Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

22.08.2019 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Новоцаричанської\~ сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі по тексту відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування (а.с.1-4). Так, позивач просить суд: - визнати Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 127/87 від 17.03.1997 року на ім`я [PERSON] втраченим; - визнати за [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), як спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП «Іскра» у селі Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданим на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 127/87 від 17.03.1997 року. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/7678/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Справу призначено до розгляду (а.с.19-20). Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю (а.с.82). Представник відповідача НовоцаричанськоїСР, відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав та в судові засідання не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду (а.с.81а). Згідно із ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України). Відповідно до ч.3\~ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, підставі розпорядження\~Білгород-Дністровської\~районної державної\~адміністрації №\~127/87\~від 17.03.1997\~рокубуло видано [PERSON] Сертифікат на право\~на земельну\~частку (пай)\~серії [NUMBER] ,\~розміром 4,0\~в умовних\~кадастрових гектарах\~у землі,\~яка перебувала\~у колективній\~власності КСГП\~«Іскра» у\~селі Нова\~Царичанка Білгород-Дністровського\~району Одеської\~області(а.с.11-12). 01.02.1997 року баба [PERSON] [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.02.1997 року Новоцаричанською СР Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 05 (а.с.6). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП «Іскра» у селі Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданим на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 127/87 від 17.03.1997 року. З метою оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, у встановлений строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. 15.08.2019 року позивачем було зроблене оголошення в газеті «Торнадо» про те, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий на підставі розпорядждення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 127/87 від 17.03.1997 року на ім`я [PERSON] є\~втраченим(а.с.14-15). Згідно із листом завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданова О.В. від 06.08.2019 року за № 1914/02-17, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] було відмовлено у зв`язку із тим, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП «Іскра» у селі Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданим на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 127/87 від 17.03.1997 року, не можливо у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 127/87 від 17.03.1997 року на ім`я [PERSON] Рекомендовано звернутися до суду (а.с.10). Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб. Згідно із ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування по черзі. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки. Спадкоємцем першої черги за законом являються позивачка. Згідно із ч.ч. 1, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в ході судового засідання, єдиним спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] , який претендує на спадщину за законом є її онук [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладені\~обставини та\~норми чинного\~законодавства,\~розглянувши справу\~в межах\~заявлених вимог\~та наданих\~сторонами доказів,\~які оцінені\~судом в\~їх сукупності,\~суд,\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~дійшов до\~висновку прозаконність,\~обґрунтованість та\~правомірність позовних\~вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved