Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

23 травня 2017 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 29 липня 2014 року помер її батько [PERSON], який постійно проживав у власному будинку № 6 по вул. Запорізькій у м. Ржищів Київської області. Після смерті батька відкрилася спадщина на його майно за законом та за заповітом, який він склав 7 квітня 2004 року. Відповідно до заповіту належний йому на праві приватної власності будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ржищів вул. Запорізька, 6, заповів дочці [PERSON] Однак спадкоємцями за законом першої черги є дружина померлого [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] Позивач звернулася до нотаріуса лише в травні 2017 року, відповідно, пропустила встановлений законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини, про що її повідомив нотаріус у своїй відповіді № 228/01-16 від 22 травня 2017 року. [PERSON] вважає, що пропустила даний строк по незалежним від неї обставинам, оскільки до 1 березня 2017 року вона була зареєстрована та проживала у [INFO]. Про заповіт батька вона нічого не знала та проживала на досить значній відстані від місця знаходження спадкового майна, що підтверджується місцем реєстрації у паспорті. Крім того, вважала, що спадщина батька вже переоформлена іншими спадкоємцями. Після того, як вона зареєструвалася у м. Ржищів і стала проживати зі своєю матір'ю [PERSON], остання лише у квітні 2017 року дала їй зазначений вище заповіт батька від 7 квітня 2004 року. [PERSON] вказувала, що вона не мала змоги в період з серпня 2014 року по 29 січня 2015 року приїхати в м. Ржищів чи в м. Кагарлик до нотаріуса. Проаналізувавши ситуацію позивач вирішила скористатись своїм правом та звернутись до суду, оскільки відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] вважають, що зазначене у заповіті батька майно повинна успадкувати саме позивач. Враховуючи викладене вище, посилаючись на ст. 1272 ЦК України, позивач просила\~ визначити їй додатковий строк протягом трьох місяців, достатній для подання заяви\~ про прийняття спадщини за заповітом на майно померлого 29 липня 2014 року [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подавши заяву, у якій позовні вимоги підтримувала та просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала заяву, у якій позов підтримувала, просила задовольнити, справу просила розглядати без її участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подавши заяву, в якій позов підтримувала, просила задовольнити, справу просила розглядати без її участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть, серії І-ОК № 314778 від 29 липня 2014 року, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Ржищівського МУЮ в Київській області, встановлено, що [PERSON] помер\~ 29 липня 2014 року (а.с. 8). Судом встановлено що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований\~ за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Запорізька, 6, що підтверджується письмовими доказами по справі: копією заповіту [PERSON] від 7 квітня 2004 року (а.с. 9), копією свідоцтва про право на спадщину від 7 квітня 2004 року № 1338, виданого [PERSON] (а.с. 10). З довідки, виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області № 4-52-524 від 22 травня 2017 року [PERSON], встановлено, що вона проживає в [INFO], її батько [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою з 28 березня 1979 року до дня смерті 29 липня 2014 року згідно записів із будинкової книги та свідоцтва про смерть (а.с. 11). Листом приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу [PERSON] № 228/01-16 від 22 травня 2017 року [PERSON] повідомлено, що вона пропустила передбачений законом шестимісячний строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Спадкову справу після померлого не заведено. Одночасно роз'яснено, що постанови про відмову як такої бути не може, бо умови для вчинення нотаріальної дії відсутні (а.с.12). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) та від 14 вересня 2016 року (справа № 755/7357/15-ц), яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України\~ є обов'язковою для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року визначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом було встановлено, що позивач не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк, оскільки проживала на значній відстані від місця знаходження спадкового майна, а саме: в с. Сухоносівка Чорнухинського району Полтавської області, в період з 26 березня 1997 року по 1 березня 2017 року, що підтверджується записом місця реєстрації у паспорті, серії КН 371436, виданого Чорнухинським РВ УМВС України в Полтавській області 21 березня 1997 року [PERSON] (а.с. 5-6), про заповіт батька їй не було відомо. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] з поважних причин пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], тому є підстави для визначення строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~ не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved