Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

22 травня 2014 року до суду звернулася [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON] з вимогою визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позов обгрунтовувала тим, що рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 29 лютого 1996 року на сім'ю: він, відповідач та їх син, було надано двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] та видано ордер, на підставі якого вони вселилися у цю квартиру, де зареєстровані по даний час. 8 січня 2003 року шлюб з відповідачем було розірвано. У вересні 2012 року, коли вона почала ремонт квартири, відповідач залишив її і більше не повертався. Увесь цей час відповідач не з'являється у квартирі, всі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та електроенергії з 1996 року несе тільки вона. У зв'язку з цим з посиланням на ст. 71 та 72 Житлового кодексу України позивач просила визнати відповідача особою, що втратила право користування жилим приміщенням. На адресу зареєстрованого в установленому порядку місця проживання відповідача тричі надсилалися судові повістки, які були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Надіслана на вказану позивачем адресу місця його можливого перебування судова повістка повернута до суду з повідомленням про те, що останні два місяці відповідач там не проживає. Надіслана судова повістка на адресу останнього місця роботи відповідача повернута до суду з повідомленням про те, що з роботи він звільнений у липні 2014 року. Зазначені обставини свідчать про відсутність відповідача за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, у зв'язку з чим відповідно до правил ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Беручи до уваги наявність умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. У судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач зловживав алкогольними напоями, застосовував до неї насильство, у зв'язку з чим вона неодноразово зверталася до міліції. Участі в утриманні та ремонті квартири, оплаті житлово-комунальних послуг ніколи не брав. На пропозиції вирішити питання про розділення жилої площі шляхом обміну на інше житло відповідач відмовився. У вересні 2012 року відповідач забрав особисті речі і залишив квартиру. Пізніше їй стало відомо, що він купив будинок у с. Гуньківка Ріпкинського району Чернігівської області. Після цього забрав з квартири частину меблів та побутової техніки на свій вибір і більше не з'являвся. Влітку 2014 року їй телефонували з місця роботи відповідача, де він раніше працював по вахтам і питали, де його знайти, оскільки на роботу він не з'являвся. Зв'язку з ним немає, відомий їй номер мобільного телефону не обслуговується. Перешкод у користуванні квартирою у нього немає, він знає, де зберігаються ключі від квартири у разі її відсутності. Однак у квартирі не з'являється з вересня 2012 року. Відсутність відповідача і зв'язку з ним не дозволяють їй з сином приватизувати квартиру. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є її рідною сестрою. Її колишній чоловік зловживав алкогольними напоями, у зв'язку з чим між ними виникали сварки. Два останні роки він не проживає у їх квартирі в [ADDRESS]. Він купив собі будинок у с. Гуньківка. Речі він забрав восени 2013 року. Вона йому давала ключі від квартири, щоб він забрав речі. Забрав одяг, частину меблів, холодильник. Сказав, що переїздить у с. Гуньківку. Свідок [PERSON] показала, що спілкується з [PERSON] і вони часто ходять одна до одної. У квартирі [PERSON] її колишнього чоловіка вона жодного разу не бачила. Зі слів [PERSON] їй відомо, що він купив собі будинок, забрав з квартири свої речі і частину меблів. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, перевіривши надані письмові докази, з'ясувавши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області 29 лютого 1996 року на підставі рішення № 28 від 24.01.1996 р. видано ордер [PERSON], - позивачеві у справі, із сім'єю з трьох осіб: вона, чоловік [PERSON], - відповідач у справі, син [PERSON], на право заселення в житлове приміщення житловою площею 34,3 кв.м., яке складається з двох кімнат в ізольованій квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Згідно наданої копії свідоцтва шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, актовий запис № 2 від 8 січня 2003 року (а.с.5). Як видно з довідки комунального підприємства № 66 від 14.05.2014 р. у квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані з відміткою у паспорті постійно і проживають 3 особи: [PERSON] - колишній чоловік; [PERSON] - наймач; [PERSON] - син (а.с.6). Ці ж обставини підтверджені довідкою КП ЖКЦ № 24 від 13 серпня 2014 року (а.с. 97). Згідно копії особового рахунку наймача [PERSON] за період з 26.08.2010 р. по 22.04.2014 р. переплата по оплаті квартплати та комунальних послуг становить 673,04 грн. (а.с.7). Зі змісту складених актів від 30 грудня 2012 року, від 30 грудня 2013 року, від 5 травня 2014 року вбачається, що [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS], не проживає з вересня 2012 року, його особистих речей немає (а.с. 8-10). Наймачеві квартири [PERSON] було адресовано попередження, у якому повідомлено, що на 11.04.2012 р. вона має заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги на суму 1077,97 грн. та попереджено про проведення технічних заходів по обмеженню надання комунальних послуг боржникам без попередження (а.с.32). Комісією КП «ЖКЦ» було складено акт № 8 від 19.04.2012 р. про відключення електроенергії в квартирі за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з наявністю заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (а.с. 34). 19 квітня 2012 року [PERSON] написав заяву директору КП ЖКЦ, у якій з посиланням на вахтовий метод роботи просив його не виписувати з квартири, з дружиною шлюб розірвано (а.с.33, 111). Згідно довідки Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області від 11.01.2010 р. з додатками [PERSON] зверталася із заявами про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення ним протиправних дій щодо неї 16 разів протягом 2006-2010 років (а.с.35-79). Згідно листа Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 19.08.2014 р. [PERSON] останні два місяці в с. Гуньківка не проживає (а.с. 87). Листом ДСП «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» від 20.08.2014 р. повідомлено, що [PERSON] був звільнений з роботи 16.07.2014 р. за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) (а.с.90). Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках, зокрема, державного житлового фонду (ч. 1). Громадяни мають право на приватизацію квартир, зокрема, у державному житловому фонді (ч. 2). Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 3). Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій (ч. 4). Згідно ст. 10 цього Кодексу громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Відповідно до ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ч. 2 цієї статті до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За правилом ч. 3 цієї статті якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати з займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Таким чином наймач і повнолітні члени його сім'ї, в т.ч. колишні, у відносинах найму жилого приміщення мають не лише права, а й несуть обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, зокрема ті, які передбачені ст. 66 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (із змінами). Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, наведені у ч. 3 цієї статті. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], який є колишнім членом сім'ї наймача [PERSON], - позивача по справі, у спірному жилому приміщенні відсутній з вересня 2012 року, не тримає там своїх речей, не використовує його як своє місце проживання, не виконує обов'язки повнолітнього члена сім'ї наймача, що випливають з відносин найму жилого приміщення, зокрема, не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, ремонті та утриманні жилого приміщення, з постійної роботи звільнився, про своє місце перебування колишнім членам його сім'ї тривалий час не повідомляє, його місцеперебування невідоме. Така поведінка відповідача свідчить про те, що він втратив інтерес до спірної квартири як до свого місця проживання. Наявності обставин, зазначених у ч. 3 ст. 71 ЖК України, а також інших поважних причин, за яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, наявності перешкод з боку інших членів сім'ї у користуванні відповідачем спірним жилим приміщенням при розгляді справи не встановлено. Обставини, з якими відповідач [PERSON] у своїй заяві директору КП ЖКЦ від 19 квітня 2012 року пов'язував свою тимчасову відсутність у спірній квартирі, припинені у зв'язку із звільненням його з роботи за вахтовим методом. Крім того, вахтовий характер роботи відповідача не вимагає його відсутності за місцем проживання більше тривалості вахти. Тривала відсутність відповідача у спірній квартирі перешкоджає реалізації права позивача на приватизацію займаного жилого приміщення. За встановлених на підставі наявних доказів обставин справи та відповідних їм правовідносин, позов слід визнати обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно правил ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають підтверджені квитанцією судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved