Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

22.10.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її сестра [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої, зокрема входить її право на: земельну ділянку кадастровий номер 4821780600:04:000:0214 площею 4,6008 га, розташовану на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту ЯГ № 608183 від 14.06.2007 року, виданого Веселинівською районною державною адміністрацією Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010701000465; земельну ділянку кадастровий номер 4821780600:04:000:0466 площею 0,5747 га, розташовану на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту ЯГ № 608184 від 14.06.2007 року, виданого Веселинівською районною державною адміністрацією Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010701000466. На випадок смерті померлою [PERSON] було складено заповіт 23.03.2000 року, яким зробила розпорядження своїм майном на користь сестри [PERSON] . Заявник [PERSON] прийняла спадщину, про що у встановлений законом шестимісячний строк подала відповідну заяву приватному нотаріусу Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф., та після шестимісячного строку звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але нотаріус ознайомившись з наданими нею документами, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із невідповідністю правовстановлюючого документа про належність спадкового майна спадкодавцеві вимогам статті 47 Закону України «Про нотаріат», оскільки у державних актах допущено необумовлені виправлення. Тому позивач звернулася з відповідною заявою до суду, де просить визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4821780600:04:000:0214 площею 4,6008 га, розташовану на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на земельну ділянку кадастровий номер 4821780600:04:000:0466 площею 0,5747 га, розташовану на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у порядку спадкування після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Для підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, разом з позовною заявою, надійшло клопотання представника позивача про витребування спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 23.10.2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Крім того, зазначеною ухвалою від приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. витребувано копію спадкової справи № 169/2018, заведену після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позов визнають повністю. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Кульбаки Глушківський район Курська область Росія померла сестра позивачки - [PERSON] , смерть якої була зареєстрована 29 серпня 2013 року відділом ЗАГС адміністрації Глушківського району Курської області Російської Федерації за актовим записом № 349 /а.с. 9/. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої, зокрема входить її право на: земельну ділянку кадастровий номер 4821780600:04:000:0214 площею 4,6008 га, розташовану на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту ЯГ № 608183 від 14.06.2007 року, виданого Веселинівською районною державною адміністрацією Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010701000465 (а.с. 13,15); земельну ділянку кадастровий номер 4821780600:04:000:0466 площею 0,5747 га, розташовану на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту ЯГ № 608184 від 14.06.2007 року, виданого Веселинівською районною державною адміністрацією Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010701000466 (а.с. 14, 16). За життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 23.03.2000 року секретарем Катеринівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 28, за яким все майно, яке їй належатиме на день смерті заповіла позивачу [PERSON] Позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф, подавши заяву про прийняття спадщини, на підставі заяви та наданих документів нотаріусом 20.11.2018 року було заведено Спадкову справу № 169. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач звернулася з заявою до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але нотаріус ознайомившись з наданими нею документами, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом надавши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 179/02-31 від 30.07.2020 року (а.с.12). Причину відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус обґрунтувала тим, що надані документи про належність спадкового майна спадкодавцеві не відповідають вимогам, встановленим у ст. 47 Закону України «Про нотаріат», оскільки у державних актах допущено необумовлені виправлення. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності. На підставі розпорядження Веселинівської райдержадміністрації від 28.11.2005 року № 512-р на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 608183 від 14.06.2007 року, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010701000465 /а.с. 13/. Згідно вказаного державного акту [PERSON] у власність передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,60 га, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. На підставі розпорядження Веселинівської райдержадміністрації від 28.11.2005 року № 512-р на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 608184 від 14.06.2007 року, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010701000466 /а.с. 14/. Згідно вказаного державного акту [PERSON] у власність передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,57 га, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Судом встановлено, що під час оформлення відповідних документів відділом у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було уточнено площу і розмір земельних ділянок, про що вказано у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.09.2020 року (а.с. 15,16). Згідно витягу з Державного земельного кадастру № НВ-4810257452020 від 23.09.2020 року, [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 608183 від 14.06.2007 року на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6008 га з кадастровим номером 4821780600:04:000:0214, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Згідно витягу з Державного земельного кадастру № НВ-4810257462020 від 23.09.2020 року, [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 608184 від 14.06.2007 року на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5747 га з кадастровим номером 4821780600:04:000:0466, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Таким чином, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, у відповідності до вимог чинного на той час законодавства. Право власності [PERSON] на зазначені земельні ділянки ніким не оспорене та недійсним не визнане. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набула право власності земельні ділянки, а позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті сестри у встановленому законом порядку та неможливість оформлення нею своїх спадкових прав у нотаріуса,зазначене право власності на спадкове майно повинно перейти до позивача, а тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності на спадкове майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved