Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

24.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 19.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управляння юстиції, актовий запис № 1288. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначала, що подружнє життя не склалося у зв'язку з непорозумінням один одного, різними поглядами на життя, втратою довіри один до одного. Шлюбно-сімейні припинені з листопада 2011 року, з цього часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Вважає, що поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім'ї не можливе. Майнового спору не мають. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору № 23-02 про надання правової допомоги від 23.02.2016 року, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 19.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управляння юстиції, актовий запис № 1288 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 25.10.2011 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції). Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з листопада 2011 року, не ведуть спільне господарство, проживають окремо один від одного, внаслідок того, що відносини між ними зіпсовані непорозуміннями та суперечками, через наявність розбіжностей в інтересах та поглядах на життя. Поновлювати шлюбно-сімейні відносини з відповідачем категорично не бажає. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Згідно квитанції № 0.0.511013757 від 24.02.2016 року позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 551,21 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved