overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

22 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 62. У цьому шлюбі народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї дружини [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи, що шлюб з відповідачкою виявився невдалим, останнім часом вони часто сварилися і поступово втратили почуття поваги одне до одного, сім`я розпалася в 2013 році в більшій мірі з його вини, він мало приділяв уваги дружині та сину, шлюбні відносини між ними фактично припинено, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вважає, що їхня сім'я розпалася, спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Посилаючись на ці обставини просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, подав адресовану суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала адресовану суду письмову заяву, в якій позов визнала повністю та просила відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON], а також просила розглянути справу за її відсутності. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 2013 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 18, 55, 104, 105, 110, 112 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

22 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] видане Мельниківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 01. В сім'ї сторін народилася дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Спільне життя між сторонами не склалося, в даний час вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально. Позивачка ставить питання про розірвання шлюбу, вона вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити подружні стосунки вони не бажають, у них різні погляди на життя, на сімейні відносини. В судовому засідання позивачка була відсутньою, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, просить позов задовольнити в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про слухання справи без його участі, позов визнає. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що 22 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] видане Мельниківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 01. В сім'ї сторін народилася дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 18 травня 2012 року Мельниківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 06. Спільне життя між сторонами не склалося, в даний час вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально. При таких обставинах, суд вважає, що сім'ю зберегти не можливо, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно і відновити їх подружні стосунки немає можливості, сторони миритися не бажають. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду про розірвання шлюбу, та інші обставини із життя подружжя. Суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Питання про розподіл майна сторони не порушують.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

22 вересня 2007 року сторони по справі зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області за актовим записом № 107. Шлюб у сторін перший, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами не склалися, у звязку з відсутністю між ними взаєморозуміння. Тому [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та шлюбне прізвище після розлучення залишити без змін. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

22 вересня 2008 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 22032127889, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді грошових коштів в національній валюті, та зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та в подальшому ТОВ Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» набуло статусу нового Кредитора та отримало право вимоги за Кредитним договором, укладеним між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та відповідачкою. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 18 липня 2016 року в сумі 5366,30 грн., яка складається із суми основного боргу - 3015,26 грн., відсотків - 2351,04 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1378 гривень судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена, повідомила суду визнання позову та просьбу вирішити справу за її відсутності. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути частково задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 2008 року на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 22032127889, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді грошових коштів в національній валюті, та зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та в подальшому ТОВ Компанія з управління активами було укладено 15 серпня 2014 року договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за Кредитним договором, укладеним між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та відповідачкою. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 18 липня 2016 року 5366,30 грн., які складаються із суми основного боргу - 3015,26 грн., відсотків - 2351,04 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат - 1378 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

22 вересня 2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін народились двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою [PERSON]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачем не склалось, основна причина - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на сімейне життя. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву визнає не заперечує проти її задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім`я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім `ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

22 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №66. У шлюбі народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO]. У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що через постійні конфлікти, суперечки їх спільне життя стало неможливим та нестерпним, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у звязку з цим шлюбні стосунки між ними були фактично припинені. Вважає, що сімя розпалась остаточно, примирення, подальше життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить її інтересам та інтересам їхньої дітини. Посилаючись на ці обставини просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, а також розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам дитини подружжя, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

22 вересня 2010 року позивачка звернулася із зазначеним позовом до суду, в якому вказувала наступне. 24 грудня 2009 року між нею та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу нерухомості був нотаріально оформлений і в подальшому вона здійснила його державну реєстрацію. Земельна ділянка, на якій розташований придбаний будинок, належить відповідно до Державного акту на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO] року. Посилаючись на те, що з переходом права власності на будинок до неї перейшло право власності на земельну ділянку, виділену для його обслуговування, і вона почала користування нею, але оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки не взмозі, оскільки власниця померла, а спадкоємці не оформили спадщину на земельну ділянку, тому просила визнати за нею на підставі ст. 120 ЗК України, ст. 377 та ст. 381 ЦК право власності на дану земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином через свого представника. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надали суду заяви про визнання позову та проханням проводити розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Так, 24 грудня 2009 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS]. В подальшому нова власниця зареєструвала право власності на вказаний житловий будинок в Первомайському МБТІ. Слід зазначити, що на момент придбання будинку він знаходився на земельній ділянці площею 0.1241 га, виділеній як присадибна ділянка. Ділянка належала бабусі відповідачки - [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення 7-ї сесії XXII скликання Підгороднянської селищної ради від 17 липня 1995 року. [PERSON] померла [INFO] року і відповідно до ЦК України відповідачка вважаюється такою, що прийняла спадщину після її смерті, в тому числі і на оспорювану земельну ділянку. Відповідно до ст. 120 ЗК та ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачка в момент купівлі-продажу будинку мала право на земельну ділянку, на якій він розташований, але не оформила це право приватної власності на неї, а позивачка не має іншої можливості захистити своє право на майно, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

22 вересня 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 4000 грн. зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 3992 грн. 71 коп., за відсотками в сумі 4357 грн. 46 коп., у звязку з чим йому було нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 417 грн. 51 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього цих коштів. В судове засідання сторони не зявились, представник позивача просив розглядати справу у його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено з анкети-заяви [PERSON] від 22 вересня 2011 року (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта і Тарифами складає його договір з позивачем про надання банківських послуг), відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 4000 грн. зі сплатою за користування кредитом у розмірі 3% на місяць. Згідно з п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий термін. У відповідності з розрахунком позивача, [PERSON] станом на 30 червня 2015 року має 3992 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом та 4357 грн. 46 коп. заборгованості за відсотками. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 30 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивач нарахував [PERSON] 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 417 грн. 51 коп. штрафу (процентна складова). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

22 вересня 2013 року [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, під час сварки з гр. [PERSON] наніс йому удар рукою по голові та два удари лодонею правої руки по обличчю, завдавши [PERSON] тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 199 від 23.10.2013 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Органами досудового слідства відносно [PERSON] було порушено кримінальне провадження по ч. 2 ст. 125 КК України. 30.12.2013 року вказане кримінальне провадження ухвалою Немирівського районного суду закрито, у зв'язку з примиренням обвинуваченого [PERSON] та потерпілого [PERSON]. В період з 22.09.2013 року по 01.10.203 р. [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні в Немирівській ЦРЛ, на що закладом було затрачено кошти в сумі 2284 грн. 56 коп.. Відповідно до ч. 7 ст 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Згідно з ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. У зв'язку з вищевикладеним прокурор Немирівського району в інтересах держави в особі закладу охорони здоров'я Немирівської ЦРЛ звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] 2284 грн. 56 коп. витрат на лікування потерпілого [PERSON]. Представник позивача прокурора Немирівського району в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовільнити з мотивів викладених у позовній заяві. Представник позивача Немирівської ЦРЛ у судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовільнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити, так як те, що в результаті завданих [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON], останній знаходився на стаціонарному лікуванні в Немирівській ЦРЛ, на що закладом охорони здоров'я було затрачено 2284 грн. 56 коп., підтверджується показами представника позивача та відповідача в судовому засіданні, а також копією довідки виданої Немирівською ЦРЛ про те, що [PERSON] знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Немирівської ЦРЛ з 22.09.2013 р. по 01.10.2013 р. з діагнозом струс головного мозку і вартість лікування за даний період становить 2 284, 56 грн. (а.с. 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

22 вересня 2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Посилається на те, що [PERSON], є його дядьком, і з дитинства страждає психічним захворюванням, з приводу чого 22.04.1980 року отримав інвалідність ІІ групи довічно. Через свою хворобу останній не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. На підставі наведеного, просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити його опікуном. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в заяві та просила її задовольнити. Заявник в судове зісадання не з'явився, подав заяву про розглд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Штунської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення представника заявника, прокурора, дослідивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з довідки ЛТЕК серія Д-70 №466186 від 22.04.1980 року, [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства та непрацездатним (а.с.3). Згідно акту судово-психіатричного експерта №335 від 28.11.2014 року, [PERSON] виявляє ознаки недоумства у вигляді помірної розумової відсталості (імбецильність), ускладненого загальним мовним недорозвитком 1 рівня, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Оскільки, [PERSON] внаслідок психічного захворювання не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому його слід визнати недієздатним, встановивши над ним опіку. Штунською сільською радою Любомльського району внесено подання про призначення [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON]. При цьому враховано той факт, що [PERSON] є племінником недієздатного, здійснює догляд за ним, а також можливість [PERSON] виконувати опікунські обов'язки, взяті до уваги й стосунки між ним та підопічним. У відповідності до ст.55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ч.1 ст.60 Цивільного Кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд не вбачає підстав, зазначених в ст.64 ЦК України, відповідно до яких [PERSON] не міг би бути опікуном [PERSON] Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення недієздатному [PERSON] опікуна [PERSON] з метою забезпечення його особистих немайнових і майнових прав та інтересів. На підставі наведеного,

Outcome: approved