Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

23.10.2017 року [PERSON] звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 16 грудня 2016 року між нею та відповідачкою по справі був укладений усний договір позики, відповідно до якого позивачка надала в позику відповідачці грошові кошти у розмірі 100000,00 гривень. Факт передачі коштів за зазначеним Договором підтверджується розпискою від 16.12.2016 року. Відповідачка зобов'язалась повернути грошові кошти до 16 червня 2017 року, однак до теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуто. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у сумі 102531,40, що складається з: основного боргу у розмірі 100000,00 грн., 3-х% річних у розмірі 830,00 грн. та 1701,40 грн. - інфляційні витрати та судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про дату та час судового засідання, раніше надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. (а.с.31) Відповідачка в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судовою повісткою за місцем офіційної реєстрації, але там не проживає. Згідно листа голови Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №234 від 26.10.2017 року встановлено, що відповідачка [PERSON] дійсно зареєстрована в с. Єреміївка, але за даною адресою не проживає більше десяти років.(а.с.23) Додатково відповідачка викликалась в судове засідання шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. (а.с.50) Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою суду від 31.10.2017 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 31 жовтня 2017 року за клопотанням позивача про забезпечення позову від 09.10.2017 року було накладено арешт на майно відповідача [PERSON], а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.25) 05 лютого 2018 року на виконання ухвали суду від 15.01.2018 року про витребування доказів на адресу суду позивач надіслав оригінал розписки від 16.12.2016 року про передання грошових коштів [PERSON], який долучений до матеріалів справи. (а.с.53-54.) В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів в разі неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, якщо відповідач не подав відзиву н позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. З позовної заяви вбачається, що договір позики між сторонами було укладено в письмовій формі, оригінал розписки наявний в матеріалах справи. (а.с.53-54) Відповідно до оригіналу розписки встановлено, що 16 грудня 2016 року [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER] виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 29.04.1996 року отримала від [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER] виданий Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 09.01.2013 року в борг 100 000 (сто тисяч) гривень та зобов'язується повернути вказану суму до 16 червня 2017 року. (а.с.54) Так, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові № 6-63цс13 від 18.09.2013 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що строк виконання відповідачами зобов'язання перед позивачем, відповідно до вищевказаної розписки, закінчився 16 червня 2017 року, однак відповідач свої зобов'язання у вказаний строк не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, частиною 1 якої передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, [PERSON]І, просить стягнути з відповідачки [PERSON] саме три проценти річних від простроченої суми за порушення грошового зобов'язання та інфляційні витрат . Враховуючи, що період прострочення погашення боргу становить з 17 червня 2017 року, тобто з наступного дня за днем після закінчення строку повернення позики, по 26 вересня 2017 року, тобто по день подання позову до суду, отже всього період прострочення становить 101 день, то розрахунок 3% річних буде наступним: 100000:100х3:365х101 = 830,00 гривень. У зв'язку з тим, що обов'язок щодо сплати коштів згідно договору виник 17 червня 2017 року, тому додатково з Відповідача підлягають стягненню інфляційні витрати, яких зазнала Позивач в період з 16 червня 2017 року по 26 вересня 2017 року, а саме 1701,40 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]І, є обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 1025,31 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду (а. с. 1).

Outcome: approved