Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

24.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з Відповідача на його користь у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в результаті пошкодження транспортного засобу «Форд Мондео», д. н. з. [NUMBER] у ДТП, що мала місце 18.08.2014 року - 18 259,61грн, витрати на проведення експертного дослідження обставин та механізму ДТП в розмірі 1 806,56 грн, а також судовий збір в розмірі 551,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що вважає, що [PERSON] є винною особою в ДТП, що сталася 18.08.2014 року, а тому відповідно до ст. 1188 ЦК України, матеріальну шкоду слід стягнути з відповідача на користь позивача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши в якості свідка позивача. дослідивши матеріали справи, суд вважає. що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 01.10.2013 року, позивач є власником автомобіля «Форд Мондео» р.н. [NUMBER] (а.с. 5). 18.08.2014 року о 08 год. 45 хв., у м. Чернігові по вул. Кленова, 44 на території авто кооперативу № 44 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Форд Мондео» р.н. [NUMBER] під керуванням позивача та «ВАЗ» р.н.. [NUMBER] під керуванням відповідача. Відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.10.2014 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн. (а.с. 7-8). Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 19.11.2014 року, скасовано постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.10.2014 року, а провадження в справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП. Апеляційний суд Чернігівської області у постанові від 19.11.2014 року зазначив, що судом першої інстанції не повно з'ясовано фактичні обставини правопорушення, а тому судити про винуватість чи невинуватість водія [PERSON] в порушення п. 10.11.ПДР, недостатньо підстав (а.с. 9-10). Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.10.2014 року було скасовано постановою Апеляційного суду Чернігівської від 19.11.2014 року, та вказаною постановою Апеляційного суду Чернігівської області не вирішено питання: чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, відповідно до ст.. 61 ЦПК України, а отже відсутні підстави для звільнення від доказування. Позивач, допитаний в якості свідка пояснив, що він рухався на автомобілі «Форд Мондео» н. з. [NUMBER] по території авто кооперативу повільно, ближче до правого краю дороги і відразу як тільки помітив автомобіль «ВАЗ» зупинився, в свою чергу водій автомобіля «ВАЗ» [PERSON], дивився в інший бік, їхав швидко, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом позивача, чим порушив Правила дорожнього руху, хоча у [PERSON] було достатньо місця ліворуч, також пояснив, що розташування транспортних засобів після аварії зображено на фотокартках (а. с. 53-65). В результаті ДТП автомобіль «Форд Мондео» н. з. [NUMBER] отримав наступні механічні пошкодження: деформацію кришки капоту, розбитий передній бампер, деформовано ліве переднє крило, гратка радіатора, фара ліва в зборі, замикаюча балка передня, що підтверджується первинною довідкою ДАІ про механічні пошкодження транспортного засобу від 18.08.2014 року (а.с. 6) та протоколом технічного огляду ТЗ від 09.12.2014 року (а.с. 17). Відповідно до висновку експерта від 08.07.2016 року № 268, в умовах місця події за показами водія автомобіля ВАЗ, з технічної точки зору, відповісти на поставлене питання не є можливим, через технічну неспроможність його показань. В умовах місця події за показаннями водія автомобіля Форд він повинен був діяти в відповідності до технічних вимог п. 10.5, п. 10.11 (з урахуванням визначення терміну «дати дорогу» п. 1.10) ПДРУ. В умовах місця події за показаннями водія автомобіля Форд водій автомобіля ВАЗ повинен був діяти в відповідності до вимог п. 12.1, п. 12.3, п. 13.3 ПДРУ. В умовах місця події за показаннями водія автомобіля ВАЗ, з технічної точки зору, відповісти на поставлене питання не є можливим, через технічну неспроможність його показів (докладніше дивись дослідницьку частину питання № 1). В умовах місця події за показаннями водія автомобіля Форд в його діях, з технічної точки зору, не вбачається невідповідності технічним вимогам п. 10.5, п. 10.11 (з урахуванням визначення терміну «дати дорогу» п. 1.10) ПДРУ. В умовах місця події за показами водія автомобіля Форд в діях водія автомобіля ВАЗ, з технічної точки зору, вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3, п. 13.3 ПДРУ. В умовах місця події за показаннями водія автомобіля Форд в діях водія автомобіля ВАЗ, з технічної точки зору, не є можливим визначити відповідність технічним вимогам п. 12.1 ПДРУ, але невідповідність його дій вказаним вимогам завідомо не перебуває в причинному зв'язку з виникненням події даної ДТП. В умовах місця події за показаннями водія автомобіля ВАЗ, з технічної точки зору, відповісти на поставлене питання не є можливим, через технічну неспроможність його показань. В умовах місця події за показаннями водія автомобіля Форд, з технічної точки зору, він не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п. 10.5, п. 10.11 (з урахуванням визначення терміну «дати дорогу» п.1.10) ПДРУ. В умовах місця події за показаннями водія автомобіля Форд, водій автомобіля ВАЗ, з технічної точки зору, мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3, п. 13.3 ПДРУ. В умовах місця події за показаннями водія автомобіля ВАЗ, з технічної точки зору, відповісти на поставлене питання не є можливим, через технічну неспроможність його показань. В умовах місця події за показаннями водія автомобіля Форд, з технічної точки зору, невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ вимогам п. 13.3, п. 12.3 ПДРУ, є як необхідною умовою, так і причиною виникнення події даної ДТП. В умовах місця події, за показаннями водія автомобіля Форд, його дії щодо застосування гальмування та зупинки, не є ні необхідною умовою, ні причиною виникнення події даної ДТП (а.с. 132-136) Згідно із звітом № 01/12/14 від 09.12.2014 року,вартість відновлюваного ремонту Форд Мондео» р.н. [NUMBER], необхідних для усунення пошкоджень отриманих у ДТП 18.08.2014 року, з урахуванням зазначення коефіцієнту фізичного зносу його складових, складає 18259, 61 грн (а.с. 11-16) Цивільно-правова відповідальність водія ТЗ «ВАЗ» р.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» 30.05.2014 року. У виплаті страхового відшкодування позивачу ПрАТ «СК «Провідна» було відмовлено (а.с. 32) У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в Постанові від 20 січня 2016 року в справі 6-2808цс15. Отже позивач звернувся з позовом до належного відповідача. Згідно із ч. 1,2 та 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1. ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Суд не погоджується з думкою позивача, що до збитків відносяться витрати, понесені у зв'язку із проведенням експертного дослідження обставин та механізму ДТП в рамках справи про адміністративне правопорушення № 750/8708/14, оскільки судом не береться до уваги вказаний висновок, так як у справі була проведена судова експертиза і саме на підставі вихідних даних, наданими обома сторонами, тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків у вигляді витрат за проведення проведенням експертного дослідження обставин та механізму ДТП в сумі 1 806,56 грн слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так як в судовому засіданні встановлено на підставі показань свідка - позивача у справі та висновку експерта від 08.07.2016 року № 268, що невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ - відповідача у справі, вимогам п. 13.3, п. 12.3 ПДРУ, є як необхідною умовою, так і причиною виникнення події даної ДТП, що є підставою для стягнення з нього матеріальної шкоди на підставі ст.. 1188 ЦК України. Відповідачу було роз'яснено його право заявити клопотання про проведення повторної чи додаткової експертизи, однак відповідач відмовився від проведення експертизи та просив суд взяти до уваги постанову Деснянського районного суду м. Чернігові від 16.10.2014 року, однак суд не може взяти її до уваги, оскільки її було скасовано постановою Апеляційного суду Чернігівської від 19.11.2014 року. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам, підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору - 551 грн 20 коп та витрат, пов'язаних з проведенням експертизи в сумі 675 грн 36 коп., оскільки позовні вимоги задоволені на 91 %, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 1116 грн 17 коп.

Outcome: partial