overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

23 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 20.02.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Варварівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 20.02.2011 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Варварівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з січня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

23 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 11 серпня 2001 року, про що було зроблено актовий запис № 08. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку Марію, [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. На протязі останніх 4 років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Стверджує, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки та суперечки. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. В своїх поясненнях посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11 серпня 2001 року, про що було зроблено актовий запис № 08 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку Марію, [INFO] (а.с. 5, 6). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей, що підтверджено дослідженими судом доказами. Також суд приходить до висновку, що задоволенню у відповідності до ст. 113 СК України підлягає вимога щодо відновлення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища позивачки [PERSON]. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

23 червня 2016 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 28 липня 2013 року сторони уклали шлюб, від якого у них народився син [PERSON], 12 грудня 2013 року. Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, що призводить до сварок, в результаті чого сторони протягом декількох місяців проживають окремо, а тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне - Сидорук. В судове засідання сторони не зявились, до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 28 липня 2013 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.4), від даного шлюбу у них народився син [PERSON], 12 грудня 2013 р.н (а.с. 5). Суд задовольняє позов та приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону, не порушує прав свобод та інтересів сторін та інших осіб, подружні відносини у сторін припинились, шлюб існує лише формально, а тому вони не бажають в подальшому проживати разом та зберегти сім`ю. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

23 червня 2016 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 31 серпня 1980 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Хмільницьким міським відділом ЗАГСу Вінницької області, актовий запис № 138. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає. Спільне життя у сторін не склалося через те, що відповідач не бажає працювати та забезпечувати сім'ю, зловживає спиртними напоями, постійно ображає та принижує позивача. Подружні відносини між ним припинились, шлюб існує лише формально, розірвати шлюб в органах РАЦСу відповідач не бажає, а тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 31 серпня 1980 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3). Оскільки спільне життя у сторін не склалося, шлюб існує формально, сторони не бажають в подальшому проживати разом та зберегти сім`ю, позов підлягає задоволеннню. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

23 червня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 20 лютого 1998 року у Нововолинському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинського обласного управління юстиції, актовий запис №60. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 лютого 1998 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], 26 січня 2008 року, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Між ними часто виникали сварки та непорозуміння, причиною яких були неодноразові взаємні звинувачення і образи. Через несумісність характерів та розбіжність у вирішенні побутових питань, в лютому 2011 року вона зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який залишила без розгляду. Із-за категоричного небажання відповідача змінюватися та зберегти шлюб вони припинили підтримувати подружні стосунки. Оскільки шлюб носить формальний характер, просить його розірвати в судовому порядку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. Також, просила за нею справлений судовий збір (а.с. 13). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає, згідний на розірвання шлюбу (а.с. 14). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінюється. Також, суд стягує з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

23 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В заяві зазначила, що з відповідачем [PERSON] проживала в цивільному шлюбі. Позивачка посилається на те, що їх спільний неповнолітній син [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність, позов не визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів держави, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ № 184069, виданого 12.08.2013 року Лелюхівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 10, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

23 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який уточнила 17 жовтня 2017 року в якому вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у виді житлового будинку на [ADDRESS]. Позивачка є спадкоємицею за законом після смерті батька. Оскільки, правовстановлюючі документи на будинок не видавались, тому позивачка не може отримати свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами після смерті батька в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивачка не з'явилася, представник позивачки [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Полонської міської ради Продажець І.О. подала до суду письмову заяву про те, що з позовом погоджується, просить розглядати справу без її участі. Третя особа [PERSON] до суду не прибула, подала письмову заяву про те, що з позовом погоджується, просить розглядати справу без її участі. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Житловий будинок належав бабі позивачки [PERSON], після смерті якої перейшов у власність матері позивачки [PERSON] Після смерті матері позивачки, спадщину прийняв батько позивачки [PERSON], який помер [INFO], після його смерті відкрилась спадщина на будинок. Позивачка прийняла спадщину, але в нотаріальному порядку її не оформила у зв'язку з відмовою нотаріуса. Третя особа [PERSON] на спадщину не претендує. Дані обставини підтверджені в суді письмовими доказами: паспортом позивачки, свідоцтвом про народження позивачки, свідоцтвом про розірвання шлюбу, згідно з яким позивачці залишено прізвище «[PERSON]», свідоцтва про смерть баби позивачки [PERSON], свідоцтва про смерть матері позивачки [PERSON], свідоцтва про смерть батька позивачки [PERSON], технічного паспорта на будинок, довідки сільської ради про те, що домогосподарство на [ADDRESS] відносилось до колгоспного двору і належало [PERSON], тобто бабі позивачки, яка померла [INFO] і на день смерті була зареєстрована у вказаному будинку одна, свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно з яким після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею була мати позивачки [PERSON] Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а згідно ст.346 ч.1 п.11 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню, оскільки вона являється спадкоємцем після смерті батька. Позивачка прийняла спадщину, але не має можливості підтвердити своє право власності на спадщину у виді житлового будинку внаслідок відсутності на них правовстановлюючих документів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

23 червня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 14 лютого 2009 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис №18. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовились, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 15 травня 2016 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

23 червня 2016 року Калинівський районним судом Вінницької області було ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] училища № 21. м. Калинівка\~ про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, яким позов задоволено. На вказане рішення суду представником [PERSON] училища № 21. м. Калинівка\~ було подано апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26.07.2016 року вищевказану цивільну справу було повернуто до Калинівського районного суду Вінницької області для вирішення питання про судові витрати. У відповідності до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання сторони по справі не з'явилися, однак від них надійшли письмові заяви про розгляд справи щодо вирішення питання про судові витрати за їх відсутності. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.\~\~ Вивчивши матеріали справи судом встановлено , що суд при постановлені рішення, в резолютивній частині, визначив сплату судового збору лише за однією самостійною позовною вимогою, проте не визначив належного розміру судового збору, що підлягає стягненню за вимогою в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу . Згідно розяснень абз. 1 п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору. Згідно зі ст.ст.214-215 ЦПК України, суд при вирішенні справи, в своєму рішенні повинен вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст.. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по даній справі\~\~про стягнення з відповідача - [PERSON] училища № 21 м. Калинівка судового збору в розмірі 551,20 грн. на користь держави за вимогу в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

23 червня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 вересня 1987 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Холопичівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 6. Їх діти досягли повноліття, проживають окремо і мають свої сім'ї. Подружнє життя з відповідачем не склалося. У них різні характери та погляди на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки. З березня 2015 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 12 вересня 1987 року Холопичівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 6. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Судові витрати у справі просить залишити за ним. Відповідач у судове засідання не з'явилась повторно, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Про поважні причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 12 вересня 1987 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 вересня 1987 року (а.с.5). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони з 01 березня 2015 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення повністю. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід залишити за [PERSON]

Outcome: approved