Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

24.04.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва № 16049 про право власності на житло, виданого 24.01.2005 року Головним управлінням економіки і ринкових відносин Алчевської міської ради згідно розпорядження № 94 від 21.01.2005 року. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки спірної квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом першої черги на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого [INFO], є вона, як дружина померлого, та відповідачі [PERSON] і [PERSON], як діти померлого. Інших спадкоємців як за законом, так і за заповітом більше немає. У встановлений законом шестимісячний термін, вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, бо вважала це за непотрібне. Фактично вона спадщину прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у спірній квартирі, розпорядилась спадковим майном, сплачує комунальні платежі по квартирі. Відповідачі також не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті свого батька, оскільки не претендували на вищезазначену спадщину. На даний час вона не може прийняти в нотаріальному порядку спірне спадкове майно, оскільки у квартирі, яка належить на праві спільної сумісної власності, не виділені частки співвласників. Крім того, 30.03.2014 року відповідач [PERSON] подарував їй належну йому частку спірної квартири. Вона відразу прийняла дарунок, оскільки мешкає у спірній квартирі. Однак посвідчити договір дарування в нотаріальному порядку сторони не можуть через те, що не виділені частки співвласників у квартирі. За таких обставин вона звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить виділити частки у спільній сумісній власності - квартирі [ADDRESS], визнавши, що частки її співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] рівні і складають по 1 / 3 частці даної квартири; визнати за кожним із співвласників право власності на вказані частки; визнати її спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON], померлого [INFO]; визнати її такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], у вигляді 1 / 3 частки квартири [ADDRESS]; визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно; визнати дійсним договір дарування 1 / 3 частки спірної квартири, який відбувся 30.03.2014 року між [PERSON], як дарувальником, та [PERSON], як обдаровуваною; визнати за нею право власності на 1 / 3 частку спірної квартири. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 32). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва № 16049 про право власності на житло, виданого 24.01.2005 року Головним управлінням економіки і ринкових відносин Алчевської міської ради згідно розпорядження № 94 від 21.01.2005 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 21). Право власності належним чином зареєстровано в КП «АБТІ» за реєстраційним номером 9668664 (а.с. 22). Спірна квартира розташована на 3-му поверсі 5-поверхового будинку та складається з двох кімнат, житловою площею 28,20 кв.м., загальною площею 47,50 кв.м. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 01.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області (а.с. 9), [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і її прізвище після реєстрації шлюбу є «[PERSON]». Згідно ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України при виділенні частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, рішенням суду або законом. Отже, частки всіх співвласників в спірній квартирі [ADDRESS], є рівними і складають по 1 / 3 частці кожному. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 27.07.1974 року відділом ЗАГС м. Алчевська Луганської області, [PERSON] та [PERSON] є подружжям (а.с. 10). Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер [INFO], суд вважає за необхідне визнати її спадкоємицею за законом першої черги після смерті чоловіка. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] на час відкриття спадщини (а.с. 6), суд вважає можливим визнати її такою, що прийняла спадщину у вигляді 1 / 3 частки квартири [ADDRESS]. Суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] повністю володіє і користується набутим майном, її дії не суперечать закону, то згідно зі ст. 328 ЦК України за нею можливо визнати право власності у порядку спадкування на 1 / 3 частку квартири [ADDRESS]. Крім того, [PERSON], як дарувальник, передав у власність [PERSON], як обдаровуваній, належну йому 1 / 3 частку квартири [ADDRESS] про що свідчить письмовий договір дарування від 30.03.2014 року (а.с. 4). Згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. З роз'яснень, наданих 29.04.2014 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 29), вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено в посвідченні договору дарування 1 / 3 частки спірної квартири, у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 31), відомості щодо обтяжень по спірній квартирі відсутні. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 30), відомості щодо заборон відчуження по спірній квартирі відсутні. У відповідності з ч. 2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Оскільки фактично умови договору дарування 1 / 3 частки квартири сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на 1 / 3 частку квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved