Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

24.03.2020 року, позивачі - [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять суд: стягнути аліменти з [PERSON] на утримання матері - [PERSON] , в розмірі 1/5 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно; стягнути аліменти з [PERSON] на утримання батька - [PERSON] в розмірі 1/5 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач 1 - [PERSON] та позивач 2 - [PERSON] , є непрацюючими пенсіонерами, отримують пенсію за віком в розмірі близько п`яти тисяч гривень на двох, що підтверджується довідкою управління пенсійного фонду України в Розівському районі від 20.02.2020 р., інших джерел доходів не мають, а тому моє матеріальне становище є досить нужденним. Проживають позивачі одні, за адресою: [ADDRESS] Практично вся пенсія, яку отримують позивачі, витрачається на опалювання, електропостачання воду та постійне лікування, придбання медичних препаратів. Сума, що залишається (близько 1000 гривень) є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її ледь вистачає на харчування. Побутовими предметами першої необхідності позивачі забезпечити себе не можуть. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] , мають хронічні захворювання та потребують постійного лікування, на яке потрібно багато коштів. Загальновідомим є той факт, що пенсіонери за віком, потребують постійного лікування, постійно приймають медичні препарати. У позивачів є працездатний син - [PERSON] , який забезпечений житлом, працює в банківській установі, має достатній дохід та стан здоров`я, може сплачувати аліменти. Відповідач є працездатним, має добрий стан здоров`я та може виконувати обов`язки сина по утриманню непрацездатних батьків. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності, позивачі не отримують від сина грошової підтримки, із проханням про надання допомоги, вимушені звернутись з цією позовною заявою до свого працездатного сина - [PERSON] . Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи, а саме: непрацездатність, скрутне матеріальне становище та необхідність постійного лікування, відсутність джерел доходу позивачів, крім пенсії, а також з урахуванням юридичних підстав, встановлених в ст. 51 Конституції України та ст. 202 Сімейного кодексу України, вважають, що у позивачів є право на отримання аліментів у розмірі 1/5 частки від доходу відповідача щомісячно. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 31 березня 2020 року справу прийнято в провадженні судді Стоматова Е.Г. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.24). Позивачі в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним сином, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, доводи наведені в позовній заяві підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним сином, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, також зазначає, що позовні вимоги позивачів визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивачів, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви позивачів, відповідача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого є: матір - [PERSON] , батько - [PERSON] , виданого Сладководневською сільською радою Куйбишевського району, Запорізької області, серії [NUMBER] , актовий запис № 07, виданого 29.08.1981 року (а.с.15). Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] № [NUMBER] , [PERSON] від 15.06.2010 року за віком отримала пенсійне посвідчення (а.с. 9). Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] № [NUMBER] , [PERSON] від 26.02.2016 року за віком отримав пенсійне посвідчення (а.с. 14). Відповідно до відмітки на копії паспортів проживають позивачі одні, за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,13). Відповідно довідки № 1393 5634 3736 1387 від 20.02.2020 року про доходи [PERSON] в період з березня 2019 року по лютий 2020 року становить 23 279 гривень 68 копійок (а.с. 4). Відповідно довідки № 4333 7637 8835 1367 від 20.02.2020 року про доходи [PERSON] в період з березня 2019 року по лютий 2020 року становить 43 965 гривень 68 копійок (а.с. 10). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Відповідно до правового висновку викладеного у постанові ВСУ у справі № справа № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) від 05 вересня 2019 року визначено: Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Згідно з положеннями чинного законодавства держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік. Так, згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривні грн.. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи те, що позивачі є непрацездатними, досягли загального пенсійного віку, отримують мінімальну пенсію, розмір якої є недостатнім для забезпечення мінімальних потреб для проживання та лікування, а тому потребують матеріальної допомоги, а також враховуючи те, що відповідач, який є сином позивачів, визнав позов повністю, а тому суд вважає необхідним даний позов задовольнити. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved