Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

22.07.2019 року до суду надійшла позовна заява Навчального центру оперативно рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій до [PERSON] «Про втрату права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання», на обґрунтування якої позивач зазначив, що на балансі Навчального центру Оперативно - рятувальної служби, як правонаступника реформованої військової частини [NUMBER] , знаходиться колишнє військове містечко розташоване за адресом: Харківська область, Нововодолазький район, село Ватутіне, у якому розташовано вісім жилих будинків, а також відповідні комунальні споруди та інженерні мережі. В будинках проживають особи рядового та начальницького складу з членами сімей, які проходять службу та працюють у Навчальному центрі. Майно Навчального центру - державне майно, закріплене за ним на правах оперативного управління. Навчальний центр використовує закріплене за ним майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Житлові приміщення, що перебувають на балансі Навчального центру є відомчими приміщеннями відповідно до статті 5 Житлового кодексу України, яка передбачає, що Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Квартира [ADDRESS] виділена відповідачу [PERSON] та членам її сім`ї у зв`язку зі службовою необхідністю відповідно до будинкової книги для прописки і виписки громадян військової частини [NUMBER] . В період з 09.08.1988 року по 18.09.2000 року [PERSON] перебувала на посаді радіотелефоніста роти зв`язку. 18.09.2000 року [PERSON] була звільнена з військової служби за контрактом Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, сержантами, старшинами згідно ст. 118 п. «д» (після закінчення контракту), тобто припинила трудові відносини з наймодавцем. 13 червня 2019 року депутатом Ватутінської сільської ради по виборчому округу № 2 було складено акт на предмет підтвердження того факту, що [PERSON] , 1968 року народження дійсно з січня 2018 року за адресом: [ADDRESS] , фактично не проживає. На даний час відомчу квартиру залишає за собою відповідач, яка не має ніякого відношення до Навчального центру, з невідомих причин ухиляється від здачі займаного житлового приміщення в якому, фактично не проживає з членами своєї сім`ї. Просили визнати [PERSON] , 1968 року народження такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресом: [ADDRESS] та зняти з реєстрації місця проживання, а також стягнути з останньої суму судового збору (а. с. 2). 26.09.2019 року представник позивача Абалмасова О. С., яка діє на підставі довіреності, звернулась до суду із заявою про уточнення позовним вимог, в якій просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням на підставі статті 71 Житлового кодексу України. Представник позивача - Абалмасова О. С., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним № 8527/19-вх від 03.12.2019 року, з проханням справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а. с. 86). Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явилась, про місце та час розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України (шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі Судової влади України), про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала (а. с. 73, 74 76, 82, 83 84). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить її відповідна заява, долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання представником позивача особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечувала представник позивача. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони та їх представники посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно довідки голови Ватутінської сільської ради від 15.06.2019 року № 581, [PERSON] , 1968 року народження, яка мешкає за адресом: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: чоловіка [PERSON] , 1957 року народження та дочку [PERSON] , 1985 року народження (а. с. 3). Відповідно до акту депутата округу № 2 Удовиця Н. В. Ватутінської сільської ради від 13.06.2015 року № 447, складений у присутності двох свідків, дійсно підтверджують той факт, що [PERSON] , 1968 року народження, з січня 2018 року не проживає за адресом: [ADDRESS] (а. с. 4). Згідно будинкової книги для прописки і виписки громадян військової частини [NUMBER] , [PERSON] зареєстрована за адресом [ADDRESS] (а. с. 5 6). З довідки Навчального центру оперативно рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 09.07.2019 року № 183 вбачається, що [PERSON] та її сім`я: донька - [PERSON] , чоловік [PERSON] , які зареєстровані за адресом: [ADDRESS] , на квартирному обліку в Навчальному центрі оперативно рятувальної служби цивільного захисту не перебувають (а. с. 7). З витягу із наказу командиру військової частини [NUMBER] № 251 від 24.08.1988 року, вбачається, що з 10.08.1988 року на понаднормову службу у взвод зв`язку зарахувати рядову [PERSON] (а. с. 8). Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] № 195 від 18.09.2000 року по стройовій частині, старшого солдата за контрактом [PERSON] звільнено з військової служби за контрактом (а. с. 9). 25.06.2019 року начальник Навчального центру оперативно рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України звернувся до начальника Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області Глущенка А. В. з листом, в якому просив вжити заходів щодо встановлення місця перебування та засобів зв`язку з громадянкою [PERSON] , 1968 року народження, яка зареєстрована за адресом: [ADDRESS] , але з січня 2018 року фактично не проживає та не сплачує квартирну плату та плату за комунальні послуги (а. с. 26). З відповіді начальника Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області Глущенка А. В. від 29.07.2019 року вбачається, що стосовно вжиття заходів щодо встановлення місця перебування та засобів зв`язку з громадянкою [PERSON] , по даному конкретному випадку відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, тому неможливо внести відповідну інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а. с. 27). Як убачається з довідки начальника Навчального центру оперативно рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України, житловий будинок на [ADDRESS] ) перебуває на обліку Навчального центру оперативно рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України (а. с. 28, 29). Згідно довідки розрахунку, зробленого Навчальним центром оперативно рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України, квартиронаймач [PERSON] , яка зареєстрована за адресом: [ADDRESS] , має заборгованість по квартирній платі та комунальним послугам перед Навчальним центром оперативно рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України за період з січня 2018 року по вересень 2019 року в сумі 20132,81 гривень (а. с. 61). 18.10.1988 року військослужбовцю [PERSON] , який має склад сім`ї: дружину [PERSON] , та доньку [PERSON] , надано талон до ордеру № 601 який дає право на зайняття квартири [ADDRESS] (а. с. 62). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конституції України та Житлового кодексу України. Так, з огляду на положення статті 47 Конституції України та статті 1 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло. У свою чергу, положеннями частини четвертої статті 9 Житлового кодексу України закріплена гарантія кожного громадянина, відповідно до якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як убачається з положень статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку /стаття 72 Житлового кодексу України/. Згідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України у пункті 10 своєї Постанови Пленуму Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України № 2 від 12 червня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням /стаття 71 Житлового кодексу України/, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності /перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо/ суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, проаналізував всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] протягом тривалого року відсутня у спірному житлі без поважної причини, а тому вона втратив право користування житловим приміщенням за адресом: [ADDRESS] . Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов Навчального центру оперативно рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій до [PERSON] , суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тоді як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом Навчальний центр оперативно рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до суду у 2019 році. Прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2019 року встановлений в розмірі 1921 гривень відповідно до змісту статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік № 2629-VIII від 23.11.2018 року. На виконання вимог частини 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви Навчальний центр\~оперативно \~рятувальної служби\~цивільного захисту\~Державної служби\~України з\~надзвичайних ситуацій додав документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1921,00 гривень (а. с. 1). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним документально підтверджені судові витрати, які складаються із суми судового збору в розмірі 1921,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved