Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

22 лютого 2010 року позивачі звернулися до суду з позовними вимогами про визнання дійсною угоди про купівлю - продажу майна, визнання права власності на квартиру. 05 квітня 2011 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] були задоволенні та визнано за позивачами право власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2013 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2011 року залишено без змін. 19 березня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2013 року скасовані та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 14 травня 2014 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовна заява залишена без розгляд у в зв*язку з неявкою позивачів. 24 лютого 2016 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 19 квітня 2016 року позивачами було доповнено позовні вимоги. Так, в обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням їх уточнень позивачі посилаються на те, що між [PERSON] та ТОВ проектно - будівельною фірмою «Домобуд» було укладено угоду, за умовами якої позивачка та всі члени її сім*ї повинні продати належну їм квартиру [ADDRESS] ТОВ «Будівельні експортні системи», а відповідач придбає іншу квартиру. Умови по відчуженню квартири, які покладалися на неї, вона виконала 27 жовтня 2006 року. Відповідач дозволив їй проживати у [ADDRESS], неодноразово давав усні та письмові зобов'язання з оформлення квартири однак до теперішнього часу договір купівлі - продажу не оформлено. Просила визнати за нею та її донькою [PERSON] право власності у рівних частках по ? частці кожній, скасувати право власності ТОВ проектно - будівельної фірми «Домобуд», звільнити вказану квартиру з під арешту. Окрім того 25 червня 2015 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ТОВ «Аріка Груп», яке придбало спірну квартиру на аукціоні та зареєстрували право власності на спірну квартиру, а тому позивачі просили суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 25 червня 2015 року та скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ «Аріка Груп». В судовому засіданні позивачі та представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Ліквідатор ТОВ ПБФ «Домобуд» Чабан Я.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що оскільки право власності на спірну квартиру було зареєстрована за ТОВ ПБФ «Домобуд» дана квартира була включена до інвентаризаційної відомості майна, що знаходиться в ліквідаційній масі банкрута, а тому 23 червня 2015 року й була продана на торгах. Представник ТОВ «Аріка Груп» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачів оскільки спірну квартиру вони придбали на аукціоні, після чого відповідно до норм діючого законодавства зареєстрували право власності на неї. Представники ТОВ ПБФ «Домобуд», ТОВ «Будівельні експортні системи», ВДВС Жовтневого районного Дніпропетровського МУЮ в судове засідання не з*явилися про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник відділу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради та приватний нотаріус Ярмолюк М.М. в судове засідання не з*явилися, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності. Вислухавши думку сторін, допитавши свідка, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Судом встановлено, що 27 жовтня 2006 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відчужили ТОВ «Будівельні експортні системи» належну їм квартиру [ADDRESS] , шляхом укладення договору. Пунктом 4 даного договору передбачено, що продавці до підписання договору отримали 484 500 грн. /т. 1, а.с. 15/. Згідно договору купівлі - продажу від 15 жовтня 2005 року ТОВ проектно - будівельна фірма «Домобуд» є власником квартири [ADDRESS] /т. 1, а.с. 16/. Зі змісту акту прийому - передачі квартири від 31 липня 2008 року вбачається, що позивач прийняла спірну квартиру в користування /т. 1, а.с. 22/. Статтею 657 ЦК України передбачено що договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідчення та державній реєстрації. Як вбачається спірний договір купівлі - продажу спірної квартири у встановленому законом нотаріальному порядку посвідчено не було. Актом опису й арешту майна від 14 січня 2010 року на вказану квартиру накладено арешт /т.1, а.с.26-27/. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що ТОВ «Будівельні експортні системи» зобов*язання не виконало, оскільки договір купівлі- продажу з [PERSON] до теперішнього часу на спірну квартиру не оформлений, хоча ТОВ ПБФ «Домобуд» було надано зобов'язання від 10 вересня 2007 року про передачу спірної квартири на підставі взаєморозрахунку з ТОВ ПБФ «Домобуд» та гарантію здійснити дії по оформленню права власності позивача на цю квартиру в строк до 22 листопада 2007 року, а зобов'язання від 17 лютого 2006 року було гарантовано здійснити ці дії в строк до 22 жовтня 2009 року. Положеннями ст. 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Враховуючи те, що спірний договір купівлі - продажу в нотаріальному порядку посвідчено так і не було, даний договір є нікчемним. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки згідно акту прийому - передачі спірної квартири від 31 липня 2008 року вбачається, що позивач прийняла спірну квартиру в користування, а факт користування спірною квартирою, оплата комунальних послуг не можуть бути підставою для визнання права власності, суд вважає за необхідне в частині визнання права власності на спірну квартиру за позивачами залишити без задоволення. Стосовно позовних вимог позивачів про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру за ТОВ «Аріка Груп» та скасування даної реєстрації суд виходить з наступного. 22 листопада 2011 року постановою господарського суду Дніпропетровської області ТОВ ПБФ «Домобуд» було визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Чабан Я.І. В зв'язку з тим що право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ТОВ ПБФ «Домобуд» дане майно було включено до інвентаризаційної відомості майна, що знаходиться в ліквідаційній масі банкрута. Після чого 25 червня 2015 року на відкритих торгах спірна квартира була продана переможцю ТОВ «Аріка», які й зареєстрували за собою право власності на спірну квартиру. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed