overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

23 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 12 листопада 1986 року відділом запису актів громадянського стану Очаківського райвиконкому Миколаївської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Посилаючись на викладене, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 листопада 1986 року відділом запису актів громадянського стану Очаківського райвиконкому Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 200 (а. с. 6), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

23 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 05 грудня 1996 року Заводським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис №422. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 05 грудня 1996 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім'я є неможливим. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Крім того, позивачка вказала, що шлюб між нею та відповідачем фактично розпався ще в 1999 році. Саме з цього часу вони почали проживати окремо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 грудня 1996 року Заводським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, про що складено актовий запис за № 422. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначений факт підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Враховуючи той факт, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивачки і відносить судові витрати на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

23 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений в 2009 році, мають одну малолітню дочку, 2010 року народження. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя. В суді позивачка доводи позову підтримує і пояснила, що припинили спільне проживання майже півроку до звернення з даним позовом до суду. Відповідач погоджується на розірвання шлюбу. Після закінчення строку для примирення позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач погоджується з позовом в письмовій заяві, в якій просить розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони через непорозуміння між собою припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та доказів, доданих до позовної заяви - свідоцтва про шлюб та народження дочки. Відповідно до ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

23 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 30 жовтня 2010 року в відділі державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського МУЮ. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, протилежні поняття щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. Сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільних рішень при веденні спільного господарства, розприділення і використання сімейного бюджету. На даний час не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітню дитину, і не можуть розірвати шлюб через відділ РАЦС реєстраційної служби Нововолинського МУЮ, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

23 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. помер її чоловік, [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS]. Однак позивачка не може оформити спадщину на своїх малолітніх дітей, у зв'язку з відсутністю витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю за життя. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте надіслав повідомлення про розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO]., був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS]; позивачка [PERSON] не має можливості оформити спадщину на своїх малолітніх дітей, у зв'язку з відсутністю витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю за життя, то з метою захисту майнових прав позивачки та її дітей, необхідно позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

23 вересня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В заяві вказала, що з відповідачем у шлюбі, але син на її утриманні, відповідач, який має доходи, що мають мінливий характер від тимчасових заробітків, коштів на утримання дитини добровільно не надає. В позовній заяві позивачка просить розглядати справи без її участі. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації проживання, в суд не прибув, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направив. Відповідно до ст.74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони у шлюбі. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх сина, який перебуває на утриманні позивачки. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтвом про народження сина, свідоцтвом про шлюб, паспортом позивачки, довідкою сільського голови про місце проживання позивачки та сина сторін. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Суд визначає розмір аліментів згідно позовних вимог, оскільки заперечень від відповідача не поступило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

23 вересня 2014 року в суд звернулася [PERSON] із заявою про надання права на шлюб. Свою заяву мотивує тим, що вона народилася [INFO]. Має намір укласти шлюб з [PERSON]. На сьогоднішній день [PERSON] вагітна, вагітність станом на 15 вересня 2014 року становить 19 тижнів. Батьком майбутньої дитини являється [PERSON] та просить надати їй право на шлюб з ним. При зверненні із заявою про укладання шлюбу до ЗАГСу у прийнятті заяви було відмовлено в зв'язку з недосягненням нею шлюбного віку, в зв'язку з чим була змушена звернутись до суду. Її опікун - дід [PERSON] повністю володіє інформацією про її життєві наміри, не заперечує відносно укладання шлюбу, а навпаки, всіляко в цьому сприяє. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала із зазначених в ній підстав, просить задовольнити заяву. В судовому засіданні заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] В судове засідання заінтересовані особи не з'явилися та подали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали, заперечень щодо задоволення позову не мають та просили розгляд справи проводити у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення. Згідно ст. 22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Із копії паспорта серії АЮ № 224016 заявниці вбачається, що на даний час вона не досягла шлюбного віку, оскільки народилась 19 січня 1997 року. Відповідно до вимог ст. 23 Сімейного Кодексу України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] вагітна і станом на 15 вересня 2014 року вагітність становила 19 тижнів. Вказана обставина підтверджується довідкою № 411 від 15.09.2014 року виданою Луцьким клінічним пологовим будинком (а.с. 5). Батьком майбутньої дитини являється [PERSON], про що стверджують в заявах заявниця та заінтересовані особи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що реєстрація шлюбу [PERSON] з [PERSON] відповідатиме інтересам заявниці і заінтересованої особи - [PERSON], так і їх майбутньої дитини, а тому слід надати заявниці право на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

23 вересня 2014 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Просила встановити факт, що Державний акт про право власності на землю від 26 березня 1996 року, виданий виконавчим комітетом Терешківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення від 28.12.1993 року №109 на ім'я [PERSON] належить - [PERSON]. В судове засідання заявник не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Не з'явився представник заінтерисованої особи Держземагенства Полтавського району Полтавської області, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час удового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 26 березня 1996 року виконавчий комітет Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області видав заявнику [PERSON] Державний акт про право власності на землю на підставі рішення №109 від 28.12.1993 року. Під час запису прізвища заявника в Державному акті було допущено помилку, а саме замість її дійсного прізвища [PERSON], записано прізвище [PERSON], запис імені та по батькові правильно - [PERSON]. Помилка в запису прізвища була виявлена лише в 2014 році, коли заявник звернулася державного реєстратора Держземагенства Полтавського району Полтавської області з приводу отримання державного кадастрового номера на передачу їй у власність земельної ділянки. Той факт, що дійсне прізвище заявника [PERSON] підтверджується записом прізвища у паспорті (а.с.5), в картці фізичної особи платника податків (а.с.6), довідкою №4164 з ЖЕО №2 від 19.09.20144 року (а.с.3), свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є законною та обґрунтованою. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

23 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1927 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.09.2014р. о 09 год. 21 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.09.2014р. о 09 год. 21 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лисенко лікарні КЗ ДСПНЦ ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої когнітивний дефіцит, маячні ідеї збитку на адресу рідних. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

23 вересня 2014 року ПАТКБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № CNXRFF04020103від 17.11.2011 в розмірі 7252,59 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, причин неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № CNXRFF04020103від 17 листопада 2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»надав [PERSON] кредит у розмірі 4400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-27). За розрахунком позивача, станом на 10.07.2014 заборгованість за кредитним договором № CNXRFF04020103від 17.11.2011становить 7252 грн. 59 коп., з яких 4400грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 4 грн. 44 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом;572 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом,1454 грн. 00 коп. - заборгованість з пені, а також: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 321 грн. 55 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобов'язання за кредитним договором № CNXRFF04020103 від 17 листопада 2011 року, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 7252 грн. 59 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved