Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

23 квітня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 24.06.2014 року помер її дід [PERSON], який за життя був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 2 по провулку Лесі Українки, 2 в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, яку вона прийняла шляхом подачі 14 жовтня 2014 заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. Але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як вона не надала правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок, у звязку з чим , вона вимушена звернутися до суду. Вказує , що доказом того, що її померлому діду при житті належав спірний будинок є: копія облікової картки обєкта по господарського обліку на 2011-2015 роки та довідка КП «ВООБТІ» від 05 березня 2015 року № 15 про реєстрацію права власності на спірний будинок в цілому за [PERSON] Просить суд визнати за нею право власності на даний будинок в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання позивач не зявилася, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідач також в судове засідання не зявився та надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, проти задоволення даного позову не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі в їх сукупності , суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий , що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено , що спадкодавець [PERSON] помер 08 вересня 2014 року , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №299544 від 08 жовтня 2014 року (а.с.7). З копії заповіту від 24 червня 2014 року, видно, що [PERSON] заповів своє все майно позивачу у справі (а.с.8). З довідки КП ВООБТІ від 05.03.2015 року за№15, вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №566 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою пров. Лесі Українки, 2 в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, була проведена реєстрація права власності в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва №309 про право приватної власності на будинковолодіння від 05.08.1988 року виданого виконкомом Якушинецької сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів від 23.05.1987 року №167 ( а.с.13) З копії рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів від 23 травня 1987 року № 167, вбачається проведення технічної інвентаризації та оформлення права власності на житлові будинки с. Якушинці та с. Зваринці (а.с.28). З довідки сільського голови Якушинецької сільської ради Вінницького району, вбачається, що в даній сільській раді не зберіглося архівних документів за 1987-1988 роки, що унеможливлює видачу копії свідоцтва №309 про право приватної власності на будинковолодіння № 2 від 05.08.1988 року виданого виконкомом Якушинецької сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів від 23.05.1987 року №167. (а.с.14). З копії облікової картки обєкта по господарського обліку на 2011-2015 роки, вбачається , що головою домогосподарства спірного будинку був [PERSON] ( а.с.12) З копії спадкової справи № 78/2014 від 08 вересня 2014 року, заведеної після смерті [PERSON], вбачається , що позивач єдина спадкоємиця після смерті спадкодавця.( а.с.36-40) З письмової відповіді приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу від 08 квітня 2015 року, вбачається відмова у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як позивач не надала правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок, у звязку з чим, їй рекомендовано звернутися до суду ( а.с.18). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При вирішні даної справи слід застосовувати положення законодавства , що діяло на час виникнення правовідносин по набуттю право власності на будинок [PERSON] Луковчем. Так, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Обєктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української PCP, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56. На виконання постанови КМУ від 27 лютого 1995 року № 150 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» були прийняті Правила державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Правила встановлювали порядок державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. До обєктів нерухомого майна, що підлягали державній реєстрації, відносяться: жилі будинки (домоволодіння), розташовані на земельній ділянці під окремим порядковим номером на вулиці, площі, провулку; нежилі будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках; вбудовані в жилі будинки нежилі приміщення (як частини цього будинку); квартири в багатоквартирних будинках. Відповідно до п. 4.1. зазначених Правил оформлення права власності на обєкти нерухомого майна проводилось із видачою свідоцтва про право власності: фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані обєкти нерухомого майна; власникам спільних будівель, які на законних підставах здійснили перебудову, прибудову, внаслідок чого змінились належні їм частки; членам житлового, житлово-будівельного , дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або обєднання, які повністю внесли свої пайові внески та в інших випадках. На виконання постанови КМУ від 18 лютого 1998 року № 192 «Про заходи щодо створення системи реєстрації прав на нерухоме та рухоме майно», прийнято Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Держбуду України від 09 грудня 1986 року № 121, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 грудня 1986 року за № 399/2839. Інструкція втратила чинність згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року № 36 у звязку з прийняттям Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 01 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди ) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на обєкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункти 1.1, 1.3). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірна, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тому беручи до уваги вище вказане та наявність : довідки КП ВООБТІ від 05.03.2015 року за№15, вбачається , що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №566 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою пров. Лесі Українки, 2 в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, була проведена реєстрація права власності в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва №309 про право приватної власності на будинковолодіння від 05.08.1988 року виданого виконкомом Якушинецької сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів від 23.05.1987 року №167; рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів від 23 травня 1987 року № 167; облікової картки обєкта по господарського обліку на будинок № 2; технічного паспорту на будинок, суд вважає , що є законі підстави задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на даний будинок в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved