Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

23 жовтня 2013 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що на підставі договору б/н від 13 вересня 2006 року відповідач отримав кредит в розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 48 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, станом на 19 вересня 2013 року його заборгованість склала 23482,10 грн. Рішенням Березнегуватського районного суду від 11 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2014 року, позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто з відповідача заборгованість за кредитом 10334,50 грн., з яких 3594,7 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5781,01 грн. - заборгованість за відсотками та 968,79 грн. - штраф. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначені рішення і ухвала судів були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав і обов'язків якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір про отримання кредиту, в розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 48 % річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів (а.с.7,82-83,85-86). У відповідності до п.5.10. зазначених правил при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобов'язань більше, ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 250,00 грн. + 5 % від суми позову. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобов'язань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Станом на 19 вересня 2013 року йому нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 23482,10 грн., з яких 3594,70 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18293,01 грн. заборгованість за відсотками, 500,00 грн. - штраф фіксована частина та 1094,39 грн. - штраф процентна складова (а.с.5-6). Відповідач суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає частковому задоволенню в розмірі 22137,71 грн., з яких 3594,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18293,01 грн. - заборгованість за відсотками та 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). Вирішуючи питання про стягнення штрафу суд виходив з того, що за ч.2 ст.549 ЦПК України, штраф є відповідальністю, яка залежить від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. А тому обґрунтованим є стягнення штрафу лише в розмірі фіксованої частини - 250,00 грн., яка передбачена п.5.10. правил користування платіжною карткою. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial