимоги тим, що 25.08.2012 р. зареєстровано шлюб з відповідачем. Спільне життя не склалось; спільне господарство не ведеться; шлюбні відносини фактично припинили своє існування з червня 2013 р.. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Позивачка надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує; судові витрати не стягувати. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Судові витрати не стягуються, оскільки позивачка просить цього не робити.

Outcome: approved