Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

21 травня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Приморського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків, за участі третьої особи: Служби у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона з 15.10.2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. 03.08.2015 року шлюб було розірвано, з того часу син проживає з позивачем, яка повністю його забезпечує, піклується про нього. Піклуючись про здоров'я, виховання і утримання дитини у позивача з'явилась можливість виїжджати разом з неповнолітнім сином за кордон, зокрема у Російську Федерацію в місто Ростов на Дону для оздоровлення, відпочинку та розширення світогляду сина. Крім того на території тимчасово окупованої проживають родичі, з метою відвідати їх, [PERSON] має намір виїхати на вказану територію з сином, але відповідач [PERSON], не надає згоди на виїзд дитини за кордон без жодних пояснень. Просить суд надати дозвіл на тимчасовий в'їзд та виїзд неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO], на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України до Російської Федерації в період з дні винесення рішення по 31 грудня 2020 року. У судове засідання позивач [PERSON] надала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 19 березня 2012 року народився [PERSON], батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 123. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 26.06.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 151 Сімейного Кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право на самозахист своєї дитини. Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII. Частиною ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Зокрема п. п. 3, 4 даних Правил, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Пунктом 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки позивач [PERSON] позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача [PERSON]. на тимчасовий виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл на виїзд її дитини в її супроводі без згоди батька дитини на період до 31.12.2020 року на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України до Російської Федерації, а також в'їзд з них на територію України. Згідно з п.5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Згідно з п. 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України. Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на виїзд її дочки на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України, суд враховує те, що на території, яка тимчасово непідконтрольна державі Україна, знаходяться родичі позивачки. Також, слід зазначити, що неможливість отримати від батька дитини письмової нотаріально засвідченої згоди на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України та на територію Російської Федерації, позбавляє дитину права всебічного та гармонійного розвитку, відчуття та усвідомлення свого коріння та спілкування з родичами, оздоровлення. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на в'їзд/виїзд дитини на на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України до Російської Федерації, а також беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України до Російської Федерації, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про надання їй дозволу на тимчасовий в'їзд/виїзд з неповнолітнім сином, на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України до Російської Федерації а також в'їзд з них на територію України, в її супроводі, без згоди та супроводу батька дитини, [PERSON], на період з дати набрання рішенням законної сили по 31.12.2020 року.

Outcome: approved