Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

23.10.2014 р. публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.04.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір №DN81AR17570063, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 52502,83 грн. на наступні цілі: 44065 грн. на купівлю автомобіля, 8437,83 грн. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків на користування кредитом у розмірі 9,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.04.2015 року. В порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. Так, станом на 03.09.2014 р. заборгованість відповідача становить 38713,97 грн., яка складається з наступного: 29026,07 грн. - заборгованість за кредитом; 470,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7136,09 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 1831,62 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15.04.2008 р. між сторонами був укладений договір застави рухомого майна: відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель: 111930, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]). Тому позивач звернувся з даним позовом, яким просить в рахунок погашення заборгованості вилучити у відповідача автомобіль та передати в заклад позивачу: предмет застави та комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного вище автомобіля Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином під розписку (а.с.32, 39, 41, 42), про причини неявки в суд не повідомив. В зв'язку з цим суд вважає за можливе розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 169, 197 ЦПК України у відсутності сторін, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу та при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.04.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №DN81AR17570063, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 52502,83 грн. на наступні цілі: 44065 грн. на купівлю автомобіля, 8437,83 грн. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків на користування кредитом у розмірі 9,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.04.2015 року (а.с.12-17). Умовами кредитно-заставного договору, а саме п. 4.4 передбачено, що [PERSON] погашення заборгованості здійснює шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до статті 17.8 Договору, до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку їх наявності), процентами та кредитом. Відповідно до п.17.8 Договору щомісяця в період сплати позичальник - [PERSON] - зобов'язаний сплатити щомісячний платіж в розмірі 1126,90 грн. для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним. Однак в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. Згідно ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця - заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитно-заставним договором сторони того ж дня 15.04.2008 р. уклали договір застави нерухомого майна, за яким відповідач надав у заставу автомобіль ВАЗ, модель: 111930, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застав, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Так, відповідно до п.7.1 Договору застава забезпечує всі вимоги банку щодо виконання позичальником всіх його грошових зобов'язань за цим договором у такому розмірі, у такій валюті і у такому порядку, як встановлено у цьому договорі із змінами і доповненнями до нього, внесеними протягом строку його дії. Зокрема застава забезпечує вимоги банку щодо: повернення основної суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати винагород, сплати неустойки (штрафів, пені) за порушення зобов'язань позичальника, відшкодування витрат банку. 30.07.2014 р. на адресу [PERSON] позивачем направлено повідомлення про порушення основних умов кредитного договору від 15.04.2008 р. та попередженням про те, що в разі непогашення ним заборгованості по кредитному договору, буде звернуто стягнення на предмет застави (а.с.10). Оскільки [PERSON] своїх зобов'язань по кредитно-заставному договору не виконує, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Так, станом на 03.09.2014 р. заборгованість відповідача становить 38713,97 грн., яка складається з наступного: 29026,07 грн. - заборгованість за кредитом; 470,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7136,09 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 1831,62 грн. - штраф (процентна складова) - (а.с. 6-9). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 р. №2654-ХІІ за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 589 ЦК України вбачається, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 р. №1255-IV, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Згідно ст. 25 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається зокрема спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача порушене, підлягає захисту і необхідно звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль ВАЗ - 111930, реєстраційний номер ВМ 7926АІ, що належить на праві власності відповідачу по справі [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати в сумі 387,14 грн. по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 526, 527, 530, 589, 590, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved