Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

22.06.2015 року позивач - ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30.05.2008 року між Банком та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11353413001 на підставі якого відповідач отримав грошовий кредит у розмірі 45900 доларів США. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов»язань відповідача за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 207690 від 30.05.2008 року. На даний час відповідач не виконує умови за вищевказаним договором, що дає право позивачу вимагати повернення суми заборгованості за кредитом станом на 26.05.2015 року у розмірі 48819,76 доларів США, та пені у розмірі 25418,96 грн., а також витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та в судове засідання не з»явився, про дату,час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала частково, посилаючись на те, що строк позовної давності за позовними вимогами щодо поручителя сплинув, оскільки строк граничний термін строку погашення чергового платежу за кредитним зобов»язанням [PERSON] був 25.06.2014р.,тоді як позов подано до суду після спливу шестимісячного строку. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкСиббанк» (надалі - Банк) та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11353413000 на підставі якого відповідач отримав грошовий кредит у розмірі 45900 доларів США, з кінцевим строком погашення 25.05.2033р., сплатою річних у розмірі 14% та погашення відповідно до графіку до договору. Як вбачається з пояснень представника позивача, [PERSON] свої зобов»язання за даним договором не виконує, у зв»язку з чим у нього утворилась заборгованість станом на 26.05.2015р. у розмірі: 42796,73 долари США - заборгованість за кредитом, 6023,03 долари США - заборгованість за процентами, 1941,98 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 23476,98 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України « Про банки та банківську діяльність» за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Статтею 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або розірвання договору, оплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що позичальник, який несвоєчасно повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Банка підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 207690 від 30.05.2008 року, відповідно до якого поручитель зобов»язався відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов»язань за договором кредиту. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно до вимог ч.2 т.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Відповідна правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові суду від 29 січня 2014р. по справі № 6-155цс13. Згідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості [PERSON] за наданим кредитом, останній платіж в погашення кредиту було сплачено ним 06.05.2014р., граничний термін погашення чергового платежу відповідно - 25.06.2014року. Отже, з 26.06.2014р. позивач мав право пред»явити вимоги до відповідачів по справі, проте, звернувся до суду лише 18.06.2015р. Таким чином, оскільки за договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов»язань боржника за кредитним договором, і кредитор, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання, не пред»явив вимоги до поручителя, суд вважає, що зобов»язання за договором поруки припинилися. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] задоволенню не підлягають. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial