overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

22.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 19.10.2011 року в сумі 11727 грн 72 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1378 грн. Представник позивача просив суд розглянути справу за його відсутності та повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 19.10.2011 року сторони уклали кредитний договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 29.02.2016 року складає 11727 грн 72 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 5142 грн 06 коп., заборгованість по сплаті відсотків 4561 грн 21 коп., комісія 989 грн 80 коп., штраф 1034 грн 65 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 5, 6), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

22.03.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини та не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 18.06.2009 року, за час перебування у шлюбі у сторін [INFO] р. народився донька [PERSON]. Відповідач перестав приділяти увагу сім'ї та надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Дитина проживає з нею, вони знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки дохід у 1500 грн. не дозволяє задовольнити всіх потреб. Відповідач працює і має стабільний дохід, однак кошти витрачає лише на свої потреби. Сторони у судове засідання не з'явились, подали заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає у повному обсязі, погодився на сплату аліментів у розмірі 1/4 частини усіх його доходів. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони уклали шлюб 18.06.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 18.06.2009 року Відділом РАЦС Червоноградського МУЮ у Львівській області. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 08.04.2010 року. Дитина фактично перебуває на утриманні позивача. Відповідач коштів на утримання сина не надає. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи наведене, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

22.03.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 14.10.2004 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, приводом звернення до суду стало те, що протягом останніх років стосунки між ними погіршились, що призвело до припинення спільного проживання, ведення спільного домашнього господарства. Зазначає, що збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 029766, виданого 16.02.2006 року Острівською сільською радою Сокальського району Львівської області. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач у позовній заяві вказує, що не має наміру надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. При таких обставинах суд доходить висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

22.03.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 09 жовтня 2002 року виконавчим комітетом Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №8, зазначивши в обґрунтування позову, що у шлюбі прожили до 2012 року. З того часу шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався тому, що за весь час спільного проживання вони з відповідачем так і не змогли порозуміти один одного. Кожен з них жив своїм життям і згодом вони втратили почуття поваги та любові один до одного та припинили шлюбні стосунки. На теперішній час їх шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Строк на примирення просить не надавати, оскільки наміру зберегти сімю вони не мають, так як відповідач перебуває в стосунках з іншою жінкою, а вона зустріла та покохала іншого чоловіка та збирається з ним зареєструвати відносини, тому збереження їх шлюбу суперечить їхнім інтересам. В судове засідання позивач не зявилася, направивши на адресу суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутністю /а.с.13/. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутність /а.с.14/. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 09 жовтня 2002 року виконавчим комітетом Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №8. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-ЖД №330451 /а.с.6/. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.7/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні з 2012 року, разом подружжя не проживають, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу суперечить їх обопільним інтересам, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

22.03.2016 року позивачі - [PERSON] та [PERSON]звернулись до суду з позовом до відповідача\~ - Кілківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку\~ в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що баба позивачів [PERSON] померла 25.03.2009 року і після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,1003 га., що розташована на території Кілківської сільської ради,\~ Чуднівського району, Житомирської області, яку прийняв батько позивачів [PERSON], однак спадкових прав не оформив. 01.06.2009 року помер батько позивачів і після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вищезазначена земельна ділянка. Позивачі звернулись із заявами про отримання свідоцтв про право на спадщину за законом до приватного нотаріуса Чуднівського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON], однак їм було відмовлено у видачі свідоцтв у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Позивачі - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, до суду подали заяви, в яких вони просять справу розглядати у їх відсутність, позов підтримують повністю, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач - Кілківська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Кілківська сільська рада позов визнає у повному обсязі і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

22.03.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.10.2010 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі спільного життя вони виявили те, що в них різні характери та погляди на сімейне життя. Вони не підтримують подружні стосунки з вересня 2015 року та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, але подала до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 249982, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 12.01.2016 року (а.с.4), сторони уклали шлюб 22.10.2010 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 47. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 464242 (а.с.5). Частиною 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює, як небажання зберегти сімю. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що позивачка має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, а тому суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу змінити позивачці прізвище «Абрамова» на дівоче «Яровенко». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

22.03.2016 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.11.2007 року, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. З лютого 2015 року вона разом із дитиною проживає окремо та дочка знаходиться на її утриманні. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, вважає, що це тільки її клопіт. Крім того, донька є дитиною-інвалідом і потребує додаткового періодичного обстеження і лікування. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів на утриманні доньки не заперечував, але згоден сплачувати аліменти у розмірі 15% від заробітку щомісячно, оскільки його друга дружина вагітна та у них буде двоє дітей. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки забовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 10.11.2007 року Виконавчим комітетом Нововелідницькою сільською ради Овруцького району Житимирської області, актовий запис № 23. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. 28.12.2015 року шлюб між подружжям розірвано на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона по цивільній справі № 667/9536/15-ц. На теперішній час малолітня [PERSON] проживає разом із матір»ю [PERSON] за адресою м. Херсон, проспект Святих Кирила та Міфодія (колишня Димитрова) та знаходиться на її утриманні. Крім того, згідно медичного висновку № 22 від 28.07.2009 року виданого міською поліклінікою м. Алушта АРК [PERSON], [INFO] є дитиною-інвалідом з захворюванням синдром Дауна, розумова відсталість. Дитина потребує додаткового періодичного обстеження і лікування. Відповідач, який є батьком малолітньої [PERSON] забов»язанний утримувати останню до досягненням нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує відсутність у відповідача аліментів на інших дітей, те що він має постійний, стабільний заробіток, ту обставину, що дитина потребує додаткових витрат на утримання та лікування та вважає за необхідне встановити розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

22.03.2016 року представник Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Вінницької обласної ради, комунальної установи Гайсинська центральна районна лікарня, просив стягнути з [PERSON] 2492 грн. 42 коп. витрат на лікування [PERSON], потерпілого від злочину вчиненого відповідачем. Прокурор звернувся до суду з заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.23). Представник Вінницької обласної ради звернувся до суду з заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.16). Відповідач письмово просив справу розглянути у його відсутність, вимоги позову визнав повністю (а.с.19). З'ясувавши позиції сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд вважає вимоги позову обґрунтованими. Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.10.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік, відповідно ст. 75 КК України від призначеного основного покарання [PERSON] звільнено, якщо протягом однорічного іспитового строку він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обовязки (а.с.3-4). [PERSON] у зв'язку із заподіянням [PERSON] тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні у Гайсинській ЦРЛ з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій носа, забій грудної клітки зліва з 14.11.2014 року по 28.11.2014 року 14ліжко/днів, вартість медичного обслуговування за рахунок лікарні - 2492 грн. 42 коп.(а.с.5-7). Спірні правовідносини регулюються ст.1206 ЦК України, за змістом якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету Встановлені обставини свідчать, що витрати на лікування [PERSON] підлягають стягненню з відповідача на користь Гайсинської ЦРЛ шляхом зарахування до обласного бюджету Вінницької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

22.03.2016 року представник Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Вінницької обласної ради, комунальної установи Гайсинська центральна районна лікарня, просив стягнути з [PERSON] 5001 грн. 78 коп. витрат на лікування [PERSON], потерпілого від злочину вчиненого відповідачем. Представник Вінницької обласної ради звернувся до суду з заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.15). Прокурор звернувся до суду з заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.18) Відповідачка в судове засідання не зявилася, письмово позовні вимоги просила зменшити, вказувала, що немає можливості сплатити кошти в сумі 5001 грн. 78 коп., оскільки виховує двох малолітніх дітей, знаходиться в декретній відпустці та додаткових доходів немає. З'ясувавши позиції сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд вважає вимоги позову обґрунтованими. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.09.2015 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у звязку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито (а.с.3). [PERSON] у зв'язку із заподіянням [PERSON] тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Гайсинської ЦРЛ з 08.05.2015 р. по 11.05.2015 р. (3ліжко/днів) з діагнозом перелом кісток тазу, закрита травма живота, вартість медичного обслуговування за рахунок лікарні - 5001 грн. 78 коп.(а.с.4-5, 6). Спірні правовідносини регулюються ст.1206 ЦК України, за змістом якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Встановлені обставини свідчать, що витрати на лікування [PERSON] підлягають стягненню з відповідачки на користь Гайсинської ЦРЛ шляхом зарахування до обласного бюджету Вінницької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved