Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

24.03.2021\~року до\~Великобурлуцького районного\~суду Харківської\~області звернувся\~ [PERSON] з\~позовом до [PERSON] , в якому просить: - припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 грудня 2015 року у справі № 616/831/15-ц; - виконавчий лист виданий Великобурлуцьким районним судом Харківської області на підставі рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 грудня 2015 року у справі №616/831/15-ц, визнати таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначає,\~що в\~період із\~літа 2014\~року по\~вересень 2015\~рік з\~відповідачем [PERSON] \~проживав однією\~сім`єю без\~реєстрації шлюбу.\~ [INFO] народилася\~спільна дитина\~ [PERSON] .\~Мали намір\~укласти шлюб,\~однак,\~через різні\~погляди на\~життя,\~у вересні\~2015\~року розійшлися.\~Відповідач разом\~із сином\~переїхали проживати\~за місцем\~її реєстрації\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Рішенням Великобурлуцького\~районного суду\~Харківської області\~від 11.12.2015\~року (справа\~№616/831/15-ц)\~задоволено позов\~про стягнення\~з нього\~на користь\~ [PERSON] аліментів\~на утримання\~неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2015 року і до досягнення дитиною віку повноліття. 22.06.2016 року виконавчий лист виданий на підставі рішення від 11.12.2015 року [PERSON] пред`явлено до виконання та аліменти позивач сплачував відповідно до судового рішення. В травні 2017 було досягнуто домовленості про добровільне надання матеріальної допомоги на утримання сина, у зв`язку з чим, 22 травня 2017 року на підставі заяви [PERSON] виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В жовтні\~2017\~року,\~на прохання\~ [PERSON] ,\~мати позивача\~ [PERSON] приїхала\~в с.Підсереєнє\~та забрала\~онука [PERSON] ,\~а відповідач\~виїхала до\~м.Харків.\~До теперішнього\~часу син\~проживає разом\~із позивачем\~та перебуває\~на його\~утриманні, спору щодо утримання дитини не виникало, виконавчий лист до виконання на даний час не пред`явлено. Заочним рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 08.02.2021 (справа №616/509/20) визначено місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, позивач вказує, що рішенням суду від 08.02.2021 року встановлено факт проживання сина разом із ним з жовтня 2017 року. Таким чином, на даний час змінилися обставини, які є підставою для стягнення аліментів на утримання дітей на користь відповідача, а згідно частини 4 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Клопотання про відкладення справи та відзив на позов до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~актового запису\~про народження\~№11\~від 21.05.2015\~року,\~місце реєстрації:\~виконавчий комітет\~Підсереднянської сільської\~ради Великобурлуцького\~району Харківської\~області,\~батьками [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 21.05.2015). (а.с.10) Великобурлуцьким районним судом Харківської області 11.12.2015 ухвалено рішення у справі №616/831/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь до [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2015 року і до досягнення дитиною віку повноліття. (а.с.11-14). Вказане рішення набрало законної сили 22.12.2015 та на його виконання видано виконавчий лист (а.с. 15-16). 22 червня 2016 року [PERSON] виконавчий лист по справі №616/831/15-ц пред`явлено до виконання до Великобурлуцького РВДВС ГУТУЮ у Харківській області (виконавче провадження №50259244). (а.с.15) На підставі заяви [PERSON] про припинення стягнення старшим державним виконавцем Ткач О.С. 22.05.2017 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №50259244. (а.с.16). Заочним рішенням\~Великобурлуцького районного\~суду Харківської\~області від\~08.02.2021\~(справа\~№616/509/20)\~визначено місце\~проживання малолітньої\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~разом з\~батьком [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за адресою:\~ [ADDRESS] . (а.с.17-24). Зазначене рішення суду (заочне) від 08.02.2021 набрало законної сили 13.03.2021. Так, рішенням у цивільної справи №616/509/20 встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем з жовтня 2017 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Отже,\~з огляду\~на викладене\~та відповідно\~до положення\~статті 82\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~суд не\~піддає сумніву\~та доказуванню\~обставини,\~встановлені заочним\~рішенням суду\~від 08\~лютого 2021\~року у\~цивільній справі\~№616/509/20. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом статті 181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до пункту 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Отже, при вирішення питання щодо права на одержання аліментів визначальним є те, з ким з батьків проживає дитина на час розгляду справи та ухвалення рішення, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Факт зміни місця проживання дитини, зокрема визначення місця проживання дитини з платником аліментів, є обставиною, яка припиняє його обов`язок щодо сплати аліментів на користь іншого з батьків. Так,\~судом встановлено,\~що місце\~проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , визначено відповідно до рішення суду разом із батьком [PERSON] . Вдповідачем докази на спростування доводів позивача щодо проживання з ним дитини не надані. Таким чином, обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача, змінилися, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки було встановлено та підтверджено належними доказами, що одержувач аліментів [PERSON] , [INFO] , на даний час мешкає окремо від дитини, утриманням дитини [PERSON] на даний час здійснюється батьком [PERSON] , [INFO] , з яким на теперішній час мешкає неповнолітня дитина. При цьому, суд встановив, що малолітній син проживає з позивачем з жовтня 2017 року та визначаючи дату, з якої припиняється стягнення аліментів, враховує положення Глави 18 Розділу V та періодичність стягнення аліментів, приходить до висновку, що стягнення аліментів слід припинити з 01 листопада 2017 року. Відповідно до частини 2 статті 432 Цивільного процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Оскільки суд дійшов висновку про припинення стягнення з позивача аліментів на утримання сина, є підстави для визнання виконавчого листа, виданого Великобурлуцьким районним судом Харківської області на підставі рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 грудня 2015 року у справі №616/831/15-ц, таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (квитанція ХОУ АТ «Ощадбанк» №71 від 24.03.2021 року. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved