overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

23.10.2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. На обгрунтування своїх вимог зазначила, що 25.12.1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання сімейні відносини не склались. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери та погляди на життя. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали, в наслідок чого протягом останнього року вони проживають окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, просила суд розірвати їх шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, у якій просила суд розірвати шлюб укладений з відповідачем та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки в даній справі одночасно існують усі умови передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд постановив розглянути дану справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25.12.1993 року, який був зареєстрований в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області ( актовий запис № 29). Як вбачається з матеріалів справи, в сім'ї склались ненормальні стосунки. Неодноразові спроби примиритися результанів не дали. В заяві надісланої до суду позивачка просила суд розірвати шлюб укладений з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

23.10.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 23275,82 грн. за кредитним договором №б/н від 05.07.2010 року та судові витрати в сумі 1600 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 23275,82 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 05.07.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 31.08.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 23275,82 грн. (а.с.4-6). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

23.10.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 81736,57 грн. за кредитним договором №б/н від 08.08.2016 року та судові витрати в сумі 1600 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення кредиту відповідач має заборгованість 81736,57 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 08.08.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 15.08.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 81736,57 грн. (а.с.5). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

23.10.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 85052,34 грн. за кредитним договором №б/н від 27.11.2013 року та судові витрати в сумі 1600 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 7400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 85052,34 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27.11.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 14.09.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 85052,34 грн. (а.с.4-5). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

23.10.2018 відкрито провадження у даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 03.06.2000 по 09.08.2005 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син досяг повноліття, навчається у Сумському національному аграрному університеті на денній формі навчання, в зв'язку з чим виникає потреба в його утриманні на час навчання. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн до закінчення навчання чи до досягнення ним 23-х річного віку, у залежності від того, яка з цих обставин настане першою. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала та прохала задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів в розмірі ? частини від свого заробітку та зазначив, що він отримує невелику заробітну плату, має на утримання двох неповнолітніх дітей. Третя особа в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. [PERSON] на даний час навчається на ІІ курсі денної форми навчання, на бюджетній основі у Сумському національному аграрному університеті, період навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021, що підтверджується довідкою навчального закладу від 20.09.2018 №130, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Суд приймає до уваги доводи позивача щодо неможливості самостійно забезпечити потреби сина. Також, суд враховує матеріальне становище сторін, те, що відповідач являється особою працездатного віку, працює, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується зібраними доказами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісяця, яка підлягає індексації щорічно. Доказів в підтвердження можливості надання відповідачем допомоги на утримання сина в заявленому розмірі позивачем не надано. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

23.10.2018 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28.06.1997 вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. Шлюбно- сімейні відносини з відповідачем припинені пів року тому, причиною стало те, що відповідач зрадив їй з іншою жінкою, яку привів додому, незважаючи на присутність дочки. На теперішній час кожен з них своїм життям. Позивач надала заяву, в якій просила розглядати справу у підготовчому засіданні за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище просила залишити «Кухтіна». Відповідач подав заяву про визнання позову, про розгляд справи у підготовчому засіданні, не заперечував проти розірвання шлюбу. Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований у Дзержинському відділ реєстрації актів громадського стану м. Харкова, актовий запис №435. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

23.10.2018 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 10.06.2005 між ними укладено шлюб. Від шлюбу народились дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні цінності та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких стає дитина, що тяжко впливає на неї. На теперішній час шлюбні відносини фактично припинені. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини та інтересам позивача. У зв`язку з чим позивач просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Після розірвання шлюбу прізвище просила залишити « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 10.06.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 275. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

23.10.2018 р [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - виконавчий комітет Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], відомостей про батька дитини - [PERSON]. В позовній заяві [PERSON] вказала, що 13.03.2015 року уклала шлюб з [PERSON] У жовтні 2016 року вони фактично припинили шлюбні відносини, перестали вести спільний побут. Рішенням суду від 17 серпня 2017 року шлюб між ними розірваний . [INFO] року вона народила дитину - [PERSON], але у зв'язку з тим, що на момент народження дочки [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], батьком дитини у актовому записі про народження вказаний [PERSON], який насправіді не є батьком, оскільки понад 10 місяців до моменту народження дочки не проживав з нею. Просить виключити з актового запису про народження [PERSON] відомості про [PERSON], як про батька дитини. Відповідач [PERSON] повністю визнав позовані вимоги [PERSON] про виключення відомостей про нього, як батька дитини, з актового запису про народження [PERSON], [INFO], про що подав письмову заяву. Наслідки визнання позову [PERSON] роз'яснені. Представник третьої осби виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не з'явився, а в заяві до суду просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Заслухавши пояснення відповідача, суд знаходить, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Охтирського міськрайонного суд Сумської області 17.08.2017 року (а.с.6). У актовому записі про народження № 17 від 09 серпня 2017 р, вчиненому виконавчим комітетом Гуринської сільської ради Охтирського району Сумської області, про народження [INFO] року [PERSON] її батьком записано [PERSON] (а.с.5). Згідно зі ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Громадянин [PERSON] подав заяву про визнання батьківства щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідач позов визнав, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Outcome: approved