Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

22.01.2021 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулась до суду з вищевказаними позовами, в яких просить: 1) стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 18 750 грн.; 2) стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення сином 23 років, починаючи з вересня 2020 року. В обґрунтування позову вказувала, що від спільного проживання з відповідачем має сина [PERSON] , [INFO] , який навчається у Білоцерківському національному аграрному університеті на платній основі, у зв`язку з чим не має власних доходів та не може себе забезпечувати, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач у добровільному порядку не бажає надавати таку допомогу. Позивач самотужки оплачує навчання сина та надає посильну грошову допомогу, але коштів не вистачає, тому звернулась до суду з вказаним позовом. 08.02.2021 року відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судових справ між суддями вказані справи передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 15.03.2021 року ухвалами судді відкрито провадження у справах та призначено справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 16.04.20212 року ухвалою суду задоволено клопотання позивачів та об`єднано цивільні справи № 357/1184/21 та № 357/1189/21 в одне провадження. 08.06.2021 року на адресу суду надійшли відзиви представника відповідача - адвоката Тимошенка В.П. на позовні заяви. Вказані відзиви обґрунтовані тим, що у відповідності до ст. 185 ЦК України навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Крім того, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття, виникає за наявності у батьків можливості надавати таку допомогу. Однак, починаючи з 20.03.2020 року відповідач надає матеріальну допомогу своєму батьку, якому 84 роки, тому має скрутне матеріальне становище. Крім того позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про несення витрат та існування потреби у матеріальній допомозі. Просив відмовити у задоволенні позовів в повному обсязі. 16.07.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача, яка обґрунтована тим, що відповідач в результаті поділу спільного майна подружжя отримав у власність 1/2 частину житлового будинку, 1/2 частину земельної ділянки, легковий автомобіль, грошові кошти в розмірі 13 470 грн., а також має стабільний дохід, тож може матеріально допомагати синові. З посиланням на Конвенцію про права дитини від 20.11.1959 року просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Речицька Я.О., позовні вимоги підтримала, надала пояснення, просила задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Тимошенко В.П., позов не визнав, надав пояснення, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно копії свідоцтва про народження, виданого Томилівською сільською радою Білоцерківського району Київської області серії [NUMBER] від 25.01.2001 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Сторони разом з сином зареєстровані за однією адресою. Відповідно до копії договору № А-1/288-2020 від 15.09.2020 року, укладеного між Білоцерківським національним аграрним університетом та [PERSON] , останній зарахований на навчання на 1 курс за освітньою програмою «Геодезія та землеустрій» строком до 01.07.2023 року. Загальна вартість платної послуги за весь строк навчання становить 37 500 грн., по 12 500 грн./рік навчання, що передбачено копією договору про надання платної освітньої послуги від 15.09.2020 року, який є невід`ємною частиною договору № А-1/288-2020 від 15.09.2020 року. Згідно з копією довідки Білоцерківського національного аграрного університету № 780 від 18.01.2021 року [PERSON] є студентом 1СП курсу агробіотехнічного факультету денної форми навчання, термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2023 року. Контрактна форма навчання. Відповідно до копій квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.1839090623.1 від 17.09.2020 року та № 0.0.1960947236.1 від 29.12.2020 року, [PERSON] сплачено кошти за навчання у розмірі по 6 250 грн. відповідно. Згідно з копією довідки ТОВ «МЖК-БУД БЦ» № 4 від 26.04.2021 року, [PERSON] працює у вказаному товаристві, займає посаду машиніст крана автомобільного та його сукупний дохід за період з 01.04.2020 року по 31.03.2021 року склав 68 881,42 грн. Відповідно до копії мирової угоди від 13.07.2021 року, укладеної між [PERSON] та [PERSON] , за позивачем визнано право власності на: 1) 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; 2) 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 3220487201:04:002:0077; 3) залишено у власності земельну ділянку з кадастровим номером 3220487201:04:002:0112; за відповідачем визнано право власності на: 1) 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; 2) 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 3220487201:04:002:0077; 3) залишено у власності легковий автомобіль марки Daewoo Lanos 2006 року випуску; 4) грошові кошти у розмірі 13 470 грн. Представники сторін в судовому засіданні визнали обставину про затвердження судом вищевказаної мирової угоди. Згідно наданої відповідачем копії паспорта [PERSON] , [INFO] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 199 СК України передбачено - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Такий правовий висновок висловлений у Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає в с. Томилівка Білоцерківського району Київської області, а навчається у м. Біла Церква, отже може нести витрати, пов`язані з прибуттям до навчального закладу та поверненням до місця проживання, а також харчуванням. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про понесені позивачем витрати, що пов`язані з навчання сина, крім відомостей про оплату вартості навчання за умовами договору, а також погодженої за договором ціни навчального року в ромірі 12 500 грн. Оскільки аліментні платежі за своєю правовою природою за рішенням суду стягуються щомісячно, при визначенні розміру аліментів до стягнення, слід здійснити поділ даної суми за навчання (12 500 грн.) на 12 місяців, що становить 1 041,67 грн. на місяць. Розмір заробітної плати позивача у лютому та березні 2021 року становив 5 474 грн. в місяць, отже позовна вимога про стягнення від цієї суми 1/4 частини на навчання сина, на думку суду, є завищеною, оскільки обов`язок надавати допомогу сину покладається на обох батьків порівну. Враховуючи вищевикладене, оскільки розмір навчання сина визанчений відповідним договором наперед, при цьому спільний син сторін може нести інші витрати у зв`язку з навчанням, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача щомісячно аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на час навчання, починаючи з 22.01.2021 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку. Згідно з ч. 2 ст. 79 СК України якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Не підлягає задоволенню вимога позову в частині стягнення розміру аліментів починаючи з вересня 2020 року, оскільки позивач та її представник в судовому засіданні не підтвердили належними доказами вжиття заходів для отримання від відповідача аліментів (коштів) за навчання з цього часу. Також суд вважає непідтвердженими належними та допустимими доказами твердження відповідача про утримання ним свого батька [PERSON] . Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Витрати на навчання за своїм цільовим призначенням не входять до складу додаткових витрат. Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Дана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.09.2018 року № 336/1488/19 та від 10.10.2019 року № 638/13860/16-ц. Враховуючи досягнення сином [PERSON] , [INFO] віку повноліття, а також часткове задоволення позову про стягнення аліментів на час навчання останнього, суд дійшов висновку про безпідставність позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 18 750 грн., тобто половини від вартості навчання за весь період. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 908 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial