Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

23.11.2017 року в провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшла на розгляд цивільна справа за позовом [PERSON] ([ADDRESS]) до Комунального концерну «Центр комунального сервісу» (юридична адреса: м.Київ, вул.Львівська,57А, адреса для листування: 03190, м.Київ, вул.Кирпоноса,10/8) вимогами якого є скасування заборгованості за житлово-кумунальні послуги та зобовязання вчинити певні дії. 18.12.2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва, передано справу за вищезазначеним позовом до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю (а.с.49-50). 23.01.2018 року дана справа надійшла до Святошинського районного суду м. Києва. Автоматизованою системою документообігу цивільну справу було розподілено та 23.01.2018 року передано судді Миколаєць І.Ю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.01.2006 року виданого Дарницьким відділенням № 5397 управління житлово-комунального господарства. Зазначає що періодично на її адресу надсилаються рахунки-повідомлення МЕРЦ з безпідставною нарахованою заборгованістю за житлово-комунальні послуги. Відповідно до останього повідомлення Комунального концерну «Центр комунального сервісу» станом на 01.08.2017 року заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 28 370,95 грн. Позивачка не згодна з даною заборгованість та просить визнати дану заборгованість безнадійною дебіторською та списати її з особового рахунку квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що у відповідача немає жодних підстав для стягнення з неї відповідної заборгованості та вказує на порушення відповідачем строків позовної давності (заборгованість за житлово-комунальні послуги виникла з 2004 року), яка встановлена у три роки, як на підстави для визнання заборгованості безнадійною та її списання. Також просить заборгованість, яка виникла за жовтень 2014 року списати за строками позовної давності. За весь період позивачем як споживачем належним чином сплачувалася плата за житлово-комунальні послуги, а наявність заборгованості на особовому рахунку порушує її права та інтереси, а тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.56-57). Представник відповідача засобами поштового зв'язку надіслав до суду відзив на виконання вимог ухвали в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» не заявлено вимог щодо стягнення заборгованості з позивача, а в такому разі не можна застосовувати строки позовної давності. Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» не погоджується із поданою позовною заявою та вважає позовні вимоги в частині проведення корегування суми нарахувань за врахуванням субсидії та застосування строків позовної давності безпідставними, незаконними та необгрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав та надає свої заперечення (а.с.61-63). Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач зареєстрована у квартирі [ADDRESS] що підтверджується відповідною відміткою в паспорті та фактично там проживає (а.с. 8). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 23.01.2006 р., виданого Відділом приватизації житла Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації, квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». (а.с. 9). Згідно довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку [NUMBER] за період з 01.01.2013 року по 31.07.2017 року становить 28.370,95 грн. Приймаючи рішення по суті спору про визнання заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг безнадійною дебіторською заборгованістю та зобов'язання списати заборгованість, варто вказати наступне. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послу, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 вказаного Закону). Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов'язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Позивач у позовній заяві не заперечує, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] З цього випливає, що остання користуються послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. За таких обставин, зобов'язання позивача оплатити послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Щодо посилання позивача на пропуск відповідачем строків позовної давності варто вказати наступне. Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Наслідки спливу позовної давності визначені у ст. 267 ЦК України, відповідно до положень якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У той же час, застосування наслідків спливу строків позовної давності, визначений у ч. 4 ст. 267 ЦК України, можливо лише у разі пред'явлення позову про стягнення боргу. Вказане питання не може вирішуватись в рамках даної справи. Суму заборгованості позивача, щодо якої останній просить застосувати строки позовної давності, є наслідком неналежного виконання зобов'язань з оплати житлово-комунальних послуг. Заборгованість за житлово-комунальні послуги - це цивільно-правове зобов'язання споживача перед комунальним підприємством. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, споживач комунальних послуг зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином. Це означає, що споживач повинен сплачувати житлово-комунальні послуги вчасно і в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Таким чином, оскільки не заявлено вимог щодо стягнення заборгованості, позивач просить застосувати строки позовної давності, що суперечить самому змісту поняття позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, не можна застосувати строки позовної давності, якщо відсутній позов до Позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у підприємства-виконавця житлово-комунальних послуг є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємства-виконавця. Вимога споживача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. До такого висновку прийшла колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-3986св14. Крім того, листом Міністерства з питань ЖКГ України № 12/1-64 від 17.05.2007 року роз'яснено, що списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Крім того, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуги, якими він фактично користувався у повному обсязі. Дана позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.11.2014 у справі № 3-184гс14. Недійсність договору з надання житлово-комунальних послуг у зв'язку з недодержанням юридичними особами письмової форми законом не встановлена, а тому виниклі між сторонами зобов'язання є дійсними і їх виконання повинне здійснюватися у відповідності до норм цивільного законодавства. Відповідно до п.2 ст. 530 Цивільного Кодексу України «якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий на ім'я [PERSON] в Комунальному концерніу «Центр комунального сервісу» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Позивач стверджує, що КК «Центр коммунального сервісу» є «юридична особа, що створена з метою організаційного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду, нежитлових споруд, їх інженерного обладнання та прилеглих територій», після цього «але послуги Відповідачем не надавалися і не надаються (в підтвердження цього факту надаємо до суду акт про стан трубопроводу холодного, гарячого водопостачання і опалення від 2017 року)». Комунальний концерн: 1) не є балансоутримувачем будинку, де знаходиться ця квартира; 2) не відповідає за якість поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду з огляду на наступне: Згідно Статуту Концерну, затвердженого рішенням Київської міської ради (Додаток №1) від 14 травня 2015 року N 467/1331 одними із основними напрямів діяльності даного концерну є: 2.2.1. Забезпечення ведення централізованого обліку дебіторської та кредиторської заборгованості учасників Концерну з метою забезпечення погашення дебіторської заборгованості та розрахунків по зобов'язаннях, які виникли перед кредиторами. 2.2.2. Відкриття сервісних центрів обслуговування з надання житлово-комунальних послуг. 2.2.3. Здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) житлових та нежитлових приміщень. Балансоутримувачем та організацією, що здійснює обслуговування цього дому є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». Відповідно до пункту 2.2.1 Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», утримує житловий і нежитловий фонд, утримує житловий і нежитловий фонд, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку, а відповідно до пункту 2.2.2 Статуту надає послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» нарахування за утримання будинків та прибудинкової території почало з 01.05.2015. Таким чином КК «Центр комунального сервісу» всупереч позовній заяві [PERSON], не будучи балансоутримувачем її будинку не може й зменшувати розмір плати за утримання будинку й прибудинкової території. Так само, відповідно до розрахунку заборгованості Відповідача станом на 24.11.2017 КП «Господар», що входить до складу КК «Центр Комунального сервісу» робило нарахування по ЦО лише до 07.2014, по ГВП до 06.2014, по водовідведенню гарячої води до 06.2014, по ХВП до 07.2014, по газу до 11.2014, по утриманню будинків та прибудинкової території до 01.05.2015. Після закінчення цих періодів оплату нараховують виконавці послуг у відповідності з ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 нарахування за послуги роблять саме виконавці послуг. Відповідно до п. 3.5. Статуту Концерн не відповідає по зобов'язаннях органів влади та учасників Концерну, як і останні не відповідають по зобов'язаннях Концерну. Таким чином, сума заборгованості Відповідача 26 336,57 грн., яка утворилась до 11.2014 не має відношення до Концерну. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило спосіб захисту порушеного права визначено законом. Зобов'язання відповідача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Вказана позиція узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у рішенні від 11 червня 2014 року у справі № 6-3986св14. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed