Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

22.09.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», просить стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 47 047,12 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 724,57 грн. та втрати від інфляції в розмірі 12 693,06 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначено, що з 02.01.2003 по 28.11.2014 вона працювала у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на посаді начальника відділу страхування Дніпропетровської філії та була звільнена за власним бажанням. Проте, при її звільненні не було проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 29 985, 07 грн. За вказаних обставин, позивач просить на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 28.11.2014 по 17.09.2015 в розмірі 47 047,12грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи поавідомлялась належним чином, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, разом з цим вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. За вказаних обставин суд визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача. Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в судове засідання повторно не з'явився. Про час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність до суду не надходило. Зважаючи, що представник відповідача не з'явився у судове засідання та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача у заочному порядку на підставі ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємств, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 02.01.2003 працювала у відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на посаді начальника відділу страхування Дніпропетровської філії ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Вказана обставина підтверджується копією наказу про прийняття від 02.01.2003 (а.с. 6). Згідно наказу від 28.11.2014 № 642-05-кф позивач звільнена з роботи з 28.11.2014 за власним бажанням у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.5). Згідно довідки від 05.12.2014 №70/4, виданої ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», заборгованість по заробітній платі станом на 05.12.2014 у позивача складає 29 985, 07грн. (а.с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 року № 100, далі Порядок, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. При цьому, відповідно до п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками -почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно наявної в матеріалах справи довідки від 08.12.2014 року № 72/5, виданої ПАТ «УСК «Гарант-Авто», середньомісячна заробітна плата позивача за період червень-листопад 2014 року становить 5 418,87грн. (246, 32 грн. за один робочий день) (а.с.10). Оскільки судом протягом розгляду справи встановлено, що відповідач не здійснив з позивачем повний розрахунок в день звільнення, суд, виходячи з наведених положень чинного законодавства, та наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом, дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 28.11.2014 по 17.09.2015 в розмірі 47 047,12 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За вказаних обставин, у зв'язку із простроченням грошового зобов'язання суд дійшов висновку про наявність підстав згідно зі ст. 625 ЦК України для стягнення 3% річних в розмірі 724,57 грн. та втрат від інфляції в розмірі 12 693,06 грн.за період з 28.11.2014 по 17.09.2015. Виходячи з вищевикладеного, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтований, доведений, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від оплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід Держави судовий збір у розмірі 604,65 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved