Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

23 березня 2015 року Зміївська районна державна адміністрація Харківської області (далі - Зміївська РДА) звернулася до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.05.2015 року до участі у справі було залучено Зміївський районний центр соціальної служби сім'ї, дітей та молоді при Зміївській районній державній адміністрації Харківської області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Крім того, до участі у справі на боці позивача вступив прокурор прокуратури Зміївського району Харківської області Колод Н.М. В позовній заяві викладено наступні обставини. Так, відповідач [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який рішенням Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 04.08.2009 року № 58 був влаштований до Зміївського дитячого будинку для дітей шкільного віку у зв'язку зі скрутними життєвими обставинами, оскільки мати хлопчика - [PERSON] [INFO] померла, батько - відповідач по справі - зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не працює. Рішенням виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 21.11.2012 року № 97 [PERSON] був повернений батькові і останньому була надана можливість піклуватися про дитину та виховувати сина. Однак, [PERSON] не виконував свої батьківські обов'язки відносно свого сина [PERSON] та 05.09.2014 року дитину було влаштовано до Красноградського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. За інформацією Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області відповідач [PERSON] за місцем реєстрації характеризується негативно, протягом багатьох років зловживає спиртними напоями, тривалий час не працює, перебуває у скрутному матеріальному становищі, вихованням та утриманням сина не займається, байдуже ставиться до здоров'я дитини, не цікавився його навчанням, не має вихованого впливу на сина. Вказане свідчить про відсутність з боку батька турботи про виховання дитини, піклування про його фізичний, духовний та моральний стан, що порушує права дитини. Згідно з висновком від 26.02.2015 року комісія з питань захисту прав дитини Зміївської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, Зміївська РДА просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини - [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], які до відкриття рахунку в установах Банку, сплачувати на депозитний рахунок ВДВС Зміївського районного управління юстиції Харківської області, а також стягнути з [PERSON] судовий збір. У судовому засіданні представник Зміївської РДА Мартинова О.В. та прокурор Колод Н.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Крім того, позивачем було уточнено розмір аліментів, а саме представник Мартинова О.В. просила стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 300 грн., в той же час прокурор Колод Н.М., враховуючи вимоги чинного законодавства, вважала за необхідне стягнути аліменти у розмірі 385 грн. 80 коп. Мартинова О.В. підтримала визначений прокурором розмір аліментів і просила стягнути їх з відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Представник служби у справах дітей Зміївської РДА Вовк Д.С. у судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з нього аліментів вважала законними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, життям дитини не цікавиться. Представник Зміївського районного центру соціальної служби сім'ї, дітей та молоді при Зміївській РДА Харківської області Ладоня Ю.Ю. у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги Зміївської РДА підтримала в повному обсязі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON], [INFO], перебував, починаючи з 2009 року, у дитячому будинку. Дитині важко було знайти спільну мову з іншими дітьми, часто втікав, окрім бабусі [PERSON] ніхто не відвідував та не цікавився його життям. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: З копії Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 4, вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] /а.с. 12/. [PERSON] [INFO] померла - копія Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], актовий запис № 98 /а.с. 10/. Відповідач [PERSON] проживає на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області (с. Дудківка Зміївського району Харківської області), за місцем реєстрації характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, тривалий час не працює, перебуває у скрутному матеріальному становищі, вихованням та утриманням сина не займається, байдуже ставиться до здоров'я дитини, не цікавився його навчанням, не має вихованого впливу на сина. Дитиною опікувалася його бабусею - [PERSON], [INFO], яка у зв'язку з похилим віком на даний час не має змоги виховувати хлопчика /а.с. 7, 8/. Рішенням виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 04.08.2009 року № 58 неповнолітній [PERSON] був влаштований до Зміївського дитячого будинку для дітей шкільного віку у зв'язку зі скрутними життєвими обставинами /а.с. 5/. Після цього, рішенням виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 21.11.2012 року № 97 [PERSON], [INFO], був повернений батькові [PERSON] і останньому була надана можливість піклуватися про дитину та виховувати сина /а.с. 4/. Однак, відповідач [PERSON] не виконував свої батьківські обов'язки відносно свого сина [PERSON] у зв'язку з чим 05.09.2014 року дитину було влаштовано до Красноградського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де він перебуває і по теперішній час /а.с. 3/. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» у п.п. 15, 16 роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON], його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання сином освіти. Взагалі, [PERSON] визнав повні вимоги в повному обсязі, в т.ч. не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Той факт, що відповідач не проявляє жодного інтересу до виховання сина також підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка у судовому засіданні показала, що [PERSON] не відвідував сина у дитячому будинку жодного разу. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Комісією з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації Харківської області 05.03.2014 року було надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина - [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дитини, [PERSON], [INFO], не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, не здійснює підготовку до самостійного життя, не надає фінансової допомоги, взагалі, зовсім не приймає участі у житті сина. Даний факт розцінюється судом як свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Частиною 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З вищенаведеного вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], перебуває у дитячому центрі соціально-психологічної реабілітації, відповідач не виконує обов'язки щодо утримання свого сина, хоча має такий обов'язок, крім цього відповідач визнав позовні вимоги і в цій частині. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог Зміївської РДА про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 385 грн. 80 коп., щомісячно, з послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved