Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

23.12.2013 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму про поновлення на роботі. Свій позов обґрунтовує тим, що його, відповідно до наказу № 286 від 13.05.1996 року, прийнято на посаду механіка по ремонту промислового обладнання УВМ Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму. Наказом № 152-к від 28.11.2013 року його було звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул). Дії відповідача вважає незаконними. Посилається на те, що його відсутність на роботі була викликана необхідністю належним забезпеченням устаткування майстерні. Посилається на те, що він ходив по магазинах вибрати світильники до станків. Однак, відповідач без достатніх та належних правових підстав визнав це прогулом та звільнив його з роботи. Крім цього, профспілковий комітет надав згоду на його звільнення без дослідження доказів. Тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить поновити його на роботі та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу. 13.01.2014 року позивач подав заяву про залучення у якості відповідача профспілкового комітету Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму, оскільки у позові він пред'являє позовні вимоги до нього (а.с. 46). У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Крім цього, [PERSON] додатково пояснив, що вказані дії щодо звільнення його з роботи є помстою керівництва за те, що він у червні 2012 року звернувся із письмовою заявою до Новоград-Волинського МВ УМВС України та повідомив про факт зникнення з майстерні Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму двох станків. Працівниками міліції проводилась відповідна перевірка в установі та винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с 37). Представник відповідача Мартинюк В.В. позовні вимоги не визнав, заперечив проти задоволення вимог. Суд, заслухавши сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідно до наказу Новоград-Волинського машинобудівного технікуму № 286 від 13.05.1996 року [PERSON] прийнято на роботу механіком промислового обладнання УВМ, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 70). Наказом № 21 від 16.01.2002 року Новоград-Волинський машинобудівний технікум перейменовано в Новоград-Волинський промислово-економічний технікум (а.с. 70). 05.11.2013 року заступником директора технікуму [PERSON] у присутності заступника директора з адміністративно-господарської роботи [PERSON], інженера з охорони праці технікуму [PERSON], майстра виробничого навчання [PERSON], було складено акт про те, що 05.11.2013 року [PERSON] був відсутній на роботі протягом 4 годин, з 13.00 до кінця робочого дня. Цього ж дня вказаний акт був затверджений директором технікуму [PERSON] (а.с. 92). 06.11.2013 року [PERSON] надав пояснення щодо відсутності на робочому місці обґрунтовуючи тим, що разом із колективом перебував на заготівлі березових віників (а.с. 25). 12.11.2013 року Новоград-Волинський промислово економічний технікум надіслав подання Голові профспілкового комітету Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму про отримання згоди на звільнення [PERSON] за прогул (а.с. 8). 20.11.2013 року було проведено засідання профспілкового комітету та складено відповідний протокол № 12. Із вказано протоколу випливає, що [PERSON] повністю визнав свою провину та просив вибачення. Вказав, що у своїй пояснювальній записці надав неправдиву інформацію. У протоколі також зазначено, що на засіданні профкому був присутній директор технікуму [PERSON], який не є членом профкому. У своїх поясненнях [PERSON] зауважив, що профком має дати згоду на звільнення [PERSON] за прогул. Однак, із дослідженого протоколу засідання профкому випливає, що жоден із членів профкому, що виступали, не висловили власної думки про надання згоди на звільненні [PERSON] за прогул. Натомість, надавали пропозиції [PERSON] звільнитися за власним бажанням чи за угодою сторін. За результатами засідання профспілковий комітет одностайно ухвалив надати згоду на звільнення [PERSON] за прогул без поважних причин (а.с. 76, 77). 22.11.2013 року профспілковим комітетом надіслано директору технікуму повідомлення про надання згоди на звільнення [PERSON] за прогул (а.с. 79). 25.11.2013 року наказом директора Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму [PERSON] № 191-о визнано для [PERSON] робочі години з 13.00 по 17.00 05.11.2013 року прогулом без поважних причин та за грубе порушення трудової дисципліни застосовано до [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення (а.с. 9). 28.11.2013 року наказом директора Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму [PERSON] № 152-к [PERSON] звільнено із займаної посади з 29.11.2013 року. У судовому засіданні свою відсутність позивач пояснив тим, що він ходив по магазинах вибрати світильники до станків, оскільки, на його думку, вони застарілі та не забезпечують виконання норм охорони праці та техніки безпеки. Щоб провести їх заміну потрібно було визначити які саме світильники, за яку ціну та у яких магазинах можна їх придбати. А, оскільки він являється механіком по ремонту вказаних станків, то має більший досвід у їхньому виборі. Вищевказані пояснення [PERSON] спростовують посилання представника відповідача Мартинюка В.В. про те, що вибір та закупівля обладнання до станків не входить до посадових обов'язків [PERSON] Крім цього, відповідно до п. 1.9 Функціональних обов'язків механіка навчально-виробничих майстерень Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму, затверджених директором технікуму та головою профспілкового комітету (далі - Функціональні обов'язки), механік несе відповідальність за збереження майна, обладнання, оснастки, інструментів, тощо, яке знаходиться в навчально-виробничому корпусі і на виробничих дільницях, своєчасно проводить нагляд, технічне обслуговування, ремонт і поновлення устаткування майстерень, дотримується правил техніки безпеки, виробничої санітарії і пожежної безпеки в навчально-виробничому корпусі у відповідності до чинного законодавства. Також, п. 3.7. Функціональних обов'язків на [PERSON] покладена організація підготовки і одержання матеріалів, необхідних для планово-попереджувальних і поточних ремонтів, запасних частин, інструменту, тощо, складання ескізів та специфікації на запасні частини, проведення необхідних записів в паспорти на устаткування. Також, п. 3.12 передбачає сприяння оновленню та удосконаленню матеріально-технічної бази технікуму. Перераховані обов'язки механіка також узгоджуються із поясненнями позивача. Вибір світильників до станків можна віднести до організації щодо поновлення устаткування майстерні, організації підготовки матеріалів для необхідних попереджувальних і поточних ремонтів та сприянню оновленню та удосконаленню матеріально-технічної бази технікуму. Однак, судом береться до уваги, що такі дії проводилися [PERSON] без відома керівництва. [PERSON] мав можливість повідомити безпосереднього керівника про те, що він відлучається із свого місця роботи для таких цілей. Але суд приймає до уваги мету з якою [PERSON] залишив своє місце роботи, яка виключає без поважність його відсутності на роботі. Також у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що йому порадили написати пояснювальну про те, що він у цей час перебував на заготівлі березових віників, оскільки про це є відповідний наказ і там перебували його колеги. Свідок [PERSON] підтвердив, що заходив до [PERSON] близько 13 год. 20 хв. та говорив з ним біля 5 - 10 хв. Крім цього, свідок [PERSON] також підтвердив, що 5.11.2013 року він зустрів [PERSON] у місті близько 15 год. [PERSON] пояснив, що ходить по робочих питаннях. Розмовляли з ним близько 10 хв. Покази свідка узгоджуються з поясненнями позивача та підтверджують факт перебування позивача за територією технікуму по робочих питаннях. Свідок [PERSON], яка працює лаборантом технікуму і являється членом профкому, пояснила, що [PERSON] сказав, що був дома. Вказала, що працівники не хочуть працювати з [PERSON] На запитання головуючого пояснила, що серйозних наслідків через відсутність на роботі [PERSON] не настало. Свідок [PERSON], заступник голови профкому, пояснила, що [PERSON] зізнався, що його не було на роботі. Вказала, що профспілкою, при винесенні рішення про надання згоди на звільнення [PERSON], була врахована думка колективу який не підтримує його. Свідок [PERSON], також підтвердила, що [PERSON] визнав, що його на роботі не було. Також пояснила, що [PERSON] раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Свідок [PERSON] також пояснила, що [PERSON] визнав свою вину у скоєному. Свідок [PERSON] пояснив, що навчальний час у технікумі з 8 до 13 години. [PERSON] хороший фахівець, останні час любить щоб його просили, до відповідальності не притягувався, як працівник влаштовував. Про світильники [PERSON] йому нічого не казав. Свідки [PERSON] та [PERSON] також засвідчили, що [PERSON] зізнався про прогул. Крім цього, на запитання головуючого [PERSON] пояснив, що стягнень [PERSON] раніше не мав. Свідок [PERSON], заступник директора, пояснив, що він склав акт у кінці робочого дня. Протягом дня часто заходив у майстерню і бачив, що [PERSON] на місці не було. Те що [PERSON] був відсутній на роботі з обіду було з'ясовано зі слів працівників цеху. [PERSON] при поясненні причини відсутності на роботі сказав, що був на заготівлі віників. [PERSON] охарактеризував [PERSON] як безініціативного. Підтвердив, що раніше до дисциплінарної відповідальності [PERSON] не притягувався. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] на робочому місці після 13 години 05.11.2013 року не було. Дисциплінарних стягнень до [PERSON] раніше не застосовувалось. [PERSON] додатково пояснив, що у період відсутності [PERSON] вийшов з ладу один із станків. Внаслідок цього студенти були змушені працювати за один станком, що викликало збій і графіку навчання. Тому відсутність [PERSON] завдало шкоду навчальному закладу. Пояснення свідка [PERSON], які надавалися ним 14.03.2014 року, щодо завдання шкоди технікуму не узгоджуються із поясненнями попередніх свідків ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],), які надавали пояснення 06.03.2014 року, та засвідчили, що жодної шкоди технікуму відсутністю [PERSON] не завдано. Крім цього, представником відповідача Мартинюком В.В. у засіданнях, що передували допиту свідка [PERSON], також надавались пояснення про те, що шкоди технікуму відсутність [PERSON] не завдала. Окрім цього, суд відкидає як доказ характеристику [PERSON] від 26.03.2014 року та протокол зборів трудового колективу технікуму від 26.03.2014 року та звертає увагу на те, що 26.03.2014 року колективом технікуму проводилися збори на якому розглядалося питання про затвердження характеристики [PERSON] після звернення його до суду з позовом про поновлення на роботі (а.с. 135, 136). Суд розцінює пояснення свідка [PERSON] щодо завдання шкоди технікуму, проведення зборів трудового колективу і затвердження ними характеристики [PERSON], з подальшим її поданням до суду, як штучне збирання доказів на підтвердження правомірності звільнення [PERSON] за прогул. Відповідачем не надано суду жодного доказу не те, що [PERSON] неналежно виконував свої посадові обв'язки раніше. Крім цього, було підтверджено, що позивач жодного разу не притягувалися до дисциплінарної відповідальності. Крім цього, суд приймає до уваги те, що відсутність на робочому місці [PERSON] не завдало шкоди технікуму, позивачем свою вину визнано. На засіданні профспілкового комітету [PERSON] щиро розкаявся у скоєному. Однак, профспілковим комітетом не взято до уваги визнання вини працівником, щире каяття, вік працівника, професійні якості, стаж роботи, те що раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався, відсутність завданої шкоди установі. Посилання профспілкового комітету на те, що існує небажання трудового колективу працювати з [PERSON] у жодному разі не може бути підставою надання згоди на звільнення його за прогул без поважних причин, що викликає позбавлення працівника роботи та джерел доходу. Крім цього, суд звертає увагу на те, що на засіданні профспілкового комітету був присутній директор технікуму [PERSON], який наполягав на наданні профспілковим комітетом згоди на звільнення [PERSON]. Усі члени профспілкового комітету являються працівниками технікуму. Ст. 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Ч. 6 цієї статті вказує, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Ст. 149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, на підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що Новоград-Волинський промислово-економічний технікум наклало дисциплінарне стягнення у виді звільнення за скоєний проступок на позивача незаконно, не з'ясувавши усіх обставин справи та не врахувавши відсутність у нього дисциплінарних стягнень. Крім цього, профспілковий комітет Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму при наданні згоди також не врахував визнання вини працівником, щире каяття, вік працівника, професійні якості, стаж роботи, те що раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався, відсутність завданої шкоди установі. Тому, накази директора технікуму [PERSON] № 191-о від 25.11.2013 року, № 152-к від 28.11.2013 року та рішення профспілкового комітету про надання згоди на звільнення [PERSON] за прогул є незаконними та несправедливими. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Згідно п. 32 постанови ПВС України № 9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядку), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100. П. 5 розділу 4 Прядку зазначає, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до п. 8 розділу 4 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідачем надано довідку про середньомісячну заробітну плату [PERSON] (а.с. 13). Оскільки позивачі були звільнені у листопаді 2013 року, то середньоденна заробітна плата повинна рахуватися за вересень-жовтень 2013 року. Так, 1772,02 грн. + 1939,02 грн. = 3711,04 грн. (сумарний дохід за два попередні місяці). У вересні 2013 року кількість робочих днів становить 21, у свою чергу у жовні теж 23. 21+23=44. 3711,04 грн. /44 днів=84,34 грн. (середньоденна заробітна плата) Кількість робочих днів вимушеного прогулу становить 89 дні. Отже, 84,34*89=7506,26 грн. Тому, сума стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу становить по 7506,26 грн. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Крім цього, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп..

Outcome: approved