Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

23 березня 2016 року Компанія «Маріа Клементіне Мартін Клостерфрау Фертрібсгезельшафт міт бешренктер Хафтунг» звернулась в суд з зазначеним позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, [PERSON] про визнання свідоцтва недійсним, зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що Державна служба інтелектуальної власності України на підставі поданої [PERSON] заявки № m 20124624 від 20 березня 2012 року зареєструвала словесний знак для товарів і послуг «[INFO]» для послуг 5 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг. У результаті цієї реєстрації Державна служба інтелектуальної власності України видала на ім'я [PERSON] свідоцтво України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг. Державна реєстрація знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] була здійснена з порушенням законодавства України з огляду на наступне. Знак для товарів і послуг [PERSON] за свідоцтвом України № [NUMBER] «[INFO]» є схожим настільки, що його можна сплутати із раніше заявленим на реєстрацію в Україні на ім'я Компанії «Маріа Клементіне Мартін Клостерфрау Фертрібсгезельшафт міт бешренктер Хафтунг» знаком для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] для таких самих та споріднених послуг. Позивач є власником виключних прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER], заявка на реєстрацію якого була подана 09 березня 2005 року. Відповідно до висновку експертного дослідження об'єктів інтелектуальної власності № 08/16 від 03 березня 2016 року знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] від 11 березня 2013 року є схожим зі знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] від 15 листопада 2006 року настільки, що їх можна сплутати. Просить суд ухвалити рішення, яким: -визнати свідоцтво України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 11 березня 2013 року, власником якого є [PERSON], недійсним; -зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 11 березня 2013 року та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року задоволено заяву Компанії «Маріа Клементіне Мартін Клостерфрау Фертрібсгезельшафт міт бешренктер Хафтунг» про забезпечення позову. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року в справі призначена судова експертиза. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року до участі в справі в якості правонаступника Державної служби інтелектуальної власності України залучено Міністерство економічного розвитку і торгівлі України. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України проти задоволення позову заперечує. Підтримав письмові заперечення на позовну заяву, з яких вбачається, що знак за оскаржуваним свідоцтвом відповідає умовам надання правової охорони. 20 березня 2012 року [PERSON] було подано заяву № m 20124624 на словесне позначення «[INFO]» відносно товарів 05 класу МКТП. За результатами кваліфікаційної експертизи було встановлено, що заявлене позначення за заявкою № m 20124624 відповідає умовам надання правової охорони, визначеним законом. За звуковою, графічною та смисловою ознакою порівнювані знаки не є схожими настільки, що їх можна сплутати з огляду на різницю їх звучання та різне загальне зорове (візуальне) сприйняття. Таким чином, Державною службою інтелектуальної власності України було дотримано норми чинного законодавства України при розгляді поданої заявки та видачі спірного свідоцтва. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Компанія «Маріа Клементіне Мартін Клостерфрау Фертрібсгезельшафт міт бешренктер Хафтунг» є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 15 листопада 2006 року для послуг 5 класу (т. 1, а.с. 37). Відповідач [PERSON] є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 11 березня 2013 року для послуг 5 класу (т. 1, а.с. 32-36). Відповідно до частин 1, 3 ст. 494 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Згідно зі ст. 499 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Пунктами «а», «в» ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» визначено, що свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони; в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб. У ч. 2 цієї статті зазначено, що при визнанні свідоцтва чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Згідно з абзацом 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть одержати правову охорону позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послуги. У ч. 3 ст. 6 цього Закону визначено, що не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з, зокрема, знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг; знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності; фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження заявлених вимог стороною позивача надано висновок експертного дослідження об'єктів інтелектуальної власності № 08/16 від 03 березня 2016 року, відповідно до якого знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] від 11 березня 2013 року є схожим зі знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] від 15 листопада 2006 року настільки, що їх можна сплутати (т. 1, а.с. 38-60). Крім того, на підтвердження заявлених вимог сторона позивача вважала за необхідне призначення в справі судової експертизи. Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва суду від 05 грудня 2016 року клопотання було задоволено (т. 1, а.с. 175-176). Згідно Висновку судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності № 1138 від 13 лютого 2017 року знак для товарів та послуг «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] від 11 березня 2013 року є схожим настільки, що його можна сплутати з раніше зареєстрованим знаком «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] від 15 листопада 2006 року (т. 1, а.с. 18-205). Оцінюючі Висновки, що містяться в матеріалах справи, суд вважає за можливе покласти в основу рішення Висновок судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності № 1138 від 13 лютого 2017 року, що проводився в межах розгляду зазначеної цивільної справи. Судова експертиза проводилась на підставі ухвали суду відповідно до Закону України «Про судову експертизу» атестованим експертом [PERSON], експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. Перед експертом були поставлені питання, які узгоджені в судовому засіданні, експерт мав у своєму розпорядженні всі матеріали справи. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги Компанії «Маріа Клементіне Мартін Клостерфрау Фертрібсгезельшафт міт бешренктер Хафтунг» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, [PERSON] про визнання свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 11 березня 2013 року, власником якого є [PERSON], недійсним знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. З урахуванням задоволення вимоги про визнання недійсним свідоцтва, підлягають задоволенню і вимоги про зобов'язання внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та про опублікування відомостей про це в офіційному бюлетені «Промислова власність», які є похідними від первинної вимоги. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та вини осіб, що порушили права позивача, на підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] підлягають понесені судові витрати.

Outcome: approved