Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

22 листопада 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначила, що вона є співвласницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрований її син [PERSON] . З травня 2008 року відповідач в зазначеній квартирі не мешкає, оскільки з власної волі мешкає за іншою адресою. Реєстрація [PERSON] в належній позивачці квартирі має наслідком порушення її прав як власниці, позбавляє можливості оформити субсидію на оплату вартості комунальних послуг, у зв`язку з чим позивачка просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та позбавити його права користування житловим приміщенням в цій квартирі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Пояснила, що її син [PERSON] з 2008 року не мешкає в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , оскільки з власної волі змінив місце проживання та переїхав до м.Макіївки Донецької області, а згодом до Російської Федерації. Наміру повертатись до м.Костянтинівка син не має. Будь-яких перешкод у проживанні в зазначеній квартирі відповідачу з її боку не чинилось. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі [PERSON] приблизно з 2010 року не мешкає в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , оскільки з власної волі переїхав спочатку до м.Макіївки, а згодом до Російської Федерації. Будь-яких перешкод в користуванні квартирою з боку [PERSON] сину не чинилось. Заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі договору міни від 14 грудня 1993 року та свідоцтва про право власності на житло від 09 листопада 1993 року є співвласницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-6). Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 14 листопада 2019 року № 2883 відповідач [PERSON] , який є сином позивачки по справі (а.с.10), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається зі змісту актів перевірки паспортного режиму від 12 листопада 2018 року, від 13 листопада 2019 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не мешкає з травня 2008 року (а.с.7-8). Частиною 1\~статті 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної волі не проживає в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , співвласником якої є позивачка, з травня 2008 року без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зазначеної квартири. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі. На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України,

Outcome: approved