Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

23.06.2021 позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі позовної заяви і до закінчення позивачем навчання чи до досягнення 23х річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за Рішенням районного суду Полтавської області з відповідача стягувалися аліменти на користь його матері [PERSON] , на його утримання, як неповнолітньої дитини [INFO] , батьком якої є відповідач, до досягнення ним повнолітнього віку. В зв`язку з досягненням позивачем, [INFO] повноліття, стягнення з відповідача аліментів на його утримання закінчено. В даний час він навчається на 2 курсі денної форми навчання в державному навчальному закладі «Решетилівський професійний аграрний ліцей імені І.Г. Боровенського». Термін навчання: з 01.09.2019 по 30.06.2022 року. Оскільки навчається на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно утримувати себе. Одній матері важко утримувати його і створювати йому належні умови для життя та навчання. Ухвалою суду від 05.07.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 03.08.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. До суду надав клопотання про проведення судового засідання по даній справі за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 31). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. До суду подав клопотання про проведення розгляду даної справи за його відсутності, в якому також зазначає про те, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 32). Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто\~за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки № 214 від 31.05.2021, виданої директором державного навчального закладу «Решетилівський професійний аграрний ліцей імені І.Г. Боровенського» [PERSON] , [PERSON] є студентом 2 курсу державного навчального закладу «Решетилівський професійний аграрний ліцей імені І.Г. Боровенського», форма навчання денна, знаходиться на не повному державному забезпеченні. Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2022 року (а.с. 7). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідно до положень ст.ст.\~1-3\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України). Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року\~про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями\~статті 199\~СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог частини 1\~статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2\~ст. 200 СК України). Відповідно до частини 1\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що повнолітній син [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує коштів на проїзд, годування та вдягання, на придбання книжок для навчання. Дані обставини не оспорюються відповідачем. Також судом встановлено, що термін навчання [PERSON] триває по 30.06.2022, при цьому [PERSON] , [INFO] , досягне 23-річного віку [INFO] . Оскільки судом встановлено, що інших утриманців відповідач не має та має стабільний дохід, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду та до закінчення навчання повнолітнім сином. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Тому, визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позов подано до суду 23.06.2021. У відповідності до вимог ч. 1 ст.\~430\~ЦПК\~України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З огляду на зазначене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, на підставі норм ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50% ставки, яка підлягала сплаті при пред`явленні даного позову. Так, при поданні даного позову, судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 908 грн. Враховуючи норми ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 454 (908 х 50% = 454) грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.\~180,\~181,\~182,\~183,\~198, 199, 200 СК України,

Outcome: approved