overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

22 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 29 березня 1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Троїцькою сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 29 березня 1997 року. Шлюб зареєстровано Троїцькою сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №2 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

22 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Імексбанк», Львівського відділення №372 ПАТ «Імексбанк», західної регіональної дирекції ПАТ «Імексбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просить стягнути з відповідача неповернену суму депозитного вкладу в сумі 12084 грн., моральну шкоду в сумі 21000 грн. 25 грудня 2015 року позов залишений без руху. 19 січня 2015 року позивачка уточнила позовні вимоги та звернулась до АТ «Імексбанк» в особі Львівського відділення № 372 АТ «Імексбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в якій просить збільшити розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача ПАТ «Імексбанк» пеню в розмірі 0,1 відсотка - 422,94 гривень суми простроченого платежу на кожен день прострочення, тобто за 35 днів, починаючи з 9 грудня 2014 року по 12 січня 2015 року, включно до 13 січня 2015 року. (а.с. 4-6) 20 лютого 2015 року по справі відкрито провадження. (а.с. 52) 18 березня 2015 року [PERSON] до суду надійшли уточнення позовних вимог. Позивачка зазначила, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 року № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк» з 27.01.2015 року по 26.04.2015 року, у зв'язку з чим вкладники набувають право на одержання сум неповернутих депозитних вкладів за рахунок коштів Фонду, а тому вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді неповернутого залишку депозитного вкладу 12084,00 гривень згідно договору № 1530013768 від 11 серпня 2014 року виключає зі своїх позовних вимог.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

22 грудня 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 500 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання дочки не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її присутності (а.с.11). Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с.10). В судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню дочки, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дочки, чим порушує її права, не працює, то з метою захисту майнових прав дитини, з нього необхідно стягувати аліменти на користь позивачки в твердій грошовій сумі, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, в розмірі 500 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

22 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 31 жовтня 2004 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1255. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 31 жовтня 2004 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 31 жовтня 2004 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

22 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2010 році, мають сина [PERSON], [INFO], який живе з позивачкою. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони в квітні 2014 року припинили шлюбні стосунки. Просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище, стягнути судові витрати. Позивачка в суді свої вимоги підтримує. Відповідач, повідомлений за його місцем реєстрації проживання про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув, заяви про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання з квітня 2014 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів - свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження сина. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

22 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх його видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб даного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду нотаріально завірену заяву, у якій заявлені вимоги позивача визнав, справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі. 13 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області за актовим записом №16 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис про народження №319, зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області. На момент звернення позивача з дійсною заявою до суду, дитина проживає разом з позивачем, на її повному утриманні, відповідач участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги не надає, у свою чергу [PERSON] не має можливості самостійно забезпечити дитину всім необхідним. Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки для повноцінного розвитку та життя дитині необхідне належне харчування, одяг та багато інших матеріальних благ, яких відповідач добровільно не надає, а позивач при цьому не має змоги самостійно забезпечити доньку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

22 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у сторін народилось двоє дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочок не надає та не приймає участі у їх вихованні, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дітей 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно їх віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 01 листопада 2005 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3), в шлюбі у сторін народилось двоє дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], б (а.с.4,5). Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Оскільки, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочок не надає, хоча в стані її надавати та зобов'язаний це робити згідно закону, крім того, відповідач позов визнав і таке визнання не порушує прав та свобод сторін або інших осіб, не суперечить вимогами закону, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

22 грудня 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська розглянуто цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Ухвалою судді судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року справу повернено до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення з питання судових витрат. В судове засідання сторони не з'явились, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.244-247 т.1), суд вважає за необхідне відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України ухвалити додаткове рішення з питання судових витрат. Так, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» під час розгляду справи змінив предмет та підстави позову, звернувшись до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості, при цьому позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн. (а.с.6, 194 т.1). Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата на 01 січня 2014 року встановлена в розмірі 1218 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як роз'яснив пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 в п.39 своєї постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини 3 статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. З урахуванням зазначено, суми стягнутого судового збору 3019,45 грн., з відповідача [PERSON] підлягає достягненню на користь позивача судовий збір в сумі 634,55 грн. (3654 грн. - 3019,45 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

22 грудня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з зазначеною заявою (а.с.3-4). Свою заяву [PERSON] мотивує тим, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 грудня 2014 року(а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, але отримати спадщину [PERSON] не має можливості, оскільки, немає документів, що підтверджують родинні відносини, що [PERSON] є рідним сином померлої. Це було повідомлено листом державного нотаріуса Білобрової О.М. Іллічівської державної контори №2323/02-14 від 19.12.2014 р.(а.с.10). Проте, що [PERSON], яка померла [INFO], є матір`ю [PERSON] свідчить копія свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5), де прізвище батька та матері викладене на російській мові «[PERSON]». Заявник просить: 1.Встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO], є матір`ю [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник не з'явився, про слухання справи сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.12). Заінтересована особа не з'явилась, про слухання справи сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви (а.с.15). За таких обставин, вимога заявника є законною і обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO].(а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] його батьками є (на російській мові) «[PERSON], [PERSON]».(а.с.5). Згідно повідомлення державного нотаріусу О.М. Білобрової від 19.12.2014 №2323 [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини на спадкове майно, та рекомендовано звернутися до Іллічівського міського суду Одеської області для встановлення факту родинних відносин.(а.с.10) Ч.2 ст.128 СК України передбачає, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності з нормою ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть встановлюватись факти родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

22 грудня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору (а.с.2-4). Свій позов аргументує тим, що між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено договір №б/н від 12.12.2013 року за яким відповідач отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 19.11.2014 року відповідач має заборгованість - 26933,78 грн., яка складається з наступного: · 16136,57 грн. - заборгованість за кредитом; · 8288,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 750,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; · 500,00 грн. - штраф (фіксована ціна); · 1258,75 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не прибув був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи без його присутності, позов підтримав, у разі не явки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи, одночасно в своїй заяві представник просила стягнути з відповідача витрати пов'язані з опублікуванням оголошення в газеті у розмірі 120,00 грн. (а.с.49,51). Відповідач у судове засідання не прибув, буа повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. (а.с.50). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.12.2013 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] укладений кредитний договір за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 16000,00 грн. під 30,00% річних (а.с.7-32). Згідно розрахунку заборгованості, за відповідачем є заборгованість у розмірі 26933,78 грн. (а.с.5-6). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення боргу та і в частині судових витрат - 269,34 грн., та пов'язаних з оголошенням у пресі у розмірі 120,00 грн. (а.с.38,51).

Outcome: approved