Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

23 жовтня 2017 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі ПАТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 1475,80 грн. На обґрунтування своїх вимог ПАТ «Ощадбанк» вказує, що відповідно до укладеного договору № 589672 від 06 лютого 2015 року та Додаткового договору № 1 від 24 березня 2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою 24,00 процентів річних на строк дії платіжної картки. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, за станом на 18 жовтня 2017 року [PERSON] має заборгованість в сумі 1475,80 грн., яку банк просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився. Згідно поданих письмових заяв від 06 листопада 2017 року просить розглядати справу без участі представника позивача, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.29-30). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно поштового повідомлення Ф.20 адресат в АТО (а.с.35). За змістом ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи неявку в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 06 лютого 2015 року із змінами внесеними Додатковим договором № 1 від 24 березня 2015 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою щомісячно 24,00 процентів річних, на строк дії платіжної картки (а.с.6,9). [PERSON] одержав у ПАТ «Ощадбанк» кредит у розмірі 1000,00 грн., підписавши 24 березня 2015 року кредитну заявку на надання кредиту по рахунку фізичної особи (а.с.12 зворот). Згідно цієї заяви [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з тарифами банку та правилами користування БПК і згоден їх виконувати. Відповідно до п. 4.2. додаткового договору № 1 Клієнт зобовязаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по Рахунку та сплачувати за Кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором. В разі порушення строку сплати платежів за Договором Клієнт зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п. 4.6. Додаткового договору у разі виникнення простроченої заборгованості за Рахунком та Кредитом, її непогашення у строки, визначені Правилами, Клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості Банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що узяті на себе зобовязання [PERSON] належним чином не виконав. Вимогу про погашення заборгованості, викладену в листі банку від 03 березня 2017 року № 115.20-07/594 (а.с.13), не задоволив, суму заборгованості банку не сплатив. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 18 жовтня 2017 року [PERSON] має заборгованість перед банком в сумі 1475,80 грн., яка складається з: 999,97 грн. залишок позики; 366,05 грн. залишок прострочених, нарахованих відсотків; 68,93 грн. нарахованої та несплаченої пені по відсотках; 7,67 грн. 3 відсотків за прострочену заборгованість по несплачених відсотках; 33,18 грн. втрат банку від інфляції за період з 26 квітня 2016 року по 17 жовтня 2017 року включно, від несвоєчасної сплати кредиту (а.с.14-18). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що всі складові заборгованості, залишку позики, відсотків, пені, інфляційних втрат розраховані у відповідності до умов договору, а тому приймаються судом, як належний доказ заборгованості. Доказів погашення заборгованості [PERSON] суду не надано. Таким чином вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 1600,00 грн. (а.с.3). На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved