overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

22 березня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність. Зазначає в заяві, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, оскільки відсутня можливість зберегти сім?ю. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, зазначила, що вона бажає зберегти сімю заради дитини. Вивчивши матеріали справи, вислухавши відповідача, врахувавши заяву позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 21 червня 2014 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №708. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не мають спільного бюджету з 19.05.2015 року. Так, згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити інтересам позивача, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

22 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.03.2017р. о 09 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечував проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.03.2017р. о 09 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря Голікової лікарні КЗ «ДМП № 1» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий вербальному контакту доступний. Настрій нестійкий, тривожний, напружений, періодично збуджений, конфліктує з оточуючими. В місті знаходження орієнтований вірно, в календарному часі грубо, себе назвав правильно. На прості запитання відповідає не завжди по суті, після тривалих пауз, дублювання питання. Обмани сприйняття заперечує, на момент огляду не виявляє. Маячні ідеї не висловлює. Виражене виснаження уваги, відволікаємість, тугопереключаємість. Мислення торпедне. Память знижена переважно на поточні дії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція, змішана коркова та підкоркова з іншими змішаними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

22 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, 9/116. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.03.2017р. о 14 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий обумовлює небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечував проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.03.2017р. о 14 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на місці не утримується. Мова гучна. В розмову вступає охоче. На запитання відповідає не завжди в плані заданого. Мова прискорена за темпом, за типом монологу. Орієнтування всіх видів збережено. Мислення паралогічне, непослідовне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

22 березня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 січня 2017 року і до повноліття дитини, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. 22 березня 2018 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за вищевказаним позовом. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року заочне рішення від 22 березня 2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, її представник за довіреністю [PERSON], надала заяву, в якій уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини, надала також заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.47, 54). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову з урахуванням уточнень (а.с.55). З'ясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 08 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.2), який за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2013 року було розірвано (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по Костянтинівському району реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст.141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

22 березня 2017 року позивач [PERSON] , від імені якої за довіреністю діє [PERSON] звернулася до суду з позовом до Донецької міської ради, Пролетарської районної у м. Донецьку ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивує тим, що 9 жовтня 2015 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді пенсії, яку він не отримував з моменту початку АТО , тобто з літа 2014 року. Для оформлення на себе спадщини по закону, вона звернулася до приватного нотаріуса , однак їй було повідомлено, що вона пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Після смерті батька вона вчасно не зуміла звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини, оскільки на території де відкрилась спадщина йдуть бойові дії, та не працюють органи влади. Вважає, що пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому просить продовжити їй цей строк на три місяці. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечують. Представники відповідачів- Донецької міської ради, Пролетарської районної у м. Донецьку ради в судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 жовтня 2015 року в м. Серпухов Московської області, Росія, помер [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилась спадина у вигляді пенсії, яку він не отримував з моменту початку АТО , тобто з літа 2014 року. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив термін прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання їм заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивач з поважної причини пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, у звязку з проведенням АТО, в звязку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

22 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона із відповідачем з 07.09.2007 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Сімейні стосунки припинились у звязку із повною несумісністю інтересів та різними поглядами на життя, відсутністю розуміння. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати юридично, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу. Просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 вересня 2007 року, який зареєстровано Ставчанською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, свідоцтва про шлюб серії 1-СГ №071703, виданого 07.09.2007 року, актовий запис за № 10.(а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво серії І-НО № 688757, актовий запис № 13. (а.с.8). Шлюбні відносини між сторонами припинились з червня 2014 року. Спорів про поділ спільно нажитого майна та місце мешкання дитини не виникає. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. За таких встановлених судом обставин, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. При розірванні шлюбу суд залишає позивачу прізвище [PERSON]. На підставі викладеного, ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

22 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2011 року. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 2015 року між ними припинено шлюбно-сімейні відносини, тому що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відчуття поваги та любові. На цьому ґрунті виникають сварки, непорозуміння. Сторони мешкають за різними адресами. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду він також надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Проти розірвання шлюбу заперечень не надав. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 13 серпня 2011 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 198 (а.с.9). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). З січня 2015 року сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть та сімейним побутом не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони разом не мешкають і поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

22 березня 2017 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача 14 952 грн. 93 коп. як відшкодування матеріальної шкоди та 640 грн. 00 коп. судового збору. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути втрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

22 березня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 25 березня 2016 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на даний час вона з відповідачем проживають окремо. Відповідач працює, на утримані ніхто не перебуває, а тому він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. У зв'язку з чим просить стягнути на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 березня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст. 182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання дітей, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

22 березня 2017 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 23.08.2008 року, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 252. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2015 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], та її представник, [PERSON], в судове засідання не зявилися, однак до суду надали заяви, в яких просили позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 142788, 23.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Новгородова) [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 252. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Тюріна», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 640,00 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved