Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

23.08.2018 року позивачка [PERSON], яка діє від себе та в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Бородянської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Вона, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 15.08.2018 року № 541. Разом з нею зареєстрований та проживає її син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією акту обстеження житлово-побутових умов від 07.05.2018 року. Батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Вона займається вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя сина, забезпечує його харчуванням, лікуванням, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, створює умови для отримання ним освіти, піклується про його фізичний розвиток, створила всі належні умови для виховання, навчання та розвитку, що підтверджується копією акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 07 травня 2018 року. Вона звернулася із заявою до органу опіки та піклування Бородянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та отримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], затверджений розпорядженням голови Бородянської районної державної адміністрації від 01 серпня 2018 року № 361. Батько дитини з часу їхнього розлучення з вересня 2007 року ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню його неповнолітнього сина. Відповідно до інформації адміністрації Білоцерківського навчально-виховного об'єднання «Перша Білоцерківська гімназія - школа І ступеня», де з 01.09.2010 року навчається неповнолітній [PERSON], протягом восьми років навчання дитини в школі батько, [PERSON], зовсім не займався вихованням сина й не цікавився шкільним життям своєї дитини. [PERSON] не займається підготовкою до самостійного життя свого сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не створює умов для отримання ним освіти. Її син є дитиною-інвалідом і перебуває на обліку в офтальмолога. Неповнолітньому [PERSON] виповнилося 15 років, він досягнув такого віку та рівня розвитку, що може висловити власну думку щодо позбавлення його батька батьківських прав. Син повідомив, що він свого батька не бачив та не чув протягом одинадцяти років, батько не бере участі у його вихованні та не спілкується з ним, у зв'язку з цим він просить позбавити свого батька батьківських прав. Згідно з копією довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 27.03.2018 року, станом на 01.03.2018 року борг по сплаті аліментів становить 64546,25 грн. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], затвердженого розпорядженням голови Бородянської районної державної адміністрації від 01 серпня 2018 року № 361, з урахуванням рішення виконавчого комітету Лубенської сільської ради Бородянського району Київської області від 26.06.2018 року № 20, районна адміністрація вважає доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] року. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. За ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я, на користь інших осіб аліментів не сплачує, участі в утриманні свого неповнолітнього сина він взагалі не приймає. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 06.07.2007 року з [PERSON], [INFO], уродженця м. Чита, Черновського району, Росія, стягнуто на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27.07.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів вона вважає недостатнім для утримання дитини, оскільки [PERSON] є дитиною-інвалідом і їй необхідно оплачувати лікування сина, додаткові заняття шкільної програми, їй потрібні додаткові кошти на утримання сина, а добровільно відповідач не надає кошти. Згідно з копією довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 27.03.2018 року, станом на 01.03.2018 року борг по сплаті аліментів становить 64546,25 грн. За ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 141 СК України обов'язки батьків з утримання дітей є рівними. А тому з врахуванням всіх вищенаведених обставин вважає, що можливо збільшити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], - 1/4 частина заробітку/доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Просила суд прийняти позов до судового розгляду, позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженця м. Чита, Черновського району, Росія щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Чита, Черновського району, Росія, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER], який проживає [ADDRESS], аліменти на користь [PERSON] реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER], яка проживає [ADDRESS] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача на її користь судові витрати ( а. с. 3-8 ). Ухвалою судді від 11.09.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено в підготовче судове засідання у справі на 15 годину 00 хвилин 02 жовтня 2018 року ( а. с. 28-29 ). Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 годину 00 хвилин 14 листопада 2018 року ( а. с.53-54 ). В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], яка діє на підставі Ордеру, серія КС № 415626 від 02.10.2018 року не з'явилися, представником позивача було надано клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення, з якого убачається, що судову повістку [PERSON] отримав особисто 20.11.2018 року. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи,які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Оскільки, відповідач [PERSON] отримав судову повістку особисто 20.11.2018 року, в якій було зазначено про розгляд справи 10.12.2018 року, тому відповідач завчасно та належним чином був повідомлений. Третя особа орган опіки та піклування Бородянської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення, з якого убачається, що судову повістку отримано 21.11.2018 року. З наявного листа служби у справах дітей та сім'ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області, яке отримано судом 16.10.2018 року за вх. № 33043, останні просили розгляд справи проводити без участі представника та позов підтримують і просять його задовольнити. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] вбачається, що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 10 ). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], затвердженого розпорядженням голови Бородянської районної державної адміністрації від 01.08.2018року № 361 комісією дійшла згоди, що в діях відповідача вбачаються факти ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина та щодо доцільності позбавлення останнього батьківських прав ( а. с. 14 ). Згідно Акту обстеження умов проживання від 07 травня 2018 року комісія вважає, що в родині [PERSON] створені належні житлово-побутові умови для проживання та виховання її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а. с. 15 ). Відповідно довідки розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим документом за період з 19.10.2007 року по 01.03.2018 року, складеного державним виконавцем Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заборгованість боржника [PERSON] складає 64 526,25 гривень ( а. с. 17-18). До того ж, з вищевказаної довідки та розрахунку убачається, що боржник [PERSON] з серпня 2012 року по березень 2018 року взагалі нічого не сплачував ( а. с. 17-18 ). Встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку у офтальмолога, зазначене підтверджується наявною в матеріалах справи індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 168 та консультативним висновком ( а. с. 19-20, 21-23 ). З довідки про місце проживання та склад сім'ї від 15.08.2018 року за вих. № 541 виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради [PERSON] убачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а. с. 24 ). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області ( а. с. 26-27 ). Встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно свого сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідач [PERSON], свідомо ухиляється від покладеного на нього обов'язку виховання своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не відвідує сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Стосовно позовних вимог позивачки в частині збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання сина [PERSON] та стягувати з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття, то суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що з відповідача [PERSON] згідно рішення суду стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається з обставин справи, змісту позовної заяви та змісту положень закону, якими врегульовано питання зміни розміру аліментів, позивач фактично ставить питання не про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, а просить привести їх розмір у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахування вище вказаного, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] в цій частині задовольнити, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 581/638/17-ц, яка відповідно до ч. 4ст.263 ЦПК України враховується судом. При цьому виконавчий лист, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 01.08.2007 року, по справі № 2-4841 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 22 січня 2010 року, до досягнення сином повноліття, до 24 червня 2027 року, визнається таким, що не підлягає виконанню. Тому, з урахуванням вищенаведеного, вищезазначені вимоги позивачки є такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення,звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у сумі 704,80 гривень, понесені при зверненні до суду та які документально підтверджені ( а. с. 2 ). Крім того, враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору в частині стягнення алментів, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 704,80 гривень покласти на відповідача [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved