Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

21 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 03 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] В шлюбі перебувають повторно. До цього перебували в зареєстрованих шлюбних відносинах з 14 вересня 1996 року по 24 квітня 2003 року. Від шлюбу мають двох дітей: дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на життя та сімейні відносини, часті суперечки, які призвели до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Проживають окремо, спільного господарства не ведеться, спільного майна не мають. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] позов підтрималала повністю. В підготовчому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд виносить в підготовчому засіданні рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд прийняв рішення розглядати справу в підготовчому засіданні. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 03 березня 2015 року, про, що свідчить актовий запис № 16, зареєстрований Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. - 4). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В підготовчому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, шлюб сторони розривають вдруге. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просила в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 704,80 гривень судового збору, розмір якого підтверджено банківською квитанцією (а.с. - 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved