Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

23 січня [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]Г, яким просив визначити йому додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 31 травня 2017 року. Вказував, що 31.05.2017 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, відповідно до якого заповідав позивачу все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось. Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті останнього, однак на теперішній час не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки пропустив встановлений законом строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропуску звернення до нотаріуса з заявою про оформлення своїх спадкових прав позивач посилається на те, що він не знав про наявність заповіту який був складений за життя померлим. Про наявність заповіту його повідомила дружина померлого лише 06.01.2018 р., оскільки вона вважає, що є єдиним спадкоємцем після його смерті, а тому шляхом обману хотіла заволодіти майном, а \~тому він вважає, що пропустив строк з поважних причин. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача позов визнав в повному обсязі. Встановивши фактичні обставини, з'ясувавши взаємовідносини, які склались між сторонами, дослідивши надані докази, суд виходить з такого. Відповідно до Свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 24 лютого 1984 року. Відповідно до Свідоцтва про право на житло від 20.03.1995 року виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], кожному по ? частині. 12.03.2015 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого він заповідав все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось [PERSON]. Відповідно до ст. 1233, ст. 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. 31 травня 2017 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частина квартири [ADDRESS] (Троїцькій) в м. Миколаєві. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 11.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 31 травня 2017 року. Згідно відповіді приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]А, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер 31.05.2017 р., оскільки він пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини Згідно ч.1\~ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. В обґрунтування своїх вимог позивач, посилається на те, що йому було не відомо про наявність заповіту, який був складений на його імя [PERSON], та стало відомо із слів дружини померлого лише 06.01.2018 року, оскільки вона вважає себе єдиним спадкоємцем після померлого, а тому обманним шляхом хотіла заволодіти частиною квартири. Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]А від 08.06.2018 р. на запит суду від 22.05.2018 року, спадкова справа після померлого [PERSON], який помер 31 травня 2017 року , не заводилась. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Ухваливши рішення про відмову в позові, суди не дослідили, чи перевірив нотаріус при заведенні спадкової справи за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та відповідно чи вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України в Постанові від 06.09.2017 року по справі №6-496цс17. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач , який є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки доведені у судовому засіданні.

Outcome: approved