Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

23 січня 2020 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Еталон», третіх осіб на стороні відповідача - [PERSON] , [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 209 407,65 грн. Позов мотивує тим, що з вини [PERSON] сталась ДТП, внаслідок якої позивач отримала тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних, а страхова компанія, в якій застрахований тз, водієм якого був [PERSON] , не виплачує страхове відшкодування. У зв`язку із наведеним позивач змушена звернутись до суду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з наведених підстав, просять позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, направляв відзив до суду, протии задоволення позовних вимог заперечував. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності. Третя особа, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу за даної явки учасників процесу на підставі зібраних доказів. 27.01.2020 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 18.02.2020 року представником відповідача надано відзив на позов. 18.02.2020 року представником відповідача заявлено клопотання про витребування матеріалів кримінальної справи, яке судом задоволено. 19.03.2020 року від [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі. 18.03.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. 15.04.2020 року за клопотанням позивача витребовувались докази по справі. Заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2018 року близько 08 год. 10 хв. [PERSON] керуючи автобусом «OTOKAR S1 45», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в правій смузі руху на 279 км. + 350 м. автодороги М-12 «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» поблизу с. Прибузьке, Хмельницького району, Хмельницької області, проявив неуважність, яка виразилась у несвоєчасному виявлені на його смузі руху в попутному напрямку автомобіля «ГАЗ - 3302» д.н.з [NUMBER] , внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , яка була пасажиром зазначеного автобуса, отримала тяжкі тілесні ушкодження, які в подальшому призвели до каліцтва, а саме 1 групи інвалідності. В зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою позивачці була завдана шкода пов`язана з витратами понесеними на лікування та шкода завдана стійкою втратою працездатності. Відповідно до вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2019 року (справа№686/5690/19), що вступив у законну силу, водій автобуса, [PERSON] , був визнаний винним у скоєнні вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність володільця автобуса «OTOKAR S145», д.н.з. [NUMBER] на випадок заподіювання шкоди життю та здоров`ю третіх осіб була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Еталон» згідно полісу №АМ/5268054, [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про здійснення страхового відшкодування в порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, у відповідь на заяву позивача про виплату страхового відшкодування, ПАТ «Страхова компанія «Еталон»» 18.11.2019 року за вих. №01-04- 14188/3/2 було направлено лист, з якого вбачалось, що у страховика підстав для здійснення зазначених у заяві [PERSON] виплат немає, оскільки шкода нанесена їй як постраждалій повинна відшкодовуватись відповідно до п.6 ст.7 ЗУ «Про страхування», Постанови «Про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті». Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, п. 8, 1 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибуховогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого та шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з п. 26.2 зазначеної статті мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення І групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, що становить 134 028,0 ( 3723,0 грн. х 36 ). Також, згідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Так, позивачем було витрачено власних грошових коштів на покриття зазначеної шкоди, на суму 67 250,64 грн., що складається з придбання безпосередньо ліків та операційних наборів, а також комплектів титанових імплантів. Копії чеків додаються. Однак, позивач просить стягнути 64 972 грн. страхової виплати, у зв`язку із її лікуванням. У відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду. Згідно наданого розрахунку, пеня складає 10 407,65 грн. Суд критично оцінює заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог із посиланням на ст. 32.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які він мотивує тим, оскільки позивачка була пасажиром рейсового автобуса, то підлягала страхуванню відповідно до Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, та не вбачає підстав для відмови в здійсненні страхової виплати з посиланням на ст. 32.3 Закону № 1961 -IV, так як вважає, що такі доводи є надуманими та такими, що не підтверджуються належними доказами. Так, відповідно до ст. 32.3 Закону страховик не відшкодовує шкоду заподіяну життю, здоров`ю пасажирів, які знаходились в забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про страхування». Однак, позивач, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована від нещасних випадків на транспорті, оскільки не придбавала квиток через касу та не сплачувала страхових платежів на особисте страхування від нещасних випадків на транспорті. Доказів іншого суду не надано, а відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, ті обставини, що на момент настання страхового випадку цивільно-правова володільця джерела підвищеної небезпеки, автобуса «OTOKAR S1 45», д.н.з. [NUMBER] на випадок заподіювання шкоди життю та здоров`ю третіх осіб, була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Еталон», згідно полісу №АМ/5268054, то саме відповідач повинен нести обов`язок по її відшкодуванню в межах страхових сум передбачених даним договором а також нести відповідальність передбачену ст. 36.5 Закону в зв`язку з простроченням її виплати. А тому, за таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 64 972 грн., витрат пов`язаних з лікуванням, 134 028 грн. - шкода пов`язана із стійкою втратою працездатності, 3 398,02 грн. - пені за прострочення відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, 7 009, 63 грн. - пені за прострочення виплати страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, а всього - 209 407, 65 грн. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved