overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

22.02.2018 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що вона 21 січня 1988 року у Христинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській орбласті , актовий запис №3 зареєструвала шлюб з відповідачем. Неповнолітніх дітей не має. Зазначала, що з літа 2017 року вона не підтримує сімейні та подружні стосунки з відповідачем, вони разом не проживають, бо між ними постійно виникали сварки, відповідач ставився до неї агресивно, що призвело до неможливості її проживання із відповідачем. Вважає, що їхня сім»я розпалась, поновлена бути не може. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залдишити їй прізвище [PERSON], стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх повністю задовольнити. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, пояснив, що позивач в червні 2017 року покинула його та переїхала в інше місто. З цього часу вони жодних стосунків не підтримують. Не згоден, щоб з нього стягнули на користь позивача судові витрати. Так як відповідач позовні вимоги визнав, відповідно до ч. 4 статті 200 ЦПК України , суд дійшов до висновку про ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Заслухавши сторони, дослідивши мтеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторонои 21 січня 1988 року у Христинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській орбласті , актовий запис №3 зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей сторони не мають. З червня 2017 року сторони разом не проживають, на примирення не згодні. За таких осбтавин, коли шлюб існує тільки формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Щодо стягнгення судових витрат, то суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

22.02.2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її дядько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в [ADDRESS]. В установлений законом строк до нотаріальної контори не звернулася через те, що на момент закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини перебувала на лікуванні в тяжкому стані. Просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини в два місяці. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянути у їх відсутність, позов визнав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. [INFO] помер [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Позивач є спадкоємцем померлого за законом п'ятої черги. Звернувшись до Маловисківської районної державної нотаріальної контори з проханням видачі свідоцтва про право на спадщину, отримала відмову, у зв'язку з пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини. В силу ст.1272 ЦК України суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти визначення додаткового строку [PERSON], достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, позивач пропустила строк звернення з поважних підстав, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

22.02.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за договором позики від 20.03.2018 в сумі 9000 доларів США, а також 15000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням умов договору позики, та 2723 грн у відшкодування сплаченої суми судового збору. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримала та наполягала на його задоволенні; відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. За згодою позивача, 22.03.2019 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.03.2018 позивач надала відповідачу позику в сумі 9000 доларів США, яку остання зобов'язалася повернути в строк до 31.12.2018; на підтвердження факту отримання позики відповідач видала позивачеві письмову розписку, оригінал якої приєднано до матеріалів справи (а.с. 5). Відповідно до частини другої статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) розписка позичальника, яка посвідчує факт передання позикодавцем визначеної грошової суми, є підтвердженням укладення договору позики. В силу статей 526, 530 Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови договору позики не виконала та в установлений ним строк суму позики позивачеві не повернула, що є підставою для її стягнення в судовому порядку. Згідно з частиною першою статті 1167 Кодексу моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Позивач вказує, що, внаслідок порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань, погіршився її нервовий стан, що призвело до виникнення нервових зривів і до ускладнення відносин у сім'ї, чим у сукупності завдано моральної шкоди. Суд погоджується з такими доводами позивача і вважає доведеним факт завдання відповідачем їй моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, пов'язаних з неповерненням значної суми грошових коштів. Вирішуючи питання грошового відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих позивачу душевних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою сатисфакцією стягнення з відповідача 5000 грн. Таким чином, пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню. За приписом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем визначено грошовий спосіб відшкодування моральної шкоди, що свідчить про те, що заявлені нею вимоги про стягнення заборгованості за договором позики та про відшкодування завданої моральної шкоди носять майновий характер. Судом задоволено вимоги позивача на 96 % [(9000 х 27.2 + 5000) : (9000 х 27.2 + 15000) х 100]; де 27.2 - встановлений НБУ офіційний курс долара США станом на 22.03.2019. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2494 грн 08 коп. [((9000 х 27.2 + 15000) х 0.01)) х 0.96].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

22.02.2019 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , який є їх родичем, хоча і зареєстрований в зазначеній квартирі, але з травня 2000 року за даною адресою не проживає, оскільки виїхав на заробітки до іншого міста. По теперішній час відповідач жодного разу за вказаною адресою не з`являвся. В наслідок того, що відповідач [PERSON] фактично в квартирі не проживає без поважних причин, комунальні платежі, які нараховуються на нього не сплачує, тим самим перешкоджає позивачам у здійсненні їх права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою, а також в отримані субсидії. На підставі викладеного, позивачі [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 10.06.2019 постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с.6). У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.10), який з травня 2000 року за вказаною адресою не проживає без поважних причин, оскільки виїхав на заробітки до іншого міста (а.с.11). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] більше року за місцем своєї реєстрації не мешкає без поважних причин, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

22.02.2019\~р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їх спільної дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, оскільки останній має нерегулярний мінливий дохід, однак добровільно свій обовязок по утриманню дитини не виконує, чим порушує її право на отримання належного матеріального забезпечення (утримання) від батька. Позивачка в судове засідання не зявилася, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглянути без неї (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не зявився, письмово позовні вимоги визнав повністю, просив їх задоволити, справу розглядати у його відсутність (а.с. 17). З урахуванням письмової позиції учасників справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно законного обовязку по її утриманню не виконує, має нерегулярний мінливий дохід та може надавати кошти в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання дочки. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухилення батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обовязку по утриманню своєї неповнолітньої дитини, чим порушує її права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1500 грн., починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини й не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: -свідоцтвом про народження серії І-АМ № 403767, з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.9); -довідкою виконкому Ярмолинецької сільської ради № 108, відповідно до якої до складу сімї [PERSON] входить, зокрема, дочка [PERSON], 25.07.2018р.н. (а.с. 8); -свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 209116, згідно з яким 10.01.2018р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 10). На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

22.02.2019 р. заявниця звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт, що вона проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] на час\~відкриття спадщини\~за адресою\~ [ADDRESS] .В обґрунтування заяви вказала, що встановлення цього факту їй потрібно для оформлення у нотаріуса права на спадщину чоловіка. Зазначила, що у поза судовому порядку не може цього зробити, оскільки вона на час смерті чоловіка була зареєстрована за іншою адресою, тому нотаріус вважає, що вона не прийняла її спадщину. У судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала, пояснивши, що останні 10 років перед смертю чоловік мешкав з нею у м. Червонограді, хоча був зареєстрований у м. Соснівка Львівської області. У зв`язку з цим має труднощі у реалізації спадкових прав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Вислухавши заявницю, оцінивши докази у справі, суд прийшов до такого висновку. За правилами ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як видно з копії паспорта заявниці, остання зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 01.02.1978 р. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , заявниця 05.05.1982 р. вийшла заміж за [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу останній взяв прізвище « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер у м. Червонограді 20.09.2017 р. Як видно з свідоцтва про право власності на квартиру від 03.01.2008 р., за життя [PERSON] належала на праві спільної часткової власності квартира за адресою [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.02.2008 р., [PERSON] на праві спільної часткової власності належала 1/6 частка вище вказаної квартири. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 14.02.2019 р., [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Як видно з листа від 13.02.2019 р. за підписом приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Вишневської Н.С., заявниці було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті її чоловіка, з поміж іншого, з тієї підстави, що вона не проживала разом з спадкодавцем на момент смерті останнього. Відповідно до акту від 20.02.2019 р., [PERSON] проживав без реєстрації місця проживання разом із заявницею за адресою [ADDRESS] до дня своєї смерті. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт, що заявниця проживала зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS] з часу реєстрації їх шлюбу. Оцінені докази і фактичні обставини справи переконливо свідчать, що заявниця проживала зі своїм чоловіком на час відкриття спадщини останнього. Встановлення даного факту необхідно заявниці для прийняття спадщини чоловіка. Враховуючи викладене вище, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

22.02.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В підготовче судове засідання відповідач не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги визнала, заперечень не має. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо 187 відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Сторони зареєстрували шлюб 23 вересня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №243, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.2002 року. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на сімейне життя та різні інтереси, шлюбні відносини припиненні, примирення між ними не можливе, спільне господарство не ведуть, відповідачка не заперечує проти задоволення позову. Згідно до ст.111 Сімейного кодексу України, суд приймає заходи по примиренню подружжя, якщо це не протирічить моральним основам суспільства. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно. За статтею 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач, однак, як відомо, судове провадження ініціюється лише позивачем. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані, а позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

22.02.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 червня 2007 року, відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському, Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 344. Ухвалою суду від 25.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому засіданні суд, з'ясовуючи відношення сторін до позову встановив, що відповідач [PERSON] визнала позов і просить суд його задовольнити. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач не заперечує проти ухваленя рішеня за результатами підготовчого провадження. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує, що від шлюбу мають сина [PERSON], 2009 року народження. Причиною розірвання шлюбу є те, що мають різні характери та різні погляди на життя. Постійні сварки та непорозуміння привели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Із-за чого в серпня 2018 року, припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Проживають окремо. Миритися не має сенсу, так як сім'я існує формально. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що дійсно тривалий час проживають окремо. За час окремого проживання стали чужими людьми. Сім'я існує формально. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на даний час не має. Заслухавши позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши, матеріали справи, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.06.2007 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на вирішення сімейних проблем. Тривалий час проживають окремо. За час окремого проживання не помирились. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, так як вважає, що сім'я розпалась повністю і зберегти її вже не можливо. [PERSON] на розлученні також наполягає, оскільки жити разом не можуть. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не має. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Тому суд вважає, що збереження шлюбу між подружжям [PERSON] є недоцільним. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. В силу ст.141 ЦПК України витрати понесені позивачем по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі ст.110 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

22.02.2019 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрованого 01.11.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції міста Кіровограда, актовий запис № 1043 від 01.11.2003 року. Стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень на обох дітей, щомісяця, починаючи з 22.02.2019 року і до досягнення дітьми повноліття, та стягнути на її користь з відповідача сплачений судовий збір. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2019 року позов задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.11.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції міста Кіровограда, актовий запис № 1043 від 01.11.2003 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень на обох дітей, щомісяця, починаючи з 22.02.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки позивач за вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору при подачі позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved