overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в позовних вимогах вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 25 травня 2013 року сторони уклали шлюб, що стверджено свідоцтвом про одруження серії І-БК № 143322 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони разом не проживають понад рік, спільного господарства не ведуть. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню дочки [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка на даний момент проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати його дитину, що ставить її в тяжке матеріальне становище. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, і [INFO] у них народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 5), відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров`я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст.ст. 84, 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати\~ на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 23 червня 2000 року у Червоногвардійському відділі РАГС м.Макіївки Донецької області, актовий запис № 95, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, також зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинили з грудня 2013 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 червня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Червоногвардійському відділі РАГС м.Макіївки Донецької області, актовий запис № 95, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії I-НО № 068375 (а.с.7). З грудня 2013 року сторони мешкають окремо, спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в розмірі половини сплаченого позивачем судового збору 275,60 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 22 вересня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу дітей не мають, шлюбні відносини з відповідачем припинені в липні 2015 року і з цього часу сім'я фактично розпалась, проживають окремо, спільне життя з відповідачем не склалося в завязку з відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних конфліктів. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с. 3,4). Позивач в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на заочному розгляду справи. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву в якій повідомив причину неявки відрядження по сімейним справам, яка визнана судом неповажною. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Судом встановлено, що з 22 вересня 2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії 1-КИ № 239044 від 22 вересня 2012 року, актовий запис 558 (а.с.5). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача, зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27 серпня 2011 року вона зареєстрував шлюб з відповідачем, від спільного життя мають доньку [PERSON], 16.02.2012 року. На початку 2016 року шлюбні відносини з відповідачем були припинені в звязку зі зловживанням відповідачем спиртними напоями, перестав цікавитися питаннями життя сім'ї, став виявлати неповагу до неї, постійно вчиняти сварки, вважає подальше спільне життя і намагання збереження шлюбу є не можливе. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою (а.с.2). Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити (а.с. 11). Відповідач в судове засідання не зявився надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с.12). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 27 серпня 2011 року позивач [PERSON] ( до шлюбу Олійник) А.А. та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії 1-КИ № 200307 від 27 серпня 2011 року, актовий запис 229 (а.с.4). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

22 листопада 2016 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до громадянина [PERSON], в якому вказала, що 13 вересня 2000 року між ними був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого вона придбала у нього будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район, с.Галицинове, вул. Новоселів, 29. Посилаючись на те, що між ними були домовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме: продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, тому просила визнати дійсним укладений між ними договір купівлі-продажу зазначеного будинку. Позивач та його представник до судового засідання не зявились, представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, а позов задовольнити. Відповідач та представник третьої особи до судового засідання не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявні матеріали і докази у справі достатні для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 13 вересня 2000 року позивачка уклала на універсальній товарній біржі «Марія» письмовий договір № 355, за яким придбала у громадянина [PERSON], будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район, с.Галицинове, вул. Новоселів, 29. 19 вересня того ж року вона зареєструвала даний договір в комунальному підприємстві «Миколаївське МБТІ» та отримала на своє імя реєстраційне посвідчення. В даний час позивачка дізналась, що укладений договір про купівлю нерухомості повинен бути нотаріально посвідченим. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року. Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору сторони узгодили всі суттєві його умови, в тому числі й ціну, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

22 листопада 2016 року представник Банку [PERSON] звернувся до суду із скаргою, в якій вказує, що за рішенням суду на виконанні державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби знаходився виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитним договором. Державний виконавець Демченко П.Ю. постановою від 28 вересня 205 року, яку [PERSON] тримав 14 листопада 2016 року, повернув виконавчий лист у звязку з неможливістю виконати, оскільки в боржника [PERSON] відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Представник Банку вважає такі дії державного виконавця незаконними, оскільки він не виконав всіх вимог чинного законодавства щодо розшуку майна та доходів боржника. Просить визнати постанову незаконною і скасувати її, зобовязати відновити виконавче провадження. В суд представник подав заяву про розгляд скарги без його участі, доводи скарги підтримує. Державний виконавець до суду не прибув, подав заяву про розгляд скарги без його участі, проти скарги заперечує. Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що вона не підлягає до задоволення. В суді встановлено, що на підставі виконавчого листа суду державний виконавець повинен був здійснити стягнення коштів з [PERSON] на користь Банку. Державний виконавець здійснив відкриття виконавчого провадження, направив запити про наявність в [PERSON] нерухомого майна та транспортних засобів, наявності рахунків в банках, наявності доходів або пенсії. Отримав відповіді на всі запити про відсутність в боржника майна, вкладів та доходів. Вказані обставини підтверджуються наданими суду належними та достовірними доказами. З огляду на встановлені обставини суд вважає скаргу не обґрунтованою, оскільки державний виконавець прийняв заходів по встановленню в боржника майна та доходів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

22 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до Миронівського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 20 жовтня 2017 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованим виконавчим комітетом Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 07. Від шлюбу спільних дітей не мають. Зазначив, що під час шлюбу вони із відповідачем спільно не проживали, іноді приїжджали один до одного у гості, спільного господарства не вели, спільного бюджет не мали, вважає укладення шлюбу помилкою, а тому просить шлюб розірвати. У судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів і підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти позову заперечувала. Заслухавши сторони, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 20 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 07. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалося у звязку із тим, що за час шлюбу вони спільно не проживали, лише іноді приїжджали один до одного у гості, спільного господарства не вели, спільного бюджет не мали, позивач вважає укладення шлюбу помилкою. Судом встановлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, від часу подачі позову до суду минуло понад чотири місяці, за цей час сторони не примирилися. Відповідно до\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, коли шлюб існує лише формально, позивач не бажає поновити його, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

22 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 вересня 1985 року він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований виконкомом Піщанської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 14. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2012 року шлюбні відносини між ними припинені. Причиною припинення відносин стала несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя. Сумісне господарство з відповідачкою не підтримується, мешкають окремо. Крім того, відповідачка тривалий час перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Збереження сім'ї неможливо, і суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена телефонограмою, зареєстрованою в книзі реєстрації вихідних телефонограм під № 736, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 1985 року виконкомом Піщанської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 14. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2012 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Причиною припинення відносин стала несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя. Крім того, відповідач тривалий час перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved