overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

22 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.04.2014 р. о 13 год. 21 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.04.14р. о 13 год. 21 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Міхайлова лікарні КЗ «ДСПД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї впливу на адресу тітки, агресивний до неї. Напружений, підозрілий. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

22 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.04.2014р. о 21 год. 25 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.04.14р. о 21 год. 25 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї відношення, збитку на адресу сина, дружини. Мишлення торпідне. Гр.[PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад (соп. ГБ 2ст, ИБС, диффузный кардиосклероз, кардиостимулятор. СН 2Аст. ДЭП 2-3ст. а/с генеза с выраженным психоорганическим, амиостатическим, вестибулоатактическим синдромами. Онология сигмовидной кишки). Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

22 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.04.2014р. о 23 год. 55 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.04.14р. о 23 год. 55 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний. Виказує маячні ідеї на адресу матері, чує «голоса». Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

22 квітня 2014 року заявники [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], в якій зазначили, що вони разом із [PERSON] мешкали в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. В 1994 році [PERSON] пішов із дому і більше не повертався, рошукові заходи щодо встановлення місця його знаходження результатів не дали. У зв'язку з тим, що на [PERSON] нараховуються комунальні платежі, що має наслідком додаткові матеріальні витрати для заявників по справі, та враховуючи, що тривалий час відомості про місце його перебування відсутні, заявники просять визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. В судовому засіданні представник заявників [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви і визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що були особисто знайомі із [PERSON], мешкали по сусідству з ним; їм не відомо місце його знаходження, оскільки з 1990 року він зник і не мешкає за місцем свого постійного проживання, розташованому за адресою [ADDRESS]. Зі слів родичів відомо, що розшукові заходи результатів не дали. Вислухавши заявника, з*ясувавши позицію заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.8), яка змінила прізвище на «[PERSON]» у зв*язку з укладенням шлюбу (а.с.11) та [PERSON] (а.с.9). [PERSON], 1950 року народження зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Комунального підприємства «ЖЕК №6» від 18 квітня 2014 року (а.с.3). Як вбачається з довідки Костянтинівського МВ ГУМВС України від 17 квітня 2014 року № 2/7983 (а.с.6) [PERSON], [INFO] станом на теперішній час у розшуку не перебуває, місце його знаходження невідоме. Згідно довідки Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ від 15 травня 2014 року № 1156/03.2-38 (а.с.19) актовий запис про смерть на ім*я [PERSON], [INFO] за період часу з 194 року по теперішній час не значиться. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року за місцем свого постійного мешкання немає відомостей про місце її мешкання. Приймаючи до уваги, що в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування з 1994 року, тобто більше одного року, суд вважає, що його слід оголосити безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

22 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.06.1997 року він уклав шлюб, зареєстрований виконкомом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 10 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2011 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння, а тому [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 20 червня 1997 року виконкомом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 10 (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітню дитину-дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2011 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

22 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив розірвати шлюб укладений ним 07.02.2003 року з відповідачкою [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 07.02.2003 року, згідно свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 06. Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини з січня 2013 року проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про поділ майна на час розгляду цієї справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

22 квітня 2014 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 14.12.1995 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Зрайківської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У відкритому судовому засіданні позивач повністю підтримала свої вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 14.12.1995 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Зрайківської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 2 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO] (а.с.4). Позивач пояснила, що разом не проживають, спільного господарства не ведуть, тому подальше збереження сім'ї та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Від примирення позивач категорично відмовилась. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

22 квітня 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] зареєстрований у гуртожитку, що за адресою [ADDRESS]. Відповідно до рішення двадцятої сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 16.03.2012 року балансоутримувачем даного гуртожитку визнано Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради. В ході перевірки було встановлено, що відповідач не проживає за адресою [ADDRESS] з 2009 року. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов вона підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судова повістка йому була направлена за місцем його реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

22 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 03 квітня 2011 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Оранта» був укладений договір № АА/3519405 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Honda Accord», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначає, що 06 жовтня 2011 року близько 16 год. 00 хв. в м. Одеса на Люстдорфській дорозі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai Lantra Gls», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та транспортного засобу «Honda Accord», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], який знаходився в стані алкогольного сп'яніння. Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2011 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України. Також вказує, що 10 жовтня 2011 року до ВАТ НАСК «Оранта» із письмовою заявою звернувся страхувальник [PERSON] щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку з вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. ВАТ НАСК «Оранта» на підставі страхового акту ОЦВ-11-19867/1 від 03 січня 2012 року та розрахунку страхового відшкодування до зазначеного страхового акту здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника [PERSON] в розмірі 2786 грн. 06 коп. Тому позивач, скориставшись наданим йому законом правом,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

22 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки до 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а саме 600 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволенні, при цьому пояснив, що в даний час втратив роботу, в іншому шлюбі в 2014 році у нього також народилась інша дитина, яку він утримує. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що матеріальний стан позивача не змінився і він здатний сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2013 року із [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 600 грн щомісяця, починаючи з 26.11.2013 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4). В даний час позивач перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON], разом з якою виховує спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). На час розгляду справи позивач не працює. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів, утримуваних із [PERSON] за рішенням Деснянського районноно суду м. Чернігова від 18.12.2013 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] до 450 (чотирьохсот п'тидесяти) гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

22 квітня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором №001-14030-150708 від 15 липня 2008 року в сумі 2896 грн. 14 коп. Позивач просив суд розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений договір №001-14030-150708, відповідно до якого позивач надав відповідача грошові кошти на придбання відповідачем майна (послуг) у сумі 2925,00 грн. кінцевий термін повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 14 січня 2010 року. За користування кредитом відповідач сплачує позивачу проценти, виходячи зі ставки 24,00 в рік.. Відповідно до п. 3.2 умов договору, відповідач зобов'язався виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. Дотепер відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, заборгованість за сумою кредиту - 2032 грн. 74 коп., заборгованість за відсотками - 266 грн. 64 коп., заборгованість за комісіями - 596 грн. 76 коп.-станом на 24.02.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 2896 грн. 14 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 526, 527, 530,1049,1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Тому, враховуючі заявлені позивачем вимоги, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором №001-14030-150708 від 15 липня 2008 року в сумі 2896 грн. 14 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved