Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

22.07.2020 року до суду звернувся позивач, [PERSON] , з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідачів Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області і [PERSON] 01.09.2020 року отримана довідка про реєстрацію відповідача - фізичної особи. 02.09.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 12.10.2020 року. 12.10.2020 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 10.11.2020 року за клопотанням позивача. 10.11. 2020 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 03.12.2020 року за клопотанням позивача. 24.11.2020 року позивачем подана уточнена позовна заява (про зменшення позовних вимог). Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 03.12.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог за позовною заявою про зменшення позовних вимог позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] На день смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку за адресою: [ADDRESS] і земельної ділянки (державний акт про право приватної власності на землю серії І-ДП № 124093) . Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] він успадкував за договором довічного утримання від 05.06.1996 року. На сьогоднішній день він є власником зазначеного житлового будинку. Але присадибна земельна ділянка не перейшла йому у спадок, оскільки його бабуся, [PERSON] , узаконила земельну ділянку тільки в березні 2000 року. а договір довічного утримання був складений і посвідчений в 1996 році. Дана земельна ділянка має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) 16.10.2020 року він звернувся до державного нотаріуса Першої Кам`янської нотаріальної контори, т.в.о., державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , подавши свідоцтво про смерть та всі необхідні документи. Однак, постановою державного нотаріуса Першої Кам`янської нотаріальної контори, т.в.о., державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 16.10.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що й стало підставою звернення до суду. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснивши, що в позовній заяві викладені всі обставини та надані всі докази на обґрунтування позовних вимог. Відповідач, представник Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність згідно якої будь-яких заперечень з приводу заявлених позовних вимог не зазначив, тобто визнав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] , позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення. Пояснила, що їй відомо наслідки, визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини і вона на дану спадщину не претендує. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На день смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] (державний акт про право приватної власності на землю серії І-ДП № 124093). Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] перейшов у власність позивача від [PERSON] , за договором довічного утримання від 05.06.1996 року. Але присадибна земельна ділянка не перейшла у власність та/або у спадок позивача, оскільки спадкодавець [PERSON] , узаконила земельну ділянку тільки в березні 2000 року, а договір довічного утримання був укладений і посвідчений в 1996 році. Зазначена вище земельна ділянка має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) 16.10.2020 року позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Кам`янської нотаріальної контори, т.в.о., державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , подавши свідоцтво про смерть та всі необхідні документи. Однак, постановою державного нотаріуса Першої Кам`янської нотаріальної контори,т.в.о., державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 16.10.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме: визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі оскільки помилково вважав, що разом з укладеним договором довічного утримання йому у власність перейшов не лише житловий будинок, а й присадибна земельна ділянка. Таким чином суд вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. В свою чергу дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Згідно повідомлення державного нотаріуса спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , не відкривалась до звернення позивача. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Крім того, виходячи з того, що позивач є єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , і будь-яка інша особа не претендує на спадщину, що залишилась після її смерті. Відповідно при відмові у задоволенні позовних вимог лише з формальних підстав буде порушуватись принцип пропорційності та право власності позивача на майно, що залишилось після смерті спадкодавця. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачеві тривалістю в два місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який на думку суду буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача.

Outcome: approved