Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

23.01.2015 позивач ПП «Фірма «Мисак» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], просить розірвати укладений між сторонами Договір купівлі-продажу нежилої будівлі, площею 137,3 кв.м. літера «Д» за адресою м. Київ, [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, далі КМНО, Шевельовою В.М., реєстровий №1960 від 07.10.2010, далі Договір купівлі-продажу нежилої будівлі, та припинити зобов'язання сторін за цим договором. Також просить витребувати з володіння відповідача та повернути позивачу спірну нежилу будівлю. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов Договору купівлі-продажу нежилої будівлі, позивач продав у власність відповідача спірну нежилу будівлю, а відповідач зобов'язався до 12.10.2010 сплатити позивачу його вартість у розмірі 158 800, 00 грн. Разом з тим, оскільки згідно даних позивача вказані грошові кошти на рахунок позивача не надходили, позивач посилається на невиконання та порушення умов Договору відповідачем, яке вважає істотним, виходячи з значного розміру не отриманих позивачем грошових коштів, у зв'язку з чим, позивач вважає, що Договір між сторонами підлягає розірванню відповідно до положень ст.651, 697 ЦК України./а.с.3-5/ Представник позивача Кобилянський О.Ю. /а.с.14/ в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому та письмових поясненнях обставини, просив позов задовольнити в повному обсязі. Зокрема, представник додатково пояснив суду, що згідно виписок по поточних рахунках підприємства і по даний час вказані грошові кошти на рахунки підприємства не надходили, документи бухгалтерської звітності на 2010 рік, прибуткові книги та касові ордери підприємства за 2010 рік відсутні, з листопада 2013 року у ПП «Фірма «МИСАК» директором призначений Загоруйко Т.П., колишня бухгалтер [PERSON] звільнена з підприємства 30.06.2010 до укладення спірного Договору, а тому не мала повноважень видавати та підписувати квитанцію до прибуткового касового ордеру №210 від 08.10.2010, надану відповідачем на підтвердження внесення грошових коштів за Договором. /а.с.51-60/ Представник відповідача [PERSON] /а.с.37-39/, пояснення якої підтримав відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на викладене в письмових запереченнях на позов./а.с.27-28, 55-56, 91-95/ Зокрема, представник пояснила суду, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за спірним договором виконав та сплатив позивачу 08.10.2010 вартість нежилої будівлі у розмірі 158 800, 00 грн., передавши кошти готівкою бухгалтеру підприємства [PERSON], про що отримав квитанцію до прибуткового касового обліку №210. Крім того, відповідно до умов спірного Договору після оплати вартості будівлі між сторонами було підписано акт приймання-передачі 08.10.2010, 18.10.2010 відповідач зареєстрував своє право власності на нежилу будівлю в БТІ. Також представник послалась на сплив строків позовної давності та просив суд застосувати відповідні наслідки./а.с.40-41/ По суті доводів представника позивача, також пояснила, що бухгалтер [PERSON] після її звільнення з підприємства з 01.07.2010 надавала бухгалтерські послуги за договором. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів та показань свідка, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 07.10.2010 між сторонами у справі укладено Договір купівлі-продажу нежилої будівлі, площею 137,3 кв.м. літера «Д» за адресою м. Київ, [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, далі КМНО, Шевельовою В.М., реєстровий №1960 від 07.10.2010.(а.с.6-7) Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №210 від 08.10.2010, оригінал якої оглянуто судом в судовому засіданні та посвідчено вірність копії в матеріалах справи /а.с.121/, ПП «Фірма «Мисак» прийнято від [PERSON] за спірним Договором купівлі-продажу нежилої будівлі 07.10.2010 готівкою 158 000,00 грн./а.с.36, 121/ Допитана в судовому засіданні [PERSON], колишній бухгалтер ПП «Фірма «МИСАК» показала суду, що працювала в ПП «Фірма «МИСАК» до 30.06.2010, з 01.07.2010 оскільки роботи на підприємстві було небагато, було прийнято рішення про надання [PERSON] бухгалтерських послуг за договором, на підставі якого і надавались бухгалтерські послуги на час укладення спірного договору в жовтні 2010 року. 08.10.2010 [PERSON] прийняла від відповідача [PERSON] готівкою грошові у кошти у розмірі 158 800,00 грн. як оплату вартості нежилої будівлі за спірним Договором, про що було занесено в касову книгу підприємства, виписано касовий ордер та видано відповідачу квитанцію до нього №210, в подальшому частину грошових коштів забрав з метою погашення кредиторської заборгованості підприємства [PERSON], який займав на той час посаду директора підприємства, а частину грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. було внесено на рахунок підприємства як виручку від продажу. Також [PERSON] пояснила суду, що всю бухгалтерську документацію та касові книги тощо нею було передано на підприємство після припинення надання послуг./а.с.116-116а/ Суд, оцінюючи досліджені докази, вважає письмовий доказ, а саме квитанцію №210 від 08.10.2010 належним, допустимим та достатнім доказом оплати відповідачем 08.10.2010 вартості предмета спірного Договору купівлі-продажу від 07.10.2010 у розмірі 158 800,00 грн., оскільки дана квитанція видана бухгалтером підприємства [PERSON] у встановленому законодавством порядку з поставленням печатки підприємства, дані з квитанції та дані з пояснень свідка бухгалтера [PERSON], яка видала квитанцію, відповідають даним у виписці з рахунку підприємства про оплату у період укладення спірного Договору в жовтні 2010 року останній бухгалтерських послуг і спростовують доводи позивача про відсутність повноважень у останньої на видачу даної квитанції./а.с.11, 36/ Вказані дані спростовують доводи представника про недопустимість цього письмового доказу. При цьому, суд не приймає і доводів представника позивача про неналежність вказаного письмового доказу з посиланням на умови п.4 спірного Договору про те, що факт повного розрахунку за продану нежилу споруду буде підтверджуватись банківською випискою з поточного рахунку продавця про зарахування отриманих від покупця грошових коштів за цим Договором, оскільки законодавством, зокрема положенням ст.58 ЦПК України, не передбачено визначення належності доказів за домовленістю сторін, разом з тим, відповідно до ч.2 ст.212 ЦПК України жоден доказ для суду не має наперед встановленого значення. Згідно акту приймання-передачі нежилої споруди від 08.10.2010, підписаного сторонами, продавець ПП «Фірма «Мисак» передав, а покупець [PERSON] прийняв вказану нежилу будівлю за спірним Договором купівлі-продажу нежилої будівлі./а.с.35, 121/ Згідно витягу про державну реєстрацію прав, видного КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» 18.10.2010 №27674204, 18.10.2010 на підставі спірного Договору купівлі-продажу нежилої будівлі зареєстровано право власності [PERSON] на вказану нежилу будівлю./а.с.8/ Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, виходячи з наведених положень ст.651 ЦК України підставою розірвання договору судом є сукупність таких обставин: порушення Договору другою стороною, заподіяння другій стороні в наслідок цього порушення шкоди, внаслідок якої сторона в значній мірі позбавилась того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд вважає відсутніми підстави застосовувати до спірних правовідносин, як посилається позивач, положення ч.4 ст.692 ЦК України, відповідно до яких у разі якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу, оскільки відповідно до встановлених судом обставин справи, нежила будівля - предмет спірного Договору продажу була передана покупцю, що визнано представником позивача. Інших підстав, на які посилаються позивач та його представник, для розірвання спірного Договору за рішенням суду законом та Договором між сторони не передбачено. Так, відповідно до п.1 спірного Договору купівлі-продажу нежилої споруди продавець продав, а покупець купив належну продавцю вищевказану нежилу споруду./а.с.6-7/ Відповідно до п.4 спірного Договору продаж нежилої споруди здійснюється за 158 800, 00 грн., які покупець зобов'язався сплатити продавцю до 12.10.2010 року включно. Відповідно до п.5 спірного Договору сторони домовились, що право власності на продану за цим договором нежилу споруду, переходить до покупця після повної оплати її вартості. У зв'язку з наведеними умовами п.5 Договору, суд також приймає як доказ належного виконання обов'язку відповідачем дані з досліджених судом Акту приймання-передачі нежитлової будівлі за спірним Договором та про реєстрацію за відповідачем права власності на неї. Виходячи з наведених положень закону, яким регламентовано спірні правовідносини, умов Договору між сторонами та встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач належним чином відповідно до умов Договору своєчасно 08.10.2010 виконав передбачений п.4 спірного Договору обов'язок з оплати вартості предмету спірного Договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 07.10.2010 у розмірі 158 800,00 грн. При цьому, суд не приймає до уваги як безпідставних доводів позивача, що на невиконання та відповідно порушення відповідачем зобов'язань за спірним Договором вказує невнесення відповідачем грошових коштів на поточний рахунок позивача, оскільки такого обов'язку на відповідача, а також способу його виконання - оплати вартості нежилої будівлі, - спірним Договором між сторонами визначено не було, оскільки п.4 спірного Договору було лише визначено документ, яким має підтверджуватись повний розрахунок сторін, - обставина, якій надано оцінку судом, про що викладено вище. У зв'язку з чим, відсутність на поточному рахунку підприємства чи невнесення позивачем на свій поточний рахунок прийнятих через касу готівкою від відповідача грошових коштів, не вказує на порушення відповідачем умов Договору та невиконання відповідачем обов'язку з оплати вартості предмета за спірним Договором купівлі-продажу. Таким чином, суд вважає відсутніми підстави стверджувати про порушення з боку відповідача зобов'язань з оплати вартості предмета за спірним Договором. Крім того, суду не доведено заподіяння шкоди позивачу в розумінні ст.22 ЦК України. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, відсутніми підстави для розірвання спірного Договору між сторонами, а тому вимоги позивача про його розірвання задоволенню не підлягають. У зв'язку з вказаним, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про витребування та повернення позивачу предмету спірного Договору купівлі-продажу згідно ч.2 ст.697 ЦК України, оскільки судом не встановлено прострочення відповідачем оплати товару. Таким чином, позов задоволенню не підлягає. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: dismissed