Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

22.01.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на обєкт самочинного будівництва по вул. Патріарха Мстислава буд. 26е в м. Полтава. Посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.03.2011 року, виданого відділом обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради серії САУ № 208706 та витягу про державну реєстрацію прав № 29446533 від 28.03.2011 року, виданого Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» [PERSON] належить 19/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: вулиця [PERSON] (колишня назва [PERSON], назва вулиці змінена згідно Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 20.05.2016 року № 207) будинок № 26 е в м. Полтаві. Окрім того, на підставі договору купівлі продажу від 24.11.2016 року серії НВІ 021468, укладеного між [PERSON] і [PERSON], та посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], позивачу належить 11/200 частки вказаного вище житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Інша частина зазначеного домоволодіння 13/100 належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 11.09.2013 року серії ВТМ №288391 та витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 9260700 від 11.09.2013 року. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради № 198 від 12 травня 2009 року «Про надання дозволу на будівництво, добудову, перепланування, переобладнання приватного житла, господарських будівель та споруд» [PERSON] надано дозвіл на будівництво господарської будівлі (сараю із санвузлом) загальним розміром 6,0*5,0 м. поряд з житловим будинком (А-1) по пров. Тихому, 14. При здійсненні будівництва господарської будівлі (сараю із санвузлом) загальним розміром 6,0*5,0 м. поряд з житловим будинком (А-1), дозвіл на будівництво якого позивачу було надано Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради № 198 від 12 травня 2009 року, [PERSON] самочинно було проведено реконструкцію сараю під житловий будинок садибного типу за відсутності затвердженої в установленому порядку проектної документації та документу, який дає право на виконання будівельних робіт. Окрім вказаного будівництва, позивачем в 2014 році було самочинно збудовано над житловим будинком «Б-2» житлову надбудову (літ. Б1 -2) загальною площею 66,0 кв.м. та літню кухню (літ. Р). Разом з тим, з метою оформлення права власності на самочинно збудовані мною обєкти нерухомості [PERSON] звернулася до Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області із заявою про прийняття їх в експлуатацію, й було розяснено, що не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих обєктів, а тому, такі обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них в судовому порядку. Дані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом. Прохала визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудовані обєкти нерухомого майна: житловий будинок літ. Б-2 загальною площею 22,6кв.м., житлову надбудову літ. Б1-2 загальною площею 66,0кв.м. та літню кухню літ. Р загальною площею 14,6 кв.м., розташовані за адресою: вул. Патріарха Мстислава, буд. 26 е, м. Полтава. Ухвалою суду від 03.01.2018 р., 08.02.2018 р. позовну заяву [PERSON] про визнання права власності на обєкт самочинного будівництва залишено без руху для усунення недоліків, а саме сплати судового збору. 21.02.2018 р. відкрито провадження по справі. 16.03.2018 р. ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача Шевченківську районну у м. Полтаві раду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та прохала його задовольнити. [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечував. Представник Шевченківської районної у м. Полтаві ради надав заяву про розгляд справи без їх участі. При вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Представник Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання не зявився, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі. При вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.03.2011 року, виданого відділом обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради серії САУ № 208706 та витягу про державну реєстрацію прав № 29446533 від 28.03.2011 року, виданого Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» -[PERSON] належить 19/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: вулиця [PERSON] (колишня назва [PERSON], назва вулиці змінена згідно Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 20.05.2016 року № 207) будинок № 26 е в м. Полтаві. Окрім того, на підставі договору купівлі продажу від 24.11.2016 року серії НВІ 021468, укладеного між [PERSON] і [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3275 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 73914516 від 24.11.2016 року позивачу належить 11/200 частки вказаного вище житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд.Інша частина зазначеного домоволодіння 13/100 належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 11.09.2013 року серії ВТМ №288391 та витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 9260700 від 11.09.2013 року. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради № 198 від 12 травня 2009 року «Про надання дозволу на будівництво, добудову, перепланування, переобладнання приватного житла, господарських будівель та споруд» позивачу надано дозвіл на будівництво господарської будівлі (сараю із санвузлом) загальним розміром 6,0*5,0 м. поряд з житловим будинком (А-1) по пров. Тихому, 14. При здійсненні будівництва господарської будівлі (сараю із санвузлом) загальним розміром 6,0*5,0 м. поряд з житловим будинком (А-1), дозвіл на будівництво якого було надано Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради № 198 від 12 травня 2009 року, позивачем самочинно було проведено реконструкцію сараю під житловий будинок садибного типу за відсутності затвердженої в установленому порядку проектної документації та документу, який дає право на виконання будівельних робіт. В подальшому, рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради від 28.12.2010 року № 601 «Про погодження виділення в окрему садибу земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення технічної документації» погоджено виділення в окрему садибу [PERSON] та іншим співвласникам земельної ділянки по пров. Тихому, 14 площею 598 кв.м.; створеній садибі присвоєно адресу вул. Карла Лібкнехна, 26е; надано позивачу та іншим співвласникам дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності або право оренди на земельну ділянку по вул. Карла Лібкнехта, 26 е площею 598 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. На підставі рішення 8 сесії 6 скликання від 09 червня 2011 року Октябрської районної у місті Полтаві ради [PERSON]. та іншим співвласникам (на той час позивач, [PERSON] та [PERSON]В.) у спільну сумісну власність надано земельну ділянку площею 0,0598 га за адресою вул. Карла Лібкнехта, 26 е в м. Полтаві для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель споруд (право позивача посвідчено відповідним Державним актом на право власності на земельну ділянку серії АК № 287643, що виданий Октябрською районною у місті Полтаві радою та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 31010001001195 від 08 листопада 2011 року). В подальшому експертом [PERSON] було проведено експертне будівельно-технічне дослідження, за результатом якого 07.08.2012 року складено відповідний висновок № 131, згідно з яким надано варіанти розподілу земельної ділянки площею 598 кв.м. за адресою: м. Полтава, вул. Карла Лібкнехта, 26 е за фактичним користуванням між співвласниками. Згідно вказаного експертного дослідження частина земельної ділянки, що знаходиться в особистому володінні позивача становить 315 кв.м. (зафарбовано жовтим кольором), частина загальної земельної ділянки площею 51 кв.м., яка знаходилася у власності та особистому володінні [PERSON] (зафарбована синім кольором), в подальшому перейшла до позивача власності та користування у відповідності до договору купівлі-продажу частки домоволодіння від 24.11.2016 року та положень ст. 120 Земельного кодексу України, відповідно до якої до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться частка земельної ділянки, на якій повністю розміщено побудовані нею приміщення. Разом з тим, після проведення самочинного переобладнання сараю в житловий будинок «Б-2» позивач звернулася до Октябрської районної у м. Полтаві ради про надання дозволу на реєстрацію вказаного нерухомого майна. Рішенням Виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради № 226 від 14 серпня 2012 року «Про надання дозволу на реєстрацію перепланування та переобладнання нерухомого майна» їй дозволено зареєструвати в бюро технічної інвентаризації будівництво житлового будинку «Б-2» з ганком «б» у домоволодінні за адресою: вул. Карла Лібкнехта, 26 е в м. Полтаві. В той же час, факт самочинного будівництва зазначеної нерухомості був встановлений Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 21.09.2012 року, внаслідок чого відносно [PERSON] складено постанову по справі про адміністративне правопорушення та протокол П-442-12 від 21.09.2012 року про адміністративне правопорушення. Разом з тим, відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у Полтавській області 12 жовтня 2012 року № ТТ 18212179055 житловий будинок садибного типу реконструйований із сараю по вул. К.Лібкнехта, 26е в м. Полтаві є закінченим обєктом готовим до експлуатації. Окрім вказаного будівництва, [PERSON] в 2014 році було самочинноз будовано над житловим будинком «Б-2» житлову надбудову (літ. Б1 -2) загальною площею 66,0 кв.м. та літню кухню (літ. Р). Згідно зі звітом про проведення технічного обстеження житлової надбудови (літ. Б1-2) по вул. Патріарха Мстислава, 26 е в м. Полтаві загальною площею 66,0 кв.м., будівельний обєм 136,0 кв.м., виконаного фізичною особою підприємцем [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат експерта з технічного обстеження будівель і споруд АЕ № 000796), встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації вказаного обєкту (арк. 9 звіту). Відповідно до листа Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради за вих. № М 02.1-16/1018 від 26 травня 2017 року, у відповідності до Генерального плану міста Полтави, затвердженого двадцятою сесією Полтавської міської ради шостого скликання від 16 березня 2012 року, житловий будинок по вул. Патріарха Мстислава, 26 е, розташовано на території існуючої садибної забудови. Разом з тим, з метою оформлення права власності на самочинно збудовані позивачем обєкти нерухомості [PERSON] звернулася до Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області із заявою про прийняття їх в експлуатацію,їй розяснено, що не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих обєктів. Такі обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них в судовому порядку, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, зокрема, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначений Порядком про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 13 квітня 2011 року № 461. Зокрема, п.10 Порядку передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. П. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним, право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Враховуючи те, що житловий будинок Б-2, житлову надбудову Б1 -2 та літню кухню Р збудовано [PERSON] самочинно, проте вказане нерухоме майно, збудоване нею, самостійно ,розташовані повністю на тій частині земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, але в особистому володінні [PERSON], та не порушує права інших осіб, зазначенні обєкти відповідають будівельним правилам та стандартам і можуть безпечно експлуатуватися, позивачем було вжито всіх заходів для позасудового вирішення порушеного в позові питання шляхом звернення до компетентних державних органів, від яких отримано законні відмови, право власності на спірні обєкти нерухомості за мною може бути визнано в судовому порядку. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду для захисту свого особистого немайнового та майнового права. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved