Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання . В позові зазначала, що 16.07.1994 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, проте вісім років тому шлюбні стосунки припинені і сторони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11.04.2013 року з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] щомісячно у розмірі ? частина від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму починаючи з 12.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 07.11.2013 року дочка досягла повноліття і виплата аліментів припинилася. Дочка є студенткою Державного навчального закладу «Запорізьки професійний ліцей сервісу», денна форма навчання, другий курс. Позивач працює оператором диспетчерської служби ПАО «ЗАЗ»ДОТиП, має мінімальну заробітну плату, інших прибутків немає, потребує допомоги. Позивачка вважає, що стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свою повнолітню дочку. Відповідач не працює офіційно, в зв'язку з чим згідно з вимогами ст. 184 СК України, вона має право вимагати від нього надання аліментів у твердій грошовій сумі. Просила суд стягнути на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 1200 грн., починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання. У судовому засіданні позивач зменшила свої вимоги та просила суд їх задовольнити у розмірі 900 грн. на підставах викладених у позові. Зазначала, що відповідач сплачував їй аліменти добровільно, проте бажає, щоб він їх сплачував за рішенням суду, вона хоча і працює і отримує заробітну плату і середній заробіток має 1600 грн., дочка отримує стипендію 275 грн., проте тільки на оплату навчання, харчування дитини вона витрачає 600 грн. щомісячно, не рахуючи витрат на одяг, а тому вважає, що дані обставини слугують підставою для стягнення аліментів у розмірі 900 грн. щомісячно. У судовому засідання відповідач просив суд позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 600 грн., не оспорюючи свого обов'язку надавати дитині допомогу, проте посилаючись на ті обставини, що він працює неофіційно, має сезонні підробітки будівельником, отримує приблизно 2000 грн. на місяці, і ті віддає близько 700 грн. на проїзд до м. Оріхіва та на утримання хворої мати, яка перенесла інсульт. Крім того, він добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, систематично дає дитині кошти. У судовому засіданні третя особа [PERSON], позов [PERSON] підтримала, зазначила, що мешкає з матір'ю, навчається і, незважаючи на те, що отримує стипендію, якої не вистачає на усі необхідні витрати, просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.07.1994 року. (а.с.9) Судом встановлено і ніким не заперечується, що між сторонами шлюбні стосунки припинені і вони проживають окремо. Від шлюбу мають дитину - дочку- [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане виконкомом Димитрівської сільської Ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №2( а.с.9). Дитина проживає разом із позивачкою [PERSON] та перебуває на утриманні останньої. (а.с.10). Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час, оскільки працює, проте має витрати на дитину, пов'язані з її соціально-побутовим забезпеченням. Встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини [PERSON] та надає у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачу [PERSON] на утримання цієї дитини, що визнано і не оспорюється позивачем . З матеріалів справи, вбачається, та встановлено судом, що відповідач є батьком [PERSON], яка є повнолітньою, однак продовжує навчання в Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей сервісу», ІІ рівня акредитації з 01.09.2012 року на 3 курсі денного навчання строком до 30 червня 2015 року, одержує стипендію 275 грн. щомісячно, що підтверджено довідкою № 999 від 29 липня 2014 року . Відповідно ст. 199 СК України за загальним правилом, аліменти на повнолітню дитину присуджуються до закінчення нею навчання, а як свідчить довідка ДНЗ «Запорізький професійний ліцей сервісу», навчання припиняється 30.06.2014 року. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин є відповідні норми СК України. Сукупність вищенаведених фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення у відповідача аліментного зобов'язання. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд знаходить даний розмір аліментів визначений позивачкою на дитину не обґрунтованим. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне положення позивача, яка офіційно працевлаштована, має дохід 1600-1700 грн. на місяць, має на утриманні повнолітню дитину, яка отримує стипендію 275 грн. на місяць та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, проте офіційно не працевлаштований, має періодичні сезоні доходи, надає допомогу дитині у добровільному порядку, що не спростовано позивачем. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки витрати на утримання неповнолітньої дитини, мають нести обидва батьки, а щомісячний дохід на одного члена сім'ї в родинах різний, при цьому матір має стабільний дохід у розмірі 1600 грн. дитина - 275 грн. на місяць, а батько дитини офіційного стабільного доходу не має, зважаючи на принципи розумності та справедливості, враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини, враховуючи розмір заробітної плати позивача, наявність інших обставин передбачених ст. 182 СК України, враховуючи стан здоров'я дитини і розмір мінімальної заробітної плати встановленої на Україні - 1218 грн., суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 700 грн., саме такий розмір відповідач в змозі виплачувати, оскільки саме такий розмір, з врахуванням обов'язку другого з батьків надавати допомогу в рівних частинах, буде достатнім для забезпечення прожиття дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання сином сторін коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки даний розмір аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Окрім того, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial