overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, вказуючи, що [INFO]. померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з земельної частки (паю) та іншого майна. В теперішній час заявник не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки свідоцтво про народження його батька не збереглося, що унеможливлює підтвердження їхніх родинних зв'язків. Заявник в судове засідання не з'явився, однак подав заяву у якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив встановити, що [PERSON], яка померла [INFO]., була його тіткою. Представник Збаржівської сільської ради до суду не з`явився також, подав заяву у якій заявлені вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, справу просив розглянути у його відсутності. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON] (а. с. 5), свідоцтвом про народження [PERSON] (а. с. 6), архівною довідкою №07-3088/7 від 25.08.2016р., виданою Державним архівом Вінницької області (а. с. 7) та довідками Збаржівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області №391, 393, 394, 395 від 14.09.2016р. (а. с. 8, 10-12), беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO]., була рідною тіткою [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, а тому його необхідно встановити на підставі п. 1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 серпня 2009 року, про що було зроблено актовий запис № 1216. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06 серпня 2009 року, про що було зроблено актовий запис № 1216 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] П про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 4 травня 1988 року в смт. Межова [PERSON] подарувала, а вона прийняла в дар житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований за адресою: вул. Водоп'янова №4 смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області. Зазначене домоволодіння 13.07.1988 року було зареєстроване по праву власності за нею в Павлоградському БТІ. 02 листопада 2016 року Межівський районний суд Дніпропетровської області розірвав шлюб між нею та [PERSON] (рішення набрало законної сили 15.11.2016 року). Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, має неконтрольовану агресію та вчинює насильство в сім'ї . Після розірвання шлюбу відповідач продовжує проживати в її домоволодінні та порушує права власника в користуванні майном. Зареєстроване місце проживання [PERSON] було 28 квітня 1987 року як члена сім'ї. В даний час спільне проживання колишнього подружжя є нестерпним, що впливає на її право власності. Відповідач має інше житлове приміщення. Позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Водоп'янова №4 смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивачка на задоволенні позову наполягає. Відповідач проти позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії договору дарування від 04 травня 1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 415 та довідки про проходження реєстрації № 72-104 від 13.07.1988 року домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область Межівський район смт. Межова вул. Водоп'янова №4, на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.7-8, 9). Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 43 Закону України Про власність власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідач перешкоджає власнику користуватися домоволодінням на свій розсуд. На підставі п.2 ст. 48 цього ж Закону слід усунути перешкоду користування домоволодінням позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 08 грудня 1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Куйбишевським відділом РАЦС м.Донецька, актовий запис № 818. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з листопада 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 08 грудня 1990 року. Шлюб зареєстровано Куйбишевським відділом РАЦС м.Донецька, актовий запис № 818 (а.с.3). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з листопада 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього дитини - сина [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення позову, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 12 липня 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом із нею, не надає. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав повністю. Визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України по справі ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 липня 2013 року Виконавчим комітетом Родинської міської ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 23. Позивачка є матірю, а відповідач - батьком дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання обов'язку утримувати дитини відповідачем, який проживає окремо, у зв'язку з чим кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню з нього за рішенням суду. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працездатний, інших осіб, яких зобовязаний утримувати за законом, не має, дитина джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку батька щомісячно, від дня предявлення позову, тобто з 22 листопада 2016 року, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 2014 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом із нею, не надає. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Позивачка є матірю, а відповідач - батьком дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання обов'язку утримувати дитини відповідачем, який проживає окремо, у зв'язку з чим кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню з нього за рішенням суду. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працездатний, інших осіб, яких зобовязаний утримувати за законом, не має, дитина джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, з 22 листопада 2016 року, дня подання позову, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, вказуючи, що з 17.08.1997р. вона перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] народилася дочка [PERSON]. На даний час [PERSON] повнолітня, однак є студенткою групи 4et Транспортно-комунікаційного технікуму в м. Люблін, а тому потребує матеріальної допомоги. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву у якій заявлені вимоги підтримала повністю, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач до суду не з'явився також, однак подав заяву у якій заявлені вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. З'ясувавши позицію сторін та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою (свідоцтво про народження а. с. 5). Згідно з довідкою про навчання від 04.10.2016р. [PERSON] дійсно є студенткою групи 4et Транспортно-комунікаційного технікуму в м. Люблін (а. с. 4), не працює, стипендії не отримує. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 185 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. . Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання є рівною мірою обов'язком, як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що повнолітня дочка сторін [PERSON] є матеріально малозабезпеченою, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а батько має можливість надати дочці матеріальну допомогу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 21 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через втрату взаєморозуміння, почуттів поваги та любові сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 15. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 000893. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітніх дітей [PERSON], який народився 06 лютого 2010 року та [PERSON], яка народилася 06 листопада 2012 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дітей. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON], який народився 06 лютого 2010 року, та [PERSON], яка народилася 06 листопада 2012 року, та проживають з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження дітей серії 1-ФП № 116245 та серії І-ФП №177333 та довідкою КП «ОККП» № 3701 від 17 листопада 2016 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved