Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

23 березня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого посилалося на те, що 14 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 29.3/19-8, відповідно до якого банк надав відповідачу строковий кредит в сумі 12 594,00 доларів США, зі сплатою 8,88 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення кредиту до 13 травня 2015 року. Згідно п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається позичальнику на придбання автомобіля марки DAEWOO, модель Ланос, 2008 року випуску, чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу від № 1093/08 від 06 травня 2008 року, укладеним з Акціонерним товариством «Українська автомобільна корпорація». Відповідно до п. 1.3 Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій, а також витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, сторони укладають: з позичальником договір застави транспортного засобу, визначеного п. 1.2 цього договору, заставною вартістю 12 594,00 доларів США, що за офіційним курсом долара США та гривні, встановленим Національним банком України складає 63 600,00 грн. Відповідно до умов Кредитного договору, позичальник - відповідач [PERSON] зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту (п. 1.1.1 Кредитного договору). Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу, кредит у сумі 12 594,00 доларів США, що підтверджується квитанцією №авт/391979 та №авт/391976 від 15 травня 2008 року. В свою чергу, [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору в результаті чого станом на 04 грудня 2015 має заборгованість за кредитом в розмірі 23 906,57 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 грудня 2015 року становить 551 974,09 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят чотири грн. 09 коп.), яка складається з: -заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 11 501,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.12.2015 року становить 265 560,53 грн.; -заборгованості по відсоткам в розмірі 5103,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.12.2015 року становить 117 824,79 грн.; -пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 5683,53 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.12.2015 року становить 131 226,00 грн.; -пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 1618,22 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.12.2015 року становить 37 362,77 грн. Зазначену суму, а також судові витрати в розмірі 8 279,61 грн. позивач просив стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 31 березня 2016 року було відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 30 листопада 2016 року уточнене прізвище відповідача [PERSON] , належним відповідачем визнана [PERSON] . Ухвалою суду від 22 серпня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 04 червня 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» залучено у справі в якості правонаступника позивача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Представник позивача, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає на тій підставі, що з відповідача вже стягнуто заборгованість за даним кредитним договором на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 13 липня 2012 року (справа №341/12) в розмірі 106 362,36 грн. Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 лютого 2013 року (справа № 755/2664/13-ц) постановлено видати виконавчий лист на виконання рішення Третейського суду. За наведених підстав, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 29.3/19-8, відповідно до якого банк надав відповідачу строковий кредит в сумі 12 594,00 доларів США, зі сплатою 8,88 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення кредиту до 13 травня 2015 року. Згідно п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається позичальнику на придбання автомобіля марки DAEWOO, модель Ланос, 2008 року випуску, чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу від № 1093/08 від 06 травня 2008 року, укладеним з Акціонерним товариством «Українська автомобільна корпорація». Згідно п. 1.3 Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій, а також витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, сторони укладають: з позичальником договір застави транспортного засобу, визначеного п. 1.2 цього договору, заставною вартістю 12 594,00 доларів США, що за офіційним курсом долара США та гривні, встановленим Національним банком України складає 63 600,00 грн. Відповідно до умов Кредитного договору, позичальник-відповідач [PERSON] зобов`язувалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту (п. 1.1.1 Кредитного договору). Встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу, кредит у сумі 12 594,00 доларів США, що підтверджується квитанцією №авт/391979 та №авт/391976 від 15 травня 2008 року. Загальними Зборами Акціонерів від 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». 26 квітня 2018 року найменування банку було змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». З 15 жовтня 2019 року правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» є\~\~Акціонерне товариство «Альфа-Банк» . Таким чином Акціонерне товариство «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за вказаним вище Договором кредиту укладеного з відповідачем. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. На підставі ст. 549 Цивільного кодексу України\~та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно приписів ст. 550 Цивільного кодексу України,\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. У зв`язку з порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору відповідачу нараховано неустойку (пеню). Відповідно до\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 ЦК України. На підставі ст.ст.\~525,\~526 Цивільного кодексу України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно розрахунку банку, проведеного станом на 04 грудня 2015 за відповідачем рахується заборгованість за кредитом в розмірі 23 906,57 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 грудня 2015 року становить 551 974,09 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят чотири грн. 09 коп.), яка складається з: -заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 11 501,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.12.2015 року становить 265 560,53 грн.; -заборгованості по відсоткам в розмірі 5103,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.12.2015 року становить 117 824,79 грн.; -пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 5683,53 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.12.2015 року становить 131 226,00 грн.; -пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 1618,22 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.12.2015 року становить 37 362,77 грн. В той же час, представником відповідача надано суду копію рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13 липня 2012 року у справі № 341/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № 29.3/19-8 від 14 травня 2008 року. Згідно ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13 липня 2012 року у справі № 341/12 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено частково, з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість по договору кредиту № 29.3/19-8 від 14 травня 2008 року в сумі 106 362,36 грн. та третейський збір в сумі 1 463,62 грн. Зазначеним рішенням було встановлено, що станом на 13 липня 2012 року у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за договором кредиту №29.3/198 від 14 травня 2008 року у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 106 362,36 грн., в тому числі: заборгованості за кредитом 11 501,70 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.07.2012 року складає 91 933,08 грн., заборгованості за відсотками\~\~в розмірі 1 805,24 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.07.2012 року становить 14 429,28 грн. В частині нарахування та стягнення пені за прострочення сплати кредиту та відсотків за користування кредитом у розмірі 8 891,46 грн. третейський суд відмовив за необґрунтованістю, оскільки розрахунок пені за прострочення сплати кредиту проведений позивачем з моменту виникнення заборгованості 16.04.2009 року по 18.04.2011 року, за прострочення сплати відсотків з 18.05.2009 року по 18.04.2011 року. Встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 лютого 2013 року (справа № 755/2664/13-ц) постановлено видати виконавчий лист на виконання вищезазначеного рішення Третейського суду, проте позивачем в силу ст. 81 ЦПК України не надано суду відомостей щодо його виконання або невиконання. У відповідності до ч. 1ст. 1048 ЦК України\~\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку повернення позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. При цьому суд звертає увагу на висновки сформульовані у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 285/3950/17-ц, за якими пред`явлення особою позову до третейського суду, до підвідомчості якого згідно зі\~статтею 6 Закону України «Про третейський суд»\~відноситься вирішення відповідного спору, перериває позовну давність. Звернення до третейського суду свідчить і про зміну строку виконання основного зобов`язання як це передбачено частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Частина друга\~статті 625\~ЦК України регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правильність такого застосування вищевказаних норм матеріального права узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18. Так, відповідно до п. 1.1.1. Договору кредиту № 29.3/19-8 від 14 травня 2008 року\~\~кінцевий термін повернення основної заборгованості до 13 травня 2015 року. В той же час, звернувшись у 2012 році до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, кредитор, відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов`язання. Після пред`явлення вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач, згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі облікової ставки НБУ (відповідно до приписів\~ст. 1048 ЦК України), задоволенню не підлягають. Між тим, відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, позивач не скористався своїм правом щодо заявлення вимоги про застосування правил ч.2\~ст.625 ЦК України\~щодо невиконаного боржником грошового зобов`язання, яке виникло у нього на підставі рішення третейського суду. У зв`язку з тим, що позивач раніше вже звертався до третейського суду з позовом про стягнення боргу по кредиту, процентам, пені, в результаті чого ухвалене рішення про стягнення заборгованості за даним кредитом, відсутні підстави для повторного стягнення цього ж самого боргу. Виходячи з наданих доказів, можна встановити, що третейський суд у своєму рішенні стягнув всю заборгованість по кредиту (як прострочену так і строкову) достроково. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити в повному обсязі. Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати в розмірі 8 279,61 грн. покласти на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed