Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

22 січня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви б/н від 20.09.2019 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 266000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Оскільки позичальник приєднався до запропонованих банком умов використання кредитних коштів, при зміні розміру кредитного ліміту банк керувався Умовами та правилами надання банківських послуг. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення відповідач не виконав. Станом на 25.11.2020 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 385253,82 грн., з яких: 289509,02 грн. заборгованість за тілом кредита,16187,24 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 79557,56 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, при зверненні до суду з позовом просив справу розглядати за відсутності представника. У судових засіданнях в ході розгляду справи пояснив, що паспорт споживчого кредиту позивачем підписано у зв?язку із укладенням даного договору. Умови і правила, які додані до позовної заяви, у редакції, чинній на 2019 рік. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала. В заяві про перегляд від 16.04.2021 року зазначала, що в анкеті-заяві, оформленої позивачем не відображено з якими саме затвердженими умовами та правилами, тарифами був ознайомлений та дав згоду відповідач, відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові кошті, не зазначено розмір кредиту та умови кредитування, зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, номеру виданої кредитної картки. Додані позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, Word Elite, Infinite, Visa Signature Козирем В.В не підписані. Також зазначає, що позивачем додано до позовної заяви копію паспорту споживчого кредиту, підписаного сторонами 23 вересня 2019 року, однак сама анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківський послуг у ПриватБанку підписана сторонами 20 вересня 2019 року. Крім того, доказів того, що зазначений паспорт споживчого кредиту від 23 вересня 2019 року є складовою частиною договору про надання банківських послуг від 20 вересня 2019 року позивачем не надано. Також посилається на те, що максимальний розмір кредитного ліміту становить 266000 грн, а розмір заявленої про стягнення заборгованості за тілом кредита -289509, 02 грн. З розрахунку заборгованості сума заборгованості складає 358081 грн. 16 коп., на виконання умов договору відповідачем було сплачено 98719 грн. 89 коп., тому різниця яка підлягає стягненню становить 259361 грн.27 коп. Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 05 березня 2021 року у справі № 591/348/21 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 24 травня 2021 року. Розгляд справи відкладався за клопотанням представника відповідача на 09 червня 2021 року. Розгляд справи відкладався за клопотанням представника позивача на 23 червня 2021 року. Розгляд справи відкладався за клопотанням представника відповідача на 11 серпня 2021 року. У справі оголошено перерву до 06.09.2021 року у зв`язку з витребуванням доказів. Розгляд справи відкладався на 23 вересня 2021 року у зв`язку з невиконанням ухвали про витребуванням доказів у справі. 23 вересня 2021 року справу слуханням відкладено до 29.09.2021 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді в розгляді іншої справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.09.2019 року [PERSON] подана заява до ПАТ КБ «Приватбанк» про відкриття карткового рахунку із початковим кредитним лімітом 266000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31,00 % на рік, строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки.\~Підписанням заяви\~підтверджено згоду,\~що дана\~заява разом\~з пам?яткою\~клієнта,\~умовами та\~правилами надання\~банківських послуг,\~а також\~тарифами складає\~між ним\~та банком\~договір про\~надання банківських\~послуг (а.с.\~23-51). Відповідно до п. 2.1.1.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 46 зі звор.). Станом на 25.11.2020 року обліковується заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 385253,82 грн., з яких: 289509,02 грн. заборгованість за тілом кредита, 16187,24 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 79557,56 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.7-9). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.\~1049\~ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 20 вересня 2019 року не зазначено ані вид картки, яку виявив бажання відкрити відповідач, ані умови кредитування. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. В позові\~позивач посилається\~на те,\~що відповідач\~,\~ознайомившись із\~умовами обслуговування\~кредитних карток\~ та\~підписавши паспорт\~споживчого кредиту\~від 23.09.2019\~р.,\~отримав картку\~типу преміальна\~картка Word Elite кредитний ліміт 400000 грн. (а.с.24-25). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20 вересня 2019 року, посилався на Витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, Word Elite, Infinite, Visa Signature. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н за яким були надані картки № [NUMBER] дата відкриття 27.11.2018 з терміном дії 11/22, картка № [NUMBER] дата відкриття 29.11.2019 з терміном дії 11/22 (а.с.22). З наданої копії паспорту споживчого кредиту, який датований 23.09.2010 неможливо встановити, за яким саме договором визначаються умови за цим паспортом: за договором від 20.09.2019, на який позивач посилається у обґрунтування своїх вимог чи будь-яким іншим. Вказаний паспорт споживчого кредиту не містить посилання ані на кредитний договір від 20.09.2019, ані на номер картки або рахунку, який обслуговується (а.с. 24-25). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. З розрахунку заборгованості відповідача за договором № б/н станом на 25.11.2020 вбачається, що відповідачем у період з 26.09.2019 по 25.11.2020 використано кредитні кошти у загальній сумі 358081 грн. 16 коп, поповнено картку на суму 98719,89 грн. (а.с.7-9). Суд вважає, що у зв?язку з відсутністю інформації про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитування, заборгованість з відсотків та пені не підлягає стягненню з відповідача. Суд не бере до уваги в якості доказу надану позивачем копію паспорту споживчого кредиту, оскільки, як вбачається з виписки по рахунку відповідача відповідач має декілька карткових рахунків. Дата складання паспорту споживчого кредиту є підзнішою, аніж дата укладення договору між сторонами, а паспорт не містить відомостей у зв?язку із укладенням якого саме договору він підписаний. Позивач просить стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 358081,16 грн., однак як вбачається з виписки по картковому рахунку відповідачем було фактично використано кредитні кошти у сумі 358081 грн. 16 коп., поповнено картку на суму 98719,89 грн., тобто сума кредитних коштів, яка залишається не повернутою позивачу, становить 259361,27 грн. Враховуючи, що відповідач частково повернув позивачу отримані кошти, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 259361,27 грн. заборгованості за тілом кредиту, як фактично отриманих та не повернутих сум. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5778,81 грн. Враховуючи часткове, на 67 % задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України відшкодуванню підлягає судовий збір у розмірі 3890,42 грн. (67% від 5778,81 грн.)

Outcome: partial