Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-23 00:00:00

22 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне, що відповідач по справі є її батьком. Він мешкає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], у якій є відповідальним квартиронаймачем, що підтверджується копією особового рахунку на квартиру [NUMBER] від 17.01.2014 року. Проте мешкати у квартирі за місцем реєстрації вона не має можливості, оскільки батько чинить їй перешкоди у цьому. Вона неодноразово намагалася вмовити батька без скандалів надати їй можливість проживати у квартирі, бо в неї відсутнє інше житло, батько обіцяв купити їй іншу квартиру або дозволити мешкати в цій, однак у добровільному порядку спор між ними так і не був вирішений. У теперішній час вона разом з дітьми мешкає у двокімнатній квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 17.01.2014 року, яка на підставі договору купівлі-продажу належить її матері [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Окрім них, у цій квартирі мешкають [PERSON] зі своєю цивільною дружиною [PERSON] В зв'язку з чим просить вселити її та її дітей до квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати відповідача передати їй ключі від вхідних дверей. 12.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] яка діє у власних інтересах та у інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням і зняттям з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він зареєстрований, проживає та є відповідальним квартиро найманцем квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], згідно особового рахунку на квартиру [NUMBER]. В даній квартирі 01.08.200 року відділом цивільної імміграції і реєстрації фізичних осіб Красноармійського МРВ ГУ МВС України в Донецькій області, була зареєстрована відповідачка [PERSON] та її двоє синів. Однак останні за цією адресою не проживали з січня 2000 року, а мешкають за адресою: [ADDRESS], де і мешкають до теперішнього часу. Відповідно до п. 3 Постанови КМУ від 16.01.2003 року № 35 «Тимчасовий порядок реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, місцем проживання фізичної особи є місце, де вони постійно, або переважно проживає як власник жилого будинку, за договором його найму, піднайму, оренди, або інших підстав передбачених законодавством України. Однак квартира [ADDRESS], не є постійним проживання відповідачів. Відповідачі взагалі не проживали за цією адресою, та вони не є власниками цієї квартири, між ними не було укладено договір найму, піднайму, оренди чи інше. На теперішній час він сплачує за відповідача та її дітей усі комунальні послуги, що тягне додаткові витрати на оплату комунальних платежів та доставляє йому незручності. В зв'язку з тим, що відповідачка та її діти жодного разу за період з січня 2000 року по теперішній час не виявила бажання повертатися до вказано житла, та не бажає нести обов'язки по оплаті за комунальні послуги, просить визнати відповідачку та її дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Зобов'язати Відділ імміграції і реєстрації фізичних осіб Красноармійського МРВ ГУ МВС України в Донецькій області зняти їх з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову, та задовольнити зустрічний позов. Представник відповідача [PERSON], просив відмовити у задоволенні первісного позову за необґрунтованістю, за відсутністю підтверджень того, що відповідач перешкоджав позивачці з 2000 року мешкати у спірній квартирі, тобто на протязі чотирнадцяти років, зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити первісний позов, а зустрічний залишити без задоволення, посилаючись на акт обстеження побутових умов в яких зараз мешкає позивачка Вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, свідків дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем, у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією особового рахунку на квартиру [NUMBER] від 17.01.2014 року та відповідним Ордером на житлове приміщення № 1328 від 23.10.1986 (а.с.9, 36) Відповідач [PERSON], та її діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вищевказаній квартирі, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.10). На теперішній час [PERSON], та її діти [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно договору дарування від 12.11.2003 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до акту Родинського комунального багатопрофільного підприємства комунального господарства від 05.02.2014 року, у вищевказаній квартирі за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON] не мешкають з січня 2000 року (а.с.45). Цей факт також підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], які у суді пояснили, що відповідачів за зустрічним позовом дійсно не мешкає у вищевказаному житлі з січня 2000 року більш того вони навіть жодного разу не бачили, щоб [PERSON] коли не будь приходила до свого батька. Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1 і п.5 ч.3 і ч.4 ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст.71 ч.1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї без поважних причин за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від.12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» у справах пор визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст..71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Суд також враховує той факт, що позивачка за первісним позовом має постійне місце проживання і не вважає об'єктивним Акт про обстеження матеріально-побутових вимог від 10.02.2014 року в частині твердження, що саме у спірній квартирі існують нормальні життєві умови для проживання дітей. Також суд зазначає, що квартира в якій на теперішній час мешкає позивачка та її неповнолітні діти, належить [PERSON], яка є мамою позивачки. Та дана квартира була подарована [PERSON] [PERSON], яка є матір'ю відповідача [PERSON] (а.с.12). Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають, а зустрічний позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved