Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

23 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області, [PERSON], третіх осіб: Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його реєстрації. В позовній заяві зазначив, що в листопаді 2016 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з заявою про надання\~\~дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства у власність за межами населених пунктів на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. 22 листопада 2016 року Головним управління Держгеокадастру у Миколаївській області було винесено наказ за № 14-11567/14-16-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою», яким йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2, 00 га пасовищ, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Виготовлений на підставі вказаного наказу проект землеустрою він надав до відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області на погодження та реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Після погодження проекту, відведеній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 4821780600:02:000:0598 та зареєстровано її в Державному земельному кадастрі. Після цього він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області для затвердження проекту землеустрою. Однак Головним управління Держгеокадастру у Миколаївській області йому відмовлено у затвердженні проекту з землеустрою у звязку з тим, що його ж наказом визнано нечинним наказ про надання йому дозволу на розроблення проекту з землеустрою. Підставою для визнання нечинним наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 22 листопада 2016 року № 14-11567/14-16-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою» слугувало те, що виділена йому земельна ділянка перебуває у користуванні громадянки [PERSON] згідно договору оренди землі від 22 березня 2010 року, зареєстрованого у Веселинівському секторі «Центр ДЗК» 14 грудня 2010 року за № 041048000450. Договір оренди землі, укладений 22 березня 2010 року між Орендодавцем Веселинівською районною державною адміністрацією в особі заступника голови райдержадміністрації [PERSON] та Орендарем: громадою с. Катеринівка в особі [PERSON], зареєстрований у Веселинівському секторі «Центр ДЗК» 14 грудня 2010 року за № 041048000450 вважає таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому просить визнати його недійсним. Не відповідність договору оренди вимогам законодавства обґрунтував тим, що: громада села не може бути орендарем земельних ділянок відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону № 161-XIV; повноваження [PERSON], яка діяла від імені орендаря громади с. Катеринівка при укладенні нічим підтверджені не були; договір оренди землі не містить всіх істотних умов договору, а саме: місце розташування земельної ділянки та умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки; договір оренди землі було подано орендарем на реєстрацію після того, як розпорядження голови райдержадміністрації втратило чинність. В подальшому позивач надав уточнену позовну заяву, в якій доповнив підставу позову, зазначивши, що орендарем у договорі зазначено громаду с. Катеринівка в особі [PERSON], паспорт серії ЕО 43998, виданий Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області від 5 січня 1998 року. Однак, на день укладення договору особи з такими особистими даними не існувало, оскільки [PERSON] 1 листопада 2009 року змінила прізвище на «Іордан», а зазначений паспорт було вилучено 09 листопада 2009 року Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області у порядку обміну у звязку зі зміною прізвища. За таких обставин просить визнати зазначений договір оренди землі недійсним тому, що наявність вищезазначеного договору створює йому перешкоди в здійсненні права приватизації земельної ділянки з кадастровим номером 4821780600:02:000:0598, оскільки згідно з ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, спірний договір оренди землі вважає таким, що відповідає вимогам законодавства. Зазначив, що земельну ділянку було передано [PERSON], саме як фізичній особі, договір оренди землі містить всі необхідні реквізити, істотні умови договору та зареєстрований у Веселинівському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 14 грудня 2010 року, про що надав також письмове заперечення. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 01 лютого 2018 року неналежного відповідача [PERSON] замінено належним відповідачем [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги вважала обґрунтованими. Разом з тим, просила в позові відмовити. Представник третьої особи Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за довіреністю [PERSON] позовні вимоги вважала обґрунтованими, пояснила, що договір оренди землі дійсно містить суттєві помилки. Разом з тим, в позовних вимогах просила відмовити з посиланням на те, що дана земельна ділянка використовується жителями с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області як громадське пасовище. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не зявився. Від виконуючого обовязки начальника управління [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління. Письмових заперечень не надали. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 22 листопада 2016 року № 14-11567/14-16-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою» позивачу [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га пасовищ, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу фізичною особою-підприємцем [PERSON] на імя позивача виготовлено проект землеустрою, який був погоджений у відділі Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської, а відведеній у власність позивача земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 4821780600:02:000:0598 та земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом № НВ-4803202772017 від 24 березня 2017 року. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-11567/14-16-СГ від 19 травня 2017 року «Про визнання такими, що втратили чинність накази Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області» наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 22 листопада 2016 року № 14-11567/14-16-СГ визнано таким, що втратив чинність. Згідно пояснювальної записки відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області від 17.05.2017 р. № 22-28-99.2-1338/2-17, підставою для визнання нечинним наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 22 листопада 2016 року «Про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою», слугувало те, що виділена позивачу земельна ділянка перебуває у користуванні громадянки [PERSON] згідно договору оренди землі від 22 березня 2010 року, зареєстрованого у Веселинівському секторі «Центр ДЗК» 14 грудня 2010 року за № 041048000450. Зазначений договір оренди землі порушує безпосередньо право позивача [PERSON] на приватизацію земельної ділянки. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, також ч. 2 цієї статті встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року\~(в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них та договором оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. ст. 6, 202, 203 ЦК України, правочином визнається дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин є дійсним, якщо: - його зміст не суперечить\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - особа, яка його вчиняє, має необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасників є вільним і відповідає їх внутрішній волі; - він вчинений у формі, встановленій законом й спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 4\~ст. 124 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України) передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно із\~ст. 93 ЗК України\~право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 1 Закону «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 4 ст. 4 Закону «Про оренду землі» (в редакції на час укладення спірного договору) було передбачено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом Відповідно до ст. 5 Закону «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарями земельних ділянок можуть бути: а) районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом; б) сільські, селищні, міські, районні та обласні ради, Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом; в) громадяни і юридичні особи України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об'єднання та організації, а також іноземні держави. Судом встановлено, що 22 березня 2010 року між Орендодавцем: Веселинівською районною державною адміністрацією в особі заступника голови райдержадміністрації [PERSON], та Орендарем: громадою с. Катеринівка в особі [PERSON], укладено договір оренди землі загальною площею 344,96 га пасовищ, для сінокосіння та випасання худоби на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, який зареєстрований у Веселинівському секторі «Центр ДЗК» 14 грудня 2010 року за № 041048000450. З вказаного договору оренди землі вбачається, що орендарем земельної ділянки загальною площею 344,96 га пасовищ для сінокосіння та випасання худоби на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області є громада с. Катеринівки. Згідно з ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Таким чином, територіальна громада, не є юридичною особою та фізичною особою, а тому відповідно до ст. 5 Закону «Про оренду землі» не може бути орендарем земельної ділянки, тому договір оренди землі укладений з порушенням вимог чинного на момент укладення договору законодавства, що є підставою для визнання договору недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України. Крім того, як вбачається з договору оренди землі, при його укладенні від імені орендаря громади с. Катеринівка діяла [PERSON], паспорт серії ЕО 439998, виданий 05 січня 1998 року Веселинівським РВ УМВС України. Разом з тим, як встановлено судом, 1 листопада 2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище «Андрійчук» на «Іордан», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 054151 від 01 листопада 2009 року. У звязку зі зміною прізвища 09 листопада 2009 року Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області було видано паспорт громадянина України серії ЕР № 369648 на імя [PERSON]. Таким чином, станом на 22 березня 2010 року, тобто на день укладення договору оренди землі, такої особи, як [PERSON], з зазначеними в договорі оренди землі паспортними даними не існувало, а тому вона не могла бути стороною договору, що є підставою для визнання договору оренди землі недійсним відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України. Крім того, згідно