Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

24.03.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з [PERSON] Ібрахіма грошові кошти у розмірі 77\~824,83 грн. та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 25.11.2015 року з вини [PERSON] Ібрахіма сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача було пошкоджено. У звязку із тим, що матеріальна шкода не відшкодована у добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] Ібрахім до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи ПрАТ «Страхова група «Україна» до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 25.11.2015 року о 08.15 годині водій [PERSON] Ібрахім, керуючи автомобілем марки Хонда, д/н [NUMBER], у м. Одесі по вул. Ак. Корольова, 58, не надав перевагу у русі автомобілю марки Тойота, д/н ВН 4526ЕК, в результаті чого сталося зіткнення із даним автомобілем, який потім по інерції скоїв зіткнення із автомобілем «REUGEOT», д/н ВН 2643ВА, який рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а водій [PERSON] Ібрахім порушив п. 10.2 ПДР. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Іванчука В.М. від 13.04.2016 року [PERSON] Ібрахіма визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України /а.с. 12/. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САР №908681 слідує, що власником автомобіля Тойота, д/н ВН 4526ЕК, є позивач [PERSON] /а.с. 11/. [PERSON] сервісного центру в Одеській області від 13.02.2017 року повідомлено, що автомобіль Хонда, д/н [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] Ібрахімом, [INFO] /а.с. 14/. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних № АІ/5682456 від 25.06.2015 року, автомобіль [PERSON] Ібрахіма - Хонда, д/н [NUMBER], застрахований в ПрАТ «Страхова група «Україна». Таким чином, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Хонда, д/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова група «Україна» на підставі полісу № АІ/5682456 від 25.06.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Законом України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до висновку № 346/15, складеного 17.12.2015 року судовим експертом [PERSON], вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Тойота, д/н ВН 4526ЕК, становить 50\~248,73 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота, д/н ВН 4526ЕК, становить 76\~018,83 грн. /а.с. 17-36/. Вартість проведення експертного дослідження становить 1700 грн., що вбачається із квитанції до прибуткового касового ордеру № 140 від 18.12.2015 року /а.с. 16/. Крім того, для забезпечення можливості проведення експертизи позивачем було відправлено телеграму відповідачу, вартість якої становить 106,00 грн., що підтверджується квитанцією про прийом телеграми /а.с. 16/. У ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що оскільки за результатами експертного дослідження відновлювального ремонту автомобіля перевищує вартість матеріальної шкоди, то саме сума у розмірі 76\~018,83 грн. має бути відшкодована позивачу. Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Таким чином, суд погоджується із доводами позивача, що саме вартість відновлювального ремонту має бути відшкодовано позивачу у розмірі 76\~018,83 грн. Суд погоджується із доводами сторони позивача із посиланням на правову позицію Верховного Суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15. Так, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені, у звязку із чим з відповідача підлягають стягненню витрати, повязані із вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 76018,83 грн.; витрати, повязані з вартістю проведенням експертизи, у розмірі 1700,00 грн. та витрати, повязані з вартістю телеграми, у розмірі 106,00 грн. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved