Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

24.03.2021 позивач звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, в якому вказала, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2012, вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному житловому приміщенні зареєстрований за місцем проживання колишній власник квартири - [PERSON] , яка після продажу квартири в ній не проживає. Реєстрація відповідача в квартирі позивача порушує її права як власника, а тому вона звернулась до суду з цим позовом за захистом своїх прав. Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , визнавши відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 01.04.2021 цей позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 19.04.2021 представник позивача надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує ( а.с. -18). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. Відповідачу були надіслані виклики в судове засідання за адресою її реєстрації, відповідно відомостей Рубіжанської міської ради Луганської області, а саме: [ADDRESS] ( а.с.13). Крім того, виклики відповідача в судове засідання було опубліковано та розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Рубіжанського міського суду Луганської області у розділі «Список справ, призначених до розгляду» та «Виклик до суду учасників по справі» (а.с. 22 зворот). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви про розгляд справи за її відсутності, неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов, а також згоду позивача та її представника на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 28.12.2012, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2498 ( а.с.5-6) та відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.02.2013 за № 688087 (а.с.- 7), позивач є власником квартири [ADDRESS] . Згідно довідки № 5752 від 22.03.2021, виданої Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за місцем проживання в якості «колишній власник» [PERSON] , [INFO] (а.с. -8). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 23.03.2021, засвідченого Центром надання адміністративний послуг Рубіжанської міської ради Луганської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з грудня 2012 року ( а.с.-9 ). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки право власності відповідача на квартиру [ADDRESS] припинено, суд дійшов висновку, що вона втратила право користування нею. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved