Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

22 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер його брат [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на усе належне йому майно, в тому числі і на будинок садибного типу з надвірними будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Спадщину він прийняв, вступив у володіння спадковим майном, частину майна після смерті брата, яке складається з права на земельну частку (пай) успадкував, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 березня 2001 року. В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину що складається з житлового будинку, однак державним нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, а тому він не може реалізувати свого права. Просить визнати за ним, [PERSON] , право власності на спадкове майно, яке складається з на житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якого позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п. п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Що стосується даного випадку, в судовому засіданні встановлені наступні факти. Копією витягу з погосподарської книги № 6/116 за 2000 рік Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області стверджується, що по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться [ADDRESS] , рахується за [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 01 серпня 2000 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, а саме на належний йому будинок садового типу з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] , фактично вступив в управління та володіння його спадковим майном його брат [PERSON] . У відповідності до ст.530 ЦК УРСР (1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією запису акта про народження № 01 від 03.01.1969 підтверджується факт, що позивач [PERSON] є братом тепер покійного [PERSON] , а отже його спадкоємцем другої черги за законом. Довідкою Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 130/06-04 від 21.01.2021 року стверджується, що [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. На день смерті разом з ним в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до заведеної у Володимир-Волинській нотаріальній конторі спадкової справи № 263/2001 до майна померлого [PERSON] , спадщину прийняв його брат [PERSON] , який 27.03.2001 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно на яке видане свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Слава» с. Лудин Володимир-Волинського району . За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що позивач [PERSON] , який є братом померлого [PERSON] та його спадкоємцем другої черги за законом, прийняв спадщину вступивши у володіння нею, вправі успадкувати також належний померлому вказаний вище житловий будинок. У відповідності до постанови державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 15.03.2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за законом після померлого його брата [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на неї. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця не залишилося правовстановлюючого документа на спадкове майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.524-525, 530, 548-549 ЦК Української РСР (1963 року - в редакціях часу правовідносин, на момент їх виникнення та існування), ст.ст.15, 328, 392, 1217-1218, п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.116, п.17 Розділу Х Земельного кодексу України,

Outcome: approved