Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

22.10.2018 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що 03.11.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 94. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння, часті сварки, різні погляди на життя, спільне життя не склалося. Шлюбні відносини між ними припинено з червня 2018 року, тому позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить розірвати шлюб з відповідачем, залишивши їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач по справі [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. Згідно положень ст.ст. 200 та 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 03.11.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 94, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу подружжя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно - сімейні відносини фактично припинилися з червня 2018 року та примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу є дійсною волею сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, з'ясувавши фактичні відносини між подружжям, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач [PERSON] виявила бажання залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачем долучено квитанцію від 19.10.2018 про сплату нею судового збору у сумі 704,80 грн. за подання до суду даного позову. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 704,80х50%=352,40, а інші 50 відсотків - 352,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved