Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

22.12.2014р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 10.02.2001р. перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу дітей у них немає. Зазначає, що сімейне життя у нього з відповідачкою не склалося та з 2009р. погіршилися відносини між ними, зокрема відповідачка стала його (позивача) зневажати, така ініціює конфлікти та сварки, перестала стежити за сімейними справами та виконувати свої подружні обов'язки. Вказує, що вживав заходів до збереження сім'ї, однак такі бажаного результату не дали. Залишатись в такому шлюбі не бажає. З огляду на наведене та у зв'язку з тим, що відповідачка відмовляється розірвати шлюб в органах ДРАЦСу, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Ствердив, що більше п'яти років не проживає з відповідачкою однією сім'єю, а близько пів року тому така забрала з його помешкання усі свої речі. Відповідачка була своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явилася і не повідомила про причину своєї неявки, а також не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачки і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 10 лютого 2001р. уклали шлюб, який зареєстрували у Малоберезнянській сільській раді Великоберезнянського району Закарпатьскої області за актовим записом №3. Від даного шлюбу в сторін дітей немає. Встановлено, що сторони понад п'ять років проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, свідоцтвом про шлюб між сторонами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався таким правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя [PERSON] та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим пред'явлений позов підлягає до задоволення. Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що понесені останнім витрати по сплаті судового збору підлягають стягнення з відповідачки в його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved