Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

23 квітня 2015 року Овідіопольська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що [PERSON] є матір'ю дітей [PERSON], яка народилась [INFO], [PERSON], яка народилась [INFO]., [PERSON], який народився [INFO] Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Діти перебувають на утриманні державних дитячих установ. Відповідачка тривалий час ухиляється від виховання дітей, не відвідує сина в дитячій установі, не приймає ніякої участі в їх утриманні та вихованні. З наведених підстав позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно усіх її дітей, а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка позов не визнала з тих підстав, що вона інвалід дитинства 2-ї групи, відвідує дітей [PERSON] і [PERSON], які перебувають у дитячій установі м. Одеси, а для поїздок до сина, який перебуває в дитячій установі м. Білгород-Дністровський, у неї відсутні кошти. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В п. 17 цієї ж постанови Пленум Верховного Суду України зазначив, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом з дитинства внаслідок тяжкого психічного захворювання, що підтверджено довідкою спеціалізованої психіатричної медико-соціальної експертної комісії. (а.с. 31) З довідки управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі слідує, що відповідачка не перебуває на обліку та пенсію не отримує. (а.с. 30) За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків внаслідок тяжкого психічного захворювання, а тому законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed