Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

23 квітня 2021 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу в порядку статті 56, статті 57 Цивільного процесуального Кодексу України, ст. 131 -1 Конституції України звернувся керівник Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області, який діє в інтересах держави в особі КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, Комунального підприємства «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ №2» Криворізької міської ради із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, а саме просив стягнути з останнього кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] [INFO] , в розмірі 7 579,39 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2020 року, який набрав законної сили [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.125 КК України. Потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні є [PERSON] , в якого ушкодження відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1771 від 19.11.2019, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я більше 6 діб, але менше 21 доби. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий по вищевказаному кримінальному провадженню - [PERSON] , [INFO] , перебував на лікуванні в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» з 21.05.2019 по 06.06.2019 - тобто 16 ліжко-днів та на його лікування витрачено 7 579,39 гривень. Позивач в позовній заяві зазначив, що інтереси держави у пред`явленні даної позовної заяви полягають у тому, що серед бюджетних організацій особливе місце посідають заклади охорони здоров`я, діяльність яких має велике соціальне і економічне значення, безпосередньо впливає на життєвий рівень, здоров`я і працездатність населення. За рахунок коштів бюджетів відповідного рівня утримуються установи охорони, здоров`я. Бюджетне фінансування являє собою безповоротний та безоплатний відпуск коштів з державного та місцевих бюджетів на виконання загальнодержавних функцій і функцій муніципальних органів та забезпечення діяльності бюджетних установ та організацій. За кошторисно-бюджетним методом фінансується майже вся невиробнича сфера суспільства, що базується на державній або комунальній (муніципальній) формі власності, тобто вся бюджетна сфера. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, встановлених затвердженими кошторисами і планами асигнувань. В останні роки значно погіршився матеріально-технічний і фінансовий стан лікарень, поліклінік, диспансерів, фельдшерсько-акушерських пунктів тощо. Тому, спричинення шкоди лікарні спричиняє також шкоду й інтересам держави, оскільки фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється з державного бюджету і кошти, що були витрачені на лікування потерпілого від злочинних дій, могли бути використані на вдосконалення медичної допомоги та впровадження здорового способу життя з метою збереження генофонду народу України. Зазначені обставини слугували підставою для звернення до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 10 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 08 липня 2021 року. 08 липня 2021 року розгляд справи було відкладено на 09 вересня 2021 року через неявку до суду відповідача. В судовому засіданні прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Мотрук В.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи належним чином, однак правом на участь у судовому розгляді не скористався, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення судового засідання з поважних причин, а також інших заяв, клопотань з процесуальних питань, суду не надав, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 Розділу III ЦПК України, за відсутністю учасників, які не з`явились, що не суперечить ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд постановив, у силу ст. 20 ЦПК України, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів та за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін встановив обставини справи. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушенню або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно із ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному, прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Згідно ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ ради» є установою охорони здоров`я населення. Згідно визначення, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Відповідно до пп. «а» п. 3 ч. 1 ст. 89 БК України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні). Згідно ст. 18 Основ законодавства про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Згідно зі ст. 49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно до ч. 2 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування» районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Згідно п. 1.2 статуту КП «Криворізька МКЛ № 2» КМР», затвердженого рішенням Криворізької міської ради № 142-ум від 04.08.2020 підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу. Згідно п. 5.4.2 Розділу 5 Статуту основним джерелом формування майна КП «Криворізька МКЛ № 2» КМР» є бюджетні кошти. Тобто, КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» є бюджетним підприємством. У даному випадку органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах виступає Криворізька міська рада як управитель та розпорядник вказаного підприємства, а також КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР», яка понесла відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину. Так, Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2021 року, який набрав законної сили, [PERSON] , визнано винним за ч. 2 ст. 125 КК України. У зазначеному вироку суду зазначені обставини, що були встановлені під час розгляду справи, а саме те, що 21 травня 2019 року приблизно о 01 годині 00 хвилин [PERSON] , проходячи по вулиці Едуарда Фукса в Покровському районі міста Кривого Рогу біля зупинки громадського транспорту «173 квартал» зустрів раніше незнайомого [PERSON] , з яким у нього виник словесний конфлікт, в ході якого у [PERSON] раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись біля буд. [ADDRESS] [PERSON] підняв з землі дерев`яну палицю та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин навмисно, з метою спричинення потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень, завдав останньому не менше 2 ударів вказаною палицею в ділянку лобової частини голови, від яких потерпілий [PERSON] впав на асфальтовану поверхню. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, який лежав на землі, [PERSON] наніс ще один удар палицею в область правої вушної раковини потерпілому [PERSON] . Спричинивши тілесні ушкодження [PERSON] , [PERSON] припинив свої злочинні дії та пішов до місця проживання, а потерпілому в той же день була надана медична допомога в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради». В результаті протиправних дій [PERSON] , потерпілому [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран голови і правої вушної раковини, садно обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1771 від 19.11.2019, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я більше 6 діб, але менше 21 доби. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального Кодексу встановлено , що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`являти його в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Криворізькою міською радою та КП «Криворізька МКЛ № 2» КМР» з моменту закінчення лікування [PERSON] , [INFO] , а саме з 06.06.2019 по теперішній час жодних заходів до відшкодування витрат КП «Криворізька МКЛ № 2» КМР» понесених на лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] , не вжито. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії то закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно довідки - калькуляції , наданої КП «Криворізька МКЛ № 2 » КМР від 03 лютого 2021 року №5, що міститься в матеріалах справи потерпілий від кримінального провадження [PERSON] перебував на лікуванні у нейрохірургічному відділенні у період з 21 травня 2019 року по 31 травня 2019 року вартість 1-го ліжко-дня склала 445,19 грн. та з 01 червня 2019 по 06 червня 2019 вартість ліжко-дня становить 536, 46 грн. Згідно розрахунку вартості 1 ліжко - дня, здійсненого згідно п.2 КМУ від 16 липня 1993 р. № 545 «Про затвердження Порідку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» за липень становить 424,96 грн. Отже, виходячи із розрахунку 1 ліжко дня та враховуючи термін перебування [PERSON] на лікуванні у медичному закладі , що становить 16 ліжко - днів було здійснено розрахунок позовних вимог, що склав 7 579, 39 коп., з яким суд погоджується та сумніви у правильності його розрахунку не існує. Оскільки судом встановлено причино - наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та наслідками травмування осіб, в тому числі [PERSON] , тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача і тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», то судовий збір у розмірі 908, 00 грн., згідно зі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved