Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

21 травня 2021 року АТ «Альфа Банк» звернулося до суду із позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави автомобіль «Honda Accord», 2008 року випуску номер шасі [NUMBER] , шляхом продажу вказаного автомобіля на публічних торгах для погашення заборгованості за кредитним договором №380/92408-А від 27 березня 2008 року укладеним між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» та [PERSON] в сумі 1\~758\~788 грн 16 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, в якості забезпечення належного виконання позичальником перед кредитором за договором, між сторонами було укладено договір застави, предметом якого був транспортний засіб «Honda Accord», 2008 року випуску номер шасі [NUMBER] . Однак [PERSON] 12 листопада 2016 року незаконно відчужив транспортний засіб [PERSON] . З огляду на викладене, позивач з огляду на положення статей 19,20 Закону України «Про заставу», статті 590 ЦК України просить звернути стягнення на предмет застави для задоволенні свої вимог. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені у позові підтримав у повному обсязі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа, в судове засідання також не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із згоди представника позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.280-291 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 березня 2008 року між ТОВ «Шогун» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля «Honda Accord», 2008 року випуску номер шасі [NUMBER] . 26 березня 2008 року [PERSON] здійснив реєстрацію права власності на вищезазначений автомобіль, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 27 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №380/924/08-А, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 35\~005 доларів США під 13 відсотків річних строком до 26 березня 2015 року. Для належного виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №380/924/08-А 27 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль «Honda Accord», 2008 року випуску номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 15 квітня 2008 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відомості про наявне обтяження щодо автомобіля «Honda Accord», 2008 року випуску номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , із встановленням заборони обтяження, обтяжувачем визначено Київську філію АКБ «Укрсоцбанк». 26 жовтня 2020 року Головним сервісним центром МВС було надано відповідь про те, що транспортний засіб «Honda Accord», 2008 року випуску номер шасі [NUMBER] 12 листопада 2016 року було зареєстровано за [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28 лютого 2020 року обтяження щодо автомобіля «Honda Accord», 2008 року випуску номер шасі [NUMBER] продовжує існувати. Акціонерне товариство «Альфа Банк» є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» , що підтверджується копією статуту товариства. Згідно ст.1 Закону України «Про заставу», ст.ст.571, 574 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. В силу ст.19 Закону України «Про заставу», ст.589 ЦК України за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про іпотеку», ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частинами 7 та 8 статті 20 Закону України «Про заставу» визначено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Згідно частини 1 статті 21 цього Закону реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів). В силу статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Статтею 28 цього Закону передбачені підстави для припинення застави. Оскільки основне зобов`язання кредитний договір укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» та [PERSON] від 27 березня 2008 року залишається не виконаним, банк вправі задовольнити свої вимог за рахунок предмета застави, право власності на який набув [PERSON] . Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.529 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначений Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (надалі Закон 1255-IV). Згідно ч.3\~ст.9\~ Закону 1255-IV якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ст.10 Закону 1255-IV у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Частиною 2 статті 12 Закону 1255-IV реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. В силу частин 1 та 2 статті 20 Закону 1255-IV обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає:1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Частиною 1 статті 23 Закону 1255-IV визначено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, а також в інших випадках, встановлених законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до статті 25 Закону 1255-IV обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Оскільки заборгованість [PERSON] перед АТ «Альфа Банк» станом на 29 квітня 2021 року становить 1\~904 056 грн 94 коп., з яких тіло кредиту 752\~266 грн 83 коп., 1\~151\~790 грн 11 коп. за відсотками позивач має право за рахунок звернення стягнення на предмет застави, задовольнити свої вимоги, які ґрунтуються на виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором №380/924/08-А від 27 березня 2008 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позичальником не виконані зобов`язання щодо повернення кредиту, підстави для відмови у задоволенні позову АТ «Альфа Банк» до [PERSON] відсутні. Судові витрати по справі становлять 3\~229 грн 23 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. Підстави для покладення обов`язку щодо сплати судових витрат на третю особу у суду відсутні.

Outcome: approved