Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

22 квітня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої незаконним рішенням (діями) службової особи органу державної влади УПП в Харківській області ДПП. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.02.2018 року близько 10 год. [PERSON] керував автомобілем Daewoo Lanos р.н. [NUMBER] по вул. Пєшкова в м. Харкові, на перехресті з вул. Академіка Павлова, переконавшись, що транспортні засоби, які рухаються по головній дорозі зупинились на заборонений сигнал світлофора, почав виїжджати на перехрестя, зупинився, щоб надати перевагу пішоходам, які переходили проїжджу частину, на яку він повертав, після чого закінчив проїзд перехрестя. Проїхавши перехрестя, його автомобіль на вимогу автомобіля патрульної поліції було зупинено з причин, що він нібито проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, у зв`язку з чим було складено постанову ЕАА№283575 від 03.02.2018 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 року (справа №640/2346/18, н/п 2-а/640/230/18 дії командира роти УПП в Харківській області ДПП НПУ Овчарова Д.С. були визнані незаконними, а постанова ЕАА №283575 від 03.02.2018 була скасована. Даним незаконним рішенням позивачу завдано моральної шкоди, яка проявляється в тому, що постраждала репутація позивача, був змушений відчувати стрес, погіршився стан здоров`я позивача, у зв`язку з чим позивач змушений проходити курс лікування. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 25000 грн. Представником ДКСУ спрямовано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що доказів завдання моральної шкоди позивачем не надано, та не надано доказів на підтвердження того, в чому саме полягає заподіяна моральна шкода, та позивач помилково визначив Казначейство в якості відповідача по справі. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому він просить задовольнити позов, посилаючись на те, що факт незаконних дій посадової особи УПП в Харківській області ДПП не потребує доказуванню в силу ст. 82 ЦПК України, та позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, та внаслідок чого позивач зазнав душевних хвилювань, подавленого стану тощо. Представником ДКСУ подані заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на відсутність доказів по справі, та сам факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, та зазначає, що відзив було подано уповноваженою особою. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник Державної казначейської служби України та УДКСУ у Київському районі м. Харкова Харківської області Грошев С.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позовних вимог. Представник ДПП в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. 22.04.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зуб Г.А. 28.04.2020 року судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача, відповідь на який надано 28.04.2020. Ухвалою судді від 28.04.2020 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 16.06.2020 року відмовлено в задоволенні клопотань представника [PERSON] про залишення вказаної позовної заяви без руху у зв`язку з несплатою судового збору, та територіальної зміни розгляду справи. Судом встановлено, що 03.02.2018 року командиром роти УПП м. Харкова Овчаровим Д.С. було винесено постанову серії ЕАА № 283575 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що 03.02.2018 року [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Lanos р.н. [NUMBER] , по вул. Академіка Павлова, 133 в м. Харкові, здійснив проїзд перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 року по справі №640/2346/18, позов [PERSON] задоволено: визнано неправомірними дії командира роти капітана поліції УПП в Харківській області ДПП НПУ Овчарова Д.С., та скасовано постанову командира роти капітана поліції УПП в Харківській області ДПП НПУ Овчарова Д.С. серії ЕАА №283575 від 03.02.2018 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрито. Доказів того, що вказане рішення скасовано в апеляційному або касаційному порядку матеріали справи не містять. При цьому судом встановлено, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена та не підтверджена відповідними доказами, а отже, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП. Після складання вказаної постанови, позивач звертався до лікаря, де йому було встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі статтею 1174\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. У пункті 3\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18), здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вирішуючи вказаний спір, суд відповідно до положень статті 82\~ЦПК України враховує, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 року встановлено незаконність дій працівника патрульної поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності та скасовано постанову командира роти капітана поліції УПП в Харківській області ДПП НПУ Овчарова Д.С. від 03.02.2018 року. Встановивши, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу працівником патрульної поліції безпідставно, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди відповідно до вимог статей 23, 1167,1174 ЦК України за рахунок коштів Державного бюджету України, яка виразилась у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого. Також, сам по собі факт неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні норм ст. 1174 Цивільного кодексу України є підставою для відшкодування, заподіяної шкоди, та свідчить про безумовні душевні страждання та моральні переживання фізичної особи внаслідок таких дій посадової особи державного органу. За таких обставин, суд вважає, що враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності, а саме погіршення стану здоров`я через виниклий стрес, зниження ділової репутації, приниження позивача в очах близьких, рідних, знайомих через обвинувачення у вчинення такого адміністративного правопорушення, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та доведеності своєї невинуватості, однак виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 2000 грн., що є співрозмірним до завданої шкоди, а тому суд частково задовольняє позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у вказаній сумі, а в іншій частині позову суд відмовляє за наведених вище обставин. Пунктом 5 ст.4 Указу Президента\~України «Про\~Положення про\~Державну казначейську\~службу України» передбачено,\~що Державне\~казначейство України,\~відповідно до\~покладених завдань,\~здійснює безспірне\~списання коштів\~державного бюджету\~та місцевих\~бюджетів на\~підставі рішення\~суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial