Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

22.01.2017 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21 квітня 2012 року померла її тітка [PERSON]. Так як, більш рідних вона не мала, то склала на ім»я позивача заповіт 20.10.1999 року згідно якого заповіла все належне їй майно своїй племінниці [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 3,72 га. на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області, що доводиться Державним актом на право приватної власності на землю серії Р3№ № 642003 від 23.09.2003 року. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, було встановлено, що спадкодавець [PERSON] 18.08.2010 року склала ще один заповіт, яким все належне їй майно заповіла відповідачеві сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірмі Дружба» (далі СТОВ). Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Круподеринської сільської ради Оржицького району Полтавської області [PERSON] та внесено запис до реєстру заповітів № 121. За змістом позову позивач вважає, що вказаний заповіт слід визнати нікчемним, оскільки при його посвідчення не було дотримано вимог закону, які регулюють вказане питання. По-перше спадкодавець на момент складання заповіту мала 87 років, вік та хвороби сприяли тому, що вона не могла вчиняти юридично значимі дії. По-друге: у заповіті не вказано місце вчинення нотаріальної дії, були порушені процедура та порядок посвідчення заповіту, також порушені вимоги щодо належної реєстрації заповіту в реєстрі нотаріальних дій. По-третє: секретар не мала відповідних повноважень на момент складання заповіту на вчинення нотаріальних дій, оскільки не була наділена такими повноваженнями. Позивач прохає визнати спірний заповіт від 18.08.2010 року нікчемним. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пославшись при цьому на підстави, які вказані у позовній заяві. Окрім того, він вказав, що ті рішення виконавчих комітетів, які містяться у матеріалах цієї та іншої справи, яка була витребувана судом, не містять чіткого формулювання, що у 2010 році секретар сільської ради [PERSON] мала право вчиняти нотаріальні дії. Матеріали справи містять рішення згідно яких вказана особа має право реєструвати юридичні факти та зберігати бланки, що не є тотожним з реєстрацією заповітів. Предстник відповідача СТОВ «Агрофірми Дружба» у суді зазначив, що підстав для задоволення позову не вбачається, оскільки позивачем не доведено правомірності позовних вимог, так як рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, то у задоволенні позову слід відмовити. По-перше, позивачем не доведено, що спадкодавець хворіла і вказана хвороба перешкоджала їй у вільному прочитанні текстів або позбавляла можливості усвідомлювати значення своїх дій. По-друге: позивач також не довела, що спадкодавець і вона дійсно знаходились у добрих стосунків, бо саме сільська рада здійснювала поховання померлої. По-третє: у матеріалах справи містяться рішення виконавчого комітету Круподеринцької сільської ради від 03.01.2007 року згідно якого саме [PERSON] наділена повноваженнями на реєстрацію юридичних фактів, що є однаковим з поняттям нотаріальних дій, тобто посвідченням заповітів. На даний час заповіт від 18.08.2010 року є чинним і підстав для визнання його нікчемним не вбачається. Інший відповідач Круподеринська сільська рада Оржицького району Полтавської області не направила до суду свого представника. У поданій заяві прохають здійснювати розгляд справи за їх відсутності. У вказаній заяві також зазначили, що вони позовні вимоги [PERSON] не визнають, оскільки дії секретаря сільської ради не суперечили закону. Третя особа приватний нотаріус не направила до суду свого представника, прохала справу слухати за її відсутності. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд заслухавши сторони, розглянувши матерали цивільної справи прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 21.04.2012 року згідно свідоцтва про смерть серія 1-КЕ № 209909 виданого Староіржавецькою сільською радою Оржицького району Полтавської області померла [PERSON]. Відповідно до заповіту від 20 жовтня 1999 року посвідченого секретарем Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області зареєстрованого у реєстрі за № 22 [PERSON] заповіла все належне їй майно - [PERSON]. 18 серпян 2010 року секретар Круподеринської сільської ради [PERSON] посвідчила інший заповіт складений від імені [PERSON], згідно якого остання, заповіла належне їй майно СТОВ «Агрофірмі Дружба». Вказаний заповіт зареєстрований у реєстрі заповітів сільської ради за номером 121. За даними інформаційної довідки зі спадкого реєстру за вищевказаним номером підтверджено внесення заповіту від 18.08.2010 року [PERSON] до даного реєстру. Згідно Державного акту про право приватної власності серія Р3 № 642003 спадкодавцеві [PERSON] за життя належала земельна ділянка розміром 3,72 га на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва виданого 23.09.2003 року. 09.09.2015 року на підставі рішення Оржицького районного суду Полтавської області позивач звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Круподеринською сільською радою до суду надано інформацію про періодичність та кількість скликань сільської ради згідно, якої встановлено, що період з 2002 по 2006 рік 4 скликання; 2006-2010 р.р. 5 скликання; 2010-2012 р.р. 6 скликання (довідка від 18.05.2017 року № 02-28/195). За даними архівної довідки архівного сектору Оржицькї РДА від 05.10.2016 року № 01-38/В-75 згідно рішення першої сесії п»ятого скликання Круподеринської сільської ради 05 квітня 2006 року [PERSON] обрано секретарем сільської ради. За іншою інформацією архівного сектору Оржицької РДА від 01.12.2016 року № 01-41/14 на адресу суду надано копії рішень виконавчого комітету Круподеринської сільської ради за період з 1991 по 2012 роки, згідно яких встановлено, що лише рішенням № 14 від 02.06.2005 року на секретаря сільської ради [PERSON] покладено обов»язки по вчиненню нотаріальних дій. У даному листі вказано, що у документах Круподеринської сільської ради (протоколи сесій, засідань виконкому) за 1989-2012 роки, які передані на держане зберігання, інших відомостей не виявлено. Інші рішення виконавчого комітету сільської ради, такі як №1 від 03.01.2007 року та від 24.01.2008 року № 2 містить визначення повноваженої особи щодо державної реєстрації юридичних фактів та відповідальності за збереження бланків, якою є також секретар виконкому [PERSON] У суді у якості свідка було допитано позивача [PERSON], яка зазначила, що померла [PERSON] доводиться їй тіткою. З нею вона мала добрі стосунки і вказане сприяло, що вона у 1999 році склала на її ім. я заповіт. Коли вже тітка перебувала у будинку пристарілих, її провідували та спадкодавець завжди цікавилась чи здійснила вона оформлення майна на своє ім»я. Вказане доводить, що [PERSON] не могла скласти іншого заповіту у 2010 році. Про його існування тітка нічого не говорила. Вона мала похилий вік, слабке здоров»я та не дуже добрий зір. Взаємовідносини, що склались урегульовані слудуючими нормами законодавства. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок її смерті. Відповідно до ст. 202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 13, 5, 6 ст. 203 ЦК України, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд. Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала права на це майно, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу ( такими особами є службова особа відповідного органу місцевого самоврядування). За нормами розділу 1 п.2 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5 зазначено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. За нормами ст. 50 Закону України »Про місцеве самоврядування в Україіні» секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. На підставі аналізу законодавства, яке діяло на момент посвідчення заповіту, тобто 18.08.2010 року, суд прийшов до висновку, що надані суду докази не доводять того, що секретар Круподеринської сільської ради [PERSON] на момент вчинення даного правочину мала відповідні повноваження на вчинення нотаріальних дій. Надане суду рішення виконавчого комітету Круподеринської сільської ради № 14 від 02.06.2005 року на момет закінчення повноважень такої ради втратило свою чинність. Суду не надано доказів, що вказаний секретар у період дії сесій як 5 ( з 2006-2010 р.р.) так і 6 скликання (2010-2012 р.р.) , мала право вчиняти нотаріальні дії. Суд вважає, що не заслуговують на увагу заперечення відповідача, що рішеннями виконавчого комітету Круподеринської сільської ради від 03.01.2007 року № 1 та від 24.01.2008 року № 2 «Про покладення повноважень щодо реєстрації юридичних фактів та відповідальністі за зберігання бланків свідоцтв, наданих на їх підтвердження», якими відповідальною особою за вказану роботу визначено секретаря виконкому сільської ради [PERSON], що є тотожним поняттю вчиненню нотаріальних дій. Оскільки, відповідно до нормативного акту на який посилається сільська рада при прийнятті такого рішення, якою є «Інструкція з обліку, зберігання та витрачання бланків свідоцтв, що видаються на підтвердження юридичних фактів в Україіні» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.09.2002 року № 81/5 зазначено, що норми Інсрукції регулюють виключно поняття реєстрації, обліку та такого іншого юридичних фактів, що пов»язано з народженням, смертю, одруженням та таке інше. Жодного відношення вказана Інструкція до регулювання порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органу місцевого самоврядування не має. Саме з врахуванням вищевказаного, суд вважає, що спірний заповіт було посвідчено особою, яка не мала відповідних повноважень. Інші підстави для визнання заповіту нікчемним, як поганий зір заповідача, слабкий стан здоров»я та порушення вимог про належне документування факту посвідчення заповіту в реєстрі нотаріальних дій є документально не доведеними та не є підставою для задоволення позову саме з зазначених підстав. Частиною 3\~ст.10 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічну норму містить\~ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved