Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

22.05..2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до комунального позашкільного навчального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чемпіон» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 2242,31 грн. та моральної шкоди в сумі 4484,62 грн. мотивуючи позовні вимоги тим, що позивача 10.06.2011 року було звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього Положенням ДЮСШ «Олімпієць». Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 05.12.2011 року позивач був поновлений на посаді на посаді директора ДЮСШ «Чемпіон». Фактичне поновлення відбулось 10.12.2012 року. Виплата заробітної плати проведена не була. 030.72014 року позивачем у судовому засіданні було подано заяву про уточнення позовних вимог в якій він уточнив позовні вимоги та просив предметом позову вважати стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року включно, стягнути з ДЮСШ «Чемпіон» на користь позивача заробітну плату (середній заробіток) за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року включно в сумі 2242,35 грн., стягнути з ДЮСШ «Чемпіон» на користь позивача моральну шкоду за невиплачену йому заробітну плату (середній заробіток) за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року включно в сумі 4484,70 грн. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву в яких в задоволенні позову просив відмовити, та просив застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] відповідно до наказу № 26-к від 16.08.2010 року був призначений на посаду директора «Дитячо-юнацької спортивної школи «Олімпієць». Наказом від 10.06.2011 року № 15-к позивача було звільнено з посади директора «Дитячо-юнацької спортивної школи «Олімпієць» за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 05.12.2011 року [PERSON] був поновлений на посаді директора комунального позашкільного навчального закладу «Дитячо-юнацької спортивної школи «Олімпієць» (а.с. 3-4). Наказом відділу по фізичній культурі та спорту Чернігівської міської ради від 28.11.2012 року № 47-к позивача поновлено на посаді директора комунального позашкільного навчального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чемпіон» Чернігівської міської ради з 29.11.2012 року Рішенням Чернігівської міської ради від 31.08.2011 року «Про зміну найменувань позашкільних навчальних закладів» було змінено найменування комунального позашкільного навчального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа «Олімпієць» на комунальний позашкільний навчальний заклад «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чемпіон» Чернігівської міської ради (а.с. 29). Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців надісланого на запит суду відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції станом на 02.07.2014 року відбулася зміна назви відповідача на комунальний позашкільний навчальний заклад «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чемпіон» Чернігівської міської ради, керівник - Костючок Михайло Володимирович (а.с. 26-28). Листом від 16.06.2014 року за № 41 КПЗ ДЮСШ «Чемпіон» Чернігівської міської ради за запит суду повідомила, що надати довідки про середньомісячну заробітну плату [PERSON] немає можливості, оскільки по червень 2011 року в школі відсутні первинні документи в тому числі бухгалтерські (а.с. 42). Відповідно до розрахунку середнього заробітку наданого позивачем, середня заробітна плата [PERSON] складає 2242,35 грн. (а.с. 34). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Статтею 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різницю в заробітку за час затримки. Згідно частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Аналіз наведених правових актів, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8рп/2013, дає підстави дійти висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Отже судом встановлено, що за період з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року мав місце вимушений прогул, у зв'язку із чим середній заробіток підлягає стягненню за цей час. Враховуючи, що розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу проведено без врахування обов'язкових платежів, а справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, судом зазначені суми визначені без утримання податку та інших обов'язкових платежів, які підлягають відрахуванню при виплаті зазначених сум, що не призведе до порушення прав і обов'язків сторін спору. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь 4484,70 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, враховуючи що були порушені нормальні життєві зв'язки позивача, порушення прав позивача відповідачем вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає достатнім розміром моральної шкоди у зв'язку із невиплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача - 250 грн.

Outcome: partial