Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

22.12.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 07.06.2008 року та зареєстрований Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 05; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008 року, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. У зв'язку із тим, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання малолітньої доньки, та оскільки примирення подружжя неможливе, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити, наполягала на стягненні аліментів у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача. Представник відповідача [PERSON] - Адабаш С.А. у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення на позовну заяву, та пояснила, що відповідач визнає вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому представник вказала, що відповідач не ухиляється від своїх обов'язків як батька, однак, на даний час немає роботи та житла. Ухвалою суду від 21.03.2017 року за заявою позивача [PERSON] витребувано докази з Південного Головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта-Центр» стосовно діяльності відповідача за період з серпня 2016 року по 21.03.2017 року. Ухвалою суду від 29.08.2017 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Адабаш С.А. витребувано докази з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області та з Південного Головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк». Вислухавши учасників справи, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 07.06.2008 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - [PERSON]/ уклали шлюб, який зареєстрований Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 05, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 6/. [INFO] року народилася [PERSON], актовий запис № 428, що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони у справі /а.с. 8/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з серпня 2016 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні, так як суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки, шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. З довідки про склад сім'ї та реєстрацію від 19.12.2016 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 9/. Таким чином, судом встановлено, що донька сторін проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. На підтвердження матеріального стану позивача, судом досліджено надані письмові докази: -Довідку про доходи від 24.02.2017 року, з якої слідує, що позивач працює у ФОП [PERSON] на посаді адміністратора системи та її заробітна плата за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року склала 8692,00 грн. /а.с. 93/. На виконання ухвали суду від 29.08.2017 року судом отримано: -Лист Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 21.09.2017 року з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 22.09.2017 року № 45401 /а.с. 115-117/; -виписку ПАТ КБ «Приват Банк» по рахунку [PERSON] за період з 01.08.2016 року по 21.12.2017 року /а.с. 126-140/. Таким чином, судом встановлено, що позивач була офіційно працевлаштована та її заробітна плата до січня 2017 року складала 3000,00 грн. В судовому засіданні 12.01.2018 року позивач повідомила, що вже звільнилась та на цей час має намір працевлаштуватись. На підтвердження матеріального стану відповідача, судом досліджено надані письмові докази: -Повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП № 532 від 02.02.2017 року, з якого вбачається, що 02.02.2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності [PERSON] /а.с. 17/; -Трудову книжку [PERSON], з якої слідує, що відповідач 08.05.2012 року звільнений з посади водія-експедитора за власним бажанням /а.с. 18-21/; -Трудовий договір від 03.08.2017 року, за яким [PERSON] має виконувати роботу водія із заробітною платою 3200,00 грн. на місяць /а.с. 71/; -Довідку ПАТ КБ «Приват Банк» про обіг коштів за період з 01.02.2016 року по 11.01.2018 року /а.с. 141-142/. Крім того, на виконання ухвали суду від 21.03.2017 року судом отримано: - лист від ТОВ «Нова Пошта» від 18.04.2017 року, яким повідомлено, що з серпня 2016 року з [PERSON] будь-яких контрактів не укладалося /а.с. 48/; - виписку ПАТ КБ «Приват Банк» по рахунку [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 01.04.2017 року /а.с. 60-69/ та за період з 01.08.2016 року по 01.08.2017 року /а.с. 102-113/. Суд приймає до уваги пояснення сторони відповідача про те, що батько не ухиляється від своїх обов'язків щодо утримання доньки, на підтвердження чого судом досліджені квитанції про придбання продуктів, ліків та речей для доньки у період з 01.01.2017 року /а.с. 76-90/. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на час подачі позову офіційно не був працевлаштований, має припинену підприємницьку діяльність, будь-яких контрактів із ТОВ «Нова Пошта» не укладав. Однак, систематично надає матеріальну допомогу на утримання доньки та не ухиляється від своїх обов'язків як батько. Також суд враховує, що 03.08.2017 року відповідач уклав трудовий договір та на цей час працює водієм з заробітньою платою у розмірі 3200 грн. на місяць /а.с.71/. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки, відповідач добровільно не надає кошти на утримання доньки у розмірі, який би позивач вважала достатнім, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 182 СК України. У позовній заяві [PERSON] як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів посилається на положення ст.180-182 СК України. Однак, суд враховуючи зміни сімейного законодавства від 17.05.2017 року, суд зазначає, що до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. ст. 180-182 СК України в новій редакції. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує встановлений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» , прожитковий мінімум у 2018 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Тому сума аліментів на дітей сторін має узгоджуватись з вказаною сумою. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. А саме суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої доньки. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial