Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

23.07.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: державна міграційна служба України у Дніпропетровській області, про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований її колишній чоловік - відповідач по справі, шлюб з яким був розірваний 24.05.2012р. 01.06.2012р. відповідач забрав свої речі та переїхав жити до своєї матері, але з реєстрації не знявся. В добровільному порядку відповідач не бажає зніматися з реєстрації, на підставі чого просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме її домоволодінням. В судове засідання позивачка з'явилася позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилася про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутністю суду не надала, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду на підставі Ухвали суду від 17 січня 2014 р. Третя особа - державна міграційна служба України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Надала суду заяву в якій пролила розглянути справу за відсутністю представника сектору (а.с. 12). Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є власником жилого будинку [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 03.12.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1472, зареєстрованого в Верхньодніпровському БТІ 12.12.2002р.(а.с. 5). Відповідачка - [PERSON] зареєстрований в будинку позивачки 09 листопада 2001 року, що підтверджується змістом домової книги (а.с.6) та довідкою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо реєстрації відповідачки (а.с. 10). Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2012 року розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Актом обстеження від 18.07.2013р., складеного депутатом Верхівцевської міської ради Орловим В.С. в присутності громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлено, що гр. [PERSON] не проживає в будинку з червня 2012 року його особисті речі в будинку відсутні. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як убачається із матеріалів справи, відповідач не проживає в [ADDRESS] з червня 2012 року та в вказаному будинку відсутні її речі. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно з ч 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач не є власником та не проживає в [ADDRESS] понад одного року, між ним та позивачкою відсутній договір найму будинку, поважність причин з яких відповідач не проживає у вказаному будинку не встановлено, то суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доведені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦЦК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 114,70 грн.

Outcome: approved