Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

23.04.2013 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 15.10.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP30090160, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 3326,69 грн., строком на 12 місяців із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25,08 % річних. Однак взяті на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту та сплати відсотків за його користування [PERSON] належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 07.04.2014 року складає 27 830,83 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю - просить суд їх задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15.10.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP30090160, відповідно до умов якого, останньому було надано кредит у сумі 3326,69 грн., строком на 12 місяців, з кінцевим строком погашення кредиту по 13.10.2006 року, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25,08 % річних. З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № DNH4KP30090160 від 15.10.2005 року, станом на 07.04.2014 року складає 27 830,83 грн., з яких: 2062,20 грн. - заборгованість за кредитом; 6119,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами; 17 848,03 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована ставка); 1301,47 грн. - штраф (відсоткова ставка). У ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно умов кредитного договору № DNH4KP30090160 від 15.10.2005 року, банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 3326,69 грн., строком на 12 місяців, з кінцевим строком погашення кредиту по 13.10.2006 року, з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії у зазначені в заяві та на умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а саме, щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти в розмірі 316,88 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною даною або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Статтею 256 ЦК України регламентовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання. Як вбачається з матеріалів справи, згідно кредитного договору № DNH4KP30090160 від 15.10.2005 року, строк виконання позичальником своїх зобов'язань настав 13.10.2006 року. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 23.04.2014 року, тобто, після спливу трьох річного строку позовної давності. Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає, у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed