Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

22.02.2021 року позивач звернулась до суду з позовом про поновлення батьківства, посилаючись на те, що вона є матір`ю неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які були народжені нею за час зареєстрованого шлюбу із [PERSON] , який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.01.2015 року було розірвано. 13.11.2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області її було позбавлено батьківських прав відносно синів, у зв`язку з невиконанням нею батьківських обов`язків, веденням асоціального способу життя, відсутності працевлаштування, зловживання спиртними напоями та залишенням дітей на тривалий час. Відповідно, діти були передані на виховання їх батьку - [PERSON] . Вказує, що на даний час вона усунула обставини, які були підставою для позбавлення її батьківських прав. Наразі вона радикально змінила умови свого життя, має постійне місце реєстрації та проживання у квартирі, 1/4 частка якої належить їй на праві власності, де вона мешкає більше року разом зі своїми дітьми та батьком. Свої батьківські обов`язки виконує у повному обсязі, приймає участь у житті дітей, займається їх вихованням, піклується про їх здоров`я, навчання, фізичний та духовний розвиток, відпочинок та утримує їх матеріально. У свою чергу, діти бажають продовжувати проживати разом із нею однією сім`єю та проводити час. Враховуючи наведене, просить суд поновити її батьківські права щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання також не з`явилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Від представника Служби у справах дітей Луцької міської ради до початку судового засідання також надійшла заява з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Третя особа, яка не заявляютьє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань до суду не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.03.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них народилося двоє спільних дітей - сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.01.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 9-10). Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2015 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). Вищевказаним судовим рішенням було встановлено, що [PERSON] не виконувала батьківські обов`язки, вела асоціальний спосіб життя, ніде не працювала, зловживала спиртними напоями та залишала дітей самими на тривалий час. У своєму позові про поновлення батьківських прав [PERSON] зазначила, що наразі відпали усі підстави, які були взяті за основу під час постановлення судового рішення про позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з вимогами ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Згідно вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Як встановлено судом, позивачка наразі має постійне місце реєстрації та проживання у квартирі, 1/4 частка якої належить їй на праві власності, де вона мешкає більше року разом зі своїми дітьми та батьком, свої батьківські обов`язки виконує у повному обсязі, приймає участь у житті дітей, займається їх вихованням, піклується про їх здоров`я, навчання, фізичний та духовний розвиток, відпочинок та утримує їх матеріально (а.с. 13-19). Як вбачається з висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 08.02.2021 року, останні вважають за доцільне поновити батьківські права [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 1,3 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст.7 СК України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи невизнане недійсним. Виходячи з вищенаведеного, та враховуючи те, що поведінка [PERSON] по відношенню до дітей, до своїх батьківських обов`язків, спосіб її життя істотно змінилась, зникли ті обставини, що були підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, та враховуючи думку представника служби у справах дітей, які не заперечують щодо поновлення батьківських прав [PERSON] , суд приходить до висновку, що вимоги позивача про поновлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved