Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

23 листопада 2015 року релігійна громада Воздвиження Хреста Господнього Української православної церкви Київського патріархату Горохівського району (далі - релігійна громада) звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи позовні вимоги тим, що у належному їй житловому будинку №25 по вул. Набережній в с. Угринів Горохівського району проживають відповідачі, не маючи на це правових підстав, вони не бажають добровільно його звільнити, незважаючи на неодноразові усні та письмові вимоги. Відповідачі в будинку не зареєстровані, договір найму з ними не укладався. Своїми діями вони створюють перешкоди в користуванні будинком. Просить виселити відповідачів з належного позивачу житлового будинку №25 по вул. Набережній в с. Угринів Горохівського району без надання іншого жилого приміщення. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] пояснила, що релігійна громада є власником даного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. В постанові окружного суду від 18 січня 2016 року досліджувалися матеріали, які підтверджують таке право власності, ухвалою апеляційного суду від 23 березня 2016 року дане рішення залишено без змін. Відповідачі фактично користуються майном без законних підстав належності чи проживання. Вони зареєстровані в даному населеному пункті без зазначення в паспортному штампі вулиці та будинку. У селі Угринів є дві релігійні громади, відповідач [PERSON] служить настоятелем Свято-Хресто-Воздвиженської церкви. Будинок прийнятий в експлуатацію у 2015 році, а до цього часу проживати у ньому не можна було. В постанові Верховного суду України від 27.05.2015 року №6-92/цс-15 зазначено, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Наданий відповідачами договір вважає нікчемним, так як він укладений не з власником майна, відсутні правовстановлюючі документи, в особи, яка підписала договір зі сторони релігійної організації, немає повноважень на підписання таких документів. Крім цього, усі договори про нерухоме майно повинні нотаріально посвідчуватись і вноситись у відповідний реєстр. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] і представник відповідача позову не визнали і останній вказав, що відповідачі тривалий час з 1998 року проживали у спірному будинку. Позивач як релігійна громада був зареєстрований лише у 2014 році, спірний будинок був отриманий нею не на законних підставах. При оформленні свідоцтва про право власності допущено ряд порушень, код юридичної особи записаний у ньому неправильно. Не заперечує факту набрання постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року законної сили, проте вважає оформлення права власності на спірне майно незаконним. Позаяк відповідачі проживають у будинку правомірно, підстав для їх виселення немає, просить у позові відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 кодексу). Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно релігійна громада, зареєстрована як юридична особа, є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: вул. Набережна, 25 в с. Угринів Горохівського району (а.с.5). Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року в задоволенні позову [PERSON] до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, реєстраційної служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Горохівського РУЮ Волинської області [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'зання вчинити дії відмовлено повністю (а.с. 84-92). Рішення суду набрало законної сили, що не заперечується сторонами. Згідно з довідкою №725 від 20.11.2015 року відповідачі проживають в [INFO] ( а.с. 6). Таким чином, релігійна громада - позивач, маючи у власності житловий будинок, звернулася до суду про захист своїх прав, гарантованих їй як власнику положеннями ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України. Закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права використовувати житло для власного проживання, проживання інших осіб, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, оскільки перебування майна у чужому володінні певним чином обмежує право власника на розпорядження майном. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Вищенаведене свідчить про те, що правових підстав проживати у спірному будинку відповідачі не мають, і вони не надали у судовому засідання доказів правомірності користуванням ним. [PERSON] є настоятелем релігійної громади Свято-Хресто-Воздвиженської церкви, а не релігійної громади Воздвиження Хреста Господнього Української православної церкви. Користуючись даним будинком, відповідачі не набули права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда). Договір найму між релігійною громадою і ними не укладався, і такий договір може бути укладено лише у письмовій формі (ст. 811 ЦК України). Документів на підтвердження укладення таких договорів відповідачі не представили. Наданий відповідачем договір безкоштовного користування від 26 травня 2015 року підписаний уповноваженою особою парафіяльних зборів релігійної організації Свято-Хресто-Воздвиженської громади УПЦ [PERSON] та [PERSON], тобто укладений не з власником майна. Зміна власника теж не передбачає переходу права користування житлом особи, яка проживала зі згоди попереднього власника. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на вимогах ст.ст. 383, 391 ЦК України та підлягають до часткового задоволення, а саме виселення з житлового будинку [PERSON] і [PERSON] Позаяк, суд не може прийняти рішення про обмеження прав осіб, які не були визнані відповідачами по справі, позивач такого клопотання у судовому засіданні не заявила, то у задоволенні позову в частині виселення неповнолітніх дітей необхідно відмовити. Твердження відповідача, що оформлення права власності на спірне майно відбулося з порушеннями закону, спростовується вищеназваною постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року, якою у задоволенні позову відповідача про визнання протиправними та скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації та рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на будинок по вул. Набережній, 25 в с. Угринів Горохівського району було відмовлено. Суд, розглядаючи справу, перевірив правильність обстеження будинку, оформлення документації на нього та проведення реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та реєстрації права власності на спірний житловий будинок, дії суб'єктів владних повноважень визнано правомірними. Допущена помилка в цифрі ідентифікаційного коду релігійної громади є технічною та не впливає на законність прийнятого рішення. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: partial