Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

24.06.2019 позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначає, що їй на праві власності належить 1\\2 частина домоволодіння по [ADDRESS] . В належній частині домолодіння ще матір`ю позивача була зареєстрована дружина сина [PERSON] , та її діти: [PERSON] , [PERSON] . В 2003 році син з дружиної розірвали шлюб. За весь час реєстрації відповідачів ніяких речей відповідачів у будинку не має, станом житла вони не цікавляться, не сплачують комунальні послуги. На теперішній час позивачу не відомо де мешкають відповідачі. У зв`язку з чим [PERSON] просить усунути перешкоди у володінні та розпорядженні 1\\2 частиною домоволодіння, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачів Позивач у судове засідання не з`явилась, уповноважила адвоката Мартовицьку І.Д., а потім [PERSON] представляти її інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не сповістили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14.09.2010 [PERSON] на праві власності належить 1\\2 частина домоволодіння по [ADDRESS] . Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні\\будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З актів про непроживання від 19.06.2019, які складені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в будинку [ADDRESS] тривалий час не проживають, особистих речей не має, спального місця не має. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт того, що у домоволодінні будинку [ADDRESS] зареєстровані та колись мешкали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у 2003 році відповідачка [PERSON] розірвала шлюб з чоловіком та з цього часу не мешкає з дітьми у будинку. За весь час , коли відповідачі не мешкають у будинку, особистих речей не має. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачі тривалий час, а саме з 2003 року не мешкають у будинку [ADDRESS] , хоча і зареєстровані за зазначеною адресою. Як роз`яснено у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Отже, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не цікавляться будинком [ADDRESS] особистий речей в будинку немає, комунальні послуги вони не сплачують. На підставі оцінених доказів, суд установив, що позивачем надано достатньо доказів тим обставинам, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] добровільно залишили місце проживання і не проживають у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців. Отже, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття з реєстрації, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації. На підставі викладеного і

Outcome: partial