Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

23 квітня 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н від 30 вересня 2010 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначена заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складають договір про надання банківських послуг. При цьому позивач АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість [PERSON] в порушення умов договору у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплачує, ухиляючись від виконання зобов`язань, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30 вересня 2010 року у розмірі 19 002 грн 26 коп., а також 2 102 грн понесених судових витрат. Провадження у справі відкрито 08 травня 2020 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 05 червня 2020 року. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному розгляд справи відкладено до 01 липня 2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. У позовній заяві позивач зазначає, що в разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення. Крім того, до заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. 56). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за допомогою направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 21). Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , підтверджується зміна розміру кредитного ліміту (а.с. 19). Відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримував три кредитні картки (а.с. 20), рух коштів по яких відображено у виписці банку (а.с. 14-18). У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім анкети-заяви, позивачем додано до позову Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 22) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 23-46). Згідно з наданими банком розрахунками заборгованість відповідача [PERSON] станом на 12 березня 2020 року становить 19 002 грн 26 коп. та складається з 12 167,33 грн заборгованості за кредитом; 1 177,52 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 4 276,35 грн - заборгованості по пені; 500,00 грн та 881,06 грн - заборгованості за штрафами, нарахованими відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 6-7, 8-12, 13). У анкеті-заяві позичальника від 30 вересня 2010 року, підписаній сторонами, не зазначена процентна ставка, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язань. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме в таких розмірах і з таким порядком нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщений на сайті www.privatbank.ua, які містяться в матеріалах справи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30 вересня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Такий правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки анкетою-заявою позичальника від 30 вересня 2010 року, підписаною сторонами, не встановлена процентна ставка, то на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача необхідно стягнути три проценти річних від простроченої суми, що за підрахунками суду становить 41 грн. При цьому суд зауважує, що нарахування позивачем суми 1177,52 грн, яка становить 86,4 відсотки від простроченої заборгованості за кредитом, з посиланням на ст. 625 ЦК України, прямо суперечить положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України. У зв`язку з тим, що відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, він має заборгованість за кредитом, на яку відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховуються три відсотки річних від простроченої суми. В цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню. Проте правові підстави для стягнення з відповідача пені та штрафів, а також 86,4 відсотків річних з посиланням на ст. 625 ЦК України, з огляду на вищенаведене, відсутні. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить 12 208 грн 33 коп. та складається з 12 167,33 грн заборгованості за тілом кредиту та трьох відсотків річних у сумі 41,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 102,00 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (64,25 %). На підставі наведеного,

Outcome: partial