Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

22.10.2021позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 15.10.2012 виконавчим комітетом Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 22, мотивує свої позовні вимоги тим, що від 15.10.2012 між позивачкою та відповідачем, був укладений шлюбу, який зареєстрований виконавчим комітетом Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області. В даному шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей- донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на шлюб та сім`ю. На даний шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, вважає, що примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Ухвалою суду від 19.11.2021 провадження в справі відкрито та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про проведення судового засідання у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, позов визнає. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюбу [NUMBER] , виданого 15.10.2012 виконавчим комітетом Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2012. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: донька [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.02.2014, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2015 /а.с.6-7/. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету слід повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 454,00 грн..

Outcome: approved