Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

22 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.11.2004 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] . З 2013 року стосунки між сторонами суттєво погіршились. Постійно виникали сварки, оскільки вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. З 2013 року ведення між ними господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Шлюб є лише формальністю, а його подальше збереження суперечить інтересам подружжя. Неповнолітня донька постійно проживає разом з матір`ю, рішенням суду від 10.10.2013р. у справі №206/6797/13-ц з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Вказане є додатковим підтвердженням фактичного припинення сімейних відносин між сторонами. Просить розірвати шлюб. 15 травня 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с.14). 27 травня 2019 р. на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с.18). 27 травня 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с.19). Від позивача до початку судового засідання на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Від відповідача також до початку судового засідання через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~шлюбі з\~06\~листопада 2004\~року,\~шлюб зареєстрований\~Відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Самарського\~районного управління\~юстиції м.\~Дніпропетровська,\~актовий запис\~№371\~(а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились з 2013 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved