Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

22 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 50582,55 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 20.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на вказаному банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У випадку незгоди зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Укладений між сторонами договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 31.08.2015 року перед банком утворилась заборгованість в загальній сумі 50582,55 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 14549,91 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 31048,15 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 2099,61 грн.; штрафу - 500 грн. (фіксована частина) та 2384,88 грн. (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак, у позовній заяві одночасно просив справу розглядати у відсутності представника банку та проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилась, хоча належним чином судом була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила, та будь-яких заяв, клопотань з приводу розгляду справи до суду не подала. За викладених обставин, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтями 1050 та 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 27.02.2008 року подала позивачу анкету-заяву, у якій своїм підписом підтвердила, що дана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами ПриватБанку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Цим же підписом відповідач також підтвердила, що ознайомилась і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-13). За змістом ч. 1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Таким чином, заява відповідача разом з умовами та тарифами складає договір про надання банківських послуг, а тому між сторонами виникли договірні відносини, що походять з кредитного договору. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 549-551 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови договору, свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, а саме, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за укладеним договором банківських послуг вбачається, що станом на 31.08.2015 року у відповідача, як позичальника, перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 50582,55 гривень, яка складається з заборгованості: за кредитом - 14549,91 грн., за процентами - 31048,15 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2099,61 грн., а також штрафів, відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2384,88 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Статтями 11, 60 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування певних обставин покладається на сторону, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування поданих позивачем розрахунків заборгованості, тому суд не має підстав піддавати їх сумніву. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки відповідачем [PERSON] порушено умови укладеного кредитного договору, заборгованість по платежах нею своєчасно не сплачувалась, тому з останньої слід стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», встановлену в судовому засіданні, суму заборгованості в розмірі 50582,55 грн. Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати у справі - судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Outcome: approved