overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

23 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням шлюбних відносин. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та показала суду, що 30 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя народився син - [PERSON], [INFO]. Вони припинили шлюбні відносини приблизно 1 рік потому, бо вони не змогли жити однією сім'єю, в їх сім'ї відсутнє взаємопорозуміння, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. Їхнє подружжя існує тільки формально, однією родиною вони не мешкають, бо у них відсутній загальний бюджет та спільне господарство вони не ведуть. Позивач наполягала на розірванні їх шлюбу з відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 30 жовтня 2010 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1243. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Сторони раніше не перебували у зареєстрованому шлюбі. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами були припинені приблизно 1 рік потому, вони не ведуть спільного господарства, відсутній загальний бюджет. За таких обставин, суд вважає, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

23 жовтня 2013 року Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28.11.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 06.10.2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 24 287,13 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 06 жовтня 2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 24 287,13 грн, з яких: - заборгованість за кредитом - 3 000 грн; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 12 094,41 грн; - заборгованість по комісії - 7 560 грн; - штраф (процентна складова) - 1 132,72 грн; - штраф (фіксована сума) - 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

23 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ПФ «Еврокровля» на його користь 10 000 грн., які були ним сплачені в якості попередньої оплати за товар, згідно з чеком № 15 від 01 лютого 2013 року, а також судовий збір в сумі 344,10 грн. та витрати на оплату правової допомоги в сумі 1000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 01 лютого 2013 року ним було замовлено у відповідача товар - черепиця «Румба рядова коричнева ангоба» на загальну суму 28 000 грн. В той же день, ним була внесена попередня оплата товару в розмірі 10 000 грн. За домовленістю з відповідачем товар повинні були доставити 01 березня 2013 року. Повний розрахунок мав відбутися після доставки товару. Але 01 березня 2013 року товар доставлений не був. Позивач неодноразово звертався до відповідача з метою з'ясувати дату поставки товару, а в травні 2013 року з вимогою про повернення суми попередньої оплати. ПФ «Евракровля» товар йому не поставлений та гроші не повернуті. В зв'язку з тим, що відповідачем в добровільному порядку не виконані умови договору та не повернута попередня оплата за товар, позивач просить стягнути їх в судовому порядку Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої заявлені довірителем позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за їх відсутністю. Відповідач ПФ «Еврокровля» в судове засідання свого представника не направила, причину суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена своєчасно. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 01.02.2013 року між позивачем [PERSON] та Приватною фірмою «Еврокровля» був укладений Договір купівлі-продажу черепиці «Румба рядова коричнева ангоба» на загальну суму 28000 грн. (а.с. 6). Позивачем була здійснена попередня оплата товару в сумі 10 000 грн., що підтверджується товарним чеком № 15 від 01.02.2013 року (а.с. 5). З листа-відповіді ПФ «Еврокровля» вбачається, що останній прийняв 01.02.2013 року від [PERSON] замовлення та попередню оплату за товар (а.с. 9). Позивач 17.05.2013 року звертався до ПП «Еврокровля» з проханням надати замовлений товар або провернути попередньо сплачені кошти (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Оскільки судом встановлений факт одержання ПФ «Еврокровля» від позивача суми попередньої оплати товару та не отримання замовленого [PERSON] товару, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 84, 88 ЦПК України, з ПФ «Евракровля» також підлягають стягненню на користь позивача судовий збір по справі в сумі 243,60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

23 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 30000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійного захворювання (помилково вказано про трудове каліцтво). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.11.2013 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства «Львіввугілля» на користь [PERSON] 3000 (три тисячі),00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійного захворювання. Питання про розподіл судових витрат між сторонами не вирішено. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися, що відповідно до частини 3 статті 220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» з 01 січня 2013 року мінімальна заробітна плата установлена у місячному розмірі 1147 грн. Згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на день подання позовної заяви до суду, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 229,40 грн. Як видно з п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. За таких обставин суд приходить до висновку, що з ДП «Львіввугілля» в дохід держави слід стягнути 229,40 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

23 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. 11 грудня 2013 року за клопотанням позивача судом надався строк для примирення сторін строком на три місяці. Після надання судом строку для примирення сторін, позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягала розірвати шлюб. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 11 грудня 2003 року, від якого мають доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони подружніх відносин не підтримують, позивачка відновляти їх не має наміру, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси, утрачені первісні почуття. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя результату не дали. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

23 жовтня 2013 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій вказала, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] 17 березня 2004 року її батьки розлучились та вона залишився проживати разом з матір'ю. З 01 вересня 2010року по 30 червня 2014 року вона навчається на денній формі Автомобільно-дорожнього інституту Донецького національного техничного університету на факультеті «Автомобільний транспорт», у зв'язку з чим позивачка потребує матеріальної допомоги. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, він працює, але де він конкретно працює позивачці не відомо. Як їй стало відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться ,інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки чи сина не має. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду, і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення позивачем 23 років. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила задовольнити її вимоги повністю. Відповідач надав до суду заяву, в якій вказав, що згоден з позовними вимогами в повному об'ємі. Справу просив розглянути у його відсутність. Судом при розгляді справи були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (арк. спр.7) [PERSON] та [PERSON] дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 7) від якого мають дитину доньку [PERSON] (арк. спр.5) . Згідно довідки Автомобільно- дорожнього інституту Донецького національного техничного університету на факультеті « Автомобільний транспорт» (а.с. 6) позивач дійсно навчається у вищевказаному інстітуті на денній формі навчання з 01 вересня 2010 року по 30 червня 2014. Відповідно ч.1 ст.198 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 198 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.3 ст. 198 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 с ст.. 200 СК України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач має постійний заробіток, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі ? частини усіх доходів відповідача підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

23 жовтня 2013 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинковолодіння на вул. Центральній (Леніна), 187 в с. Носачів Смілянського району, земельні ділянки площею 0,5909 га за цією ж адресою та площею 5,5363 га на території Носачівської сільської ради Смілянського району. Спадкоємцем по заповіту на спадкове майно померлого є [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що він прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши у встановлений законом строк заяву нотаріусу, але у видачі свідоцтва про право власності він відмовив у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на будинковолодіння та земельні ділянки. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 23 жовтня 2013 року, відкрилася спадщина на будинковолодіння на вул. Центральній (Леніна), 187 в с. Носачів Смілянського району, земельні ділянки площею 0,5909 га за цією ж адресою та площею 5,5363 га на території Носачівської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть, технічним паспортом від 11 листопада 2016 року, довідкою виконкому Носачівської сільської ради від 23 січня 2017 року № 33, державними актами на право приватної власності на землю від 4 листопада 1999 року і 5 грудня 2002 року, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 лютого 2017 року і 28 грудня 2015 року. За свого життя [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла усе своє майно [PERSON] З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 березня 2017 року вбачається, що після смерті спадкодавиці спадщину прийняв позивач, подавши відповідну заяву. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

23 жовтня 2014 року [PERSON], [INFO], звернулась в суд із заявою про надання їй права на шлюб, зазначивши, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. В судовому засіданні заявниця настоює на зазначених в заяві вимогах про надання права на шлюб, так як це відповідає її інтересам. В судовому засіданні законний представник заявника, [PERSON], підтримала заяву заявниці про надання їй права на шлюб, так як це відповідає її інтересам. Заінтересовані особи, [PERSON], з яким заявниця має намір зареєструвати шлюб, та її батько, [PERSON], просять задовольнити заяву [PERSON], так як це відповідає її та їхнім інтересам. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 22 СК України передбачено, що шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Згідно паспорта громадянина України, [PERSON], [INFO], уродженка с.Олександропіль Костянтинівського району Донецької області (а.с.4-6), як особа віком сімнадцять років, не досягла передбаченого ч.1 ст. 22 СК України шлюбного віку для жінок. Заявник [PERSON] просить надати право на шлюб з [PERSON], [INFO], так як це відповідає її інтересам, обґрунтовуючи право на шлюб довідкою міської лікарні №2 Костянтинівського КЛПЦ від 20 жовтня 2014 року, згідно якої, вона перебуває на обліку у жіночій консультації з приводу вагітності строком 6 тижнів (а.с.3). Частинами 1,2 ст.23 СК України передбачено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Під час розгляду справи встановлено, що заявниця [PERSON], як особа, яка досягла шістнадцяти років, просить надати право на шлюб з [PERSON], так як ч.1 ст.22 СК України шлюбний вік встановлюється для жінок у вісімнадцять років. Встановивши ту обставину, що [PERSON] вагітна, останній необхідно надати право на шлюб, так як це відповідає її інтересам, і зазначені в заяві вимоги в порядку ч.2 ст.23 СК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

23 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про оголошення померлою [PERSON], [INFO]. В заяві послався на таке. Його мати [PERSON] рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2008 року визнана безвісно відсутньою. З 2005 року він не має відомостей про місце знаходження своєї матері, його вихованням займалася тітка [PERSON], яка була опікуном і з якою він проживав до повноліття. Батько [PERSON] рішенням суду також визнаний безвісно відсутнім. В с.Поляна Снігурівського району Миколаївської області матері належить земельна частка (пай) розміром 11,20га в межах Червонодолинської сільської ради, якою користується ф/г «Номировський». Заявник просив суд оголосити його матір [PERSON] померлою. У судовому засіданні свою заяву підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно. В заяві просив справу слухати у його відсутність, заперечень проти заяви не надав. Судом ухвалено слухати справу у відсутність заінтересованої особи. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. В силу ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Порядок оголошення фізичною особою померлою встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Відповідно до ст.246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Заявник [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.6). До 2005 року сім'я проживала в с.Поляна Снігурівського району Миколаївської області. На підставі Державного акту серії МК №029041 від 21 липня 2003 року [PERSON] належить на праві власності земельна частка (пай) площею 11,20 га в межах території Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, якою користувалося фермерське господарство «Номировський», про що свідчать довідки на а.с.13-14. Земельним паєм [PERSON] не користується і не можуть користуватися ним її діти, у тому числі і заявник. З 2005 року [PERSON] в с.Поляна Снігурівського району Миколаївської області не проживає і не зареєстрована (а.с.15). На підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2005 року [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] (а.с.7-8), а рішенням від 25 липня 2008 року цього ж суду її визнано безвісно відсутньою з 01 січня 2006 року (а.с.10). Таким чином, судом встановлено і заявником надані відповідні докази про те, що у місці постійного проживання [PERSON] не має відомостей про місце її перебування протягом більше як трьох років, а тому заява є обґрунтованою, знайшла своє підтвердження у ході розгляду справи і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved