Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

22.08.2016 року представник позивача ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку частину суми заборгованості за кредитним договором від 18.08.2008 року у сумі 34186,58 доларів США ( яка складається з заборгованості за тілом кредиту) , що за курсом за курсом НБУ від 25.07.2016 року становить 848169,05 грн. та понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі вважає їх законними та обґрунтованими, підстав для відмови у задоволені вимог як з боржника так із поручителя не вбачає, зазначив, що позов подано у межах строку позовної давності, що була визначена п.5.5 кредитного договору та п.п. 11, 12 договору поруки, які у встановленому порядку відповідачами не спростовані та недійсними судом не визнавалися. У судове засідання [PERSON] повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом СМС-повідомлення на номер [NUMBER], причину неявки суду не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. У судовому засіданні 13.12.2017 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав, вважає, що договір поруки укладений з порушенням конституційних прав [PERSON], крім того, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності, який повинен становити три роки, та починає свій відлік з 2009 року, коли [PERSON] самостійно припинив виплату за кредитним договором. У судовому засіданні 13.12.2017 року представник відповідача [PERSON] проти закінчення розгляду справи по суті не заперечував, але заявив клопотання стосовно надання часу для підготовки до дебатів. Клопотання представника відповідача судом було задоволено, з урахуванням тривалого розгляду справи по суті та зволіканням розгляду справи з боку відповідачів, судом була визначена перерва у судовому засіданні до 14.12.2017 до 08-00 год., про що було оголошено у судовому засіданні. На пропозицію суду отримати судову повістку, представник відповідача [PERSON] залишив залу судового засідання. Після оголошення перерви у судовому засіданні 13.12.2017 року від представника відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява , в якій він просив відкласти розгляд справи у судовому засіданні, призначений на 14.12.2017 року, посилаючись на те, що 14.12.2017 року він буде знаходитися в іншому судовому засіданні у м. Бердянськ Запорізької області, відповідних доказів на підтвердження поважності причини суду не надав, в заяві навіть не зазначив реквізити справи, у якій мав намір приймати участь. У судове засідання 14.12.2017 року представник відповідача [PERSON] не зявився, судом його неявка була визнана як така, що має місце без поважних причин, оскільки докази на підтвердження поважності відсутності у судовому засіданні учасником процесу не надано, крім того, як вбачається з інформації, отриманої з офіційного сайту Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, у списку справ, призначених до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2017 року за участю учасника будь-якого провадження на прізвище «Тютюник» взагалі не зазначено, крім того, перші судові засідання у Бердянському міськрайонному суду Запорізької області призначені на 08-30 год, тобто, у разі дійсного знаходження представника відповідача у зазначений день у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області та бажанні приймати участь у судовому засіданні при розгляді даної справи, останній мав можливість використати своє право щодо участі у судовому засіданні в режимі відео конференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, надавши відповідну заяву. У відповідності до ч.2 ст.169 неявка представника в судове засідання без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні 13.12.2017 року його представником [PERSON] не було зазначено жодної поважної причини, яка б перешкоджала його присутності у судовому засіданні, крім того сам представник відповідача [PERSON] вважав за можливе розгляд справи та його закінчення по суті у відсутності [PERSON] Після оголошення у судовому засіданні перерви за клопотанням представника відповідача [PERSON] та визначення часу тривалості такої перерви, до канцелярії суду через представника відповідача [PERSON] була надана заява від імені [PERSON], в якій він просив відкласти розгляд справи, визначений судом на 14.12.2017 року, посилаючись на ті обставини, що знаходиться на стаціонарному лікування, відповідних доказів на підтвердження поважності причини суду не надав. Судом була визнана його неявка до судового засідання як така, що має місце без поважних причин. Крім того, у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача до судового засідання незалежно від причин, суд має право розглянути справу по суті у відсутність такого відповідача. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок \~у сукупності, суд вважає, що позовні \~ вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.\~\~\~Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.\~ Судом встановлено: Між позивачем ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір ZPUKGA0000000014 від 18.08.2008 року на підставі якого відповідачу видано кредит в сумі 40521,53 доларів США на термін до 18.08.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до п.5.5. кредитного договору ZPUKGA0000000014 від 18.08.2008 року сторони дійшли згоди, що термін позовної давності до вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. В забезпечення виконання зобовязання за договором кредиту, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки від 18.08.2008 року. Крім того, на виконання зобовязання за договором кредиту, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено іпотечний договір від 18.09.2008 року Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання , зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її отримання. Відповідно до п.11 Договору поруки зазначений договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п.12 Договору поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення пяти з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. За зазначеним правочином відповідач [PERSON] виконує неналежним чином, у звязку з чим, рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 листопада 2013 року, ухваленого по справі № 334/8784/13-ц, провадження № 2/334/33121/2013 позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ZPUKGA0000000014 від 18.08.2008 року в сумі 121385,05 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки на квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В порядку викання рішення суду предмет іпотеки було реалізовано, отримані кошти 28.01.2016 року були зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ZPUKGA0000000014 від 18.08.2008 року, після цієї дати жодних оплат відповідачем не здійснено. 18.04.2008 року на адресу [PERSON] та [PERSON] банком було направлено повідомлення стосовно наявної заборгованості та вимогою погашення простроченої заборгованості протягом 5 днів з дня одержання повідомлення. Однак, відповідачі в обумовлені правочином строки свої зобовязання не виконали, станом на 25.07.2016 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 400748, 31 доларів США, яка складається з наступного 34186, 58 долар США заборгованість за кредитом; 31962, 50 доларів США- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 156709,37 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно з ст. 526, 530 ЦПК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Однак, чинним законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення певної частини заборгованості за наявним кредитом, тому в межах заявлених позовних вимог, стягненню підлягає заборгованість за кредитом у розмірі 34186,58 доларів США, що за курсом 24,81грн. ( відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.07.2016 року) становить 848169,05 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ ПРИВАТБАНК про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи представника відповідача [PERSON] [PERSON] стосовно пропуску строку позовної давності суд вважає хибними та до уваги не приймає, оскільки звернення позивача до суду мало місце в строк, визначений умовами Кредитного договору та Договору поруки, який не суперечить вимогам ст. 259 ЦК України. Крім того, зазначені норми кредитного договору та Договору поруки стосовно застосування позовної давності, або будь-які інші, що нібито порушують конституційні права поручителя, у судовому порядку недійсними не визнані, тому є чинними для врегулювання правовідносин, що виникли між сторонами. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів судові витрати, які поніс позивач по сплаті судового збору у розмірі 12722,54 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved