Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

23.08.2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог, позивачем зазначено, що 11.04.2013 року по вул. Великій Васильківській, 112 у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA Sorento» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Mazda» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2013 року визнано [PERSON] На виконання умов договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8586706 від 31.08.2012 року СПД «[PERSON]» складено звіт № 2501 по визначенню матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mazda» д.н.з. [NUMBER], розмір якого складає 10 871, 89 грн. Також зазначила, що їй було завдано моральну шкоду, що полягала у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв»язку з пошкодженням належного їй майна. Просила стягнути з [PERSON] на її користь 10 871, 89 грн. матеріальної шкоди, 600, 00 грн. витрат на визначення вартості матеріального збитку, 2 500, 00 грн. витрат на правову допомогу та 1000, 00 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 04.11.2013 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ПрАТ «СК «Лафорт», в якості третьої особи МТСБУ. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, заявлені нею до [PERSON] у частині відшкодування матеріальної шкоди, що відповідає розміру франшизи, передбаченої договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеному [PERSON] із ПрАТ «СК «Лафорт» та витрат на проведення автотоварозначого дослідження і правову допомогу. Також підтримала заявлені вимоги в частині стягнення з [PERSON] на відшкодуванні завданої їй моральної шкоди стягнути 1 000, 00 грн.. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначив, що його відповідальність була застрахована, тому відшкодовувати шкоду має страхова компанія. Просив у задоволенні позову відмовити. Представники відповідача ПрАТ «СК «Лафорт» та третьої особи МТСБУ у судове засідання не з»явилися, про його дату, час та місце повідомлялися належним чином. Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги до [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.04.2013 року по вул. Великій Васильківській, 112 у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA Sorento» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Mazda» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], його також визнано винною у її вчиненні постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2013 року (а.с. 25). Внаслідок цієї ж дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Mazda» д.н.з. [NUMBER] належний на праві власності [PERSON] (а.с. 22). На виконання вимог Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 31.08.2012 року [PERSON] та ПрАТ «СК «Лафорт» було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АВ/8586706, за яким [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну у розмірі 50 000, 00 грн., розміром франшизи - 500, 00 грн. (а.с. 35). Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності» таке страхування здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортних пригод та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до змісту зазначеної норми Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності», зазначений закон має на меті захистити не лише права потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. За правилами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, тільки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Наразі суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених до [PERSON] вимог про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 500, 00 грн., з огляду на те, що умовами укладеного ним та ПрАТ «СК «Лафорт» договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено зменшення виплати страхового відшкодування на 500, 00 грн., що складає безумовну франшизу. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] до [PERSON] у частині відшкодування витрат на оплату послуг спеціаліста з визначення розміру шкоди, завданого з вини останнього у зв»язку з пошкодженням належного їй на праві власності транспортного засобу, то вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме ст. 34, бов»язок визначення розміру шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що визнана страховим випадком покладається на страховика, а відтак і витрати пов»язані з визначенням розміру шкоди несе замовник такої послуги. Позовні вимоги [PERSON] у частині відшкодування завданої їй моральної шкоди, з підстав пошкодження належного їй на праві власності майна мають бути задоволені судом у повному обсязі з огляду на наступне. За правилами ч.1 ст. 1167ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В обґрунтування заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що з вини відповідача [PERSON] було пошкоджено належне їй на праві власності майно, яким є транспортний засіб, який використовувався нею щоденно. У зв»язку з пошкодженням транспортного засобу, вона позбавлена можливості використовувати належне їй майно за призначенням, вживати заходи для відшкодування завданої їй шкоди, оскільки позбавлена можливості самостійно оплатити вартість відновлювального ремонту. Зазначені позивачем обставини для відшкодування моральної шкоди знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Для визначення розміру грошової суми, що може компенсувати моральні страждання позивача, суд приймає до уваги характер порушеного права, яким завдано моральну шкоду, тривалість порушення такого права, що не було усунуто відповідачем і на час розгляду заявленого спору судом. З урахування наведених обставин, суд приходить до висновку, що завдана [PERSON] моральна шкода має бути компенсована відповідачем у розмірі 1 000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідач має сплатити позивачу судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом. Понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 2 500, 00 грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial