overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

22.12.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2002 року, від якого у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через протилежні погляди на життя, постійні сварки, свідками яких стають діти, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, а тому просив суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнала. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 01 червня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції у Київській області, про що зроблено запис за № 117, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження.( а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.( а.с. 10,11). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

22.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення винагороди за договором про надання послуг №71 від 30.05.2016 року у розмірі 3542 грн, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, який підтримав у судовому засіданні. Представник відповідача позов не визнав. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що згідно договору про надання послуг №71 від 30.05.2016 року позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 3542 грн (з якої утримані податки), але відповідач не здійснив їх оплату. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Так як відповідач належним чином не виконує зобовязання він повинен нести цивільну правову - відповідальність перед позивачем і це є підставами для повного задоволення позову, із стягненням заборгованості за договором №71 від 30.05.2016 року у розмірі 3542 грн, із урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, починаючи з 08.09.2016 року і до 09.02.2017 року. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору у розмірі 551,20 грн, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

22.12.2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 13 жовтня 2007 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Протягом двох років сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

22.12.2016 року позивач звернувся з указаним позовом до відповідача, указав, що відповідач мешкає за адресою: м. Бахмут вул. Зелена, 35/3 послуги за теплопостачання сплачує не своєчасно, має заборгованість за надані послуги з 01.12.2012 року по 01.05.2016 року 9275,00 гривень. Добровільно сплатити зазначений борг відповідач відмовився, просив стягнути з відповідача указану заборгованість за надані комунальні послуги та за судові витрати. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: Відповідач мешкає у зазначеній квартирі, що свідчить про сформовані між сторонами відношеннях, звязна з наданням і одержанням комунальних послуг у процесі експлуатації житлового фонду, вказана заборгованість підтверджується наданою довідкою позивача, зазначену суму і слід стягнути з відповідача на користь позивача, так як відповідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги стягується крім квартплати. по затверджених тарифах і повинна вноситися власниками житла вчасно . Не виконання відповідачем цього зобов'язання спричинило порушення прав позивача на одержання плати за надані комунальні послуги і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

22.12.2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 30.12.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сімєю до квітня 2016 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [PERSON]Анваровича, [INFO] та Алюнес [PERSON] Анварівну, [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що вони втратили взаєморозуміння, внаслідок чого сумісне життя стало неможливим, виникали постійні сварки, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище «Дончук». В судове засідання позивач не зявилася, в позовній заяві вказала, що просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 30.12.2005 року зареєстрували шлюб, про що відділом РАЦС Волноваського районного управління юстиції в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №219 (а.с.4). Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [PERSON]Анваровича, [INFO] та Алюнес [PERSON] Анварівну, [INFO] (а.с.5-7). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

22.12.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 13.09.2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітю дитину [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.09.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 831, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

22.12.2016 року позивачка звернулася до суду до відповідача про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 24 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 456 розірвати. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з 2014 року шлюбні відносини припинились, вони проживають окремо, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли, в зв'язку з чим вона і звернулася з позовом до суду. Позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, про що надала клопотання. Відповідач з позовними вимогами погодився, не заперечує проти розірвання шлюбу, про що надав клопотання, відповідно до якої з позовом згодний, просить суд розглядати справу за його відсутність. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданих клопотаннь. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 24 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 456. /л.с. 8/ Від цього шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. /л.с. 9/, подружні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивачки, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. В звязку з обґрунтованістю позовних вимог позивачки, а також того, що у неї на утриманні неповнолітня дитина, підлягають також стягненню з відповідача на її користь витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

22.12.2016 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, до досягнення дитини повноліття. Позивачка вказує на те, що з 29.04.1999 р. по 16.09.2016 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 29.04.1999 року по 16 вересня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

22.12.2016 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «Азовська Кредитна компанія» заборгованість по кредиту у сумі 2970,05 гривень, а також судового збору сумі 1378,00 гривень, з тих підстав, що відповідач не виконує свої зобов'язання з повернення кредиту. У судовому засідання представник позивача надав уточнений позов та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача залишок за кредитом у розмірі 1701,06 гривень, проценти за користування кредитом за період з 13.09.2014 року по 02.03.2017 року у розмірі 1534,36 гривень та судовий збір у розмірі 1378,00 гривень. Представник позивача Святодух С.В. направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.01.2014 року між Кредитною спілкою «Азовська Кредитна компанія» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 37/14-А за яким відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 гривень строком на 10 місяців, зі сплатою 0,1 відсотків від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У відповідності до п. п. 2.1 Договору кредиту відповідач [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом виходячи з відсоткової ставки на залишок заборгованості за основною сумою кредиту. Згідно з п. п. 2.2 Договору кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язався щомісячно повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту. Після отримання кредиту відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував. Станом на 02.03.2017 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 3235,42 гривень, що складається з залишку за кредитом у розмірі 1701,06 гривень, проценти за користування кредитом за період з 13.09.2014 року по 02.03.2017 року у розмірі 1534,36 гривень. Вказана заборгованість підтверджується наданим розрахунком. Згідно зі змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачем порушені умови договору щодо повернення кредиту, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і позов задовольняє у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по стягненню судового збору у розмірі 1378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

22.12.2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь Кредитної спілки «Азовська Кредитна компанія» заборгованість за кредитним договором № 392/14-А від 06.05.2014 року в сумі 2894,19 гривень, а також судового збору сумі 1378,00 гривень, з тих підстав, що відповідачка не виконує свої зобов'язання з повернення кредиту. Представник позивача [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.05.2014 року між Кредитною спілкою «Азовська Кредитна компанія» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 392/14-А за яким відповідач отримав кредит у сумі 2000,00 гривень строком на 12 місяців, зі сплатою 0,1 відсотків від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У відповідності до п. п. 2.1 Договору кредиту відповідачка [PERSON] зобовязалася щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом виходячи з відсоткової ставки на залишок заборгованості за основною сумою кредиту. Згідно з п. п. 2.2 Договору кредиту, відповідачка [PERSON] зобовязалася щомісячно повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту. Після отримання кредиту відповідачка [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує. Станом на 27.10.2016 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем становить 2894,19 гривень. Вказана заборгованість підтверджується наданим розрахунком. Згідно зі змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідачкою порушені умови договору щодо повернення кредиту, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і позов задовольняє у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

22.12.2016 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2009 р. з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 90 грн. щомісячно до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. Вважає, що вказаної суми на утримання дитини недостатньо, потрібно витрачати щомісячно грошові кошти на їжу, одяг, предмети для розвитку сина, а вона сама не має можливості утримувати сина, оскільки не працює у зв'язку із хворобою, має ІІ групу інвалідності загального захворювання. Крім цього на її утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина. Просила збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання сина у розмірі 1\\4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка позов підтримала за вимогами в ньому викладеними. Відповідач позов визнав частково, просив стягувати з нього не більше 25% заробітку. Вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У зв'язку з цим необхідно з підстав, зазначених позивачем, змінити розмір аліментів утримуваних з [PERSON] за рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2009 р.

Outcome: approved