Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

23.05.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд призначити до стягнення з відповідача, що є її рідним сином, на її користь аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і довічно. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є пенсіонером за віком з 05.10.2016 року; єдиним її доходом є пенсія, допоміжного господарства не має. Вона проживає разом зі своїм чоловіком, який є пенсіонером та за станом здоров`я потребує стороннього догляду та значних витрат на лікування. З урахуванням витрат на сплату комунальних послуг за місцем проживання за адресою [ADDRESS] її доходу та доходу її чоловіка (пенсії) ледве вистачає на харчування та побутові потреби, оскільки сума, яка залишається на проживання є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум. Відповідач є її рідним сином, працездатним та має змогу надавати допомогу. При вирішенні справи позивач прохала врахувати перебування на утриманні відповідача малолітньої дитини [INFO] , на утримання якої також призначено з 27.07.2017 року до стягнення повноліття аліменти у розмірі 1/4 частини усіх доходів (заробітку) щомісячно. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.05.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом всіх учасників справи. 13.06.2019 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. 13.06.2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Також, відповідачем подано заяву про долучення до матеріалів справи письмових доказів та заяву про визнання позову. Третя особа у справі - [PERSON] що діє як законний представник малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляла. Письмові заяви по суті справи, відповідно до ст. 174 ЦПК України, від учасників справи до суду не надходили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, судом встановлено наступне. Встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , є пенсіонером за віком. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є рідним сином позивача [PERSON] Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч. 1 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним з огляду на наступне. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Також, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей не впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, отримує пенсію у розмірі 2 866,79 грн., що підтверджується довідкою Пенсійного фонду від 23.04.2019 року, як єдине джерело доходу, більшу частину з якого вимушена витрачати на оплату комунальних послуг за місцем проживання, про що надано квитанції на загальну суму 2 548,75 грн. Судом досліджено надані позивачем копії квитанції за оплату послуг з газопостачання, водопостачання та постачання теплоенергії на місяць (квітень 2019 р.) за адресою зареєстрованого місця проживання позивача [ADDRESS] на загальну суму 2 556,75 грн. Залишок доходу позивача за відрахуванням вкзаної суми становить менш ніж передбачений Законом прожитковий мінімум для особи, що втратила працездатність. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2019 році, зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 липня по 30 листопада 2019 року - 1564,00 грн., з 1 грудня по 31 грудня - 1638,00 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач є непрацездатною особою, що потребує матеріальної допомоги. Обставин, щоб звільняли відповідача, як єдиного сина, від сплати аліментів на утримання матері, не встановлено судом під час розгляду справи. Відповідач подав заяву про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 260 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову, в даному випадку, не суперечить закону. Разом із тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що встановлено з рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.11.2017 р. № 554/5765/17. На підставі судового наказу, виданого Октябрським районним судом м. Полтави від 11.08.2017 року № 554/5819/17 з [PERSON] стягнуто на користь колишньої дружини [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.07.2017 року до стягнення дитиною повноліття. Призначення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання непрацездатної матері не суперечитиме інтересам неповнолітньої доньки, що перебуває на утриманні останнього. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову. В силу вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду про стягнення аліментів. Встановлено, відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , що відповідач є учасником бойових дій, а тому в силу вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», також звільняється від сплати судового збору Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави. Таким чином, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Outcome: approved