Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вимоги мотивував тим, що 16 червня 2015 року померла його мати [PERSON], яка постійно проживала [INFO]. Вказує, що оскільки його сестра [PERSON] у передбачений законом строк відмовилася від прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері, яку прийняв шляхом звернення до нотаріуса з заявою. За відсутності державної реєстрації за матірю права власності на належне їй житло по вул.Першотравнева,10 у с.Синівка Липоводолинського району Сумської області, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, а тому, уточнивши позов, просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок літ.«А-І» з верандою літ.«а» та ганком літ.«кр», сарай літ.«Б», літ.«б», літ.«г», літню кухню літ.«В» з верендою літ. «в», погріб літ. «п/г», огорожу №1-2, гараж літ. «Г» за вказаною адресою. Сторонои, третя особа у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від усіх маються заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, із 18 серпня 1960 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із копій погосподарських книг Синівської сільської ради вбачається, що у період із 1983 по 1995 рр. домогосподарство [PERSON] увесь вказаний період відносилося до суспільної групи господарств - службового двору, главою якого була [PERSON] У домоволодінні з 1983 по 2000 роки проживали [PERSON], її чоловік [PERSON] та їх діти. У 1984 році дочка [PERSON] вибула з даного господарства, у звязку з одруженням, в 1999 році вибув з даного господарства їх син [PERSON] 09 лютого 2009 року помер батько позивача [PERSON], з цього часу у господарстві залишилася проживати сама [PERSON] 17 березня 2009 року на імя [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ЯД №169014) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,188 га., та державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться у с.Синівка Липоводолинського району (а.с.7, 8). 30 травня 2015 року [PERSON] заповіла усе своє майно своїм дітям дочкі [PERSON] та сину [PERSON] порівну. Заповіт посвідчено секретарем виконкому Синівської сільської ради Липоводолинського району за №132 (а.с.14). 16 червня 2015 року померла мати позивача [PERSON] (а.с.18). Згідно з довідкою Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 16 березня 2016 року [PERSON] до своєї смерті постійно проживала [INFO] самотньо (а.с.16). 24 липня 2015 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Липоводолинського районного нотаріального округу заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері, як за заповітом так і за законом. 26 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини смерті матері. 22 жовтня 1991 року БТІ виготовлено технічний паспорт на житловий будинок №10 по вул.Першотравнева у с.Синівка Липоводолинського району із зареєстрвоаними КП «Сумське МБТІ» 19 лютого 2016 року змінами. Відповідно до даних техпаспорту та інвентаризаійної справи, домоволодіння складається із житлового будинку літ.«А-І» (1972 року побудови), загальною площею 65,9 кв.м, житловою - 42,8 кв.м, із верандою літ. «а» та ганком літ.«кр», погребу літ.«п/г», сараїв літ.«Б», «б», «г», літньої кухні літ.«В» з верандою літ. «в», гаражу літ.«Г», огорожі №1-2, загальною інвентаризаційною вартістю 124994 грн. Усі господарські споруди та прибудови побудовані до 5 серпня 1992 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з чч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» від 5 серпня 1992 року № 449 було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва (втратила чинність). Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Із аналізу вказаних положень вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти, про що також зазначено і в листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року». Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Отже, за наявності на збудований у 1972 році житловий будинок та до 5 серпня 1992 року інших господарських будівель з прибудовами виготовленого органами БТІ технічного паспорту, відповідних записів у погосподарських книгах, враховуючи правовий режим набутого у шлюбі зазначеного нерухомого майна (ст.ст.22, 28 КпШС), суд вважає доведеним факт його належності померлим батькам позивача. Після смерті [PERSON], в силу положень ч.3 ст.1268 КЦ України, його дружина [PERSON] прийняла спадщину на належну чоловікові частку спадкового майна стала односібним власником зазначеної нерухомості. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, протягом шести місяців має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК україни спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом, встановленого ст.1270 вказаного Кодексу строку. Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом на житловий будинок матері є позивач, який належним чином прийняв спадщину після її смерті. Інший спадкоємець за заповітом, сестра позивача, у шестимісячний строк після відкриття спадщини відмовилася від її прийняття. Тому, враховуючи викладене, а також те, що спірний житловий будинок та господарські будівлі з прибудовами зведені на виділеній для цього земельній ділянці, за наявності технічного паспорту, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуального житлового будинку з вказаними господарськими спорудами нормативним вимогам, наявні правові підстави для визнання права власності на домоволодіння за спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину.

Outcome: approved