Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

22 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову нотаріуса [PERSON] від 13.10.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязати нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.12.2014 року помер [PERSON] після його смерті відкрилася спадщина у вигляді магазину промислових товарів, який знаходиться по вул.Артилерійська,16 в м.Миколаєві. Позивач звернулася до нотаріальної контори, але 13 жовтня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки не було надано документів, підтверджуючих право власності спадкодавця на вказане майно. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якій просив суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою щодо оформлення спадкових справ після смерті чоловіка [PERSON], який помер 22 грудня 2014 року, та отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з приміщення магазину промислових товарів, який знаходиться по вул.Артилерійська,16 в м.Миколаєві, загальна площа якого 50,2 кв.м. Першою Миколаївської державною нотаріальною конторою, у ході вивчення наданих документів для оформлення спадщини, встановлено, що у спадкоємиці відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на приміщення магазину промислових товарів, який знаходиться за вищевказаною адресою. Натомість, позивачем надано Договір купівлі-продажу, посвідчений 24.05.2002 року ПН ММНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4094, який підтверджує право власності спадкодавця на квартиру спільного заселення №28 в будинку №16 по вул.Артилерійська в м.Миколаєві. Також для оформлення спадщини, позивачем були надані наступні документи:Витяг з рішення виконавчого комітету миколаївської міської ради від 25.10.2002 року «Про дозвіл на переведення жилих приміщень у нежилі..» та рішення виконкому Миколаївської міської ради від 29.08.2003 року «Про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом магазину промислових товарів по вул.Артилерійська,16 в м.Миколаєві. Відповідно до Довідки ММБТІ від 09.10.2015 року, за результатами обстеження ситаном на 09.09.2015 р. встановлено, що квартира №28 реконструйована у магазин промислових товарів по якому рішенням №1268 від 29.08.2003 року виконкомом Миколаївської міської ради затверджено акт державної технічної комісії від 12.08.2003 р. про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом магазину промислових товарів по вул.Артилерійська,16, що належить [PERSON] з такими технічними показниками загальна площа магазину 50,2 кв.м. На обєкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені із житлових у нежитлові, п.6.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом МЮУ від 28.01.2006 р. №6/5, яке діяло на момент переведення приміщення в нежитлове, реконструкції та прийняття в експлуатацію зазначеного вище обєкту, передбачено оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності. Зміна типу обєкта нерухомого майна зі зміною його цільового призначення є підставою для видачі Свідоцтва про право власності на таке майно. Тобто видача нового свідоцтва була передбачена законодавством, діючим на момент винесення рішення виконкому Миколаївської міської ради від 29.08.2003 р. «Про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом магазину промислових товарів по вул.Артилерійська,16», а саме Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом МЮ України №6/5 від 28.01.2003 р. Оскільки зазначене Свідоцтво не було отримано спадкодавцем, а ч.2 ст. 331 ЦК України передбачено, що якщо право власнсоті на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, то державний нотаріус не міг видати свідоцтво про право на спадщину на підставі документів,які були надані позивачем для оформлення спадкових прав. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. ч. 1 та 2\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Законом України «Про нотаріат»\~визначені підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ч. 1\~ст. 49 цього Закону\~нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що немає підстав для задоволення позовних вимог саме у обраний позивачем спосіб. За такого, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed