Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

24.06.2015 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.01.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міськради народних депутатів Одеської області, актовий запис №05, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, довір'я, поваги. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 09.07.2015 року від неї на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява, у якій вона просить справу розглянути за її відсутності, вказала що позов підтримує. (а.с.) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. 09.07.2015 року від нього на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява, у якій він просить справу розглянути за його відсутності, зазначає, що позов [PERSON] визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України, чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] (дівоче прізвище - Барановою) та [PERSON] 20.01.1996 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД №041081 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міськради народних депутатів Одеської області, актовий запис №05. Від даного шлюбу у сторін є донька - [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося із-за несумісності характерів, взаємного непорозуміння. Сторони не проживають однією, спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнала, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved