Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

21 травня 2014 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь щомісячно аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно для утримання їх спільної малолітньої дитини [PERSON], [INFO]., додаткових витрат, пов'язаних із лікуванням дитини у розмірі 2 370,61 грн. та на придбання засобів гігієни для дитини у розмірі 304,20 грн. щомісяця. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що має малолітню дитину-інваліда, сина [PERSON], батьком якого є відповідач. Дитина проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. [PERSON] добровільно не бере участі в утриманні сина, який має ваду органів рухового апарату (тазових органів), обмеження до самообслуговування, пересування, потребує спеціальних засобів для цього та постійного догляду і матеріальних витрат тощо. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, простить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який був повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився і не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а. с. 14) і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов'язані його утримувати до досягнення ним повноліття. Згідно обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та зобов'язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, суд дійшов до висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд при розгляді позову виходить з того, що аліменти не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини та в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. З матеріалів справи, зокрема із копій медичного висновку Центральної дитячої Житомирської міської лікарні за № 92 від 02.08.2008 р. та форми індивідуальної програми реабілітації інваліда (а. с. 15-16), вбачається, що [PERSON], [INFO]., має ваду органів рухового апарату (тазових органів), обмеження до самообслуговування, пересування, потребує спеціальних засобів для цього та постійного догляду і додаткових матеріальних витрат, що є особливими обставинами, передбаченими ч.1 ст. 185 ЦПК України. Отже, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на придбання засобів гігієни для їх спільної дитини у розмірі 304,20 грн. щомісяця є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, з урахуванням того, що обоє батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані зазначеними особливими обставинами. В частині стягнення додаткових витрат, понесених за минулий час, суд відмовляє, оскільки, позивачем не подано доказів того, що вона, відповідно до ч.2 ст.191 СК України, вживала заходи щодо одержання ціх витрат від відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: partial