Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

22.09.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів таким, що втратили право у користуванні житловим приміщенням,а саме: квартирою № 65 будинку № 2 по вул. Черкасова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником зазначеної квартири, що була приватизована ним та його дружиною [PERSON], яка померла 03.03.1998 р.. Відповідач [PERSON] є його сином, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] його онуками. Відповідачі більше року не проживають в квартирі, але по теперішній час зареєстровані за вказаною адресою, тому на них нараховуються комунальні послуги, які вони не сплачують, у звязку з чим у нього склалося скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідачі про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 79 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровський області, будучи повідомленим належним чином, не забезпечило явку у судове засідання свого представника, надало заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи докази: копію свідоцтва № 385-14 від 26.12.1994 р. про право власності на житло; довідку № 4 від 11.09.2015 р. про склад сімї; копію свідоцтва про смерть; акт про не проживання; довідки від 02.10.2015 р. [PERSON] України у Дніпропетровській області; (а.с. 6, 7, 8, 9, 12, 13, 14), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Позивач, згідно свідоцтва № 385-14 від 26.12.1994 р. про право власності на житло, є співвласником квартири [ADDRESS], що була приватизована ним та його дружиною [PERSON], яка померла 03.03.1998 р. Відповідач [PERSON] є сином позивача, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] онуками позивача. Відповідачі зареєстровані на цей час у квартирі [ADDRESS] та за вказаною адресою не проживають понад рік. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про наявність перешкод позивачу у користуванні належною йому власністю та підстав для визнання відповідачів, членів сімї позивача, такими, що втратили право користування житлом, так як вони без поважних причин понад рік відсутні в ньому, за відсутності між позивачем і відповідачами домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, у виді судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., сплаченого ним при предявлені позову. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 39, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved