Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

21 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд встановити факт постійно проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, та визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , яка проживала в квартирі [ADDRESS] . Вона постійно хворіла, та самостійно не могла за собою в повній мірі доглядати, тож позивач в березні 2017 року переїхав до неї жити та доглядати за нею, утримував квартиру, сплачував комунальні послуги, проводив поточний ремонт, що підтверджується актом про проведення робіт внутрішнього освітлення в квартирі,довідкою ОСББ «Буди-перше». За життя 06.11.2015 бабуся склала заповіт на ім`я позивача, яким заповіла належну йому усе належне їй майно на день смерті. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Спадщину після померлої бабусі він прийняв шляхом постійного проживання з нею на день відкриття спадщини, однак в оформленні спадкових прав було відмовлено у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів їхнього спільного проживання, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 12 липня 2019 року о 12 год. 30 хв. Представником позивача - адвокатом Мельник Н.О. подано до суду клопотання про витребування доказів від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., а саме: належним чином завіреної копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2019 року клопотання про забезпечення доказів задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. (адреса: [ADDRESS] ), а саме: належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду на 09 вересня 2019 року о 15 год. 40 хв. Позивачем подано до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Від Будянської селищної ради Харківського району Харківської області надійшов відзив на позов, в якому просилирозглядати справи без участі їхнього представника, просили вирішити справу на розсуд суду. Інших клопотань та заяв від учасників до суду не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., реєстр. № 1538, набула право власності на квартиру [ADDRESS] , яке було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг від 06.11.2015 № 47104948. 06 листопада 2015 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., реєстр. № 1540, яким усе своє майно, яке буде належати їй на день смерті і вона заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис про смерть № 42. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 12.03.2019 № 74/01-16 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] за тих підстав, що станом на 12.03.2019 строк для подання заяви про прийняття спадщини сплив, і в його паспорті відсутня відмітка реєстрації місця проживання за адресою реєстрації спадкодавця, тож він вважається таким, що не прийняв спадщину. Довідкою № 8 від 02.05.2019, виданою ОСББ «Буди-перше» підтверджується факт проживання позивача без реєстрації з березня 2017 року та до моменту смерті бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також позивачем надано в матеріали справи копію договору № 19 від 28.03.2019, згідно умов якого за адресою проживання спадкодавця проводились роботи по облаштуванню внутрішнього освітлення квартири. Від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. надійшла інформація по справі від 29.07.2019, в якій зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не відкривалась, 06.11.2015 був посвідчений заповіт від імені [PERSON] , та надано довідки зі Спадкового реєстру. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 зазначив, щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення стст.1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 1 січня 2004 року). Відповідно до ст. 4, ч. 1 ст. 26, ст. 19, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. До документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, віднесено також рішення суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 328, ст. 373 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 1268-1270, 1272ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу- 6 місяців з моменту відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути крім інших - визнання права. Як роз`яснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. ст. 76-77, 80-81, 83 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до сто вірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що позивач постійно проживав зі спадкодавцем до дня смерті, суд вважає, що він набув право власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті бабусі, тож позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та залишає за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved