Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

22.02.2018 року [PERSON] звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 01.05.2013 року між ним та [PERSON] за ініціативою останнього, був укладений договір позики грошових коштів. Згідно даного договору він позичив, а [PERSON] прийняв у позику грошові кошти в сумі 5000,00 гривень з терміном сплати в десятиденний термін, тобто до 10.05.2013 року, на підтвердження чого написав власноручно і підписав договір. Окрім цього, у 2012 році він передав у користування відповідачу свій автомобіль марки «ВАЗ 21104», державний номерний знак [NUMBER] . Даним автомобілем відповідач користувався до квітня 2013 року. У квітні 2013 року даний автомобіль відповідач відвіз в автосервіс. Ремонтом автомобіля займався ПП « [PERSON] » з 08.04.2013 року по 20.06.2013 року. В автомобілі було проведено ряд ремонтних робіт на загальну суму 2000,00 гривень, що підтверджується актом виконаних робіт ПП « [PERSON] .». А також для ремонту автомобіля були закуплені нові деталі, замість пошкоджених, на загальну суму 2931.00 гривень, що також підтверджується товарними чеками. За проведений ремонт автомобіля та заміну автозапчастин відповідач не розраховувався. Тоді, оскільки йому необхідний був автомобіль, він оплатив повністю всю вартість проведених ремонтних робіт. Так як пошкодження в автомобілі сталися внаслідок експлуатації авто [PERSON] , він звертався неодноразово із проханням до останнього з приводу відшкодування йому вартості деталей та проведених ремонтних робіт. Однак, відповідач ігнорував його звернення. До зазначеної дати, тобто до десяти днів, відповідач позичених коштів не повернув. З цього приводу він неодноразово звертався до відповідача, однак, на його прохання повернути кошти він не реагував, а навпаки, сприймав агресивно, повідомляючи його, що грошей в нього нема. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вважає, що розписка, написана [PERSON] власноручно про те, що він позичив кошти, підтверджують укладені між ними договірні відносини та отримання ним грошових коштів. Отже, станом на 19.02.2018 року грошові кошти, які підлягають поверненню йому відповідачем, становлять 5000.00 гривень, 2000.00 гривень - кошти за проведений ремонт автомобіля та 2931.00 гривня - кошти, витрачені на закупівлю автозапчастин. Загальна сума заборгованості становить 9931.00 гривня. Просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь суму боргу в сумі 9931.00 гривню. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.02.2018 року у справі відкрито провадження, дану цивільну справу передано в Старосамбірський районний суд Львівської області для розгляду. Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.04.2018 року дану справу прийнято до розгляду, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11 годину 00 хвилин 20.08.2018 року. Ухвалою суду від 01.03.2019 року закрито підготовче судове засідання, а справу призначено до судового розгляду по суті на 12 годину 00 хвилин 15.04.2019 року. Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.08.2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в частині стягнення з [PERSON] коштів за проведений ремонт автомобіля в сумі 2000.00 гривень та коштів, витрачених на закупівлю автозапчастин в сумі 2931.00 гривня, на загальну суму - 4931.00 гривня, - закрито у зв`язку з відмовою позивача. В подальшому, в судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Дик С.І. позов підтримали, просили його задоволити, тобто стягнути з відповідача в користь позивача борг в сумі 5000.00 гривень згідно розписки, яку власноручно написав [PERSON] , в якій підтвердив, що отримав дану суму грошей в борг від [PERSON] та зобов`язався цей борг йому повернути в 10-ти денний термін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлялася, відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідач повідомлявся про час та слухання справи належним чином (а.с.32, 55,71-74). В підготовчому судовому засіданні 14.11.2018 року позовну вимогу [PERSON] в частині стягнення з нього 5000,00 гривень, згідно розписки, [PERSON] визнав. А тому, при таких обставинах, суд вважає, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 травня 2013 року між позичальником [PERSON] та позикодавцем [PERSON] було укладено договір позики грошей за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 5000,00 гривень, а позичальник зобов`язався повністю повернути позику за цим договором в 10-ти денний термін. На підтвердження укладення договору позики позичальник видав позикодавцю розписку (а.с.5, 57). В підготовчому судовому засіданні 14.11.2018 року позовну вимогу [PERSON] в частині стягнення з нього 5000,00 гривень, згідно розписки, [PERSON] визнав, обіцяв повернути. Як передбачено ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Однак, на день звернення позивача з позовом до суду, а також на день розгляду справи по суті, відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей. Враховуючи наведене , суд вважає, що вимога про стягнення боргу в сумі 5000.00 гривень підлягає задоволенню, оскільки повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути 5000,00 гривень. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 704,80 гривень, понесених позивачем при подачі позовної заяви, що підтверджується квитанцією (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved