Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

22 квітня 2020 (відповідно до штампу служби поштового зв`язку) позивач звернулась в суд з цим позовом, згідно оновленої позовної заяви просила: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29.02.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 14; - стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з наступною їх індексацією, починаючи з 21.04.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стислий виклад позиції позивача. Позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.02.2004 року. Від даного шлюбу мають чотирьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне з відповідачем життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та почуття любові, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та їх дітей. На даний час шлюб має формальний характер. Позивач також зазначила, що їх четверо спільних дітей проживають з нею та перебувають на її утриманні. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем з приводу матеріального утримання та виховання їх спільних дітей, спір про їх місце проживання відсутній. Одна вона не в змозі забезпечити дітям достатній рівень проживання, так як доходи, які вона отримує є недостатніми для належного та необхідного забезпечення і гармонійного розвитку їх дітей, а тому відповідач, який не має інших утриманців, будучи здоровим та працездатним, маючи в користуванні транспортний засіб, зможе сплачувати половину від свого заробітку на утримання їх спільних дітей. Стислий виклад заперечень відповідача. Відзив на позов відповідач не подавав. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 28.04.2020 ухвалою судді позовна заява залишена без руху, надано строк на усунення недоліків. 12.05.2020 недоліки вказані в ухвалі судді від 28.04.2020 усунені, в зв`язку з чим 26.05.2020 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Як вбачається з власноручно написаних розписок, які наявні в матеріалах справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 01.06.2020 отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач також отримав копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Позивач просила розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. З огляду на вищезазначене суд на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який 29 лютого 2004 року був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №14 (а.с.23). Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , 1 - [NUMBER] , 1 - [NUMBER] , [NUMBER] позивач та відповідач являються батьками чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 24-27). Спільні діти сторін проживають разом з матір`ю в [ADDRESS] , що вбачається з копії довідки Квартального комітету «Заріччя» від 11.05.2020 №124 (а.с.28). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. З доказів наданих позивачем судом встановлено, що позивач та відповідач як одна сім`я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спільні діти від шлюбу проживають із матір`ю та потребують фінансової підтримки з боку батька. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. Щодо розірвання шлюбу. Згідно з частиною 1 і 2 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки вільна згода позивач на перебування у шлюб з відповідачем відсутня, а також це перешкоджає інтересам позивача та її дітей, позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно з частиною 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як визначено в частині 1 і 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2395 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до частини 1 статті 155 СК України. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, приходить висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання чотирьох дітей в єдиній частці - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо зазначення в резолютивній частині рішення про подальшу індексації стягнутих аліментів відповідно до закону, як просила позивач, слід відмовити, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України індексації відповідно до закону, підлягає розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі. Також суд вважає за необхідне, роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Розподіл судових витрат між сторонами. З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень за подання до суду позивачем позову про стягнення аліментів, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачену нею суму судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial