Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] у якому просила стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23.08.2016 р. було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання та на утримання дитини не надає. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 30 червня 2017 року позов [PERSON] задоволено. Суд вирішив: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 22.05.2017 року та до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією вказаного розміру відповідно до закону. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 22.05.2017 року та до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку. Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та не сприяв повному, об'єктивному і неупередженому розгляду справи. Відповідач зазначає, що судом було проігноровано його заперечення проти позову, зокрема те, що він не є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], а отже не повинен сплачувати аліменти, як на її утримання, так і на утримання колишньої дружини, з якою познайомився у соціальних сітях Інтернету, у шлюбі фактично разом прожили чотири дні, після чого вона покинула його. Крім того, вказує, що судом були порушені його права, оскільки фактично розгляд справи відбувся за відсутністю сторін та йому не було роз'яснено його права та обов'язки, зокрема ст. 167 ЦПК України. Заяву про розгляд справи без його участі він написав за пропозицією секретаря судді, яка не роз'яснила йому правові наслідки такої заяви. Разом з тим у заяві він зазначив що позов не визнає, а в письмових запереченнях вказував про свою хворобу, внаслідок чого був комісований із лав Збройних Сил України, однак суд не надав належної оцінки цим обставинам. Також зазначає, що тільки за умови проведення малекулярно-генетичної експертизи для встановлення факту кровного споріднення та визнання його батьківства , може йти мова про сплату аліментів, але не у розмірі визначеному судом першої інстанції. В суді апеляційної інстанції представник відповідач та представник відповідача [PERSON] підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, посилаючи на викладені в ній доводи. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою апеляційної інстанції у якій просила розглядати справу за її відсутності. Заслухавши головуючого-суддю, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України, суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Судовим розглядом встановлено, що сторони з 03.06.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23.08.2016 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] від 27.09.2016 року [PERSON], після розірвання шлюбу, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» ( а.с.4). Після розірвання шлюбу [PERSON] дізналася про свою вагітність і [INFO] року народила дочку [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5), що передбачено нормами ч. 2 ст. 122 СК України. Дочка мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1184 від 2.05.2017 року та знаходиться на утриманні [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з довідки Управління соціального захисту Балаклійської РДА вих. № 839 від 22.05.2017 року, [PERSON] не працює і отримує державну допомогу призначену при народжені дитини у середньому розмірі 860 грн.,щомісяця. Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON], у добровільному порядку, не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини та колишньої дружини, а тому повинен сплачувати аліменти на утримання останніх у заявленому розмірі. Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини та утримання дружини, та вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про надання ним допомоги позивачу на утримання дитини. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до вимог ст. 180, 182, 183 ч.1, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Прожитковий ж мінімум на одну дитину для дітей віком від до 6 років згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» становить: з 01.01.2017 року 1355 грн. з 01.05.2017 року - 1426 грн. Крім того, згідно з положеннями ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання вона має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4ст.84 СК України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 , ч. 1 ст. 76 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. При розгляді справи судом першої інстанції, відповідачем не доведено підстав для звільнення його від сплати аліментів на утримання дочки та колишньої дружини, відповідно до ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким правом [PERSON] не скористався, а лише під час перебування справи в суді апеляційної інстанції, відповідач звернувся у суд з клопотанням про призначення у справі судово-біологічної експертизи з питання, щодо визначення походження дитини саме від нього, як стверджує позивач та проти чого заперечує відповідач. На час ухвалення судом першої інстанції рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, перевірки його законності та обґрунтованості на стадії апеляційного провадження відсутнє рішення суду про виключення відомостей стосовно відповідача, як батька дитини з актового запису про народження малолітньої [PERSON], оскільки відповідач з позовом про оспорювання батьківства, до ухвалення оспорюваного судового рішення не звертався, а тільки у серпні 2017 року звернувся до районного суду з такими вимогами. Отже, доводи апеляційної скарги щодо оспорювання відповідачем батьківства не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки не були предметом розгляду у цій справі. Судом встановлено, що малолітня дочка сторін проживає зі своєю матір'ю - позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач зобов'язаний утримувати, як дочку, так і колишню дружину до досягнення дитиною трьох років. Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, оскільки суд це питання вирішив без урахування положення ст.182 СК України про необхідність врахування судом усіх обставин, які мають значення при визначенні розміру аліментів. Цій обставині сприяло порушення судом норм процесуального права, передбачених ст.ст.1, 27, ч.4 ст.10, 158 ЦПК України, в частині обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їх процесуальних прав та повному і всебічному з'ясуванні обставин справи. Поза увагою суду залишились дані: про незадовільний стан здоров'я відповідача, про обставини, що передували зверненню [PERSON] до суду з позовом, відношення як відповідача так і позивача до загальних засад створення шлюбу та сім'ї, забезпечення повноцінного дитинства народженої від їх відносин дитини. При визначенні розміру аліментів суд, згідно ст. 182 СК України, повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи та вимоги ст.182 СК України, колегія суддів приходить до висновку, що розмір визначених судом першої інстанції аліментів на утримання дочки підлягає зменшенню зі 1500 грн. до 800 грн., а на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років з 600 грн. до 300 грн. Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Outcome: partial