Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

22.07.2015 року заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 24 березня 2012 року вони уклали шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заявники вказують, що подружнє життя не склалося в силу зовсім різних поглядів на життя та побут. Намагання зберегти сім'ю, навіть після неодноразового звернення до сімейного психолога, не призвели до успіху. Заявники переконалися, що є зовсім різними людьми і тому вважають, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тож збереження шлюбу є недоцільним. До початку судового розгляду заявники звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, вимоги спільної заяви підтримують в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.03.2012 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №252 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Заявники категорично наполягають на розірванні шлюбу, переконані, що примирення з між ними не відбудеться. Заявники домовились щодо визначення місця проживання та участь у вихованні та утриманні дитини шляхом укладання відповідного договору (а. с. 5) Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких заявники наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, а тому заява підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно положень ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved