Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

23 червня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 14 листопада 1992 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя сторін не склалося, сторони мають різні погляди на життя, різні інтереси, між ними виникали непорозуміння, які згодом переросли в стійкий конфлікт. Подружжя втратило почуття любові, поваги, взаєморозуміння, довіри. З 2018 року відповідач проживає у своїх батьків у м. Носівка. На пропозицію позивача розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовила. Позивач зазначає, що шлюб зберегти неможливо, примирення не буде, а тому просив розірвати шлюб. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 06 липня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 06 вересня 2021 року. Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року розгляд справи відкладено до 08 листопада 2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. У судове засідання позивач не з`явився, але до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, а також шляхом направлення судової повістки на адресу фактичного місця проживання, указану в позовній заяві. Судова повістка про виклик до суду, направлена на адресу фактичного місця проживання відповідача, отримана відповідачем [PERSON] , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с.\~ 23). Відповідач про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзиву на позов не подавала, не просила про відкладення розгляду справи, не просила змінити їй прізвище на дошлюбне. Суд не постановляє заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відсутня згода позивача на заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ураховуючи ст. 223 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до\~ ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України\~ охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 14 листопада 1992 року, про що складено відповідний актовий запис № 103, місце державної реєстрації шлюбу: Носівський райвідділ РАЦС Чернігівської області (а. с. 6). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що\~ шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено,\~ що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні\~ уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,\~ враховувати наявність малолітньої дитини,\~ дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя,\~ забезпечувати участь у судовому засіданні,\~ як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач скористався правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягав на розірванні шлюбу, відповідач повторно не з`явилася в судове засідання. Суд розцінює неявку відповідача в судове засідання як байдуже ставлення до долі шлюбу, незацікавленість у його збереженні. Як зазначає позивач у своєму позові, їх подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, різними інтересами, частини непорозуміннями, які переросли в стійкий конфлікт. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, шлюб існує формально, відповідач проживає окремо. Відповідачем ці доводи позивача жодним чином не спростовані. Позивач зазначає, що примирення між сторонами неможливе. Отже, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не надає сторонам строк на примирення, оскільки жодна зі сторін не клопотала перед судом про це. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не просила про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд залишає їй прізвище [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, суд уважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, дружина (відповідач) байдуже поставилася до долі шлюбу, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Щодо судових витрат по справі суд зазначає таке: частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 3), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved