Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

22.01.2021 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим №37315 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості, яка складає 22000 грн. За вищевказаним виконавчим написом нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. було відкрито виконавче провадження № 63472888. Приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи боржника та стягується щомісячно із її пенсії по 1700 грн. Позивач вважає, що вчинений виконавчий напис, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що лише в безспірному порядку нотаріус міг би видати виконавчий напис і направити його до виконання. В даному випадку позивачка заперечує борг перед відповідачем, так як вона не укладала з цим товариством ніяких договорів, в тому числі поруки, а тому із її пенсії стягуються кошти на погашення неіснуючої заборгованості. Внаслідок чого порушено її права та інтереси. Просить суд визнати виконавчий напис № 37315 від 08.09.2020 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутність (а.с. 3). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву не направив (а.с. 22,25,37). Треті особи будучи належним чином повідомлені про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися (а.с.34,37). На виконання ухвали суду від 25.01.2021, приватний нотаріус Горай О.С. направив копії документів: виконавчий напис від 08.09.2020; заяву (договір) № 008-99943-070813 від 07 серпня 2013 року [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про отримання кредиту шляхом відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки з встановленням ліміту кредитної лінії в розмірі 8600 грн; виписку з особового рахунку за кредитним договором № 008-99943-070813 із зазначенням заборгованості за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 в сумі 15618,14 грн; заяву на вчинення виконавчого напису від представника ТОВ «ФК «Аланд»; договір №2-42/К про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 06.10.2017 укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Аланд»; реєстр боржників до договору відступлення (а.с.38-53). 25.01.2021 ухвалою суду клопотання позивачки задоволено. Вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису 08.09.2020, реєстраційний номер 37315, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 22000 грн, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Романа Васильовича, виконавче провадження ВП № 63472888 (а.с. 16-17). Ухвалою суду від 25.01.2021 відкрито провадження (а.с.20). Ухвалою суду від 24.03.2021 призначено до судового розгляду (а.с. 29). Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим №37315 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості яка виникла за договором № 008-99943-070813 від 07 серпня 2013 року укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Заборгованість нарахована за період з 11.08.2020-17.08.2020 в сумі 15618,14 грн. Нотаріусом за вчинення виконавчого напису стягнуто 500 грн, загальна сума стягнення становить 16118,14 грн. На підставі виконавчого напису від 08.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клименком Романом Васильовичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 63472888 з примусового виконання виконавчого напису № 37315 від 08.09.2020 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Звертаючись до суду з вищевказаним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню позивач зазначає, що такий порушує його законне право на захист своїх законних прав та інтересів, оскільки вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 299/1160/16-ц, провадження № 61-22900св18). Крім цього, слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З наданих позивачем суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували їх можливі заперечення, як і не надано приватним нотаріусом на вимогу суду документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис для з`ясування наявності безспірності заборгованості, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнано таким, що не підлягає виконанню. Заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису 08.09.2020, реєстраційний номер 37315, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Романа Васильовича, виконавче провадження ВП № 63472888, втрачають свою дію після набрання рішенням законної сили. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 908 грн судового збору, сплаченого останньою при зверненні з позовом до суду та 454 грн судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1362 грн .

Outcome: approved