Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

22 березня 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник із вищевказаною заявою окремого провадження, в якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності заявнику виданого на ім'я [PERSON] (мова оригіналу) правовстановлюючого документу - свідоцтва [NUMBER] від 15 липня 1975 року про закінчення в 1975 році Дніпропетровського професійного торгового училища. В обґрунтування своєї заяви заявник послався на те, що при заповненні вказаного свідоцтва була допущена описка в зазначенні російською мовою його по батькові - зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]». Вказуючи, що вимоги заяви та викладені в ній фактичні обставини підтверджуються наданими заявником письмовими доказами, останній просив суд задовольнити його заяву. В судове засідання учасники розгляду справи не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності із посиланням на підтримання поданої заяви, в зв'язку із чим суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи за фактичної явки учасників розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи окремого провадження, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що 15 липня 1975 року Дніпропетровським професійним торговим училищем видано свідоцтво за [NUMBER] про те, що (мовою оригіналу - російською мовою) «[PERSON]» в період з 1973 року вступив, а 1975 року закінчив вищевказаний навчальний заклад (а.с.8). Разом з тим, відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту громадянина України та копії свідоцтва про народження по батькові заявника - українською мовою «[PERSON]», а російською «[PERSON]» (а.с.5, 6). Відповідно ж до копії трудової книжки заявника, заповненої російською мовою, яка містить анкетні дані заявника, що збігаються з такими, вказаними у копії його паспорту громадянина України та копії свідоцтва про народження заявника, навчання заявника в Дніпропетровському професійному торговому училищі в період з 1973 року по 1975 рік, що посвідчено свідоцтвом [NUMBER], внесено як перший запис до трудової книжки заявника (а.с.7). Необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності заявнику свідоцтва [NUMBER] від 15 липня 1975 року про закінчення в 1975 році Дніпропетровського професійного торгового училища як правовстановлюючого документу, необхідне заявнику для подальшого оформлення пенсії. Згідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.234 ч.2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Нормою ст.256 ЦПК України закріплено перелік таких юридичних фактів, що підлягають встановленню в порядку окремого провадження, де серед іншого зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Положеннями ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які регулюють питання визначення видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення. Правова позиція суду та прийняте на її підставі рішення ґрунтуються на встановленій в судовому засіданні доведеності заявленого заявником факту належності йому свідоцтва [NUMBER] від 15 липня 1975 року про закінчення в 1975 році Дніпропетровського професійного торгового училища. Такий висновок, в свою чергу, зумовлений тим, що прізвище та ім'я заявника з урахуванням на їх написання російською та українською мовами в паспорті громадянина України, повністю збігається із такими ж анкетними даними, вказаними у вищезгаданому свідоцтві [NUMBER] від 15 липня 1975 року, а розбіжності у написанні по батькові заявника у його паспорті громадянина України, свідоцтві про народження із зазначенням по батькові у згаданому вище свідоцтві зумовлені, вочевидь, механічною помилкою особи, яка здійснювала заповнення бланку свідоцтва [NUMBER] від 15 липня 1975 року про закінчення в 1975 році Дніпропетровського професійного торгового училища. Про останнє суду дозволяє стверджувати факт внесення в трудову книжку заявника першим записом запису про його навчання в Дніпропетровському професійному торговому училищі в той же самий період, який вказаний в свідоцтві, а також посилання на свідоцтво [NUMBER] від 15 липня 1975 року як на підставу внесення в трудову книжку заявника означеного запису. За таких обставин, оскільки встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу необхідне для зарахування періоду навчання до стажу роботи і отримання на цій підставі права на пенсію, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви окремого провадження та доведеність викладених в ній фактичних обставин, що зумовлює необхідність задоволення такої заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved