Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

22.11.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 15 серпня 2009 року, між нею та відповідачем, було укладено шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиціїї РАЦС Дніпропетровської області було зроблений відповідний запис за № 74. Від шлюбу мають сумісну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Не зважаючи на той факт, що позивач мешкає з відповідачем в одному житловому будинку, фактично вони мешкають роздільно один від одного і не ведуть спільного господарства. Від виховання сина відповідач категорично уникає, відмовляється від спілкування, відмовляється сплачувати гроші на виховання сина і позивач самостійно виховує сина, який проживає разом з нею і фактично є на її утриманні.Позивач всіма силами намагалась зберегти шлюб, але після того як взнала, що відповідач мешкає з іншою жінкою то зрозуміла, що також помилилася, вступаючи з відповідачем до шлюбу.Причиною припинення сімейних стосунків, крім того стали різні характери сторін, різні погляди на життя, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 15.08.2009 року, про що 15.08.2009 року зроблено відповідний актовий запис № 74, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с. 6). 15.11.2010 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 305929 від 24.11.2010 року (а.с. 5). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст.\~21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112 СК\~України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved