Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

23 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною віку повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 24 вересня 1983 року Тернівським віддідом реєстрації актів громадянського стану м. Кривий Ріг у Дніпропетровській області за актовим записом № 674 було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем у справі. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.09.2015 року зазначений шлюб було розірвано. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який проживає з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні, тому [PERSON] вимушена була звернутись до суду з даним позовом. В наданій суду письмовій заяві позивачка [PERSON] підтримала заявлений позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 1983 року Тернівським віддідом реєстрації актів громадянського стану м. Кривий Ріг у Дніпропетровській області за актовим записом № 674 (л.с. 6) було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем у справі. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.09.2015 року зазначений шлюб було розірвано. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач згідно свідоцтва про народження (л.с. 6), виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 127. Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям припинилися і відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який проживає з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні, тому [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 61 ЦРК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язок з утримання неповнолітньої дитини покладається як на матір, так і на батька дитини, як вбачається з письмової заяви відповідача він позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2015 року і до досягнення дитиною віку повноліття, тому суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved