Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що 05 червня 2006 року помер її чоловік [PERSON], [INFO], який постійно був зареєстрований та проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5,1403 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], крім неї є їх діти [PERSON] та [PERSON], які в свою чергу не прийняли спадщини та на неї не претендують. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Вона спадщину прийняла, як така, що постійно проживала за однією адресою зі спадкодавцем. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому вона звернулася до суду з даним позовом. 29 серпня 2016 року позивач змінила позовні вимоги і просила визнати за нею право на завершення приватизації та право на реєстрацію права власності на спадкову земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с. 23). 13 вересня 2016 року за клопотання позивача в даній справі залучено як співвідповідача - державного реєстратора прав на нерухоме майно Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с.44). В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності (а.с. 3). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, через канцелярію надали суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги визнають (а.с. 25-26). Представник відповідача [PERSON] сільської ради та державний реєстратор Вербовецької сільської ради також в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають (а.с.29,40). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 05 червня 2006 року в с. Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 7). Згідно з витягу з технічної документації щодо приватизації земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право власності САТ «Вищеольчедаївське» с. Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області № 19-28-99.2-1778/15-15 від 30.10.2015 року, витягу з розпорядження Мурованокуриловецької районної державної адміністрації Вінницької області № 54 від 15.02.2007 року, витягу з рішення 14 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 21.01.2005 року, відомостей про земельну ділянку померлому [PERSON] належало право на приватизацію земельної ділянки № 15 площею 5,1403 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради (а.с. 8-9, 12, 32). Вартість зазначеної земельної ділянки становить 136322 грн. (а.с. 13-14). За життя, [PERSON] державний акт на право власності на вказану земельну ділянку не видавався (а.с.11). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 5), свідоцтвом про одруження (а.с. 6), довідкою [PERSON] сільської ради № 201 від 04.03.2016 року (а.с 7), стверджується, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка має право на спадкування. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом є також відповідачі [PERSON] та [PERSON], які, в свою чергу, спадщину не прийняли та на неї не претендують. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки [PERSON] сільської ради № 201 від 04.03.2016 року, на час відкриття спадщини із спадкодавцем проживала його дружина - позивач [PERSON] (а.с.7). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 266/2006 на ім'я померлого 05 червня 2006 року [PERSON] слідує, що [PERSON] 18.09.2006 року подала заяву до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини залишеної після смерті [PERSON] Інші спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини про що подали відповідні заяви. Проте, 23 лютого 2016 року державним нотаріусом відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки площею 5,1403 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів необхідних для її вчинення (а.с. 15). Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України (у редакції чинній на момент смерті [PERSON] 05.06.2006 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування на час смерті [PERSON] 05.06.2006 року мало б місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Разом з тим, на сьогоднішній день, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та реєстрації права власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. 09 вересня 2016 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку (а.с. 31). Враховуючи наведене, а також обставину, що відповідачі визнали позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на землю на своє ім'я спадкоємця.

Outcome: approved