протоколу зборів громадян села Новокатеринівка від 24 травня 2004 року, протоколу зборів громадян сіл [PERSON] та Катеринівка від 26 червня 2004 року [PERSON] обрано довіреною особою на укладення договору оренди пасовищ по селах сільської ради, зокрема, села Катеринівка та на виготовлення проектно-технічної документації. Згідно розпорядження Веселинівської райдержадміністрації Миколаївської області від 27 жовтня 2004 року № 639-р «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів , що посвідчують право оренди на земельні ділянки в межах території Катеринівської сільської ради» уповноваженій особі громадян с. Катеринівка [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди терміном на 10 років на земельні ділянки із земель запасу площею 419,4 га пасовищ для випасання худоби в межах території Катеринівської сільської ради. Розпорядженням Веселинівської райдержадміністрації Миколаївської області від 31 грудня 2009 року № 466-р «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою для сінокосіння та випасання худоби в межах території Катеринівської сільської ради» громаді с. Катеринівка в особі [PERSON] надано в оренду на 10 років одну земельну ділянку загальною площею 344, 96 га пасовищ для сінокосіння та випасання худоби в межах території Катеринівської сільської ради. Як вбачається з протоколу № 6 засідання комісії з розгляду земельних питань від 30 вересня 2009 року при обговорені питання щодо можливості затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою громадянці [PERSON] для сінокосіння та випасання худоби в межах території Катеринівської сільської ради перший заступник голови райдержадміністрації [PERSON] доповів, що [PERSON] відмовилась бути уповноваженою особою від громадян і таке бажання виявила громадянка [PERSON]. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Будь-яких доказів, які б підтверджували повноваження [PERSON] діяти від імені жителів с. Катеринівка відповідачами до суду надано не було, а тому остання не мала відповідних прав на укладення договору оренди землі від імені громадян с. Катеринівка. Статтею 15 Закону «Про оренду землі» (в редакції на час укладення спірного договору) передбачалося, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень(обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Як вбачається з договору оренди землі, в супереч вимогам законодавства, в договорі відсутні умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є однією з істотних умов договору та є підставою для визнання договору недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України. Крім того, згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення договору) передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Згідно п. 20 розділу «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду» договору оренди землі передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7 (семи) денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. В порушення зазначених вимог законодавства, враховуючи і те, що акт приймання-передачі земельної ділянки є невідємною частиною договору, в акті відсутні дата передачі та прийняття земельної ділянки. Що ж до посилання позивача на те, що в договорі не зазначено місце розташування земельної ділянки, то судом встановлено, що в п. 1 Договору зазначено, що в оренду передається земельна ділянка, яка знаходиться на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, а тому така підстава для визнання договору оренди землі недійсним не підтверджена. Крім того, однією з підстав для визнання договору оренди недійсним позивач вважає, те, що договір оренди землі було подано на реєстрацію після витоку встановленого розпорядженням терміну. Судом встановлено, що згідно з п. 4 розпорядження Веселинівської райдержадміністрації Миколаївської області від 31 грудня 2009 року № 466-р «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою для сінокосіння та випасання худоби в межах території Катеринівської сільської ради» громаді с. Катеринівка в особі [PERSON] було доручено в трьохмісячний термін укласти договір оренди землі і подати на державну реєстрацію до Веселинівського районного відділу Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», а п. 5 цього ж розпорядження передбачав, що в разі невиконання пункту 4 у вказаний термін дане розпорядження голови райдержадміністрації вважати таким, що втратило чинність. Договір оренди землі від 22 березня 2010 року було зареєстрованого 14 грудня 2010 року у Веселинівському районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Разом з тим, доказів того, коли саме звернулась особа-орендар до Веселинівського районного відділу Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» з питанням реєстрації договору оренди землі позивачем до суду надано не було, а тому така підстава для визнання договору оренди землі недійсним не підтверджена. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом встановлено, що спірний договір оренди земельної ділянки укладений з порушення вимог чинного на час його укладення законодавства та вимог ч. 1 ст.\~215, ч. 1, ч. 2 ст.\~203 ЦК України, а тому наявні підстави для визнання такого договору недійсним. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору оренди землі від 22 березня 2010 року підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved