Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

24.06.2019 року позивач звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з заявою про стягнення з [PERSON] витрат на стаціонарне лікування особи, яка постраждала внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог прокуратура зазначила, що 06.01.2019 року, близько 15 години, [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, по [ADDRESS] , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, заподіяв своїй дружині [PERSON] тілесні ушкодження, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеня важкості з короткочасним розладом здоров`я. У зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень [PERSON] в період з 06.01.2019 року по 16.01.2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Малинському ММРТМО. Витрати на лікування потерпілої становлять 3859,90 грн. Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 05.04.2019 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України було закрито у зв`язку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення. Однак відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на стаціонарне лікування [PERSON] на бюджетний рахунок Малинської міської ради, оскільки лікування потерпілої проводилось закладом охорони здоров`я, що відноситься до комунальної форми власності та утримується за рахунок коштів місцевого бюджету. Отже, позивач просить стягнути з [PERSON] витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , понесені Малинським ММРТМО на користь Малинської міської ради в особі виконавчого органу - фінансового управління виконавчого комітету Малинської міської ради у розмірі 3859,90 грн. Позивач в особі прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Дейнеки О.С. в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що 06.01.2019 року, близько 15 години, [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, по [ADDRESS] , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, заподіяв своїй дружині [PERSON] тілесні ушкодження, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеня важкості з короткочасним розладом здоров`я (а.с.8-47). З довідки №171 від 01.02.2019 року, виданої в.о. головного лікаря Малинського ММРТМО Гончаренко О.В. та розрахунку вартості одного ліжкодня за січень 2019 року вбачається, що потерпіла [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 06.01.2019 року по 16.01.2019 року (10 днів) та вартість даного лікування складає 3859,90 грн. (а.с.49,50). Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 05.04.2019 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України було закрито у зв`язку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення (а.с.48). За правилами ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я». Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я» на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Злочинними діями [PERSON] потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок чого остання перебувала на стаціонарному лікуванні у Малинському ММРТМО та, відповідно, закладом охорони здоров`я понесено витрати на лікування [PERSON] , а отже, з урахуванням наведеного та враховуючи вимоги закону щодо принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь Малинської міської ради в особі фінансового управління виконавчого комітету Малинської міської ради витрат у розмірі 3859,90 грн. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved