Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

21 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської селищної ради Білопільського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все його майно, зокрема на: Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] та Ѕ частину приватизованої земельної ділянки площею 0,55 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] . За життя чоловік звернувся до відповідних організацій з питанням виготовлення державного акту на земельну ділянку під будинком, але помер, не отримавши його. Рішенням сесії Тучненської сільської ради від 30 жовтня 1998 року затверджена технічна документація по складанню державного акту на вказану земельну ділянку і 02 грудня 1999 року на ім`я чоловіка був виготовлений Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02 грудня 1999 року загальною площею 0,66 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. 01 лютого 1999 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину будинку та земельної ділянки. Однак, зареєструвати за собою право власності на спадкове майно у виді земельної ділянки в державних органах вона не може, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю на прізвище [PERSON] видано після його смерті. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку площею 0,66 га. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Представник відповідача Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області Ігнатьєв І.А. у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Білопільського нотаріального округу Бойко О.І. у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа - відділ надання адміністративних послуг Білопільської міської ради у судове засідання не з`явився, причин свого неприбуття не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 4). Позивач [PERSON] та померлий [PERSON] зареєстрували шлюб 24 жовтня 1961 року у Хоружівській сільській раді Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а. с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно та майнові права. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 лютого 1999 року завідуючою Улянівською державною нотаріальною конторою Бойко О.І., зареєстрованого в реєстрі за №81, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка майно, яке складається із: Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] та Ѕ частини приватизованої земельної ділянки площею 0,55 га по [ADDRESS] (а. с. 20). Частиною першою статті 524 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Рішенням виконкому Тучненської сільської ради №26 від 30 вересня 1993 року [PERSON] була надана у приватну власність земельна ділянка 0,55 га, площа якої була уточнена рішенням 5 сесії 23 скликання Тучненської сільської Ради від 30 жовтня 1998 року. На підставі вищевказаного рішення на ім`я [PERSON] видано Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] від 02 грудня 1999 року, яким посвідчено його право на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,66 га, розташовану на території Тучненської сільської ради (а. с. 8, 56). На даний час позивач має намір оформити право власності на зазначену вище земельну ділянку, що залишилися після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим звернулася до Державного реєстратора\~Білопільської міської\~ради,\~однак у\~державній реєстрації\~права власності\~на земельну\~ділянку їй\~було відмовлено,\~оскільки Державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ [NUMBER] \~від 02\~грудня 1999\~року загальною\~площею 0,66\~га на\~прізвище [PERSON] \~видано після\~його смерті (а. с. 23-25). Судом встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02 грудня 1999 року загальною площею 0,66 га на прізвище [PERSON] видано Тучненською сільською радою 02 грудня 1999 року, тобто після його смерті. Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,66 га, розташованої в с. Тучне Білопільського району Сумської області, оскільки після смерті чоловіка вона успадкувала лише Ѕ частину земельної ділянки, а не в повному обсязі. В той же час, інша Ѕ частина вказаної вище земельної ділянки належить позивачу відповідно до свідоцтва про право власності від 01 лютого 1999 року, виданого завідуючою Улянівської державної нотаріальної контори Бойко О.І. (а. с. 37). На підставі викладеного,

Outcome: partial