Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

22 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) по виплаті аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що від спільного шлюбу між нею та відповідачем народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано, і з того часу вона припинила спільне проживання з відповідачем, останній добровільної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти сплачував не в повному обсязі. Крім того не приймав та не приймає ніякої участі у вихованні доньки, не піклується про стан здоровя дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також зазначила, що на підставі рішення Хотинського районного суду від 05 лютого 2015 року відповідач зобовязаний виплачувати аліменти на її користь на утримання їхньої доньки у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] Вказала, що вона являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання та отримує пенсію в розмірі 1247,00 грн. на місяць. У звязку із цим вона не має можливості працювати та належним чином забезпечувати своїх дітей. Погіршення у стані здоровя проявляються у їхньої доньки. Так згідно висновку Чернівецького діагностичного центру вона страждає на гастропатію, еримоматозну гітерамію, дуоденотіатію гостроптію і потребує постійного нагляду лікаря. Для її оздоровлення постійно потрібні ліки, вітаміни, покращене харчування та різного роду додаткові обстеження, однак коштів зовсім не вистачає. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 2001,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але від її представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 22 від 16.02.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-МИ № 013027. Із копії свідоцтва про народження серія І-МИ № 064651 вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено, що відповідно до копії рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2015 року відповідач [PERSON] зобовязаний щомісячно сплачувати аліменти у твердій грошовій формі у розмірі по 500 грн. на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Як вбачається із розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів №2977/14.13-42 від 15.05.2017 року, наданим Хотинським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, заборгованість по сплаті аліментів відповідачем [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] станом на 10.07.2016 року становить 17156 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період з травня 2015 року по липень 2016 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тобто умовою застосування юридичної відповідальності є винна протиправна поведінка особи, форма вини платника аліментів не має принципового значення. При цьому на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, несвоєчасним або неправильним перерахуванням аліментних сум бухгалтерією організації, у якій працює платник. Разом з тим, відсутність у платника аліментів постійного заробітку, роботи, тощо, на думку суду не звільняє його від обовязку сплачувати аліменти, не може бути підставою для відмови у стягненні з нього аліментів, а також від сплати неустойки (пені) по аліментам, якщо є така вимога. Неустойка (пеня) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожний день прострочення її сплати, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми. Наданий позивачем розрахунок заборгованості неустойки (пені) суд вважає належним та обґрунтованим. Таким чином, суд встановив, що несвоєчасна та неповна сплата аліментів з вини відповідача стала підставою для вимог позивачки щодо стягнення з [PERSON] неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з травня 2015 року по липень 2016 року, яка складає 2001,00 гривень. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та підлягають до задоволення. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 196 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved