Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

22 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2010 року з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання їх малолітніх дітей: дочки [PERSON] народження 12 січня 2002 року і сина [PERSON] народження 15 грудня 2005 року, по 1/3 частині доходу щомісячно до виповнення дітям повноліття. Рішення суду було звернуто до виконання шляхом надіслання на адресу відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області (далі за текстом відділ ДВС) виконавчого листа про стягнення аліментів. На час постановлення судом рішення діти проживали разом з матірю [PERSON] і окремо від нього. Проте, з 26 вересня 2014 року дочка [PERSON] проживає разом з ним і він утримує її. При цьому аліменти з нього як утримувалися в розмірі 1/3 частини від його доходів, так і продовжують утримуватися в такому самому розмірі. Від дати проживання у нього дочки [PERSON] у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання двох дітей в сумі 10587 грн. 81 коп., яку він не мав можливості сплатити, бо не працює постійно і отримує мінливі доходи у звязку з цим. З посиланням на ст.ст.192,197 ч.2 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) позивач [PERSON] просив постановити судове рішення, яким звільнити його від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO]; зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] за судовим рішенням від 09 листопада 2010 року на утримання сина [PERSON] народження 15 грудня 2005 року з 1/3 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку; зменшити заборгованість за аліментами, яка виникла у нього станом на липень 2015 року, з 10587 грн. 81 коп. до 5931 грн. 52 коп.. 01 вересня 2015 року [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON]В про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що її малолітній син [PERSON] народження 15 грудня 2005 року є інвалідом дитинства і проживає разом з нею. [PERSON] є батьком їх малолітнього сина, який за судовим рішенням від 09 листопада 2010 року повинен сплачувати аліменти на їх двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON] і сина [PERSON] по 1/3 частині з усіх видів його доходів щомісячно до виповнення дітям повноліття. Свої зобовязання [PERSON] не виконував належним чином, у звязку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Вона, [PERSON], не заперечує, щоб [PERSON] був звільнений від сплати аліментів на утримання їх дочки [PERSON], бо дочка з вересня 2014 року дійсно проживає разом з батьком і батько утримує її. Не заперечує вона і проти того, щоб заборгованість зі сплати аліментів була зменшена до суми, яку зазначив [PERSON] у позові до неї, проте просить суд постановити судове рішення, яким визначити розмір аліментів, які [PERSON] повинен сплачувати на утримання їх малолітнього сина [PERSON], у твердій грошовій сумі 1400 грн. на місяць до виповнення сину повноліття, оскільки син є інвалідом дитинства і страждає на церебральний параліч, це потребує дуже великих затрат на придбання ліків, лікування систематичне. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі і просив їх задовольнити з зазначених у позові підстав. При цьому суду пояснив, що він працює за наймом у приватних осіб. З весни по осінь його доходи становлять близько 1 тис. грн. на місяць, інколи більше, інколи менше. Взимку він взагалі не працює. Аліменти він сплачує один раз на рік від оплати за оренду належних йому двох земельних паїв. Він проживає у будинку своєї фактичної дружини разом з дружиною, її двома дітьми від першого шлюбу 10 років і 17 років, а також зі своєю дочкою [PERSON] [INFO]. Вони тримають худобу і обробляють город. Він просить суд постановити судове рішення, яким стягувати з нього аліменти на утримання сина один раз на рік після отримання ним плати за оренду землі. Він не має заперечень, щоб з нього судовим рішенням стягували аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, проте заперечує, щоб ця сума складала 1400 грн. на місяць, бо йому тоді ні на що буде жити. Крім того, у нього на утриманні перебуває дочка [PERSON], і він просить суд зважити на це. У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] і її представник адвокат [PERSON], діючий на підставі договору про надання правової допомоги, підтримали позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі і просили суд задовольнити їх з зазначених у позові і уточненій позовній заяві підстав. Також просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зменшення аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/3 до 1/6 частини, бо [PERSON] навіть не уявляє, як це нести витрати по придбанню дуже дорогих ліків. Наприклад, ампула сибазона коштує 500 грн., а вона повинна бути завжди, бо син страждає на великі судороги. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні просила суд розглянути обєднану цивільну справу відповідно до вимог діючого законодавства на розсуд суду, надавши на виконання ухвали суду довідку-розрахунок про розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей станом на 15 липня 2015 року в сумі 10587,81 грн.. Суд, вислухав у судовому засіданні сторони, представника [PERSON], представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, дав оцінку добутим доказам у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу матері (батька) або в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтю 184 СК України. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Судом у судовому засіданні з копії свідоцтва про народження встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] народження 12 січня 2002 року (а.с.5) і малолітнього сина [PERSON] народження 15 грудня 2005 року (а.с.54), на утримання яких [PERSON] рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2010 року зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, щомісячно, до досягнення повноліття донькою [PERSON], [INFO], а далі у розмірі 1/6 частини до повноліття сина [PERSON], 15 грудня 2023 року (а.с.6). З копії посвідчення на а.с.53 судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є інвалідом дитинства з діагнозом «Дитячий церебральний параліч». З довідки-розрахунку відділу ДВС на а.с.50 судом встановлено, що станом на 15 липня 2015 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за судовим рішенням на утримання двох неповнолітніх дітей в сумі 10587,81 грн., з серпня 2014 року по квітень 2015 року повинен був сплачувати по 898 грн. на місяць на двох дітей, у травні-червні 2015 року повинен був сплачувати по 1008,87 грн. на місяць на двох дітей, у липні 2015 року 488,16 грн., проте протягом зазначеного у довідці часу аліменти не сплачував на користь [PERSON]. З довідок на а.с.8-10;35 судом встановлено, що [PERSON] з 26 вересня 2014 року проживає у [INFO] разом зі своєю донькою [PERSON] [INFO], дівчинка відвідує Вербівську ЗОШ 1-Ш ступенів; [PERSON] проживає разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] 15 грудня 2005 року у с.Тарасівка Пологівського району. З пояснень сторін у судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] не має постійної роботи, його заробітки є сезонними і мають мінливий характер. [PERSON] проживає з сином одна, її доходами є аліменти і пенсія сина-інваліда 1900 грн. на місяць. З витягів з медичних документів на а.с.26-28 і довідки аптеки на а.с.25 судом встановлено, що [PERSON] [INFO] потребує систематичного обстеження медичного і лікування, яке передбачає постійне придбання ліків. З пояснень у судовому засіданні сторін судом встановлено, що вони на лікарському обліку за медичними показниками не перебувають, не мають на своєму утриманні батьків похилого віку або непрацездатних родичів. Суд, проаналізувавши добуті докази і дав їм оцінку в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], а саме в частині звільнення його від сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] і від заборгованості зі сплати аліментів на суму 4656,29 грн., оскільки в судовому засіданні знайшов факт перебування на утриманні [PERSON] з вересня 2014 року його неповнолітньої доньки [PERSON] народження 12 січня 2002 року. Проте, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] з 1/3 частини до 1/6 частини, оскільки судом встановлено, що є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки доходи [PERSON] є мінливими і носять сезонний характер. Вимоги [PERSON] щодо стягнення з нього судовим рішенням аліментів на утримання сина разово, а саме раз на рік, є такими, що не ґрунтуються на законі і суперечать інтересам дитини. Суд, проаналізувавши добуті докази і дав їм оцінку в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки суд виходить з вимог ст.182 СК України і приймає до уваги не тільки стан здоровя сина [PERSON] інваліда дитинства, але і перебування на утриманні [PERSON] неповнолітньої дочки сторін у справі і розмір і характер доходів [PERSON]. Також суд враховує, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» у 2015 році встановлений прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2015 року 1286 грн. на місяць, з 01 грудня 2015 року 1455 грн. на місяць, і тому вважає за можливе стягнути судовим рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] по 800 грн. на місяць до виповнення сину повноліття або до настання обставин, передбачених ч.1 ст.192 СК України. Оскільки позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє частково, суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» (з внесеними до нього змінами і доповненнями щодо ставок судового збору) стягує пропорційно задоволеним вимогам [PERSON] з [PERSON] 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial