Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

23 березня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 07 квітня 2000 року працював у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». 30 листопада 2017 року був звільнений з підприємства за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства умов колективного чи трудового договору. У день звільнення роботодавець не виплатив заробітну плату належну йому при звільненні і лише 21 лютого 2018 року заборговані кошти відповідачем були повністю виплачені. За період з 01 грудня 2017 року по 20 лютого 2018 року минуло 55 робочих дні і враховуючи, що його середньоденний заробіток становив 473,90 грн., просить суд стягнути з відповідача в свою користь 26064,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив справу розглядати у його відсутності, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с.21). Представник відповідача ДП «Волиньвугілля» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.20). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно копії трудової книжки та виписки з наказу №147-к від 29 листопада 2017 року позивач [PERSON] був звільнений з ДП «Волиньвугілля» 30 листопада 2017 року, на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства, умов колективного чи трудового договору) (а.с.4-6). Відповідно до довідки ВП «Шахта №9 «НВ» ДП «Волиньвугілля» №107 від 01 березня 2018 року середньоденна заробітна плата позивача становила 473,90 грн. (а.с.7). Згідно довідки ВП «Шахта №9 «НВ» ДП «Волиньвугілля» №101 від 01 березня 2018 року остання виплата заборгованості по заробітній платі була здійснена підприємством 21 лютого 2018 року (а.с.8). З огляду на вищевикладене, суд задоволює позовні вимоги [PERSON] та стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь останнього 26064,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2017 року (наступний день після звільнення) по 20 лютого 2018 включно, з розрахунку 473,90 грн. (середньоденний заробіток [PERSON] Г.) х 55 (робочі дні за вищевказаний період). У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 704,80 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved