Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

23.04.2018 позивач звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ПАТ «Браїлівське» «про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «СтарКом-Агро». Позов позивачем обґрунтований тим, що [INFO], помер [PERSON], після його смерті дочка [PERSON] позивач уданій справі 07 червня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Вказує, що спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: земельної ділянки, площею 1,7524 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Широкогребельської сільської ради Вінницького району, Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Зазначає, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] між [PERSON] і ПАТ «Браїлівське», ТОВ «СтарКом-Агро» були укладені договори оренди землі, право оренди було зареєстровано Реєстраційною службою по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницької області 13.04.2016 на користь ПАТ «Браїлівське». Строк дії речового права складає 5 років. А 27.12.2016 КП «Архітектурне планувально-проектне бюро» зареєструвало на 7 років право оренди на користь ТОВ «СтарКом-Агро». Вказує, що оскільки подвійна реєстрація права оренди заборонена законом, з ТОВ «СтарКом-Агро» могло бути укладено договір суборенди, тому для уникнення припущень ці обставини підлягають встановленню судом. Зазначає, що оскільки договорів оренди в 2016 позивачем чи померлим на той час власником вказаної земельної ділянки підписано не було, тому позивач вважає, що реєстрація прав оренди на їх підставі порушує її право власності на земельну ділянку. У зв'язку з чим, позивач вимушена звернутися до суду та просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 1,7524 гектарів, кадастровий номер [NUMBER] укладений [PERSON] з ПАТ «Браїлівське» ЄДРПОУ 00385661 і зареєстрований в реєстрі речових прав 13.04.2016; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися; представник позивача [PERSON] подав суду через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача ПАТ «Браїлівське» в судове засідання двічі не з'явився, по невідомим суду причинам, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «СтарКом-Агро» до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце засідання повідомлявся судом належним чином. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі» об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Судом установлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2017 позивач [PERSON] отримала у спадщину після смерті батька [PERSON] земельну ділянку, площею 1,7524 гектарів, кадастровий номер: [NUMBER], яка розташована на території Широкогребельської сільської ради Вінницького району, Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області «23» липня 2010 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2008 року за реєстровим №2-1171, виданого державним нотаріусом Березовською Л.М., ВКК 390199, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011003400100 зареєстрованого [PERSON], реєстратором сектору реєстрації Вінницького районного відділу Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» «08» вересня 2010 року, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON], державним реєстратором Реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області за реєстраційним номером 901416205206, номер запису про право власності 14152940, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, виданою Вінницькою районною державною нотаріальною конторою «07» червня 2017 року за номером 88971826 (а.с.5). З копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0507955862018 судом установлено, що земельна ділянка кадастровий номер: [NUMBER], з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON], перебуває у оренді; Орендар - ТОВ «СтарКом-Агро»; орган, що здійснив державну реєстрацію речового права КП « Архітектурне планувально-проектне бюро», дата державної реєстрації речового права: 27.12.2016, строк дії речового права - 7 років; орендар - ПАТ «Браїлівське», орган, що здійснив державну реєстрацію речового права: Реєстраційна служба по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, дата державної реєстрації речового права: 13.04.2016, строк дії речового права - 5 років (а.с.6-8). 23.03.2018 позивачем на адресу ПАТ«Браїлівське» та ТОВ«СтарКом-Агро» було скеровано заяви про надання копій усіх договорів оренди земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER], які до даного часу залишилися невиконаними (а.с.9-12). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області 02.05.2018 витребувано з Вінницької районної державної адміністрації реєстраційну справу за об'єктом нерухомого майна реєстраційний номер 901416205206, земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER]; та з Публічного акціонерного товариства «Браїлівське» усі договори оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] які підписані з боку ПАТ «Браїлівське» у 2016 році (а.с.24). На виконання вимог вищезазначеної ухвали з Вінницької районної державної адміністрації надійшов лист, з якого убачається, що Державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] реєстраційний номер 901416205206 проведена реєстраційною службою Тростянецького міськрайонного управління юстиції 13.04.2016 року. На даний час реєстраційна справа щодо зазначеної земельної ділянки до Вінницької районної державної адміністрації не передана, що унеможливлює виконання ухвали Вінницького районного суду від 02 травня 2018 року (а.с.33). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.06.2018 витребувано з ТОВ «СтарКом-Агро» (адреса: 23230, Вінницька обл., Вінницький район, село Широка Гребля, вул. Енергетична, будинок 1) усі договори оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], які підписані з боку ТОВ «СтарКом-Агро» у 2016 році, для огляду в судовому засіданні; з реєстраційної служби Тростянецького міськрайонного управління юстиції реєстраційну справу за об'єктом нерухомого майна реєстраційний номер 901416205206, земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER] (а.с.35). Дану ухвало було скеровано ТОВ «СтарКом-Агро» та двічі скеровано до Тростянецького міськрайонного управління юстиції . На виконання вимог вищезазначеної ухвали до суду не надійшло витребуваних документів та не повідомлено суд про причини не виконання ухвали суду. Згідно до положень, викладених в ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Позивач звертаючись до суду із даним позовом, зазначила, що спірного договору оренди земельної ділянки ні вона , ні її батько не підписували; своєї згоди на його укладення вони не надавали. За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини шостої постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину (пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9). У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом установлено, що договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] позивач та при житті її покійний батько- не укладали, однак відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0507955862018 убачається, що земельна ділянка кадастровий номер: [NUMBER], перебуває в оренді, державна реєстрація договору оренди відбулась, орендар - ТОВ «СтарКом-Агро», орган, що здійснив державну реєстрацію речового права КП « Архітектурне планувально-проектне бюро», дата державної реєстрації речового права: 27.12.2016, строк дії речового права - 7 років; орендар - ПАТ «Браїлівське», орган, що здійснив державну реєстрацію речового права: Реєстраційна служба по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонногоуправління юстиції у Вінницькій області, дата державної реєстрації речового права: 13.04.2016, строк дії речового права - 5 років. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Згідно з вимогами ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними недійсним може бути визнано лише укладений договір. Положення ст.ст.1212-1215 ЦК України підлягають застосуванню у разі якщо стороною передчасно передано майно на виконання неукладеного договору. В матеріалах справі відсутні докази, які б підтверджували, що позивач або при житті її покійний батько [PERSON] укладали та підписали оспорюваний договір , тобто здійснили своє волевиявлення, яке відповідало їх внутрішній волі, таким чином, суд вважає, що договір було укладено без волевиявлення власник земельної ділянки , а тому суд приходить до висновку про його недійсність на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Як убачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до квитанції (а.с.1) сплачено судовий збір по даній справі в розмірі 704,80 гривень, тому, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд вважає за необхідне роз'яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved