Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

21 січня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якій з урахуванням збільшення позовних вимог зазначила, що між екб та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого Відповідач одержав грошові кошти в розмірі 18 000 дол. США (вісімнадцять тисяч доларів США), що підтверджується Розпискою від 30 жовтня 2020 року. Відповідно до Розписки встановлено, що 3 000 дол. СІЦА (три тисячі доларів США) Відповідач поверне у термін до 31.12.2020 року, а 15 000 дол. США (п`ятнадцять тисяч доларів США) у термін до 31.03.2021 року. 12 березня 2021 року [PERSON] повернув позивачу 3 000 дол. СЩА (п`ятнадцять тисяч доларів США). Таким чином, термін прострочення щодо повернення частини позики Відповідачем [PERSON] в розмірі 3 000 дол. США становить з 31.12.2020 по 12 березня 2021 року - 71 календарний день. Розмір 3% річних за прострочення щодо повернення 3 000 дол. США за 72 календарний день становить 17,75 дол. США, відповідно до наданого позивачем розрахунку. В той же час, Відповідач [PERSON] в порушення взятих на себе зобов`язань, станом на 02.04.2021 року не повернув позивачу суму основного зобов`язання в розмірі 15 000 дол. США (п`ятнадцять тисяч доларів США) в термін до 31.03.2021 року, що передбачено Розпискою, чим порушив ст. 610 ЦК України. З урахуванням того, що хоча [PERSON] повернув з наданих йому 18 000 дол. США лише 3 000 дол. США, проте відсотків за користування позикою із суми 15 000 дол. США позивачу не сплачував взагалі, а з суми 3 000 дол США ще повинен сплатити 150 дол. США. Враховуючи, що відсотки за користування позикою встановлені в розмірі від 5% до 7% в місяць, позивач використовував ставку в розмірі 5%. Розмір відсотків за користування позикою становить 3 817,67 дол. США. Загальна ціна позову, з урахуванням суми невиконаного грошового зобов`язання, відсотків за користування позикою та 3 % річних за прострочення основного боргу станом на 02.04.2021 року складає 18 835,42 дол. США (вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять доларів США 42 центи). Проте на дату подання позову відповідачем всупереч взятих на себе зобов`язань, вказані суми не сплачені, жодної інформації щодо умов, які б перешкоджали виконанню відповідачами своїх зобов`язань чи пропозицій від останніх не надано. Посилаючись на викладене та з врахуванням поданого уточнення до позовної заяви позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] за Договором позики від 30 жовтня 2020 року заборгованість станом на 02.04.2021 року в розмірі 18 835,42 дол. США (вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять доларів США 42 центи), в тому числі: суму основного боргу за тілом позики - 15 000 доларів США (п`ятнадцять тисяч доларів США); прострочені проценти за користування позикою - 3 817,67 дол. США дол. США (три тисячі вісімсот сімнадцять доларів США 67 центів); 3% річних за прострочення основного боргу - 17,75 дол. США (сімнадцять доларів США 75 центів) та стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 5 241,90 грн. Ухвалою судді від 16.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням їх збільшення, крім того зазначив, що з урахуванням того що кошти були використанні на користь сім`ї суму боргу потрібно стягнути солідарно з відповідачів, крім того зазначив, що на даний час борг відповідачів перед позивачем з урахуванням трьох відсотків річних складає 13835,42 дол. США. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнав частково, пояснив, що позики брав для вирішення власних питань пов`язаних із бізнесом. Дружина та відповідач по справі [PERSON] про такі договори не знала, тому просить відмовити у позові в цій частині. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, крім того зазначив, що позивачем не додано до позовної заяви доказів використання відповідачем [PERSON] суми позики. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. У відповідності до ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого Відповідач одержав грошові кошти в розмірі 18 000 дол. США (вісімнадцять тисяч доларів США), що підтверджується розпискою від 30 жовтня 2020 року. 12 березня 2021 року Відповідач [PERSON] частково виконав взяті на себе зобов`язання та повернув позивачу 3 000 дол. США. Термін прострочення щодо повернення частини позики Відповідачем [PERSON] в розмірі 3 000 дол. США становить з 31.12.2020 по 12 березня 2021 року - 71 календарний день. Розмір 3% річних за прострочення щодо повернення 3 000 дол. США за 72 календарний день становить 17,75 дол. США. З урахуванням того, що хоча Відповідач [PERSON] повернув з наданих йому 18 000 дол. США лише 3 000 дол. США, проте відсотків за користування позикою із суми 15 000 дол. США позивачу не сплачував взагалі, а з суми 3 000 доларів США ще повинен сплатити 150 дол. США. Враховуючи, що відсотки за користування позикою встановлені в розмірі від 5% до 7% в місяць, позивач використовував ставку в розмірі 5%. Розмір відсотків за користування позикою становить 3 817,67 дол. США, що підтверджується розрахунком долученим до матеріалів справи. Враховуючи те, що відповідач несвоєчасно сплачує проценти за користування позиками, фактично відмовляється виплачувати відсотки вигадуючи умовні причини, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі: неповернутої суми боргу в сумі 13835, 42 дол.США, яка складається з: суми основного боргу за тілом позики - 10 000 доларів США; -заборгованості за процентами за користування позиками - 3817,67 дол. США; 3% річних за прострочення основного боргу - 17,75 дол. США.. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.524 ЦК України грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в Іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувану має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не ЇЇ еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. (Постанова Великої Палати у справі № 761/12665/14-ц від 4 липі 2018 року (провадження № 14-134цс 18)). Позивачем заявлена вимого щодо солідарного стягнення виниклої заборгованості із відповідачем, проте як вбачається із договорів позики та додаткових угод, вони укладені лише між [PERSON] та [PERSON] . Твердження позивача, що позика надавалась відповідача для вирішення сімейних питань та в інтересах сім`ї нічим не підтверджуються. Будь-яки доказів щодо підстав стягнення заборгованості із [PERSON] позивачем не надано. Тому суд приходить до висновку про відмову у позові в цій частині. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525, 526, 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватись належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України вказано, що порушенням зобов`язання є його неналежне виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 178 Цивільного Кодексу України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) - це визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання (ст. 179 ЦК). Згідно п. 2 ст. 625 ЦК встановлено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, який прострочив виконання грошового зобов`язання. Боржник на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений кредитним договором або законом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови договорів, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі суму основного боргу 13835, 42 дол.США, яка складається з:суму основного боргу за тілом позики - 10 000 доларів США; заборгованості за процентами за користування позиками - 3817,67 дол. США;3% річних за прострочення основного боргу - 17,75 дол. США. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 5241 грн. 90 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: partial