overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

23 жовтня 2014 року Бериславським районним судом Херсонської області було винесено рішення у справі за позовом Органу опіки та піклування Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області, який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], про позбавлення батьківських прав, треті особи: Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації . Суд з власної ініціативи вирішує питання про винесення додаткового рішення, оскільки в рішенні суду від 23.10.2014 року не було вирішено питання щодо судового збору. В судове засідання сторони не з'явилися, суд вважає можливим справу розглянути у їх відсутність. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що судовий збір в розмірі 243,60 гривень підлягає стягненню на користь держави з відповідача [PERSON]. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 Цивільно-процесу кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

23 жовтня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивувала тим, що вони з відповідачем мають від фактичних шлюбних відносин неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач дочку в добровільному порядку не утримує. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. В заяві також позивач зазначила, що у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з'явився, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON], народилась [INFO], батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Доказів того, що на утриманні відповідача є інші особи, до матеріалів справи не надано. Своєї участі в матеріальному забезпеченні дитини відповідач не довів. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позивачкою позову 23.10.2014 року до повноліття дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

23 жовтня 2014 року заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІV-ДН № 141687, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 26 жовтня 2001 року, йому належить земельна ділянка - кадастровий номер 1422481000:32:000:0040. У зазначеному акті його прізвище вказано як «[PERSON]», а не «[PERSON]», що перешкоджає розпоряджатися належним йому майном. В інших документах, а саме: в паспорті громадянина України, довідці про присвоєння ідентифікаційного коду, його прізвище вказане як «[PERSON]», в зв'язку з чим він просить суд встановити факт належності йому державного акту на право власності на вказані земельні ділянки серії ІV-ДН № 141687, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 26 жовтня 2001 року. Заявник [PERSON] в судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Костянтинівської районної держаної адміністрації Левковський К.І. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІV-ДН № 141687, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 26 жовтня 2001 року [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 1422481000:32:000:0040. (а.с.3-4). При заповненні вказаного державного акту в прізвищі заявниці було допущено помилку - замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Проте в паспорті громадянина України (а.с.5-6), довідці про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с.-6) прізвище заявника вказане як «[PERSON]». На підставі викладеного суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки невідповідність прізвища заявниці у державному Акті на право власності на земельні ділянці перешкоджає йому розпорядитись належним йому майном, тому слід встановити факт, що державний Акт на право власності на земельну ділянку серія ІV-ДН № 141687 виданий Костянтинівською райдержадміністрацією 26 жовтня 2001 року, виданий відносно заявника і належить йому. Даний факт може бути встановлений тільки в судовому порядку і він має юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

23 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.10.2014р. о 12 год. 20 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.10.2014р. о 12 год. 20 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Захарова, Стебленка, Мединова - лікарі приймального відділення лікарні КЗ «ДКПБ» ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, підозріла, місця утримується з трудом. Висказує маячні ідеї іпохондричного характеру, стверджує, що у неї порушена робота підшлункової залозі, але при цьому каже, що «аналізи показують, що вона здорова». Без критики до своїх хворобливих переживань. Гр.[PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, неперервний тип перебігу, депресивно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр.[PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

23 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.10.2014р. о 11 год. 17 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.10.14р. о 11 год. 17 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Бескоровайної лікарні КУ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений. Психомоторно збуджений. Дезорієнтований в календарному часі. Злобний. Місця не утримується. Викрикує окремі слова. Намагається вдарити мед. персонал. Некритичний до свого стану. Періодично дезорієнтований в оточуючій середі. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічне ураження головного мозку складного генезу. Дементний синдром з психотичними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

23 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.10.2014р. о 11 год. 45 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.10.2014р. о 11 год. 45 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кудренко лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, виказує маячні ідеї відношення «чужих батьків». Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

23 жовтня 2014 року заявниця [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІV-ДН № 141686, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 26 жовтня 2001 року, їй належить земельна ділянка - кадастровий номер 1422481000:32:000:0041. У зазначеному акті її прізвище вказано як «[PERSON]», а не «[PERSON]», що перешкоджає розпоряджатися належним їй майном. В інших документах, а саме: в паспорті громадянина України, довідці про присвоєння ідентифікаційного коду, її прізвище вказане як «[PERSON]», в зв'язку з чим вона просить суд встановити факт належності їй державного акту на право власності на вказані земельні ділянки серії ІV-ДН № 141686, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 26 жовтня 2001 року. Заявник [PERSON] в судове засідання з'явилась, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Костянтинівської районної держаної адміністрації Левковський К.І. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІV-ДН № 141686, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 26 жовтня 2001 року [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 1422481000:32:000:0041. (а.с.3-4). При заповненні вказаного державного акту в прізвищі заявниці було допущено помилку - замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Проте в паспорті громадянина України (а.с.5-6), довідці про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с.-6) прізвище заявниці вказане як «[PERSON]». На підставі викладеного суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки невідповідність прізвища заявниці у державному Акті на право власності на земельні ділянці перешкоджає їй розпорядитись належним їй майном, тому слід встановити факт, що державний Акт на право власності на земельну ділянку серія ІV-ДН № 141686виданий Костянтинівською райдержадміністрацією 26 жовтня 2001 року, виданий відносно заявниці і належить їй. Даний факт може бути встановлений тільки в судовому порядку і він має юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

23 жовтня 2014 року Новогродівським міським судом Донецької області було винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення способу та порядку спілкування, третя особа орган опіки та піклування Новогродівської міської ради. 02.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення суду, так як в рішенні Новогродівського міського суду від 23 жовтня 2014 року\~ не визначений весь час спілкування з сином, який він просив а саме з 08-00 години ранку поточного дня до 08-00 годин ранку наступного дня у кожний його вихідний день, згідно поточного графіку виходів. Згідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В ході розгляду вищевказаної заяви, за дорученням суду, 08.04.2015 року комісія з питань захисту прав дитини Новогродівської міської Ради було розглянуто питання про участь батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], яка заслухала виступ практичного псіхолога ЗОШ №10 [PERSON] та класного керівника [PERSON], які пояснили, що обидва з батьків приймають активну участь у вихованні сина, підтримують звязок із школою, контролюють навчання, дбають про його духовний та фізичний розвиток. Батько неодноразово відвідував батьківські збори, допомагав у ремонті класного кабінету. Виробнича характеристика [PERSON] Свідчить про те, що він людина відповідальна, працьовита, порушень виробничої дисципліни немає, у колективі користується авторитетом. Комісія прийняла рішення: Дозволити батькові [PERSON] забирати сина [PERSON] з 08-00 години ранку поточного дня до 08-00 годин ранку наступного дня у вихідні дні дитини, які співпадають з вихідними днями батька та з 17-00 до 08-00 по будням в вихідні дні батька, за місцем його проживання: [INFO]. У судовому засіданні сторони, ознайомившись з вищевказаним рішенням комісії з питань захисту прав дитини Новогродівської міської Ради, повністю з ним погодились обоюдно, пообіцяли його виконувати, просять заяву про винесення додаткового рішення задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

23 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлений позов мотивує тим, що сторони знаходяться в шлюбних відносинах з 27 липня 1993 року. Шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Ганнівської сільської ради Добропільського района Донецької області, актовий запис № 11. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Просить шлюб з відповідачем, вказуючи, що з останнім сімейне життя не склалося, змінилися погляди на життя. Майнового спору не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовний вимоги підтримав в повному обсязі, просить розірвати шлюб з відповідачем. Представник позивача- [PERSON]., діюий на підставі доручення позовні вимоги [PERSON]. викладенні в позовній заяві підтримав повністю та просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

23 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 листопада 2011 року він уклав шлюб, зареєстрований виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 55 з відповідачкою по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть, а тому позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 11 листопада 2011 року виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 55 (а.с. 2). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved