Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

23 січня 2019 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, у якій позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , батьком [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її корись на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] зустрічалася з [PERSON] , деякий час проживали разом та мали інтимні стосунки. У квітня 2015 року позивачка [PERSON] завагітніла, повідомила про це відповідачу, одразу він зрадів, що стане батьком, обіцяв одружитися. Спочатку [PERSON] піклувався про мене та дитину, визнавав себе батьком дитини, але потім він змінив свою позицію, змінив своє ставлення до [PERSON] і вони розірвали стосунки. [INFO] у позивачки [PERSON] народилася донька [PERSON] . Відповідач [PERSON] є батьком дитини, однак він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, так як він одружився. Відповідно, запис про батька дитини був проведений в порядку, передбаченому ст.135 СК України. На сьогодні, відповідач погоджується, що Злата його дитина, але не бажає офіційно визнати її, допомагати у її вихованні та матеріальному забезпеченні. Донька проживає з мамою [PERSON] та знаходиться повністю на її утриманні, у зв`язку з чим просить визнати батьком дитини [PERSON] та стягнути на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 31 січня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Справа перебувала в провадженні судді Степаненко Ю.А. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2019 року, у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Степаненко Ю.А. цивільна справа розподілена судді Нікандровій С.О. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року цивільна справа прийнята до провадження судді Нікандрової С.О., та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26 березня 2019 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 21 травня 2019 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій вона не заперечує проти стягнення на її користь аліментів на отримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини доходу, але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подачі позову до повноліття дитини. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги щодо розміру аліментів визнає частково у розмірі 1/6 частини доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подання позову до повноліття дитини, батьківство встановлене експертом визнає. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, викладені ними у заявах, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у позивача народилася донька - [PERSON] , відповідно у свідоцтві про народження виданого 02.02.2016 року Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області, у графі «мати» зазначено - « [PERSON] », у графі «батько» - зазначено « [PERSON] » (а.с.6), відомості про батька внесено за вказівкою заявниці. Відомості про батька дитини [PERSON] внесені до актового запису про народження дитини в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00022380739 від 19 березня 2019 року (а.с.42). Довідкою №124 виданою Балківською сільської ради Василівського району Запорізької області від 18.01.2019 року підтверджується той факт, що донька [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає за адресою [ADDRESS] , разом з позивачкою [PERSON] (а.с.43). Відповідно до висновку експерта від 13.05.2019 року № 8-254 за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи, [PERSON] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] . Ймовірність підтвердження біологічного батьківства 99,99% (а.с.62-68). Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК). За змістом ст.126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності такої заяви батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч.1 ст.128 СК). Підставою для визнання батьківства, згідно з ч.2 ст.128 СК України, є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Мета визнання батьківства полягає у підтвердженні (констатації) вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Встановлення батьківства розглядається також як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав дитини. Така сутність цього юридичного факту обумовлюється тим, що визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. ЄСПЛ прагне в питанні встановлення батьківства врахувати не тільки інтереси біологічного батька, але й перш за все, інтереси самої дитини. Тому, суд, як орган державної влади, здійснюючи правосуддя поряд з вирішенням конкретних правових спорів, реалізує державну політику в тому числі в сфері охорони дитинства. Держава через свої судові органи сприяє підтвердженню юридичного зв`язку між дитиною та іншими особами не стільки заради підтвердження власне біологічного походження, скільки прагнучи створити для дітей, народжених поза шлюбом, можливість виховання у повній сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР №789 XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд приймає до уваги те, що встановлення батьківства породжує низку юридичних наслідків, серед яких виникнення взаємних прав та обов`язків дитини і батьків. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] визнав, що він дійсно є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з урахуванням висновку судової молекулярно-генетичної експертизи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання батьківства. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Приймаючи до уваги обставини справи, те, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, майновий стан відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 23.01.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.ч. 1,6 ст.141 ЦПК України оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: partial