Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

22 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], 22 серпня 2016 року, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання як непрацездатної дружини до досягнення сином трирічного віку у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що вони з відповідачем [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2015 року. Від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO]. Відразу після народження дитини шлюбні відносини між ними фактично припинені, дитина проживає разом з нею за місцем її реєстрації, спільне господарство з відповідачем вони не ведуть. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та не має можливості працювати, оскільки сину лише 9 місяців. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, вона не має, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. Відповідач проживає окремо з іншою жінкою та не розуміє сутності проблем, які виникли в їхній родині, оскільки участі у вихованні сина не приймає, та не надає матеріальної допомоги як на утримання дитини, так і на її утримання, хоча законом на нього покладено такий обовязок, у звязку з чим вона вимушена звертатись до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, від якого на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до повноліття сина, та аліментів на утримання дружини у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу до досягнення сином трирічного віку, визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріли справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2015 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-НО № 310548, видане Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3488. Зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 714317, виданого 25 серпня 2016 року Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі Відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] народився 22 серпня 2016 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 725, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 04-20-0181 від 01 березня 2017 року, виданою Лівобережним районним відділом надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], тобто за місцем реєстрації матері, [PERSON], що підтверджується копією її паспорту. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Згідно з вимогами ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не працює, потребує матеріальної допомоги, а відповідач ухиляється від надання позивачу матеріальної допомоги на її утримання та на утримання неповнолітньої дитини, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і стан здоров'я дозволяє йому нести аліментні зобов'язання. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, від розміру, зазначеного позивачем, суду не надано. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто 22 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання непрацездатної дружини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходів, починаючи з 22 травня 2017 року і до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трьох років, тому як, з урахуванням визнання відповідачем позову, вказаний розмір аліментів є таким, що відповідає інтересам дитини. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини в повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1280 гривень за розгляд двох вимог майнового характеру (640 гривень за вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та 640 гривень за вимогу про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини). На підставі викладеного,

Outcome: approved