Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

23 липня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва в порядку окремого провадження надійшла спільна заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу. Заява обгрунтована наступним. 08 жовтня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] . Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб. Від шлюбу заявники мають спільну дитину - [PERSON] , 2009 року народження. На даний час шлюбні відносини між заявниками фактично припинені, вони проживають окремо, та не ведуть спільного господарства, спору щодо поділу майна та місця проживання дітей не мають, а тому просять суд розірвати шлюб за їх спільною згодою. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/14963/21 між суддями від 26 липня 2021 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично справу було передано судді 02 серпня 2021 року. 11 серпня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання заявників. Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 вересня 2021 року на 09 год. 30 хв. В судове засідання заявники не з`явилися. Від заявника [PERSON] на адресу суду 28 вересня 2021 року надійшла заява (вх. №67178), в якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви про розірвання шлюбу підтримав. Від заявниці [PERSON] на адресу суду 28 вересня 2021 року також надійшла заява (вх. №67191), в якій вона просила проводити розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви про розірвання шлюбу підтримала. Відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (частини 3, 4 статті 56 СК України). Частиною третьою статті 109 СК України зазначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Водночас, відповідно до статті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. При цьому, згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (стаття 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, суд доходить до наступного висновку. Встановлено, що 08 жовтня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] . Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2363, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] (а.с. 12). Від шлюбу подружжя має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1297, серія [NUMBER] (а.с. 13). Як вказали заявники, подружнє життя між ними не склалось, у зв`язку із втратою почуття любові, різними поглядами на життя та сім`ю, шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки заявники не бажають, примирення між подружжям неможливе. Між [PERSON] та [PERSON] досягнуто згоди стосовно утримання спільної дитини, про що свідчить договір від 16 червня 2021 року про утримання дитини та сплату аліментів (а.с. 14-17). Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали заявників на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу частини другої статті. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved