Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

22 січня 2018 року [PERSON] звернулась із вказаним позовом до [PERSON], Вітовського РВДВС ГТУЮ у Миколаївській області, яким просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також пеню за прострочення виконання аліментного зобов'язання на утримання сина [PERSON] в розмірі 9 000,00 грн. Вказувала на те, що відповідно до Рішення суду з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 31.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, у зв'язку з великими витратами на утримання дитини визначений розмір аліментів є недостатнім та не відповідає законодавчо встановленому мінімуму. А також зазначений обов'язок, щодо сплати аліментів відповідач виконував не належним чином, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка за розрахунками, за період з липня 2015 року по грудня 2017 року, становить 42 591 грн. Однак, оскільки законодавцем встановлено, що сума пені не може бути більшою аніж 100% загальної заборгованості, просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 9 000 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник Вітовського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши доводи позивача та надані докази, суд встановив таке. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. 29 лютого 2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якого позовні вимоги задоволено частково. А саме стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 31 січня 2012 року до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що аліментів, які було стягнуто з відповідача за рішенням суду від 29.02.2012 р. в розмірі 300 грн. 00 коп. на сина [PERSON] - недостатньо, оскільки на теперішній час потреби дитини є значно більшими, відбулось стрімке збільшення цін та вказаних коштів не вистачає на його утримання. Означене призвело до погіршення матеріального становища матері із сином. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Тобто, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначений правовий висновок мав місце в 2014 році, де з огляду на відсутність імперативної заборони можливо змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України. При цьому в тому ж правовому висновку Верховний Суд України зазначив, що при розгляді позовів, заявлених з підстав положень ст. 192 СК України, необхідно враховувати й низку інших норм, присвячених обов'язку утримувати своїх дітей. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набув чинності 8 червня 2017 року, ч. 3 ст. 181 СК України «Способи виконання батьками обов'язку утримання дитини» була викладена в іншій редакції. Зокрема положення цієї частини приписують, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, зазначивши, що суд не переглядає постановлене раніше рішення, а визначає достатність рівня матеріального забезпечення неповнолітніх дітей та матеріального становища сторін від часу ухвалення такого рішення, з урахуванням доказів, наданих сторонами по справі, приймаючи до уваги потреби дітей на утримання, що забезпечує високий рівень їх життєдіяльності, суд вважає за можливе, в межах позовних вимог, збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього, визначивши його у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ним повноліття. Вказаний розмір аліментів, на думку суду буде найбільш відповідати інтересам дитини, при цьому не порушує прав відповідача. Стосовно заявлених вимог про стягнення пені, суд виходить з такого. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання на неповнолітнього сина [PERSON] складає 9 000,00 грн. Загальний розмір пені за період з 01.07.2015 року по 31.12.2017 року становить 42 591 грн. Однак, оскільки сума пені не може бути більшою, ніж 100% загальної заборгованості, просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 9 000,00 грн. Згідно матеріалів справи вбачається, що відповідачем 13.03.2018 року погашено заборгованість по аліментам та сплачено позивачу 10 283 грн. 87 коп. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ним пеня розрахована у відповідно до вимог ст. 196 СК України в редакції чинній від 08.07.2017 р. Проте з такими доводами позивача не можна погодитись, оскільки розрахунок пені по сплаті аліментів має проводитись за положеннями законодавства, які діяли на час виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Тобто, за період з липня 2015 р. по 08.07.2017 р. пеня по сплаті аліментів має розраховуватись відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України в редакції, що діяла до 08.07.2017 р. та відповідно до наступних положень. Згідно з частиною першою статті 196 СК України (в редакції, що діяла до 08.07.2017 р.) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої окремо за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Розмір пені який підлягає стягненню з відповідача складає (1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення, окремо за кожен місяць), тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Таким чином, пеня, яка підлягає стягненню з відповідача за період з липня 2015 р. до 08.07.2017 р., становитиме 2 214 грн. 00 коп. Щодо нарахування пені по сплаті аліментів відповідачем за час з 08.07.2017 р. по 31.12.2017 р. (дата, визначена позивачем), то суд вважає, що її необхідно розраховувати за положеннями ч.1 ст. 196 СК України в редакції, чинній з 08.07.2017 р., згідно якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно вказаних положень законодавства сума заборгованості відповідача по аліментам за період з 08.07.2017 р. по 13.03.2018 р. (дата виконання зобов'язання по сплаті аліментів) складає 2 400 грн. 00 коп. (10 283 грн. 87 коп. - 7 883 грн. 87 коп. (заборгованість станом на 01.07.2017 р.)), кількість днів прострочення - 176 днів (з 08.07.2017 р. по 13.03.2018 р.), відповідно сума пені по заборгованості за аліментами за даний період складатиме 4 224 грн. 00 коп. Отже, з огляду на викладене та враховуючи положення чинного законодавства на момент розрахунку пені, вона підлягає до сплати відповідачем в загальному розмірі 6 438 грн. 00 коп. За таких обставин, дослідивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог.

Outcome: partial