Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

22.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить: «визнати протиправну відмову у виплаті недоотриманої пенсії спадкоємцеві [PERSON] . Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області; зобов`язати Головне управління ПФУ в Тернопільській області виплатити спадкоємцю [PERSON] недоотриману пенсію в сумі 33 776 грн.». В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що він є сином [PERSON] , 1940 року народження, яка померла [INFO] в м. Алчевськ, Луганської області. Зазначає, що його мати, [PERSON] не отримувала пенсію не з власної вини, а по причині призупинення виплати пенсії на тимчасово окупованій території частини Луганської області. Оскільки [PERSON] часто хворіла, в неї не було змоги приїхати на підконтрольну територію України і отримати належну їй пенсію. Таким чином, спадкодавцем не отримано належної їй пенсії за період трьох років до дня смерті. Зазначає, що відповіддю до запиту державного нотаріуса Гетьман І.М., Козівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області надано інформацію щодо розміру недоотриманої спадкодавцем пенсії у розмірі 65 723,14 грн., на підставі чого нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Відтак, позивач звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії згідно з свідоцтва, однак, у січні 2020 року останнім отримано виплату лише в сумі 31 947 грн.. 04.02.2020 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Тернопільській області із заявою про видачу решти суми, однак йому було відмовлено у здійснені такої виплати, а тому просить у судовому порядку задовольнити поданий ним позов. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 30.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 26.10.2020 рокупредставник відповідача скерував до суду поштовим зв`язком «відзив на позовну заяву», у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Свій відзив на позовну заяву мотивує тим, що 16.10.2019р. позивач звернувся до Головного управління ПФУ із заявою про виплату недоодержаної пенсії із свідоцтвом про право на спадщину. Листом позивача повідомлено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] розрахована за період з 15.10.2016 по 30.06.2018 (по дату смерті) та виплачена йому відповідно до вимог ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».Таким чином, вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 25.05.2021 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Позивач чи його представник у судове засідання не з`явилися, однак останній через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, згідно з якого позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду такої. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення, серед іншого, суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Судом встановлено, що згідно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 20.11.2018 року, [PERSON] померла [INFO] /а.с.16/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 19.04.2016 року,батьками позивача [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] /а.с.11/. Наказом Антитерористичного центру СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено м.Алчевськ, Луганської області районом проведення антитерористичної операції. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №595 затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ і припинено здійснення повноважень відповідним управлінням Пенсійного фонду України. Як вбачається із відповіді на запит державного нотаріуса Козівської державної нотаріальної контори Гетьман І.М. /а.с.17/, Козівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області №1622/04 від 07.06.2019 року надано інформацію щодо розміру недоотриманої [PERSON] пенсії у розмірі 65 723,14 грн. /а.с.18/. 16.10.2019 року державним нотаріусом Козівської державної нотаріальної контори Гетьман І.М.видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію померлої [PERSON] у розмірі 65 723,14 грн. /а.с.10/. При цьому, суд вважає, що [PERSON] успадкував належні спадкодавцю [PERSON] суми пенсії відповідно до положень ст.1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. У січні 2020 року позивач отримав частину недоотриманої пенсії у розмірі 31 947 грн., однак у здійсненні виплати решти такої, йому було відмовлено відповідачем на підставі ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується листом-відповіддю №259-235/С-02/8-1900/20 від 17.02.2020 року /а.с.22/. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зі змісту ст.1227 ЦК України вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст ч.3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч.2, 3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених вище норм матеріального права дає можливість суду дійти до висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов до висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст.46 цього Закону. Відтак, враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, згідно з свідоцтва про право на спадщину за законом, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

Outcome: approved