Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

23.06.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення слати аліментів в розмірі 30\~930 грн. 96 коп. та судові витрати по справі. Після остаточних уточнень позовних вимог, представник позивача 27.04.2017 надала суду заяву про зменшення позовних вимог та просила про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки за прострочення слати аліментів за період з 2004 року по 2015 рік в сумі 21\~719 грн. 61 коп. та судові витрати по справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 12.10.2015 було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-883/2002 від 29.08.2002 про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття дитини. Відповідач протягом періоду з 2004 року по грудень 2015 року не сплачував присуджені аліменти і має заборгованість у сумі 21\~719 грн. 61 коп. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила про їх задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів, оскільки постійного працевлаштування не мав. Зазначила, що сума заборгованості по не сплаті аліментів розрахована державним виконавцем є вірною. Разом з тим вважала, що державним виконавцем при складанні довідок-розрахунків повинно було взято до уваги отриману позивачем суму тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Одночасно наголосила, що довідки-розрахунки складені державним виконавцем не оскаржувалися. Підтвердила ту обставину, що відповідачем у вересні 2016 року добровільно сплачено заборгованість з несплачених аліментів. У судовому засіданні представник третьої особи Горішньоплавнівського міського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області пояснив, що вірними довідками-розрахунками щодо заборгованості по сплаті аліментів, є ті котрі надані в судовому засіданні 27.04.2017 та за 2015 рік, що надана 24.04.2017. Крім того зазначив, що довідка розрахунок за період з 2004 по 2005 роки надана позивачем, також є дійсною. Зазначив, що у вересні 2016 року відповідачем було повністю погашену заборгованість з несплачених аліментів. У свою чергу розмір сплаченої відповідачем заборгованості не піддавався. Просив розглянути справу з урахуванням вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 12.10.2015 було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-883/2002 від 29.08.2002 про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття дитини (а.с.8 т.1). У судовому засіданні представником позивача надано розрахунок заборгованості з несплати відповідачем аліментів за період з 2004 по 2015 роки, що розрахована на підставі довідок-розрахунків, наданих Горішньоплавнівським міським ВДВС Полтавської області. Зокрема розмір заборгованості за вказаний період є наступною: - з січня 2004 року по грудень 2004 року складає 2\~497 грн. 26 коп.; -з січня 2005 року по грудень 2005 року 3\~569 грн. 53 коп.; -з січня 2006 року по грудень 2006 року 3\~933 грн. 26 коп.; -з січня 2007 року по грудень 2007 року 4\~896 грн.; -з січня 2008 року по грудень 2008 року 6 546 грн.; -з січня 2009 року по грудень 2009 року 7\~320 грн.; -з січня 2010 року по грудень 2010 року 7 593 грн.; -з січня 2011 року по грудень 2011 року 9\~036 грн.; -з січня 2012 року по грудень 2012 року 10 272 грн. 20 коп.; -з січня 2013 року по грудень 2013 року 3 752 грн. 18 коп.; -з січня 2014 року по грудень 2014 року 4 163 грн. 35 коп.; -з січня 2015 року по грудень 2015 року 8 607 грн. 57 коп. Згідно ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року\~№1404-VIII (далі за текстом Закон №1404-VIII) визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому\~Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.4 ст.71 Закону №1404-VIII виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. За змістом ч.8 ст.71 Закону №1404-VIII спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що жодна із сторін не оспорювали розмір заборгованості зі сплати аліментів визначених державним виконавцем у довідках-розрахунках. Також судом встановлено, що відповідачем у вересні 2016 року заборгованість зі сплати аліментів було сплачено у повному розмірі, що у свою чергу слугує визнанням відповідачем усієї суми заборгованості зі сплати аліментів. Під час судового засідання досліджено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів боржником за період з 01.01.2004 по 31.12.2015, де сума пені за вказаний період становить 21 719 грн. 61 коп. (а.с.5-10 т.2) з яких: -за 2004 рік 761 грн. 70 коп. -за 2005 рік 1\~086 грн. 89 коп.; -за 2006 рік 1\~196 грн. 75 коп.; -за 2007 рік 1\~489 грн. 20 коп.; -за 2008 рік - 1\~996 грн. 53 коп.; -за 2009 рік 2\~220 грн. 40 коп.; -за 2010 рік 2\~310 грн. 54 коп.; -за 2011 рік 2\~745 грн. 70 коп.; -за 2012 рік 3\~129 грн. 66 коп.; -за 2013 рік 1\~140 грн. 83 коп.; -за 2014 рік 1\~460 грн. 50 коп.; -за 2015 рік 2\~180 грн. 92 коп. Згідно зі ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо того, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів, оскільки постійного працевлаштування не мав та ту обставину, що державний виконавець не взяв до уваги при складані довідок-розрахунків заборгованості зі сплати аліментів отриману позивачем суму тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, оскільки зазначене не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р., неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Перевіряючи розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий представником позивача, судом встановлено, що він здійснений з дотриманням правил, встановлених п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006. За змістом ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При зменшенні розміру неустойки (пені) судом взято до уваги наявність у відповідача малолітньої дитини (а.с.106) та наявність офіційного працевлаштування відповідача з незначним розміром заробітної плати (а.с.92), про що не заперечувалось представником позивача та не надано доказів на спростування зазначених обставини. Інших доказів, що б давали суду можливість у більшому розмірі зменшити неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів ані представником відповідача, ані самим відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені), котра належить до стягнення з відповідача до 18 500 гривень, що у свою чергу буде відповідати правомірним очікуванням позивача на отриманні пені за не сплату аліментів та дисциплінувати відповідача за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. У силу вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial