Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

23.10.2013 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» в особі Одеського регіонального відділення АБ «Експрес-Банк» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 35\~853,49 грн. (а.с.1-3). В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 29 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений договір № 88365/363/к5, згідно якого Позивач надав Відповідачу грошові кошти в сумі 16 900 гривень 00 коп. строком на 24 місяців з 29.05.2013 року по 29.05.2015 року зі сплатою 23 % річних з погашенням кредиту згідно умов кредитного договору. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк»\~\~до суду із відповідним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, але згідно його заяв, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.34-35). Відповідач [PERSON], відзив або заперечення на позов ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до суду не надав та в судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним поштовим повідомленням про вручення йому 25.11.2015 роу ухвали суду про призначення слухання справи саме на 07.12.2015 року, а також копії позовної заяви ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» з додатками до неї(а.с.33). Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Як було вище зазначено, відповідач був оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, але він не повідомив про причини неявки в судове засідання та будь-яких клопотань не заявляв. Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе, у відповідності до ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 06.06.2014 року діяльність Одеської філії АБ «Експрес-Банк» згідно рішення засідання Спостережної ради АБ «Експрес-Банк» та рішення Правління АБ «Експрес-Банк» припинено, та на її базі 10.06.2014 року створено Одеське регіональне відділення АБ «Експрес-Банк». Так, 29 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений договір №88365/363/к5, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 16 900 гривень 00 коп. строком на 24 місяців з 29.05.2013 року по 29.05.2015 року зі сплатою 23% річних з погашенням кредиту згідно умов кредитного договору (а.с.6-7). [PERSON] зобовязався відповідно до умов Кредитного договору: - використати кредит на зазначені в Договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за Договором, та повернути його Кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених Договором (п. 5.2.1 Кредитного договору); - забезпечити виконання своїх зобовязань за Договором (п. 5.2.2 кредитного договору); - нараховані проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником, шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок відкритий у Кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день звітного місяця (без врахування останнього робочого дня звітного місяця та послідуючих неробочих днів місяця), починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, методом факт/факт за ставкою, визначеною Договором, виходячи з 365/366 календарних днів у році. При цьому, при нарахуванні процентів за кредитом день його повернення Кредитодавцеві - не враховується, (п. 4.1, 4.2 Кредитного Договору). Відповідно до п.6.1 Договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором, позичальник відшкодовую кредитодавцю завдані цим збитки в повному обсязі понад неустойку, штраф, пеню, які передбачені Договором. За прострочення позичальником визначеного Договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному Договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожний день прострочення. За прострочення позичальником визначеного Договором строку (терміну) повернення кредиту, строку (терміну) дострокового повернення кредиту визначеного кредитодавцем в розмірі визначеному Договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожний день прострочення (п.п. 6.2-6.3 Договору). Згідно із п.7.1 Договору, договір укладено строком на 24 місяці, набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця та позичальником та скріплений печаткою кредитодавця та діє по 29.05.2015 року. Договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов'язань по Договору в повному обсязі. Так, на виконання умов договору ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» виконав взяті на себе зобов'язання за п.п. 1.1, 2.4 кредитного договору та 29.05.2013 року надав [PERSON] кредит у сумі 16 900,00 грн. шляхом перерахування на поточний (картковий) рахунок відповідача, що підтверджується меморіальними ордерами № 465 та № 466 від 29.05.2013 року (а.с.8) Пунктом 6.4. кредитного договору передбачено право Банку у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником будь-якої умови кредитного договору зазначеного в п.п. 5.2.3, 5.2.4, Договору, Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту за кожний випадок такого невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору. Відповідачем було порушено вимоги п. 5.2.3 кредитного договору (будь-яке невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань за Договором). 25.03.2015 року за вих. № 905, та 27.05.2015 року за вих. № 1519 боржнику [PERSON] направлялись повідомлення про наявність несплачених чергових платежів за кредитом та необхідність повернення заборгованості за кредитним договором, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.15-16). Між тим, такі повідомлення та вимоги позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення. Таким чином, за розрахунками банку,заборгованість [PERSON] перед Акціонерний банк «Експрес-Банк» за Договором № 88365/363/к5 від 29.05.2013 року станом на 06.10.2015 року складає 35\~853,49 грн., з яких: - сума боргу за простроченим кредитом - 11 645,23 грн.; - сума боргу за простроченими відсотками - 6 240,97 грн.; - сума боргу по простроченій комісії - 1 774,50 грн.; - сума пені за кредитом - 2 686,59 грн.; - сума пені за відсотками - 4 559,44 грн.; - сума пені за комісію - 344,15 грн.; - інфляційні нарахування за простроченим кредитом - 4 733,42 грн.; - інфляційні нарахування за простроченими відсотками - 1 685,62 грн.; - інфляційні нарахування за простроченою комісією - 493,56 грн.; - сума штрафу за порушення умов кредитного договору - 1 690,00 грн. В добровільному порядку [PERSON] виниклу та непогашену заборгованість по Договору № 88365/363/к5 від 29.05.2013 року на загальну суму 35\~853,49 грн. не погасив. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1\~ст.610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1 цієї глави (Позика),\~\~якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України,\~позикодавець має право на\~одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу (ч.2\~ст.1050 ЦК України). Стаття 611 Цивільного кодексуУкраїни встановлює такий правовий наслідок порушення зобов'язання як сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1 статті 549 ЦК України). Як передбачено частиною 1 ст.548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня). Згідно положень ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 року № 543/96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] в порушення умов Договору №88365/363/к5 від 29.05.2013 року та зазначених вище норм чинного законодавства свої зобов'язання в частині щомісячної сплати платежів у строки, визначені цим договором, виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, кредит у встановлений Договором строк не погасив, у зв'язку з чим станом на 06.10.2015 року у [PERSON] перед ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» виникла та залишається і наданий час непогашеною заборгованість по Договору № 88365/363/к5 від 29.05.2013 року на загальну суму 35\~853,49 грн., з яких: - сума боргу за простроченим кредитом - 11 645,23 грн.; - сума боргу за простроченими відсотками - 6 240,97 грн.; - сума боргу по простроченій комісії - 1 774,50 грн.; - сума пені за кредитом - 2 686,59 грн.; - сума пені за відсотками - 4 559,44 грн.; - сума пені за комісію - 344,15 грн.; - інфляційні нарахування за простроченим кредитом - 4 733,42 грн.; - інфляційні нарахування за простроченими відсотками - 1 685,62 грн.; - інфляційні нарахування за простроченою комісією - 493,56 грн.; - сума штрафу за порушення умов кредитного договору - 1 690,00 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 11.07.2013 року по справі № 7-рп/2013 піддано конституційно-правовому аналізу правовідносин зі сплати пені що виникають між фізичними особами споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування в якому зокрема робиться висновок про те, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин, до визначеного банком розміру неустойки в частині пені підлягає застосуванню ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, оскільки нарахований банком розмір пені за кредитом 2 686,59 грн. та розмір пені за відсотками 4 559,44 грн. є завищеним, а тому розмір пені за кредитом підлягає зменшенню до 1 500 грн. та розмір пені за відсотками підлягає зменшенню до 1 000 грн. Саме такий розмір неустойки, на думку суду, відповідає вимогам закону і засадам розумності та справедливості. Отже, стягненню зі [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» підлягає заборгованість по № 88365/363/к5 від 29.05.2013 року на загальну суму 31\~107,45 грн., з яких: - сума боргу за простроченим кредитом - 11 645,23 грн.; - сума боргу за простроченими відсотками - 6 240,97 грн.; - сума боргу по простроченій комісії - 1 774,50 грн.; - сума пені за кредитом 1 500 грн.; - сума пені за відсотками 1 000 грн.; - сума пені за комісію - 344,15 грн.; - інфляційні нарахування за простроченим кредитом - 4 733,42 грн.; - інфляційні нарахування за простроченими відсотками - 1 685,62 грн.; - інфляційні нарахування за простроченою комісією - 493,56 грн.; - сума штрафу за порушення умов кредитного договору - 1 690,00 грн. Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк», у зв'язку з чим позовна заява ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до [PERSON]про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» в особі Одеського регіонального відділення АБ «Експрес-Банк» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial