Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

24.03.2014 р. до суду надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач, зокрема, вказує, що в період з 05.10.1991 р. по 25.06.2010 р. перебував у шлюбі з відповідачкою. В період перебування у шлюбі у подружжя народився син [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу відповідач не дала згоду на проживання сина разом з позивачем та зобов'язалась забезпечити його всебічне виховання та розвиток, син проживав до 16.02.2014 р. разом з відповідачем (матір'ю). Згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01.02.2012 р. позивач щомісячно сплачує на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку. В зв'язку з захворюванням та інвалідністю малолітнього сина відповідач отримує кошти на його утримання та догляд також від органів соціального захисту. Обгрунтовуючи позов позивач вказує, що відповідач не виконує зобов'язання щодо піклування про здоров'я малолітнього сина, створила антисанітарні та неприпустимі умови для належного фізичного та морального розвитку. Зокрема, відповідач мешкає у трикімнатній квартирі, однак завалила непотрібними речами та побутовим сміттям дві кімнати та закрила їх на навісні замки, тобто мешкала з дитиною в одній кімнаті. Відповідач не забезпечує необхідні умови для навчання дитини в домашніх умовах: відсутнє робоче місце (не має доступу до письмового столу, який знаходиться в закритій кімнаті), недостатнє освітлення тощо. За умови відсутності контактів з однолітками, належного спілкування, навичок догляду за собою, дитина не має можливості підготуватися до самостійного життя. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визначити місцем проживання малолітнього [PERSON] разом із ним, в зв'язку з цим також припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача, а також зобов'язати її передати позивачу документи щодо малолітнього сина. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов не визнала. Вказувала, що багато років доглядала за сином, забезпечувала його лікування та всі необхідні умови для розвитку дитини. В зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в лютому 2014 р. відповідач передала сина батькові. Зазначає, що батько буде не в змозі доглядати за сином, оскільки виключно вона знає про хвороби сина, їхню симптоматику та способи лікування. Відповідач не заперечувала, що на час розгляду справи проживає не у м. Шостка, а у своєї матері у Білопільському районі Сумської області. У квартирі, де вона проживала разом із сином, на даний час ніхто не перебуває. Забезпечення обстеження житлово-побутових умов в цій квартирі, на чому наполягав позивач, відповідач пов'язує з проведенням ряду ремонтних робіт, до м. Шостки відповідач приїздить на судові засідання, ключів від квартири при собі не має. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Шосткинської міської ради згідно поданої через канцелярію суду заяви позов підтримала, просила розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками малолітнього [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження /а.с. 12/. Шлюб між позивачм та відповідачем розірвано, що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с. 11/. З лютого 2014 р. малолітній [PERSON] проживає разом із батьком. Дана обставина відповідачем не заперечується. З паспортних даних та пояснень позивача вбачається, що він проживає в м. Конотопі, а відповідач зареєстрована в м. Шостка Сумської області ([ADDRESS]). Водночас, з пояснень відповідача вбачається, що на даний час за місцем реєстрації вона не проживає. Позивач офіційно працевлаштований (співробітник правоохоронного органу), позитивно характеризується за місцем служби /а.с. 14/. За результатами обстеження встановлено задовільний стан житлово-побутових умов за місцем проживання позивача та членів його сім'ї, в т.ч. малолітнього [PERSON] Обстежити житлово-побутові умови за місцем реєстрації відповідача не виявилось можливим /а.с. 64/. В судовому засіданні 10.06.2014 р. на прохання головуючого про допуск до квартири представників органу опіки та піклування відповідач відповіла, що не має ключів від вхідних дверей, оскільки проживає у своєї матері в Білопільському районі, а в м. Шостку приїздить на судові засідання. Однозначної відповіді на питання про можливість обстеження житлово-побутових умов відповідач так і не надала. В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. з'ясована думка дитини - малолітнього [PERSON] щодо того, з ким з батьків він бажає проживати, який, адекватно відповідаючи на поставлені запитання вказав, що хоче проживати з батьком. Будь-яких доказів того, що за час перебування з батьком стан здоров'я малолітнього [PERSON] погіршився, в процесі судового розгляду не здобуто. Твердження відповідача про те, що виключно їй відомо нюанси стану здоров'я сина, а тому він має проживати разом із нею, судом оцінюються критично, зокрема, й тому, що відповідач не має медичної освіти. Крім того, відповідач сама тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, неодноразово подавала клопотання про відкладення судових засідань за станом здоров'я, вказує на необхідність продовження лікування, в т.ч. в м. Києві, сина за місцем проживання батька не навідувала. Враховуючи дані обставини, суд розцінює доводи відповідача як суто припущення на яких згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування грунтуватися не може. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З копії рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01.02.2012 р. вбачається, що з позивача в даній справі на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON] Аліменти з [PERSON] стягуються за місцем його служби /а.с. 48/, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. З пояснень сторін та довідки з місця служби позивача вбачається, що з часу, коли малолітній [PERSON] проживає разом з батьком, останній сплачує аліменти на користь своєї колишньої дружини - матері [PERSON], однак, остання використовує отримані аліменти не за цільовим призначенням. Враховуючи дану оставину, суд приходить до висновку, що цільове призначення для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відсутнє, оскільки остання не використовує отримані кошти на утримання дитини, яка, до того ж, не проживає з особою, на користь якої стягуються аліменти. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог. Судом звертається увага сторін на те, що визначення місця проживання дитини не припиняє обов'язків будь-кого з батьків щодо виховання та утримання дитини, а також не позбавляє права на особисте спілкування. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, в т.ч. витрати на правову допомогу адвоката.

Outcome: approved