Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

23.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи - Універсальна Товарна Біржа «Миколаївська нерухомість 2000», Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання дійсним договору купівлі-продажу домобудівлі [ADDRESS] Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. Однак через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домобудівлі, стосовно якого і подано позов, позивачу було відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не з'явилася, суду надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки, які згідно поштового повідомлення одержані відповідачем 28.01.2017 року та 09.03.2017 року, причину неявки не повідомив. Представник третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю в зв'язку з завантаженістю в роботі. Представник третьої особи Універсальної Товарної Біржі «Миколаївська нерухомість 2000» до судового засідання неодноразово не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Під час народження [INFO] року позивач [PERSON] мала прізвище «[PERSON]», потім 25.06.2017 року позивачем було змінено прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER]. Зазначені свідоцтва видані Заводським відділом відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 25.06.2007 року актовий запис №29. 26.11.2013 року позивач уклала шлюб із [PERSON], та після державної реєстрації шлюбу прізвище позивачу присвоєне «[PERSON]». 18.09.2001 року згідно договору купівлі-продажу, укладеного на Універсальна Товарна Біржа «Миколаївська нерухомість 2000», [PERSON] придбав у [PERSON] цілу домобудівлю розташовану за адресою: [ADDRESS], право власності на яку за ним зареєстровано ММБТІ 18.10.2001 року за № 20653. Нотаріально даний договір купівлі-продажу посвідчений не був, оскільки на момент його укладання сторони вважали, що це не потрібно, а потім відповідачі ухилялись від його нотаріального посвідчення у зв'язку з переїздом на іншу адресу. [INFO] р. [PERSON] помер, спадкоємцями після його смерті є його дружина [PERSON], дочка [PERSON] та син [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 260/2016. Спадкоємці звернулися до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у виді вище вказаної домобудівлі. Проте, постановою від 31 травня 2016 року, виданої Державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області О.М. Колесніченко, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на підставі відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вище вказаної домобудівлі. Копія постанови міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид договору повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. У відповідності з ч.2 ст. 47 ЦК УССР та ч.2 ст.220 ЦК України, якщо відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Факт здійснення сторонами своїх обов'язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією. На момент укладання даного договору позивач не вважав за необхідне нотаріально посвідчувати договір. На теперішній час відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. У зв'язку з цим, позивач вважає за необхідне визнати зазначений договір дійсним в судовому порядку. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30. 05. 2008 № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, оскільки договір купівлі-продажу від 18.09.2001 року домобудівлі [ADDRESS] було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що батько позивача [PERSON] добросовісно помилявся щодо відсутності необхідності його нотаріального посвідчення. А враховуючи те, що на теперішній час реальне місцезнаходження відповідача невідоме та нотаріальне посвідчення договору є неможливим, суд приходить до висновку, що дана позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved