Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася досуду з позовом до Донецької міської ради м.Донецька Донецької області, в якому ставить питання про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на квартиру розташовану за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вулиця Стадіонна, будинок 20«б», квартира 93, в порядку спадкування за законом, після померлого 11 березня 2016 року чоловіка, [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що 11.03.2016 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул.Стадіонна, буд.20 «б», квартира №93. З метою отримання свідоцтва на право на спадщину за законом, позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Померлий заповіт не залишив. Інші спадкоємці за законом відмовились від спадщини на користь позивача. У звязку з тим, що позивачем не було надано правовстановлюючі документи про належність померлому вказаної квартири нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Документи, що підтверджують право власності на квартиру нотаріусу не було надано у звязку з їх відсутністю, оскільки позивачу невідомо, де спадкодавець їх зберігав. В позасудовому порядку [PERSON] не може одержати правовстановлюючі документи на спадкове майно, оскільки м.Донецьк відноситься до міст у Донецькій області, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в інший спосіб, окрім як за рішенням суду. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.01.1992 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №172035 від 22.03.2016 року (а.с.70). 12.03.2016 року [PERSON] помер. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.03.2016 року, про що в книзі реєстрацій актів про смерть зроблено запис № 1926 та довідкою про причину смерті №172 (а.с.59,90). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка розташована за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вулиця Стадіонна, будинок 20«б», квартира 93. Відповідно до Інформаційної довідки від 28.10.2016 року, виданої Департаментом надання адміністративних послуг та розвитку підприємства Запорізької міської ради, право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] 12.12.2008 року на підставі договору купівлі-продажу. В матеріалах справи міститься копія договору купівлі продажу на квартиру, де покупцем вказано [PERSON] (а.с.9). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира, яка розташована за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул.Стадіонна, буд.20 «б», кв.93 належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с.12). Крім позивача, спадкоємцями на квартиру є мати померлого [PERSON], син - [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини, про що свідчать їх заяви в матеріалах справи (а.с.13, 14). [PERSON] надала заяву до нотаріусу про прийняття спадщини (а.с.55). Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу заведено спадкову справу №6/2016 після смерті [PERSON], про шо свідчить Витяг про реєстрацію в спадкову реєстрі (а.с.65). [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] «б», кв.93, переміщений з тимчасово окупованої території в [ADDRESS], що підтверджено довідкою від 26.03.2015 року №2327003693 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.62). У звязку з тим, що позивачем не було надано правовстановлюючі документи про належність померлому квартири, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на квартиру та видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії (а.с.99). Відповідно до вимог п.23, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що мати померлого та його син відмовилися від спадщини, а дружина [PERSON] надала заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved