Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

23.05.2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати за ним право власності на 2 / 3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані по [ADDRESS] - як за спадкоємцем за заповітом після смерті його матері [PERSON] , що померла [INFO] , яка 1 / 3 частину домоволодіння успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , що помер [INFO] , мотивуючи вимоги тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на частину спадщину через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також він просить визнати за ним право власності на 1 / 3 частину цього ж будинку, мотивуючи свої вимоги тим, що зареєструвати за собою право власності на частку вищезазначеного домоволодіння, що належить йому, як члену колгоспного двору, не може через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього його права - також з цієї ж підстави - з-за відсутності правовстановлюючого документу, тому він змушений звернутися з цим питанням також до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача - голова Василівської сільської ради Болградського району Одеської області надіслав суду заяву про те, що сільська рада копію позовної заяви отримала, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Згідно ст.200ч.3 ЦПК України, в разі, якщо відповідач позов визнав, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу цього двору входили: спадкодавці- [PERSON] , [PERSON] та позивач [PERSON] , кожному члену цього колгоспного двору на праві власності, таким чином, належало по 1 / 3 частині вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 17.01.2019р. за №747 (а.с.19); - [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] , видане 09.01.2004 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №3 (а.с.11), після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на його майно, у тому числі на частину вищевказане домоволодіння, яку успадкувала після його смерті його дружина [PERSON] , яка на частину спадку отримала свідоцтва про право на спадщину законом від 11.02.2008 року (спадк.спр.а.с.9); - [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] , видане 03.08.2007 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис 46 (а.с.13); - згідно свідоцтва про одруження спадкодавці [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною (серії [NUMBER] , а.с.12); - згідно довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 17.01.2019 року за №747, спадкодавець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований та проживав позивач [PERSON] (а.с.19); - згідно заповіту від 25.01.2006 року, зареєстровано в реєстрі за №5, спадкодавець [PERSON] заповідала все своє майно позивачу [PERSON] (а.с.18); - з технічного паспорту на житловий будинок від 26.03.2018р., спірне домогосподарство розташоване на [ADDRESS] (а.с.15-17); - рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно №46580979 від 22.04.2019р., позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на його частини вказаного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок (а.с.26); - згідно постанови державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранової О.В. від 05.04.2019 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, яку він успадкував після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , - у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.25); - згідно відповіді завідувача одеського державного нотаріального архіву на запит суду від 14.06.2019р., за №2173/01-20, - спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , - заводилася, спадкоємцем його майна за законом є його дружина (свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.12.2005 року , зареєстрований в реєстрі за №6094, спадк. спр., а.с.9) ; - згідно відповіді завідувача одеського державного нотаріального архіву на запит суду від 14.06.2019р., за №2173/01-20, - спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , - заводилася, спадкоємцем його майна за заповітом є [PERSON] , інших спадкоємців не має, позивач на частину спадщини вже отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.02.2008 року, зареєстровано в реєстрі за №1354, а.с.14); - відповідно до заяви представника Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, відповідач вимоги позивача визнає повністю. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено щодо правовідносин, які виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703. П.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно визначено, що необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивач, будучи як член колгоспного двору власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому, - не може зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються його права як власника користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене його право потребує захисту у судовому порядку. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача на вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, а саме, - на 1 /3 частину домоволодіння як за членом колгоспного двору, та на 2/3 частину - як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері - підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими доказами, що були досліджені судом, які містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - судом не встановлено.

Outcome: approved