Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

23 вересня 2016 року до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області поступила позовна заява [PERSON] до [PERSON], яку позивач до початку розгляду справи по суті змінив та у якій остаточно просить зобов'язати відповідача спільно із позивачем через кадастрову службу Корсунь-Шевченківського району Черкаської області винести в натурі дві суміжні ділянки, які належать сторонам і розташовані у с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, а також стягнути судові витрати по справі. Свій позов позивач мотивує тим, що він є власником земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS]. З однією із його земельних ділянок межує земельна ділянка, яка належить відповідачу - [PERSON] Відповідач при користуванні своєю земельною ділянкою виходить за її межі, самовільно переставляє межові знаки, тому виникла необхідність у встановленні кадастровою службою в натурі меж земельних ділянок, що належать сторонам. Відповідач в добровільному порядку здійснити вказані дії відмовляється, тому позивач і звернувся до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач змінений позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у зміненому позові. Вказав, що спір між сторонами існує вже декілька років через те, що відповідач порушує межові знаки між належними їм суміжними земельними ділянками, що розташовані в с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, відповідач виорала частину земельної ділянки, що належить позивачу. Звернення до органів влади позитивних результатів не дали. В натурі межі були визначені і закріплені весною 2016 року згідно взаємного погодження. Однак, відповідач продовжувала порушувати межі земельних ділянок. 19 вересня 2016 року був проведений повторний замір земельних ділянок, після чого відповідач знову переставила межові знаки. Відповідач позов не визнала та пояснила, що межі до 2016 року встановлені не були. Позивач порушував її право на землю, пошкоджував її урожай. Кілки (межові знаки), які ставив на власний розсуд позивач, вона викидала. Домовитись із позивачем не представляється можливим. На її замовлення кадастрова служба встановила межові знаки 19 вересня 2016 року, але розташування вказаних знаків не влаштувало позивача. Крім того, відповідачка пояснила, що за наслідками встановлення межових знаків їй не було видано акт прийомки- передачі таких знаків. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] (дільничний інспектор міліції, який в липні 2016 року обслуговував с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області) суду пояснив, що за заявою [PERSON] проводив перевірку щодо дій [PERSON] по знищенню межових знаків. Особисто він не бачив і не встановив фактів порушення меж. Зазначив, що [PERSON] попереджала [PERSON] про виклик нею кадастрової служби. Свідок [PERSON] (до 26 грудня 2016 року сільський голова с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області) суду пояснила, що конфлікт між сторонами існує тривалий час, позивач неодноразово скаржився на дії відповідача щодо порушення меж земельних ділянок. [PERSON] було рекомендовано звернутись до кадастрової служби для винесення меж в натурі. Свідок особисто попереджала [PERSON] про виїзд кадастрової служби на замовлення [PERSON] Знаки встановлювались кадастровою службою в присутності представників сільської ради. [PERSON] при встановленні межових знаків погоджувалась на зменшення земельних ділянок. Кадастрова служба встановлювала межові знаки на замовлення [PERSON] Акт прийому-передачі межових знаків не складався. Свідок [PERSON], яка є дружиною позивача, суду пояснила, що до 2013 року межових знаків не було. З 2013 року стали відбуватись порушення меж земельних ділянок з боку відповідача. На початку 2016 року за спільною згодою позивача і відповідача були самостійно встановлені межові кілки. В подальшому межові знаки неодноразово переміщувались самою [PERSON] (відповідачем). Свідок [PERSON], який є чоловіком відповідачки, суду пояснив, що межові знаки встановлювались кадастровою службою у вересні 2016 року. Відповідачка межові знаки не переміщувала. Раніше позивач самостійно встановлював межові знаки. Весною 2016 року межі були погоджені між сторонами і встановлені кілки. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В суді встановлено, що позивачу на праві власності належать дві земельні ділянки, розташовані у с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Права власності на земельні ділянки належать позивачу на підставі: Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення сесії Деренковецької сільської ради №2-5 від 31 травня 2002 року, на земельну ділянку площею 0,4895 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.5), Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки АЕР №669448 р/р 1138 від 27 березня 2002 року, на земельну ділянку площею 0,5989 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.6). Суміжною земельною ділянкою із ділянкою, що належить позивачу, є належна відповідачу земельна ділянка. У власності відповідача перебуває три земельні ділянки, права власності на які належать відповідачу на підставі: Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія №р/№3444 від 09 жовтня 2002 року, на земельну ділянку площею 0,5982 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.21), Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Деренковецької сільської ради №18-6/5 від 18 грудня 2007 року , на земельну ділянку площею 0,1301 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.22), Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Деренковецької сільської ради №18-6/5 від 18 грудня 2007 року , на земельну ділянку площею 0,1994 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.23). Позивач вважає, що відповідач тривалий час порушує його права як власника земельних ділянок, яка при користуванні своєю земельною ділянкою виходить за її межі, самовільно переставляє межові знаки. Позивач неодноразово звертався до відповідача та до органів влади з метою вирішення питання щодо усунення порушень відповідачем прав позивача як власника земельних ділянок (а.с.7, 8, 9, 10, 14, 15). У вересні 2016 року кадастровою службою Корсунь-Шевченківського району в присутності представників Деренковецької сільської ради Корсунь-Шевченківського району межові знаки були встановленні. Відповідно до п.3.14. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686, передача встановлених межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Такий акт складений не був. Відповідно до ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. За таких обставин, враховуючи існування спору за межу між сторонами у справі, а також можливість вирішення даного спору лише шляхом встановлення твердих меж земельних ділянок, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову і вважає необхідним зобов*язати відповідача сприяти позивачу у встановленні твердих меж між належними їм суміжними земельними ділянками, що розташовані в с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Outcome: partial