Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

24.07.2014 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому просять суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] зобов'язати Дніпровський РВ УДМС України в м. Києві зняти з реєстрації [PERSON] за вищезазначеною адресою. В обґрунтування позову посилаються на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1998 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. 28.02.2012 року [PERSON] подарував [PERSON] належну йому 1/ 4 частку вищезазначеної квартири. Відповідач [PERSON] хоч і відчужив належну йому частку квартири, але зареєстрований в даній квартирі. З червня 2013 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, жодної участі в утриманні житла не бере (квартплату та комунальні послуги не сплачує), ніяких належних йому речей в квартирі не має. Крім того, більше року позивачам не відоме місце знаходження [PERSON] і ніякої можливості з ним зв'язатися немає. Оскільки відповідач не проживає в квартирі позивачів понад один рік, підстав відсутності не повідомляв, позивачі, як власники квартири, мають право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з викладених у позові підстав та додатково пояснила, що відповідач є її сином, він не проживає в квартирі дуже довго, а з 20.06.2013 року взагалі не з'являвся в квартирі, не бажає спілкуватися з позивачами, на телефонні дзвінки не відповідає. Позивачі замків у квартирі не змінювали та не чинили відповідачу перешкод у користуванні квартирою. В спірній квартирі встановлені лічильники тільки на воду та електропостачання. Представник позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з викладених у позові підстав. Подав до суду письмову заяву, в якій не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення у пресі, причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Представник третьої особи Дніпровського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в м. Києві, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суд не повідомив. 07.11.2014 р., відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось у зв'язку з неявною сторін та представника третьої особи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно. Суд, заслухавши пояснення сторони позивачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 150 Житлового кодексу України власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно частин 2 та 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що 16 грудня 1998 року Дніпровською районною адміністрацією м. Києва, на підставі розпорядженням №45-233 від 16.12.1998р. видано Свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях (а.с.6). Як убачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 05.07.2008р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів 05.07.2008р. зроблено відповідний актовий запис за №1200. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 55). Згідно договору дарування 1 /4 частини квартири від 28.02.2012 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №208, [PERSON] подарував та передав [PERSON], а Обдаровувана прийняла в дар від Дарувальника 1 /4(одну четверту) частину квартири під [ADDRESS], реєстраційний номер 36082844 (а.с. 8-9). Згідно довідки форми № 3, виданої ЖРЕО № 411 23.07.2014р., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані четверо осіб: [PERSON], [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - донька (а.с. 10). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що постійно проживає за адресою: [ADDRESS] з 2005 року, в квартирі позивачів буває постійно - раз на два місяці, останнім часом - раз на тиждень. Відповідача свідок не бачила в спірній квартирі вже десять років, останній раз бачила [PERSON] біля будинку 3 роки тому. Його речей в квартирі немає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає за адресою: [ADDRESS], буває в квартирі [NUMBER] дуже часто - два, три рази на тиждень, останні два тижні - кожного дня, останній раз бачила [PERSON] на розі біля будинку. За останні півтора роки відповідача не бачила, у тому числі й в квартирі, речей останнього в квартирі не бачила. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що стороною позивача в судовому засіданні доведено факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] протягом строку, що перевищує один рік (на дату звернення з позовом до суду), що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом, тим більше, що відповідач перестав бути членом сім'ї позивачів в розумінні діючого законодавства. Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позову про зобов'язання Дніпровський РВ УДМС України в м. Києві зняти [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS], суд зазначає наступне. Даний позов пред'явлено до відповідача [PERSON], який не є органом, до повноважень якого входить зняття осіб з реєстрації місця проживання. При цьому Дніпровський РВ УДМС України в м. Києві визначений позивачами, як третя особа, а не як відповідач. Таким чином позовні вимоги в цій частині заявлені до неналежного відповідача. Крім того, позивачами не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження того, що вони зверталися до вповноваженого органу із заявами про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку та їм в цьому було неправомірно відмовлено. Таким чином, суд вважає за необхідне у задоволенні позову в цій частині відмовити. На підставі ст. 88 ЦК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. - по 81,20грн. на користь кожного позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial