Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

22.08.2019 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він є власником житлової квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 07 березня 2018 року між ним і [PERSON] , який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 397535463202 від 07.03.2018 року. Пунктом 11 цього договору було передбачено, що усі зареєстровані особи знімуться з реєстраційного обліку за вказаною адресою до 01 квітня 2018 року. Однак до цього часу у житловій квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] , який є попереднім власником квартири. Відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації, його місце проживання невідоме. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Вищенаведене є підставою для звернення до суду за захистом його прав та інтересів. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. На підставі ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України, беручи до уваги клопотання позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлової квартири житлової квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 07 березня 2018 року між ним і [PERSON] , який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 397535463202 від 07.03.2018 року. Пунктом 11 цього договору було передбачено, що усі зареєстровані особи знімуться з реєстраційного обліку за вказаною адресою до 01 квітня 2018 року (а.с. 6). З довідки виконавчого комітету Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 14.08.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] (а.с. 11). 10.09.2019 року комісією у складі депутата Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області Ткачова Р.В. та свідків [PERSON] , [PERSON] , був складений Акт про не проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації з 2014 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Беручи до уваги, що відповідач, який не є членом сім`ї позивача, зареєстрований у належній позивачу квартирі, однак не проживає у ній без поважних причин понад встановлені строки, чим створюють позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved