Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

23.05.2018 р. представник позивача [PERSON] - [PERSON].(далі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] (далі за текстом - відповідача) таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] В обґрунтуванні позовних вимог представник зазначив, що зазначена квартира належить до комунальної власності Татарбунарської міської ради Одеської області, його довірителю [PERSON] та відповідачу [PERSON] на підставі ордеру з правом користування зазначеною квартирою. Останній був колишнім користувачем квартири та з 2014 року в квартирі не проживає. Наявність реєстрації відповідача, позбавляє позивача права вільно користуватися майном, тому позивач вимушений звернутись до суду для захисту свого права власності /а. с. 2-4/. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі /а. с. 59/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. З метою забезпечення законного доступу відповідача до суду, відповідно до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд викликав [PERSON] в судові засідання на 28.08.2018 р., на 07.09.2018 р. через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України /а. с. 51, 70/. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяви про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі /а. с. 66/. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалив, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України прийняти рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. При вирішенні цивільно-правового спору, що виник між сторонами, слід виходити з того, що право користування жилим приміщенням (сервітут) є похідним від прав титульного власника, а тому суд встановлює обставини та умови, за яких особа набула права користування чужим житлом. Судом встановлено, що відповідно до рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 27.05.2013 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а. с. 5/. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області №29 від 31.01.2008 р., гуртожиток по [ADDRESS] передано на баланс УМКВ та закріплено житло за громадянами, що мешкають у вказаному гуртожитку /а. с. 7/. 31.08.2008 р. між [PERSON] та УМКВ укладенодоговір найму житла в будинках комунального житлового фонду №1, яким наймодавець надав останньому у користування квартиру [ADDRESS] /а. с. 8/. Відповідно до рішення виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області від 08.10.2014 р.[PERSON] із сім'єю з двох чоловік видано ордер [NUMBER] на вселення у квартиру [ADDRESS] /а. с. 9/. Відповідно до акту розгляду заяви [PERSON] від 27.03.2018 р., постійною діючою комісією з питань розгляду звернень громадян при виконавчому комітеті Татарбунарської міської ради Одеської області встановлено, що [PERSON] протягом останнього півроку за адресою: [ADDRESS], - не проживає /а. с. 12/. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 316 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі спливу строку, на який його було встановлено. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За приписом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, що підтверджується квитанцією від 21.05.2018 р. /а. с. 1/. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов повністю та стягує з відповідача судові витрати. На підставі зазначеного,

Outcome: approved