Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

23.06.2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Після уточнення позовних вимог позов мотивовано тим, що 13.02.2008 р. між ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №1357. Згідно даного договору [PERSON] від позивача отримав кредит в сумі 1 000 000 грн. 00 коп. на придбання житлового будинку з земельною ділянкою, які розташовані по вул. Східній, 73 в с. Лука - Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, на 360 місяців зі сплатою 16 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13.02.2038 р . 13.02.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за договором між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: с. Лука-Мелешківська, вул. Східна, 73, Вінницького району Вінницької області, які належать іпотекодавцю на праві власності. [PERSON], отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобов'язання щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, у зв'язку з чим Ленінський районний суд м. Вінниці 01.04.2009 р. задовольнив позов прокурора Ленінського району м. Вінниці в інтересах банку та стягнув з позичальника на користь банку прострочену заборгованість за кредитним договором станом на 05.03.2009 у розмірі 132 007 грн. 51 коп., з них: прострочений основний борг - 22 222 грн. 24 коп., прострочені проценти - 104976 грн.48 коп., пеня - 4808 грн. 79 коп. Рішення суду набуло законної сили 13.04.2009 р. (цивільна справа №2-1370/09). Крім того, 03.11.2009 р. Ленінський районний суд задовольнив позов прокурора Ленінської району м. Вінниці в інтересах банку та стягнув з позичальника на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 13.10.2009 р. у розмірі 1 182 495 грн. 25 коп., з них: прострочений основний борг - 988 888 грн. 88 коп., прострочені проценти - 181 703 грн. 42 коп., пеня - 11 902 грн. 95 коп. Рішення суду набуло законної сили 16.11.2009 р. (цивільна справа №2-5476/09). Також в позові зазначається, що [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором. Судові рішення виконуються в примусовому порядку, але коштів на їх виконання з органів ДВС не надходить. Станом на 25.05.2016 р. [PERSON] Банку борг не повернув. В звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за вищезазначеним договором про іпотечний кредит №1357станом на 25.05.2016 року [PERSON] має заборгованість перед позивачем, яка становить 1 664 083 грн. 68 коп., з яких: основний борг - 988 888 грн. 88 коп.;проценти за користування кредитними коштами - 180 793 грн. 41 коп.;пеня за простроченими основним боргом та процентами - 11 902 грн. 95 коп.;3% річних - 70 765 грн. 04 коп.; інфляційні втрати - 410 233 грн. 40 коп.;витрати по оцінці майна- 1\~500 грн. 00 коп., Враховуючи вищезазначене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором звернути стягнення на вищезазначені предмети іпотеки. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В заяві зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики суду не зявився без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, у звязку з чим суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності незявившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.02.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №1357, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 1\~000 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.02.2038 року (а.с.5-7). Крім цього, 13.02.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним договором про іпотечний кредит №1357 між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір (а.с. 13-15), відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Лука-Мелешківська, вул. Східна, 73, Вінницького району Вінницької області, який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 13.02.2008 р. за р.№484, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за№268886; земельну ділянку, розташовану в с. Лука-Мелешківська, вул. Східна, 73, Вінницького району Вінницької області, загальною площею 0,1265 га, кадастровий номер 0520682803:02:003:0294, яка набута іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 13.02.2008 р.(а.с.24-26). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 01.04.2009 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 суму простроченого основного боргу 22 222 грн. 24 коп., суму прострочених відсотків - 104 976 грн. 48 коп., пеню - 4 808 грн. 79 коп., а також на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 320 грн. 07 коп. та 30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи (а.с.44-45). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 03.11.2009 року розірвано договір про іпотечний кредит № 1357 від 13.02.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 та [PERSON] Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 борг за договором про іпотечний кредит № 1357 віх 13.02.2008 року в сумі 1182495 грн. 25 коп., з яких: 988888 грн. 88 коп. - основного боргу, 181703 грн. 42 коп. - відсотків за користування кредитом, 11902 грн. 95 коп. пені (а.с.43). Загальна сума заборгованості станом на 25.05.2016 р., в рахунок погашення якої звертається стягнення на предмет іпотеки, складає 1 664 083 грн. 68 коп., з яких: основний борг - 988 888 грн. 88 коп.: проценти за користування кредитними коштами - 180 793 грн. 41 коп.: пеня за простроченими основним боргом та процентами - 11\~902 грн. 95 коп.: 3% річних - 70\~765 грн. 04 коп.: інфляційні втрати - 410\~233 грн. 40 коп.; витрати по оцінці майна- 1500 грн. 00 коп. що підтверджується розрахунками заборгованості за договором (а.с.27-38). 12.01.2016 року на адресу відповідача [PERSON] банком було направлено вимогу про звільнення житлового будинку, яка виконана відповідачем не була. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наданими позивачем документами встановлено, що позичальник свої обов'язки за вказаним кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом виникла заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст.ст.1049, 1050 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 03.11.2009 року розірвано договір про іпотечний кредит № 1357 від 13.02.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 та [PERSON] Однак, згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобовязань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобовязань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання. У відповідності зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Згідно п. 4.2 іпотечного договору від 13.02.2008 р. у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому чи тієї або іншої частини, а також у інших випадках, передбаченого цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному даним договором. Відповідно до\~ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Тому вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором вказаним ним способом підлягає задоволенню та відповідає вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та п. 42 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Варто зазначити, що відповідно до вимог ч. 2 ст. ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Вимога про виселення мешканців з житлового будинку, на який звертається стягнення, позивачем не заявлена. Крім того, відповідно до довідки, виданої Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району від 07.12.2015 року №315, згідно записів погосподарських книг відомості щодо зареєстрованих та проживаючих осіб у житловому будинку, який знаходиться за адресою с. Лука-Мелешківська, вул. Східна під №73, Вінницького району Вінницької області, відсутні. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, які підтвердженні документально, а саме: відповідним платіжним дорученням. Відповідно до платіжного доручення №96504304 від 08.06.2016 року позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 12\~751 грн. 65 коп. (а.с.1).

Outcome: approved