Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

23.09.2019\~позивач [PERSON] \~з урахуванням\~уточнень від\~22.10.2019\~та від\~29.11.2019\~звернувся до\~суду з\~позовом до ТУ\~ДСА у Харківській\~обл. та Державної казначейської служби України, в якому просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь в якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 976\~482,\~00\~грн. В обґрунтування позову зазначено, що 28.09.2016, 23.11.2016, 01.12.2016, 27.12.2016, 22.02.2017 працівники апарату Московського районного суду м.\~Харкова в порушення вимог п.\~3.4. Правил поведінки працівників суду знаходилися на своєму робочому місці без бейджа. Крім того працівники апарату Московського районного суду м.\~Харкова 28.09.2016, 01.12.2016, 14.03.2017 в поручення ч.\~1,\~3 ст.\~307 ЦК України допускали фото- та відеозйомку [PERSON] без його згоди. Крім того, 23.11.2016 заступник керівника апарату вказаного суду [PERSON] , а 01.12.2016 [PERSON] та помічник голови суду [PERSON] були відсутні на своїх робочих місцях, 22.02.2017 в період часу з 17:35 до 18:00\~години в приймальні суду буди відсутні працівники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] а в кабінеті 48?49 не було помічника судді. 27.02.2017 він звернувся до начальника ТУ\~ДСА у Харківській області із скаргою щодо порушень вимог законодавства керівником апарату Московського районного суду м.\~Харкова та працівниками апарату суду, яку 16.03.2017 доповнив та просив проводити перевірку викладених у його скаргах обставин за його участю, надав аудіо та відеозапси на підтвердження викладених в його скаргах обставин. Однак перевірка скарги була проведена без його участі і не повно, надана письмова відповідь від 23.03.2017 №\~07?03/Н?28/Н?28/1/Н?37/52/17 не містить відповідей на всі порушені ним питання, винні особи не притягнуті до відповідальності. Позивач зазначив, що неправомірність дій ТУ ДСА у Харківській області підтверджується даними постанови Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2017, якою задоволено його адміністративний позов повністю, визнано неправомірними дії ТУ ДСА у Харківській області під час розгляду скарги від 27.02.2017 і доповнення до неї від 16.03.2017 та заяви про несанкціоноване втручання автоматизованої системи від 27.02.2017 Позивач стверджує, що такими неправомірними діями працівників ТУ\~ДСА у Харківській області завдано непоправну моральну шкоду, яку позивач оцінює у сумі 976\~482,\~00\~грн. 25.09.2019 ухвалою суду у справі відкрито загальне позовне провадження. 16.10.2019 надійшов відзив ТУ\~ДСА України у Харківській області на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. В обґрунтування заперечень зазначено, що у лютому 2017 року [PERSON] звернувся до відповідача зі зверненням. Для розгляду звернення відповідач звернувся за інформацією до Московського районного суду м.\~Харкова. На підставі відповіді останнього ТУ\~ДСА України у Харківській області було вирішено розгляд викладених у зверненні [PERSON] обставин проводити без проведення засідання та без виїзду спеціалістів ТУ\~ДСА України у Харківській області до суду. Про результати розгляду звернень [PERSON] було своєчасно письмово повідомлено про відповіддю №\~07?03/Н?28/Н?28/1/Н?37/52/17 від 23.03.2017. Таким чином, відповідач стверджує, що позивачу жодних моральних страждань працівниками ТУ\~ДСА в Харківській\~обл. завдано не було, а заявлена позивачем моральна шкода та погіршення стану здоров`я не підтверджена жодними доказами. 24.10.2019 надійшли пояснення, а 22.11.2019 відзив Державної казначейської служби України на позовну заяву [PERSON] , у яких Державна казначейська служба України просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. В обґрунтування заперечень зазначено, що у даній категорії справ доведенню підлягає не лише факт порушення, а й сам факт заподіяння таким порушенням моральної шкоди позивачу, а останнього позивачем жодними доказами не доведено. Крім того, зазначено, що необхідності зазначення у позовних вимогах таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або виду рахунку, з якого має бути здійснено списання, ЦПК України не встановлює. 25.02.2020 та 06.04.2020 надійшли додаткові пояснення відповідача ТУ\~ДСА України у Харківській області на позовну заяву, в якому відповідач просить суд взяти до уваги відсутність будь?яких доказів щодо підтвердження заявленого позивачем у позовній заяві погіршення стану здоров`я та емоційної напруги, які були нібито спричинені діями ТУ\~ДСА України у Харківській області. 26.11.2020 ухвалою суду у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримав позов, з урахуванням уточнень, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТУ\~ДСА України в Харківській області позов не визнала, просила у його задоволенні повністю відмовити. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений, тому його неявка у відповідності до ст.\~223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. У попередньому судовому засідання надав пояснення, у яких позов не визнав, просив у його задоволенні повністю відмовити. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши учасників, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27.02.2017 [PERSON] звернувся до ТУ\~ДСА України у Харківській області зі скаргою, яку доповнив заявою від 16.03.2017, на дії працівника апарату Московського районного суду м.\~Харкова. На запити ТУ\~ДСА України у Харківській області керівником апарату були надані пояснення з приводу обставин, викладених у скарзі [PERSON] , за вих.\~№\~5/22/2017 від 10.03.2017 та за вихідним \~№\~01?23/67/2017 від 16.03.2017. Згідно витягу з протоколу оперативної наради працівників Московського районного суду м.\~Харкова від 10.03.2017 у зв`язку з надходженням скарги [PERSON] на оперативній нараді обговорено питання необхідності носити бейджі протягом робочого часу та наголошено працівникам апарату на суворому дотриманні Правил поведінки працівника суду. 23.03.2017 за результатом розгляду скарг [PERSON] на підставі матеріалів, наданих Московським районним судом м.\~Харкова, ТУ\~ДСА України у Харківській області підготовлено відповідь вихідним №\~07?03/Н?28/Н?28/1/Н?37/52/17. 18.07.2017 постановою Харківського окружного адміністративного суду по справі №\~820/1726/17 задоволено адміністративний позов [PERSON] до ТУ\~ДСА України у Харківській області про визнання дій неправомірними; визнано неправомірними дії ТУ\~ДСА України у Харківській області під час розгляду скарги від 27.02.2017 і доповнення до неї від 16.03.2017 та заяви про несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи від 27.02.2017. 15.11.2017 вищевказану постанову Харківського окружного адміністративного суду залишено без змін, а апеляційну скаргу ТУ\~ДСА України у Харківській області без задоволення. 04.12.2017 [PERSON] звернувся до ТУ\~ДСА України у Харківській області з вимогою повідомити про застосовані до працівників Московського районного суду м.\~Харкова заходи згідно вищевказаних судових рішень по справі №\~820/1726/17. Листом від 20.12.2017 за вихідним \~№\~07?03/Н?178/259/2017 ТУ\~ДСА України у Харківській області повідомило [PERSON] , що ТУ\~ДСА України у Харківській області було прийнято до відома та використання в роботі рішення адміністративного суду; керівнику апарату Московського районного суду м.\~Харкова було зауважено щодо належного виконання ним та іншими працівниками апарату суду професійних обов`язків в майбутньому. Судом було досліджено аудіозаписи 23.11.2016, 27.11.2016 та від 01.12.2016, з яких вбачається, що [PERSON] веде аудіозапис розмов з працівниками апарату Московського районного суду м.\~Харкова, в тому числі щодо перебування працівників суду на робочому місці без бейджів, приймання їжі за робочим місцем, відсутності деяких працівників на робочому місці в момент, коли [PERSON] зайшов до їх робочих кабінетів та ін. Також судом було досліджено відеозаписи від 22.02.2017 та 14.03.2017, на яких вбачається, як позивач [PERSON] веде відеозйомку з наданням своїх коментарів в ході руху по робочим кабінетам працівників Московського районного суду м.\~Харкова, звертаючись із запитаннями до працівників апарату суду. Також вбачається, що один з працівників апарату суду веде відеозйомку [PERSON] на власний мобільний телефон. Вказані аудіо та відеозаписи були додані [PERSON] до його скарг, направлених на адресу ТУ ДСА у Харківській області 27.02.2017 та 16.03.2017. З матеріалів справи вбачається, що оцінка дослідженим у даному судовому розгляді відеозаписам від 24.03.2017, 22.02.2017, а також аудіозаписам від 23.11.2016 та від 01.12.2016, які були надані позивачем [PERSON] ТУ ДСА України в Харківській області, на підтвердження обставин, викладених в його скаргах, оцінка діям ТУ ДСА України в Харківській області під час розгляду скарг [PERSON] і перевірки правомірності дій працівників апарату Московського районного суду м.\~Харкова, зафіксованих на відео аудіо носіях, була надана Харківським окружним адміністративним судом та Харківським апеляційним адміністративним судом в рамках адміністративної справи №\~820/1726/17 за позовом [PERSON] до ТУ\~ДСА України у Харківській області про визнання дій неправомірними та рішення судів у даній справі, що набрали законної сили мають преюдиційне значення для розгляду даної справи. Так, в ході розгляду адміністративного позову [PERSON] було встановлено, що на скаргу з додатком до неї ТУ ДСА у Харківській області надало [PERSON] відповідь від 23.03.2017 №\~07-03/Н-28/Н-28/1/Н-37/52/17, у якій викладене наступне: «Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області розглянуло Ваші звернення від 27.02.2017 за вх.\~№\~Н-28, від 06.03.2017 за вх.\~№\~Н-37 та дублетне звернення, яке надійшло за належністю з Державної судової адміністрації України 22.03.2017. Розгляд обставин, викладених у Ваших зверненнях здійснено на підставі матеріалів, наданих Московським районним судом міста Харкова без виїзду спеціалістів нашої установи до суду. За результатами розгляду повідомляємо наступне. 23.02.2017 керівник апарату суду [PERSON] знаходилась у учбовій відпустці, а помічник голови суду [PERSON] знаходились у щорічній відпустці. Тому відсутність на робочому місці зазначених осіб є обґрунтованою. Відносно Ваших посилань, щодо відсутності на робочому місці під час Вашого відвідування суду заступника керівника апарату суду [PERSON] 23.11.2016, 01.12.2016, 27.12.2016, 22.02.2017 та 23.02.2017 повідомляємо, що посадові обов`язки керівника апарату та його заступника передбачають організацію роботи суду, що неможливо виконувати постійно перебуваючи на робочому місці. Тому відсутність на робочому місці осіб зазначеної категорії посад, ще не означає відсутність на роботі. За поясненнями керівника апарату суду, в цей час [PERSON] знаходився в приміщенні суду. Щодо Ваших посилань з приводу видачі 01.12.2016 для ознайомлення цивільної справи №\~643/12050/16-ц повідомляємо наступне. В матеріалах зазначеної справи та в журналі видачі справ для ознайомлення знаходиться відмітка про ознайомлення Вас з матеріалами справи саме 01.12.2016. Відносно відсутності на працівниках апарату суду беджів повідомляємо Вам, що вимоги щодо постійного перебування в робочий час працівників апарату суду у бейджах наголошуються під час оперативних нарад зазначеного суду, у тому числі на нараді, яка відбулась 10.03.2017. Працівникам зауважено про неухильне виконання п.\~3.4. Правил поведінки працівника суду, затвердженого рішення Ради суддів України від 06.02.2009 №\~33. Стосовно Ваших фото-доказів щодо фіксування Вас на відеокамеру повідомляємо, що за інформацією керівника апарату суду [PERSON] , помічник голови суду Золотоверха\~О.\~О., а також заступник керівника апарату суду Сарадян\~С.\~А. під час розмови з Вами тримали в руках телефон, але не здійснювали ні фото, ні відео зйомку. Підтверджуючих фактів щодо здійснення працівниками апарату зазначених Вами у зверненні відносно Вас дій не встановлено. Відповідно до частини першої статті 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №\~1402-VIII та розділу III п. 14 Типового положення про апарат місцевого, апеляційного судів, погодженого рішенням Ради суддів України від 21 вересня 2012 року №\~54 (зі змінами), затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 28 вересня 2012 року №\~115, забезпечення виконання працівниками апарату Правил поведінки працівника апарату суду, затверджених рішенням Ради суддів України від 6 лютого 2009 року №\~33, правил внутрішнього трудового розпорядку і трудової дисципліни покладено на керівника апарату суду та відноситься до внутрішньої діяльності суду.». Адміністративним судом встановлено, що ТУ ДСА України у Харківській області в порушенні вимог ст.\~ст.\~18, 19 Закону України «Про звернення громадян» №\~393, не перевірив і не надав [PERSON] відповіді на всі поставлені ним питання, розглянув звернення [PERSON] без його участі, а письмові відповіді на вказані звернення були надані без урахування його пояснень та зауважень. Так, ТУ ДСА України у Харківській області не надав [PERSON] відповіді щодо перебування на робочу місці [PERSON] 22.02.2017 року, також при перевірці скарги не надано оцінку медичній довідці, виданої [PERSON] , в якій не зазначено дати її видачі, відсутнє прізвище, ім`я та по-батькові або ж ініціали лікаря стоматолога, який видав довідку. Адміністративний суд встановив, що твердження відповідача ТУ ДСА України у Харківській області у відповіді від 23.03.2017 року про те, що [PERSON] не здійснював відеоз`йомку [PERSON] , було спростовано дослідженим в судовому засіданні відеозаписами, наданих позивачем, де у зазначеному епізоді від 14.03.2017\~р. [PERSON] на його відповідне запитання [PERSON] була надана відповідь про те, що останній провадить відеозйомку позивача з направленого [PERSON] на позивача мобільним телефоном. З дослідженої судом в судовому засіданні копії відповіді відповідача від 23.03.2017 року №\~07-03/Н-28/Н-28/1/Н-37/52/17 встановлено також відсутність дослідження, з`ясування обставин та ненадання відповіді щодо тверджень, викладених [PERSON] в доповненні від 16.03.2017 року до скарги від 27.02.2017 року. Розглянувши зазначений спір по суті адміністративний суд прийшов до висновку про невідповідність оскаржених вчинених ТУ ДСА дій критеріям, встановлених частиною 3 статті 2 КАСУ. Вирішуючи спід про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Частиною першою ст.\~22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Приписами ст.\~23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі ст.\~1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до ст.\~25 Закону України №\~393/96-ВР «Про звернення громадян» у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов`язані з поданням і розглядом скарги, обґрунтовані витрати, понесені у зв`язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №\~4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичні негативні правові наслідки протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї, у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Саме позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди. Суд зауважує, що порушення відповідачем порядку розгляду звернення (скарги) позивача від 27.02.2017 та доповнення до нього від 16.03.2017, у виді порушення права останнього бути присутнім при розгляді його звернення, надавати пояснення, знайомитись з матеріалами щодо розгляду даного звернення та права на повну та всебічну перевірку його звернення, було встановлено рішенням адміністративного суду у справі №\~820/1726/17 і встановлення рішенням суду факту порушення прав [PERSON] щодо розгляду його звернень у передбаченому законом порядку саме по собі вже є справедливою сатисфакцією моральної шкоди, якої міг зазнати заявник, у зв`язку з таким порушенням. При цьому, аналізуючи наведені положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, то насамперед треба звернути увагу на те, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача. Тобто, вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення моральної шкоди, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В обґрунтування заподіяння діями ТУ ДСА України в Харківській області позивачу [PERSON] моральної шкоди останній посилається на те, що дії відповідача знайшли відображення у свідомості позивача, викликали відповідну психічну реакцію, відобразилися у формі негативних почуттів (фізичних страждань) та хвилювань (моральних страждань), що уособлює приниження та несприятливий психологічний стан позивача. Тому позивач вважає, що компенсації підлягає моральна шкода, що полягає як у безспірному погіршенні його стану здоров`я, так і й його емоційній напрузі, хвилюваннях, пов`язаних з різкою зміною обставин. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Згідно із ч.\~6 ст.\~81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що протиправні відносно нього дії відповідачів мали безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки позивача, як і на підтвердження пов`язаних з цим стверджуваних позивачем його сильних душевних страждань. Також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження стверджуваного ним погіршення його стану здоров`я у зв`язку з неправомірними діями відповідача ТУ ДСА України в Харківській області, яке от довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо. Позивачем також не доведено, в чому безпосередньо полягає завдана йому моральна шкода, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Зазначаючи про моральну шкоду, позивач не обґрунтував належним чином взаємозв`язок моральних страждань позивача із фактом розгляду його звернень відповідачем. А саме по собі зазначення у позові про заподіяння моральної шкоди через допущення ТУ ДСА України в Харківській області порушень при розгляді звернень позивача, без доведення факту заподіяння моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між процедурними порушеннями розгляду скарг позивача та його душевними стражданнями, не може бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на те, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем, та не доведено причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] . Крім того, суд зауважує, що застосування методики проф.\~ [PERSON] , за якою позивачем була розрахована моральна шкода, припинена з 29.01.2016 рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при міністерстві юстиції України та виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз. Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що хоча п.\~1 ст.\~6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст.\~141 ЦПК України, а саме: оскільки [PERSON] звільнено від сплати судового збору, судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed