Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

23 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Теплицького району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказав, що 20 лютого 2017 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Теплицького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої, однак, вчасно не звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини так як не знав, що [PERSON] залишила на його імя заповіт. Коли він звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то виявилось, що шестимісячний строк, який передбачений законодавством України для подання заяви про прийняття спадщини, закінчився, тому йому відмовили у прийняті заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк пропущено ним з поважної причини. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 20 лютого 2017 року в с. Пологи Теплицького району Вінницької області померла [PERSON], після її смерті залишилось майно у вигляді земельної ділянки надану для ведення товарного сільськогосподарського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Теплицького району Вінницької області, належній покійній. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 380899(а.с. 7); заповітом (а.с. 6). Позивач до нотаріальної контори звернувся після спливу шестимісячного строку, який встановлено ст. 1270 ЦК України, тому постановою державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори [PERSON] від 14 лютого 2018 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у звязку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Враховуючи встановлені судом обставини, те, що позивач не мав змоги подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у звязку з тим що у нього був відсутній оригінал державного акту, також та обставина, що йому не було відомо, що для оформлення спадщини необхідно звернутись до нотаріуса у шестимісячний строк, відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає, що у позивача були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, тому причину пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважною і вважає можливим його продовжити, що відповідає правовому висновку Верховного суду України у справі 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved