Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

22 вересня 2020 року, [PERSON] звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25.10.1997 року Виконкомом Молодіжненської сільської ради народних депутатів Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 14), в якому у сторін народився повнолітній син [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що сімейне життя між подружжям не склалось і відносини стали погіршуватись через різні характери та погляди на сімейне життя, виховання сина і моральні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, погіршення відносин між ними, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились з серпня 2019 р., спільне господарство не ведеться, сторони не проживають разом, а тому вважає, що їхній шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, а розірвання шлюбу буде відповідати її інтересам. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - особисто під розписку, причини неявки не повідомила, надіславши до суду письмову заяву, в якій повністю підтримала свій позов, який просила задовольнити та слухати справу без її участі, не заперечуючи проти заочного розгляду справи (а.с. 17,20). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - зворотним поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву або письмових пояснень суду не надав (а.с. 21). Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку в підготовчому судовому засіданні, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ст.ст. 191,281 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційний шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 25.10.1997 року Виконкомом Молодіжненської сільської ради народних депутатів Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 14), що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 25.10.1997 р., в якому у сторін народився повнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5,6). З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя між подружжям не склалось і відносини стали погіршуватись через різні характери та погляди на сімейне життя, виховання сина і моральні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, погіршення відносин між ними, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились з серпня 2019 р., спільне господарство не ведеться, сторони не проживають разом, а тому шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, а розірвання шлюбу буде відповідати інтересам позивачки. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити моральним засадам суспільства, інтересам, свободам позивачки та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved