overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 27.07.1993 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №432. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Представник позивача та позивач надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27.07.1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №432, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №189984 (а.с.6). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Справу розглянуто заочно, тому суд залишає відповідачу прізвище «Попова». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 18 листопада 2016 року уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано у виконавчому комітеті Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 7. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, з лютого 2017 року вони проживають окремо. Проте відповідачка не бажає розривати шлюб в органах РАЦС. Позивач вважає, що примирення неможливе та змушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позивач свої вимоги підтримав, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягав, а справу просив слухати за його відсутності. Відповідачка надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18 листопада 2016 року між позивачем та відповідачкою у виконавчому комітеті Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] з відповідним актовим записом № 7 ( а.с.3). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбно - сімейні відносини між сторонами не склалися і фактично припинені з лютого 2017 року, позивач змінив місце проживання окремо від відповідачки, на примирення вони не згодні. Спорів про поділ спільного майна сторони не мають, так як за час шлюбу майже нічого не придбали. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 09 червня 2006 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність поваги та погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У зв'язку із цим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 38, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2006 року в матеріалах справи (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 24.01.2007 року в матеріалах справи (а.с.8). Дитина проживає разом з матір'ю і після розлучення залишиться проживати з нею (відповідачем по справі), про що було досягнуто згоди у судовому засіданні. Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери, погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 17 липня 2017 року клопотання позивача про надання подружжю строку для примирення було задоволено, проте сторони за вказаний період часу не примирилися між собою (а.с.15). Фактично сім'я сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Спору про розподіл майна - немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 05 вересня 1992 року, від якого мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З початку 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 241 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 12 липня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від зазначеного шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2015 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивачка у судове засідання не зявилася, проте у позові зазначила, що просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, проте належним чином (телефонограмою) був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи підтверджено, що сторони 12 липня 2014 року уклали шлюб (арк.с.3). Від шлюбу у них дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з березня 2015 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 640 грн., сплачений останньою при подачі позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 466 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що від шлюбу у них 11 грудня 2003 року народилась донька [PERSON], яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2007 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Строк на примирення не потрібен, а після розірвання шлюбу просила відновити її дошлюбне прізвище Щучалова. Позивач у судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua., причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 14 листопада 2003 року уклали шлюб (арк.с.5). Від шлюбу у них 11 грудня 2003 року народилась донька [PERSON] (арк.с.6), яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачкою. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з 2007 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 09 червня 2012 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Сторонам надавався строк для примирення за клопотанням відповідача, проте після закінчення цього строку позивач від позову не відмовилася, про що подала заяву, а відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 червня 2012 року, актовий запис № 560 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 жовтня 2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, її представника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 жовтня 2014 року, актовий запис № 2199 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

21 червня 2017 року позивач по справі звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області із зазначеним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача по справі аліменти на її користь - як опікуна на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів прибутків на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила та просила суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів прибутку до повноліття найстаршої дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтв про народження дітей серії 1-ВЛ № 266326 від 09.03.2004 року (а.с.8), серії 1-ВЛ № 179412 від 19.11.2009 року (а.с.7), серії І-ВЛ № 310452 від 29.03.2013 року (а.с.6) матірю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являється [PERSON] (відповідач по справі). Відповідно до рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року [PERSON], [INFO] позбавлена батьківських прав відносно трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Розпорядженням голови Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 19 червня 2017 року № 179 [PERSON] була призначена опікуном над онуками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Діти з січня місяця 2017 року проживають разом із позивачем по справі (бабусею позивачкою по справі) та знаходяться на її повному утриманні. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 67 ЦК України опікун зобовязаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, що є підставою для звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання її дітей трьох дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку і доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

21 червня 2017 року позивач предявила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 03 червня 2011 року у Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №95. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що за час шлюбу у них народилася дитина, яка на даний час є неповнолітньою син [PERSON], [INFO] Відносини з відповідачем не склалися, з 2016 року вони проживають окремо. Шлюб існує лише формально та його слід розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, а також підписом відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

21 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить стягнути на свою користь з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» (далі по тексту Банк або ПАТ «АК промислово інвестиційний банк») заборгованість по нарахуванню відсотків в розмірі 613 евро 01 цент, яка станом на 21 червня 2018 року еквівалентна по курсу НБУ 18\~789 грн. 00 коп. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок 2625050072006238, що закріплений за депозитом; а також стягнути судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.. Вимоги обґрунтовувано тим, що 06 жовтня 2009 року між позивачем та Банком укладено договір банківського вкладу № eEml банківський вклад «Експрес» у валюті euro, згідно п. 1.1 якого [PERSON] передав, а Банк прийняв грошову суму в розмірі 5000 евро строком на один місяць зі сплатою 12 % річних. У п. 2.1 вказаного договору зазначено, що днем повернення депозиту є 06 листопада 2009 року яка може змінюватись з урахуванням подій, визначених п. 2.6. Згідно п. 2.6 Договору якщо вкладник не звертався до банку зі спливом строку встановленого у п. 2.1 щодо повернення суми Депозиту, то договір вважається продовженим на один місяць з нарахуванням та виплатою процентної ставки збільшеної на 0,2 %. В разі подальшого продовження строку Депозиту ставка збільшується на 0,3%. Оскільки договором не лімітовано максимальну кількість разів продовження строку депозиту, то процентна ставка по депозиту повинна складати 12,3% річних протягом подальшої дії договору. В період з 2009 по 2016 роки включно банк виконував свої зобовязання та сплачував відсотки обумовлені договором, проте з січня 2017 року ПАТ «АК промислово інвестиційний банк» в односторонньому порядку змінив ставку та перестав здійснювати належні позивачу нарахування.

Outcome: partial