Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

23 вересня 2021 року ухвалено рішення у цивільній справі (№ 263/15769/20) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклуванні Маріупольської міської ради про визначення місця проживання дитини разом із батьком, та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визначення місця проживання дитини. 28 вересня 2021 року від адвоката Харитонової Г.Л., яка діє в інтересах [PERSON] , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 263/15769/20, у якій просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 10000 грн. На обґрунтування заяви посилається на те, що у матеріалах справи міститься Витяг з договору про надання правничої допомоги від 02 квітня 2021 року, ордер адвоката № 089877 від 02 квітня 2021 року. У заяві від 23 вересня 2021 року адвокатом було повідомлено про те, що понесені судові витрати складають 15000 грн., що є розміром правничої допомоги у цивільній справі № 263/15769/20, що зазначено у п.1.1 договору від 02 квітня 2021 року. У межах розгляду зазначеної цивільної справи та зустрічного позову понесені витрати у розмірі 10000 грн. Адвокатом Харитоновою Г.Л. до заяви додано: квитанція про прибутковий касовий ордер № 27 від 05 травня 2021 року на суму 3500 грн.; квитанція про прибутковий касовий ордер № 39 від 08 червня 2021 року на суму 3500 грн.; квитанція про прибутковий касовий ордер № 49 від 08 липня 2021 року на суму 3500 грн.; акт від 23 вересня 2021 року прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 02 квітня 2021 року, зі змісту якого убачається, що консультація з вивчення документів (2 години) -1500 грн.; пошук доказів (4 години) - 3500 грн.; складання відзиву (4 год.) - 3000 грн.; складання запиту (1 год.) - 500 грн.; складання 2 клопотань та 3 заяв (2 год.) - 1500 грн., всього 10000 грн.; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 02 квітня 2021 року. 05 жовтня 2021 року від [PERSON] до канцелярії суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Із викладеними доводами адвоката не згодна, посилаючись на наступне. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У зазначеній вище постанові Верховний Суд зменшив розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Вказує, що позивач звернувся із позовом до суду 28 грудня 2020 року, 08 лютого 2021 року судом відкрито провадження у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2021 року прийнято зустрічну позовну заяву. 01 липня 2021 року позивачем [PERSON] наданий відзив на зустрічну позовну заяву, який підписаний адвокатом Харитоновою Л.Г. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про об`єднання цивільних справ за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки ті піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визначення місця проживання дитини (справа № 263/15769/20) та за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів (справа № 264/5799/20). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] не приймала участі, будь-яких заяв від неї до суду не надходило (а.с. 166). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2021 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник [PERSON] до суду надали заяву про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності (а.с.168). 27 серпня 2021 року фактично відбулося судове засідання, у якому позивач [PERSON] та його представник - адвокат Харитонова Г.Л. повністю підтримали позовні вимоги [PERSON] , обставини та обґрунтування, викладені у позовній заяві та відзиві на зустрічний позов, просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] , у задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили відмовити. Судове засідання фіксувалося технічними засобами, вівся протокол судового засідання № 1 (а.с. 192-194). Згідно із протоколом судового засідання слухання справи розпочалося об 9:15:14 і закінчилося у 10:08:36 год., тобто тривало менше години. Виступ адвоката Харитонової Г.Л. тривав близько п`яти хвилин, у справі оголошено перерву для підготовки до судових дебатів. 23 вересня 2021 року до суду були надані заяви від сторін у справі щодо розгляду справи за їх відсутності (а.с. 197-198). Таким чином, у справі фактично відбулося одне судове засідання, на якому була присутня представник позивача [PERSON] . Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 02 квітня 2021 року, укладеним між адвокатом Харитоновою Г.Л. та [PERSON] , адвокат Харитонова Г.Л. виконала наступні послуги: консультація (правова) з вивченням документів - 2 години вартістю 1500 грн.; пошук доказів (моніторинг судової практики, аналіз норм законодавства, що регулюють виникле питання, опитування свідків) - 4 години вартістю 3500 грн.; складання відзиву на зустрічний позов - 4 години вартістю 3000 грн.; складення адвокатського запиту - 1 година вартістю 500 грн.; складення двох клопотань та трьох заяв до суду - 2 години вартістю 1500 грн. Як в акті, так і в інших документах відсутні відомості стосовно того, в чому саме полягало консультування замовника, яке тривало дві години, як зазначив представник. Поряд з цим, на момент укладення договору вивчення документів могло складатися лише з позовної заяви, поданої [PERSON] та додатків до неї, а також ухвали про відкриття провадження та судової повістки. Що стосується пошуку доказів, моніторингу судової практики, аналізу норм законодавства, що регулюють виникле питання, вказує, якщо такий моніторинг і проводився, то його результат у даній цивільній справі не був застосований адвокатом Харитоновою Г.Л., оскільки у судовому засіданні, де були заслухані сторони, у тому числі і представники, адвокатом були використані норми законодавства, які були зазначені у позові, а сам позов був поданий [PERSON] до укладення договору з адвокатом Харитоновою Г.Л. Які саме норми законодавства аналізувались, коли саме це відбувалось, із наданої суду інформації не вбачається. Крім того, хоча стороною позивача і було заявлене клопотання про допит свідків, але їх опитування у судовому засідання так і не відбулось через те, що сторона, яка заявила про їх допит зняла це клопотання з розгляду суду. Тому, включати такі надані послуги, як виконані і такі, що належать оплаті, є недоречним. В акті виконаних робіт зазначено, що адвокатом Харитоновою Г.Л. було складено 2 клопотання та 3 заяви, на які було витрачено дві години, при цьому не деталізовано, які саме, скільки часу було витрачено на складення кожної з них. Не можливо встановити, які саме клопотання та заяви були оплатними, а які безкоштовними, оскільки у справі містяться 2 клопотання та три заяви представника (а.с. 37, 43, 100, 101-102, 164, 197). Відзив, складений адвокатом Харитоновою Г.Л., не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, значною мірою (текстуально й по суті) відтворює доводи, викладені позивачем в позовній заяві та його виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт, зокрема чотирьох годин (відзив міститься на трьох аркушах). Відзив на зустрічну позовну заяву не містить обґрунтованих доводів та нормативного обґрунтування стосовно спростування позовних вимог (правової позиції), викладених у зустрічному позові [PERSON] . Таким чином, заявлена до стягнення сума витрат на професійну правову допомогу необґрунтована та не співмірна з реальним обсягом такої допомоги у суді першої інстанції, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи, кількості та тривалості судових засідань), критерію реальності таких витрат. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом. Така практика відображена в постанові ВС від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц. ВП ВС вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Оцінюючи обставини справи, її складність, тривалість розгляду в суді першої інстанції, враховуючи категоричне заперечення [PERSON] проти стягнення з неї витрат на правову допомогу, розмір яких є явно завищений, неспівмірний зі складністю справи і тривалістю її розгляду, такі витрати не підлягають стягненню. Згідно з наданими квитанціями остання сплата послуг відбулася ще 08 липня 2021 року, тобто заздалегідь (більш, ніж за два місяці) до дати розгляду у справі - 23 вересня 2021 року. Поважні причини, що перешкоджали поданню письмових доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у документах, що містяться у матеріалах справи, відсутні. Норма закону (ч. 1 ст. 241 ЦПК України) у разі не подання доказів понесених витрат на правову допомогу до закінчення судових дебатів, акцентує увагу саме на наявності поважних причин, які перешкоджають поданню до закінчення судових дебатів, як у цьому конкретному випадку відсутні. Під час судового розгляду стороною відповідача не було надано доказів щодо понесених витрат на правову допомогу та не заявлялось вимог (щодо конкретної сплаченої суми) про їх стягнення з позивача. Більш того, не було дотримано вимоги закону щодо заявлення до стягнення витрат на правову допомогу у встановлені законом строки (до закінчення судових дебатів). Заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника від 23 вересня 2021 року, в якій констатується факт витрати [PERSON] судового збору (без зазначення суми) та витрат на правову допомогу у сумі 15000 грн. не можна розглядати, як намір подання у подальшому заяви про стягнення з відповідачки судових витрат з наданням доказів про їх сплату, оскільки така заява містить лише констатацію факту витрат позивачем 15000 грн. (без зазначення, що доказі будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі, також не містить поважних причин, які перешкоджали поданню таких доказів до закінчення судових дебатів), при тому, що сума до стягнення витрат на правову допомогу заявлена на 10000 грн., квитанції надані на суму 14000 грн. у задоволенні заяви просила відмовити. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 передбачено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. За змістом ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Адвокатом [PERSON] - Харитоновою Г.Л. - заявлено до стягнення з [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», «Лавентс проти Латвії», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17. Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17, зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. При цьому суд бере до уваги доводи, викладені у запереченнях [PERSON] на заяву про ухвалення додаткового рішення. На підтвердження понесених витрат адвокатом Харитоновою Г.Л. до заяви додано: квитанція про прибутковий касовий ордер № 27 від 05 травня 2021 року на суму 3500 грн.; квитанція про прибутковий касовий ордер № 39 від 08 червня 2021 року на суму 3500 грн.; квитанція про прибутковий касовий ордер № 49 від 08 липня 2021 року на суму 3500 грн.; акт від 23 вересня 2021 року про прийом-передачу виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 02 квітня 2021 року зі змісту якого убачається, що консультація з вивчення документів (2 години) -1500 грн.; пошук доказів (4 години) - 3500 грн.; складання відзиву (4 год.) - 3000 грн.; складання запиту (1 год.) - 500 грн.; складання 2 клопотань та 3 заяв (2 год.) - 1500 грн., всього 10000 грн.; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 02 квітня 2021 року. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Отже, підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв`язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №818/1371/17. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Водночас, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, підлягає врахуванню те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. У даному випадку судом ухвалено рішення немайнового характеру, в порядку загального позовного провадження, здійснювалось фіксування лише одного судового засідання, а рішення ухвалено за письмовими заявами сторін, тому заявлені вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. є очевидно завищеними. Рекомендаціями щодо застосування рекомендованих (мінімальних ставок) адвокатського гонорару визначено мінімальний адвокатський гонорар за складання цивільної позовної заяви немайнового характеру - від 1600 грн. та за складання документів, звернень, заяв, скарг - від 500 грн. За таких обставин, враховуючи ціну позову, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, а також рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних ставок) адвокатського гонорару, необхідно дійти висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до суми 2 100 грн.

Outcome: partial