Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

24.04.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з відповідним цивільним позовом до відповідача [PERSON] , згідно з яким, посилаючись на ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , 2003 року народження, що проживає разом з нею та перебуває під її опікою, просила ухвалити судове рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно зазначеної дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що вона являється опікуном вищезазначеної дівчинки [PERSON] з лютого 2016 року, так як дана дитина залишилася без батьківської опіки. Зокрема мати дівчинки [PERSON] померла в [INFO], а батько, відповідач у справі [PERSON] , на той час відбував покарання у місцях позбавлення волі. Втім, звільнившись з місць позбавлення волі в січні 2019 року, батько дитини, постійного місця проживання не має, не працює та не намагається працевлаштуватися, аліменти на утримання своєї дочки, присуджені за рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 24.03.2016 року, не сплачує. Наголосила, що відповідач участі у вихованні своєї дочки не приймає, її долею, станом здоров`я, навчанням не цікавиться. З дитиною взагалі не спілкується. Вказала, що зазначена поведінка відповідача свідчить про ухилення його від виконання батьківських обов`язків з утримання та виховання свої дочки, що і змусило її звернутися до суду в інтересах даної дитини з вказаним цивільним позовом. 15.05.2019 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.06.2019 року за ухвалою суду здійснено перехід для розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження з призначенням по ній підготовчого судового засідання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] , посилаючись на обставини викладені нею у позові, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні пред`явлений до нього позов визнав повністю. Погодився з тим, що він дійсно ухиляється від утримання та виховання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , тому не заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно неї. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Новобузької РДА в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В силу п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про народження (копії), серії [NUMBER] , виданого Відділом РАГС Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області 21.05.2003 року, є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.4). [INFO] року мати даної дитини, [PERSON] , померла (а.с. 5). Згідно вироку Новобузького районного суду Миколаївської області батька дитини, відповідача у справі [PERSON] , засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на один рік. Неповнолітня дівчинка [PERSON] потрапила у складні життєві обставини, а тому, на підставі розпорядження Новобузької РДА від 25.01.2016 року за № 22-р, їй було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.6). 24.02.2016 року за розпорядженням Новобузької РДА за № 63-р, над даною дитиною встановлено опіку та призначено її опікуном, позивачку у справі, [PERSON] (а.с.7). За рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.04.2016 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , 2003 року народження, у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. Між тим, як видно з довідки Новобузького РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 18.04.2019 року, стягувачка [PERSON] за період з 01.04.2016 року по 01.04.2019 року аліментів від [PERSON] не одержувала (а.с.10). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новобузької РДА від 05.04.2019 року, відповідач не проявляє батьківського занепокоєння про долю дочки, не цікавилися її справами, успіхами, навчанням та здоров`ям, не допомагає її утримувати у жодний спосіб, тому позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , є доцільним і буде відповідати інтересам дитини (а.с.12-13). Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дитини» (ратифікованої ВР України №789-XII від 27.02.91р.). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Сукупність досліджених доказів вказує на те, що відповідач [PERSON] , який являється батьком неповнолітньої [PERSON] , 2003 р.н., умисно самоусунувся від виховання своєї дитини та в порушення вимог ст. 150 СК України, після звільнення з місць позбавлення волі, що мало місце 18.01.2019 року, за наявності реальної можливості, не проявляв щодо дочки батьківського піклування, не вчиняв дій щодо участі у її вихованні, утриманні, навчанні, не піклувався про здоров`я, фізичний, духовний та моральний її розвиток, що згідно вимог п.1, 2 ч.1 ст. 164 СК України є підставами для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, суд вважає за необхідне пояснити відповідачеві, що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. На стягненні з відповідача судових витрат, які позивач понесла у зв`язку з розглядом справи, остання не наполягала, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved