Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

22.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: с. Андріївка Миколаївського району Миколаївської області, вул. Набережна, 3. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач зареєстрований за вище вказаною адресою з вересня 2013 року. Позивач також зазначив, що він є власником вищезазначеного жилого приміщення. При цьому відповідач понад два з половиною роки без поважних не проживає в належному йому будинку. Посилаючись на ці обставини позивач вважав, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій клопотав про розгляд справи за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд находить позов таким підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2009 року позивач є власником жилого приміщення розташованого за адресою: с. Андріївка Миколаївського району Миколаївської області, вул. Набережна, 3 і постійно проживає в ньому. (а.с. 9-14) За цією ж адресою має зареєстроване місце проживання і відповідач. (а.с. 9) Разом з тим, згідно акту Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області станом на 11.01.2016 року відповідач фактично не проживає у вищезазначеному жилому приміщенні протягом двох з половиною років. (а.с. 10) Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому ст. 13 ч. 1 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. З досліджених судом доказів не встановлено, що позивач позбавляв відповідача від часу отримання права на проживання в спірному житлі реалізувати таке право. З аналізу наведених доказів також слідує, що відповідач фактично не проживає в спірному жилому приміщенні понад шість місяців з власної волі. В судовому засіданні також не виявлено визначених ст. 71 ч. 3 ЖК України підстав, згідно яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Таким чином, оскільки відповідач без поважних причин не проживає в спірному жилому приміщенні більш ніж шість місяців, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України його слід визнати таким, що втратив право користування належним позивачу жилим приміщенням. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача також належить стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved