Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: управління ДМС України в Полтавській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Ухвалою суду від 26.10.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено службу у справах дітей та молоді Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона проживає за адресою: [INFO], і має даний будинок на праві приватної власності. У вказаному житловому будинку зареєстровані її син [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та їх дочка [PERSON], але з 2003 року вони фактично там не проживають, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовною заявою про зняття з реєстрації осіб, які втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав письмові заперечення на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи управління ДМС України в Полтавській областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи служби у справах дітей та молоді Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до довідки ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 15.12.2015 року № 11480 право власності на житловий будинок по вул. Жовтневій, 3, в селі Полузіря Новосанжарського району Полтавської області, зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 101). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Полузірської сільської ради за № 305 від 03.06.2015 року (а.с. 8), акту обстеження житлово-побутових умов сімї [PERSON] від 03.06.2015 року (а.с. 9), наданих в попередньому судовому засіданні усних заяв свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], в житловому будинку [PERSON] в с. Полузіря Новосанжарського району зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], але не проживають по місцю реєстрації більше двох років. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. За таких обставин суд вважає, що відповідач [PERSON] правомірно зареєстрований в житловому будинку, оскільки [PERSON] є власником частини домоволодіння. За змістом ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України в разі відсутності особи за місцем проживання (реєстрації) понад шість місяців без поважних причин вона може бути позбавлена права користування цим приміщенням в судовому порядку. Таким чином, відповідач [PERSON], враховуючи, що вона, як вказували сторони, взагалі не проживала у будинку то відповідно втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку за адресою: с. Полузіря, вул. Жовтнева, 3/1, Новосанжарського району Полтавської області, оскільки не проживає у ньому без поважних причин понад шість місяців. Частини 1 та 4 статті 156 Житлового кодексу Української РСР передбачають, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тому суд приходить до висновку, що позов в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом по вул. Жовтневій, 3/1, в с. Полузіря Новосанжарського району Полтавської області, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що визнання дитини [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом, буде суперечити інтересам малолітньої дитини (члену сімї позивача), оскільки іншим житлом вона не забезпечена. Стосовно зобовязання Управління державної міграційної служби України в Полтавській області зняти з реєстрації [PERSON], [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] суд вважає, що слід відмовити, виходячи з наступного. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року. Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть, паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів. Таким чином, рішення суду про виселення з житлового приміщення є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання відповідним органом виконавчої влади з питань реєстрації, а тому в даному випадку вирішення цього питання взагалі не потребує судового втручання. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги в частині зняття [PERSON], [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] з реєстрації за адресою: с. Полузіря, вул. Жовтнева, 3/1, Новосанжарського району Полтавської області задоволенню не підлягають, та заявлені передчасно. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Outcome: partial