Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

22.12.2015 року до суду звернулась позивач з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], проте на даний час там проживають позивач, [PERSON] та [PERSON] Відповідачі з жовтня 2008 року по даний час в зазначеній квартирі не проживають, так як проживають в Німеччині, сторони родинні зв'язки не підтримують. В зв'язку з вищенаведеним, у позивача виникають проблеми із сплатою комунальних послуг, що не надаються, однак нараховуються за них. Крім того, позивач не має змоги оформити субсидію, так як відсутні відомості про доходи відповідачів. Позивач просить суд визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої просила справу слухати за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином за останнім відомим місцем реєстрації, а також шляхом розміщення відповідного оголошення в пресі, однак про причини неявки суд не повідомили. Суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про право власності на житло від 18.04.1994 року вбачається, що квартира за [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] З договору про визначення часток у спільній сумісній власності та дарування ? частки квартири [ADDRESS] від 10.08.2015 року, зареєстрованому в реєстрі за № 7904, вбачається, що [PERSON] подарував позивачу [PERSON] належну йому 1/2 частки даної квартири. З акту комісії дільничного комітету ТОВ «ТД Укрвторресурс» від 17.12.2015 року вбачається, що при опитуванні сусідів встановлено, що в квартирі за [ADDRESS], відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають з жовтня 2008 року по даний час. З довідки ТОВ «ТД Укрвторресурс» за вих. № 1855 від 21.12.2015 року вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в квартирі за [ADDRESS]. Крім неї, у даній квартирі зареєстровані та проживають: [PERSON], чоловік, [PERSON], син, [PERSON], дочка, [PERSON], внук. З паспортних даних позивача [PERSON] вбачається, що вона з 06.08.1979 року прописана за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. З ч. 1 ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З ч. 2 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Розглядаючи позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути по 25 % судових витрат з кожного із відповідачів на користь позивача, що становить 121 гривень 80 копійок з кожного. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ст. ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial