Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

22.08.2016 року [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, в якій просить постановити рішення, яким визначити місце проживання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.11.2012 року позивачка одружилась з відповідачем [PERSON], що зареєстровано у виконкомі Чернянської сільської ради, актовий запис №15. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. З відповідачем сімейне життя не ладилося, а тому 29.07.2016 року вона звернулась із позовною заявою до Виноградівського районного суду Закарпатської області про розірвання шлюбу. Відповідач разом зі своїми батьками тиждень насильно утримували їх дитину у себе, лише після звернення до опікунської ради повернули їй дитину. Відповідач без дозволу позивачки приходить і забирає доньку, по декілька днів її у себе утримує і коли хоче повертає. Кожен раз він погрожує, що забере дитину у неї, а тому позивачка вирішила звернутись до суду для вирішення питання про місце проживання дитини. Окрім того, позивачка також просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. 16.09.2016 року в судовому засіданні позивачем та його представником було змінено позовні вимоги в частині стягнення аліментів, а саме замість 1/3 частини всіх видів доходів, вони просять стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., оскільки їм стало відомо, що відповідач офіційно не працює. В судовому засіданні 22.11.2016 року позивачем та його представником було уточнено позовні вимоги в частині розміру аліментів, а саме просили стягувати 800 грн. щомісячно. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, щодо визначення місця проживання не заперечували, погодились з тим, що донька має зростати з матірю, а на рахунок аліментів зазначили, що відповідач не працює, батьки пенсіонери, а тому визнали лише 800 грн. щомісячно. Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, проте надала суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, у звязку з неможливістю прибути у судове засідання. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 4, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно вимог ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 17 листопада 2012 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ФМ №141477 від 22.07.2016 року, видане виконавчим комітетом Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблений в книзі реєстрації актів запис за №15 (а.с.5). В шлюбі народилась одна дитина: донька [PERSON], 18 лютого 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ №252163 від 22.02.2013 року, видане виконавчим комітетом Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблений в книзі реєстрації актів запис за №9 (а.с.6). На даний час дитина проживає за місцем проживання матері (а.с.9) і цей факт сторонами не оспорюється. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, складеним виконавчим комітетом Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 27.07.2016 року, [PERSON] власного житлового будинку немає. Проживає у будинку матері [PERSON], [INFO]. Разом з нею ще проживають брати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Житловий будинок газифікований, наявне центральне водопостачання, окрема дитяча кімната, де проживає мама і дитина. Дитина забезпечена іграшками в достатній кількості. Порушень санітарних норм не виявлено. [PERSON] та її мама працюють в ТзОВ «Джентерм Україна». Мають присадибну ділянку, на якій вирощують сільськогосподарську продукцію, матеріального забезпечені добре. Мають необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини і можуть дати дитині належне виховання. Дитина відвідує дитячий садок, стосунки в сімї хороші. Враховуючи інтереси дитини, комісія дійшла висновку, що є відповідні умови для проживання дитини з мамою (а.с.7). Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Виноградівської РДА №03-19/2456 від 15.09.2016 року, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з матірю (а.с.24-25). Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, є всі підстави для визначення місця проживання [PERSON] з матірю [PERSON]. Приймаючи до уваги вище викладене, висновок органу опіки та піклування Виноградівської райдержадміністрації, згідно якого вважає за доцільне місце проживання малолітньої дитини визначити з матірю, суд позовну вимогу про визначення місця проживання дитини з позивачем вважає підставною і такою, що підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В позовній заяві позивачка зазначила, що на утриманні відповідача немає інших дітей та непрацездатних батьків. Відповідач проти даного факту не заперечував, у зв'язку з чим суд не вбачає за необхідне з'ясовувати відомості про наявність на утриманні [PERSON] інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, однак враховує зазначені сторонами відомості при ухваленні рішення. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області №780 від 20.09.2016 року (долучена до матеріалів справи) гр. [PERSON], мешканець с. Черна, вул. Дружби, 24, Виноградівського району, Закарпатської області, він дійсно з 09.09.2016 року ніде не працює. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст. 184 СК України з визначенням їх розміру у твердій грошовій сумі із заробітку батька. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч.2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VІІІ, з 1 травня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 1228 грн., 30 відсотків від якого становить суму в розмірі 368 грн. 40 коп. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, а саме: доньки [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 800 грн. із доходів [PERSON] щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати у справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. Судові витрати про визначення місця проживання дитини, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved