overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 106532 грн. 23 коп., яка виникла станом на 01.10.2018 року. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працює у відповідача на посаді заступника начальника управління з розвитку виробництва і нової техніки. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобовязань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 31.10.2018 року №414/515 вбачається, що заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] станом на 01.10.2018 року складає 106532 грн. 23 коп. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 106532 грн. 23 коп. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити негайне виконання рішення у межах виплати заробітної плати за один місяць. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач звернулася до Малинського районного суду з позовом до відповідача. З уточненням позовних вимог, просить стягувати з відповідача аліменти на його користь, оскільки він продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки заробітку( доходу) відповідача. В судовому засіданні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що відповідач по справі є його батьком. В даний час [PERSON] навчається в Малинському лісотехнічному коледжі. Термін навчання по 30 червня 2020 року. Позивач проживає разом з матірю [PERSON], яка витрачає кошти на його проїзд до навчального закладу, на придбання учбової літератури, одягу , продуктів харчування. [PERSON] в судовому засідання позов визнав повністю, просить суд вимоги позивача задовольнити. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази в межах позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199,200,201 Сімейного Кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Окрім того, глава 16 СК України не містить норми, яка зобовязує батьків надавати матеріальну допомогу у рівних частках і цей розмір визначається у кожному випадку окремо, з урахуванням обставин, зазначених у ч. ст. 200 та ч. 1 ст. 182 СК України. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився 10 жовтня 2000 року, його батьком є [PERSON] ( а.с 3). З довідки Малинського лісотехнічного коледжу від 17 жовтня 2018 року встановлено, що [PERSON] є студентом третього курсу вказаного навчального закладу, навчання здійснюється за державним замовленням, термін навчання по 30 червня 2020 року. ( а.с.5). На навчання [PERSON] витрачаються кошти на проїзд, придбання учбової літератури, одягу, продуктів харчування. Таким чином [PERSON] є повнолітнім сином [PERSON] , не досяг 23 років, навчається на денній формі навчання за державним замовленням, витрачаються кошти на його навчання , а тому він потребує матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, працює в ТОВ « Юнігран » оператором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та погоджується з розміром аліментів, які просить стягувати позивач. У відповідності до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 серпня 2012 року відділом ДРАЦС по місту Первомайський реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 84, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає,судові витрати просить залишити за нею. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, однак з телефонограми вбачається, що він позов визнає, згоден на розірвання шлюбу, наслідки ст. 206 ЦПК України йому роз'яснені. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом ДРАЦС по місту Первомайський реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 84 (а.с.12). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого Чапаєвською селищною радою Кегичівського району Харківської області, актовий запис № 5 (а.с.6). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 15.02.2017 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві\~\~ позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15.02.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, слід повернути [PERSON] з\~Державного бюджету\~України 50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 25.11.1989 року, від якого не мають дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. \~Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25.11.1989 року. Від шлюбу не мають дітей. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). 19 лютого 2019 6року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 26). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що сторони перебувають у шлюбі від 01.10.2011 року. Сторони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON]. Від червня 2014 року сторони не мешкають разом, не ведуть спільного господарства. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 18 березня 2019 року суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 01.10.2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі (актовий запис 588) (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 10). Від червня 2014 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно, і її збереження неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач по справі звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить розірвати між нею та відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований 02 жовтня 1990 року у Сподобівській сільській раді Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 9. В позовній заяві вказує, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння, бажання проживати однією сімєю і вести спільне господарство. У звязку із цим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі та на полягала на його задоволенні. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти позову та просив суд розірвати шлюб між ним та позивачкою. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 02 жовтня 1990 року Сподобівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 9, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 445808 від 02.10.1990 року (а.с.5). Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2006 року сторони проживають окремо. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач повністю визнає позов, вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

22 жовтня 2018 року ухвалено рішення у справі за позовом позовом ТОВ «Херсон-регіонгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказаним рішенням позовні вимоги задоволено повністю, проте в резолютивній час-тині рішення не повністю вирішено питання про судові витрати. В своїй заяві представник ТОВ «Херсонрегіонгаз» просить суд постановити додаткове рішення у справі та вирішити питання повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при подачі до суду судовго збору, оскільки відповідачем по справі позов визнано, а отже, з нього на ко-ристь позивача належить стягнути 50 відсотків судового збору, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. У зв`язку з цим, згідно з ч 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що рішенням суду від 22 жовтня 2018 року по справі №658/1885/18 за позовом ТОВ «Херсонрегіонгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволено, але в резолютивній частині рішення не повністю вирішено питання про судові витрати. Оскільки, судом встановлено, що позивачем під час подачі позову до суду було спла-чено судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.,а з відповідача належить стянути на користь позивача 881,00 грн., тому заява ТОВ «Херсонрегіонгаз» є обґрунтованою та в цій частині необхідно ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

22 жовтня 2018 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 13 листопада 2004 р. сторони уклали шлюб, але згодом сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, в звязку з чим просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою суду від 02 листопада 2018 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29 листопада 2018 р., встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про одруження сторони уклали шлюб 13 листопада 2004 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №581. (а.с.3) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.4-6) У відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, примиритися не бажають, в звязку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд враховує, що майновий спір між сторонами відсутній, діти проживають з позивачем. У відповідності зі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved