Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

22 листопада 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] із позовною заявою до Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якої просив суд за бездіяльність слідчих, зловживання ними службовим становищем в інтересах третіх осіб за попередньою згодою, пособництво в заволодінні майном шляхом обману в особливо великих розмірах та за завдання матеріальної шкоди стягнути з Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області 443 150, 97 грн., для чого накласти арешт на касу та розрахунковий рахунок відповідача; за нанесену відповідачем моральну шкоду стягнути з відповідача 3 000, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є членом ГБК «Ясна поляна» з моменту його створення. ГСК «Ясна поляна» багато разів змінювало свою організаційну форму, керівництво та грошові фонди. На будівництво гаражу позивач вносив грошові кошти. У 1993 році було розподіллено гаражі, однак вони були побудовані зі значними порушеннями будівельних норм та стандартів та з документації вбачається, що взноси позивача перевищують вартість гаражу. З приводу вказаного факту прокуратурою області було порушено кримінальне провадження, яке було передано до Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області. Однак, поліцією протягом тривалого часу не проводилося жодних дій щодо розслідування у вказаному кримінальному провадженні, слідчий у 2017 році перекваліфікувала кримінальне провадження та закрила його у зв'язку з відсутністю складу злочину. На думку позивача, вказані дії Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області завдали йому матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Призначено справу до судового розгляду. Позивачв судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представник відповідача - Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є членом ГБК «Ясна поляна» та з 1993 року вносив пайові внески на будівництво гаражу. (а.с. 6-9) Як пояснив у судовому засіданні [PERSON] - ГСК «Ясна поляна» багато разів змінювало свою організаційну форму, керівництво та грошові фонди. У 1993 році було розподіллено гаражі, однак вони були побудовані зі значними порушеннями будівельних норм і стандартів, та з документації вбачається, що внески позивача перевищують вартість гаражу. З приводу вказаного факту позивач звернувся до Прокуратури Харківської області для захисту своїх прав. 21 жовтня 2015 року за заявою [PERSON] Новобаварським відділом поліції ГУ НП в Харківській області було порушено кримінальне провадження № 42015220000000893 за ч. 2 ст. 191 КК України у зв'язку з тим, що керівництво ГБК «Ясна поляна» здійснило будівництво гаражних боксів за рахунок членів кооперативу та у подальшому здійснило злиття з ВАТ «Ясна поляна», через яке реалізувало гаражні бокси членів кооперативу ГБК «Ясна поляна». (а.с. 4) Постановою слідчого від 18.02.2016 року [PERSON] було визнано потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 42015220000000893 від 21.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. (а.с. 5) Як зазначає позивач, з моменту початку досудового розслідування і до теперішнього часу жодних дій щодо притягнення винуватих осіб до відповідальності слідчими проведено не було. У зв'язку з зазначеним позивач звертався до Головного управління Національної поліції в Харківській області з заявами щодо неналежного проведення розслідування, на що 21.12.2016 року та 27.07.2017 року йому було надано відповіді, з яких вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області було проведено перевірку ходу проведення слідчих дій, надано ґрунтовні письмові вказівки та вжито заходи дисциплінарного реагування. (а.с. 37, 38) Постановою слідчого слідчого відділу Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON] від 12.09.2017 року було відмовлено у визнанні [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015220000000893 від 21.10.2015. (а.с. 46) 17 вересня 2017 року слідчим слідчого відділу Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON] було винесено постанову про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015220000000893 від 21.10.2015 року за ч. 1 ст. 365-1 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та набрання чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за вказане діяння. (а.с. 47) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року скасовано постанову слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON] від 17.09.2017 року про закриття кримінального провадження № 42015220000000893 від 21.10.2015 року. (а.с. 49) 01.03.2018 року [PERSON] звернувся до Прокурора Харківської області з заявою про внесення до ЄРДР даних відносно слідчих Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області за ч. 1 ст. 364 КК України. (а.с. 41) На вказану заяву Прокуратурою Харківської області було надано відповідь від 02.03.2018 року, в якій було зазначено, що відомості, наведені у заяві [PERSON] не підлягають внесенню до ЄРДР, оскільки в заяві відсутні відомості, які б свідчили про вчинення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кримінальних правопорушень. (а.с. 43) Як вбачається з відповіді Харківської місцевої прокуратури № 2 від 14.03.2018 року [PERSON] було повідомлено щодо стану проведення досудового розслідування, а саме, що 06.12.2017 року було призначено будівельно-технічну експертизу та матеріали кримінального провадження були направленні до Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. (а.с. 40) 15.08.2018 року позивач звертався до Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою, в якій просив вжити заходи до голови ГСК «Ясна поляна» гр. [PERSON], а саме притягти останнього до відповідальності через його неправомірні дії в управлінні ГСК «Ясна Поляна», а саме як на думку заявника голова ГСК неправомірно відбирає гаражі у членів кооперативу та позбавляє їх членства, на що йому було рекомендовано з даного питання звернутися до суду. (а.с.42, 44) На думку позивача, діями Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області щодо неналежного проведення розслідування за кримінальною справою, де його було визнано потерпілим йому було спричинено матеріальну та моральну шкоду, яка складається з: пайових внесків внесеним позивачем до ГБК «Ясна Поляна» з урахуванням індексу інфляції; коштів за кожен день затримки надання товару належної якості відповідно до п.9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»; вартості матеріалів, використаних для закінчення будівництва гаражу; матеріальних цінностей, які прийшли в негідність; друк документів; вартість ліків після побиття - у загальному розмірі 443 150, 97 грн. та 3 000, 00 грн. моральної шкоди. (а.с.10, 11, 12) Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. ст. 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду . Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Вказані підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом завдання шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Отже, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440 цс16. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Згідно з Положенням про Державне казначейство України, затверджене постановою Кабінету Міністрів від 21.12.2005р. №1232 - Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до ст.176 ЦК України юридичні особи створені державою не відповідають за зобов'язання держави. Згідно пунктів 1, 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011(далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Основними завданнями Казначейства України є: 1) внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; 2) реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України відповідно до покладених завдань: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (п. 4 Положення). Згідно ст.48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте, Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. В ст. 25 БК України встановлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Списання грошових коштів проводиться держказначейством з відповідного казначейського рахунку. Відповідно до п.8 ст.7, пунктів 1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про державний бюджет». Отже, відшкодування громадянам шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень проводиться за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання з єдиного казначейського рахунку, тобто грошові кошти відшкодовуються Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Отже, при звернені до суду з позовом [PERSON] невірно визначився із колом сторін у справі, а саме невірно вказав відповідача у справі, яким повинна бути - Держава України, в особі Державної казначейської служби України. Окрім того, суд зазначає, що частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч вказаним вимогам закону позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed