Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

22 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області, в якому просить: - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 08 січня 2013 року, реєстр №3-9, [PERSON] на 1/4 частину двокімнатної квартири №22, житловою площею 33,20 кв.м., загальною площею 49,30 кв.м., в житловому будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], а саме, в 1/12 частині; - визнати за позивачем право власності на 1/6 частину двокімнатної квартири №22, житловою площею 33,20 кв.м., загальною площею 49,30 кв.м., в житловому будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]; - визнати за позивачем право власності на 1/6 частину двокімнатної квартири №22, житловою площею 33,20 кв.м., загальною площею 49,30 кв.м., в житловому будинку [ADDRESS], в порядку набувальної давності, яка залишилася після [PERSON]. В обґрунтування вимог позовної заяви позивачем зазначено, що двокімнатна квартира № 22, загальною площею 49,30 кв.м, житловою площею 33,20 кв.м, в житловому будинку [ADDRESS] на праві сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Харківського міжміського відділу приватизації 16.06.1995 року згідно з розпорядженням від 09.06.1995 року № 1860. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадкоємцями за законом першої черги, згідно положень статті 529 ЦК України (в ред. 1963 року), були її діти - [PERSON] (позивач у даній справі), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (відповідачі у даній справі). Інших спадкоємців за законом першої черги не було. У встановлений законом шестимісячний строк, відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), спадщину після матері прийняли тільки три спадкоємця, а саме, [PERSON] та [PERSON] шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а також [PERSON] фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном. [PERSON] постійно мешкала в спірній квартирі ще з липня 1996 року з дозволу своєї матері [PERSON] та до цього часу, але без реєстрації в ній, в тому числі і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини проживала в цій квартирі, користувалася нею, робила поточні ремонти, сплачувала всі комунальні платежі, користувалась всіма речами домашнього вжитку своєї матері. Інші спадкоємці спадщину не приймали, бо не вчинили жодних дій, які б свідчили про її прийняття, на спадщину не претендували. Відтак, позивач вважає, що в разі прийняття спадщини трьома спадкоємцями, за правилом рівності часток, кожен з ним повинен був набути в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, по 1/3 частині спадкового майна кожному. Оскільки спадкодавцю - [PERSON] належала 1/2 частина спірної квартири, яка і входить до складу спадкового майна, позивач [PERSON] відповідно має право претендувати на право власності на третю частину цього майна в порядку спадкування за законом, а саме, на 1/6 частину цієї квартири (1/2 : 3 = 1/6). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто фактично такі спадкоємці стали власниками спадкового майна, в тому числі, і позивач. Однак, фактично спадковим майном користується весь цей час тільки [PERSON] В 1999 році [PERSON] зверталася до Харківського районного суду Харківської області з позовом про визнання за нею права власності на частину спірної квартири в порядку спадкування за законом, однак до кінця цю справу не довела. Так, спочатку рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2000 позов було задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину спірної квартири, а після скасування в порядку нагляду Харківським обласним судом цього рішення суду з направленням справи на новий розгляд через неповне з'ясування складу спадкового майна та кола спадкоємців на підставі протесту зам. голови Харківського обласного суду ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.02.2002 (справа № 2-54/2002) позов [PERSON] було залишено без розгляду. Повторно позивач до суду до цього часу більше не зверталася, тому, як вона зазначила, її законні спадкові права так і залишилися незахищеними. Про обставини залишення позову без розгляду [PERSON] достовірно стало відомо після отримання позову [PERSON] про захист права власності останньої та виселення [PERSON] з цієї квартири. З матеріалів цивільної справи № 635/4944/17, провадження № 2/635/2905/2017, за позовом [PERSON] до мене, [PERSON], третя особа Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області, про захист права власності та виселення, яка знаходиться в провадженні Харківського районного суду Харківської області (головуючий суддя Пілюгіна О.М..) позивачу стало відомо, що після залишення у 2000 році позову [PERSON] без розгляду, а саме, 08.01.2003, Першою державною конторою Харківського району [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], реєстр № 3-9. Проте, позивач вважає, що вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину спірної квартири є частково недійсним, бо не відповідає дійсним обставинам справи, адже свідоцтво видано нотаріусом тільки з урахуванням двох спадкоємців, що подали заяви про прийняття спадщини, без врахування третього спадкоємця, тобто [PERSON], яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, незважаючи на те, що в нотаріальній конторі про ці обставини було відомо, бо вони неодноразово давали відповіді на запити суду по справі № 2-54/2002, що не відповідає вимогам законодавства (положенням розділу VII «Спадкове право» ЦК України (в ред. 1963 року)). Видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом позивач вважає частково недійсним, а саме, в 1/12 частині, бо у разі прийняття спадщини у вигляді 1/2 частини квартири трьома спадкоємцями до кожного зі спадкоємців повинна була перейти 1/6 частина цього майна (1/2 : 3 = 1/6), а не 1/4 частина. Таким чином, частка [PERSON] повинна бути зменшена на 1/12 частину (1/4 - 1/6 або 3/12 - 2/12). Відповідно до положень статті 48 ЦК України (в ред.1963 року) недійсною є та угода, тобто дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків, що не відповідає вимогам закону. Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 203, 215 ЦК України (в ред. 2003 року). Вищенаведене дає позивачу підстави ставити перед судом питання про визнання такого свідоцтва частково недійсним, з тих підстав, що спадкове майно фактично було успадковане трьома спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках, тобто по 1/3 частині кожним, а не тільки [PERSON] і [PERSON] Окрім того, [PERSON] з липня 1996 року, з дозволу своєї матері [PERSON], яка була важко хворіла та потребувала стороннього догляду за станом здоров'я, постійно мешкає в спірній квартирі [ADDRESS] аж до цього часу. До дня своєї смерті в цій квартирі жила також [PERSON], тоді як [PERSON] виїхала з цієї квартири в 1996 році до свого чоловіка в м. Первомайський Харківської області, де продовжує жити по сьогоднішній день. Інші брати і сестри в цій квартирі не мешкали, в тому числі і [PERSON], яка подала в нотконтору заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Тобто, від дня відкриття спадщини, а саме, з 17.10.1996 спірною квартирою фактично користуюсь тільки позивач зі своєю сім'єю. А оскільки, які відомо [PERSON], її сестра [PERSON] свої спадкові права на частину квартири за своє життя так і не оформила, в цій квартирі зареєстрована не була, фактично нею також не користувалась, не слідкувала за нею, не робила в ній ніяких ремонтів, не сплачувала квартплати та комунальних платежів, проживала в Донецькій області до дня своєї смерті. На підтвердження того, що [PERSON] не мала наміру користуватися цією квартирою або оформлювати свої спадкові права свідчить її заява, яку вона подала до суду ще за життя, що міститься в матеріалах цивільної справи № 2-54/2002, яка знаходиться в архіві Харківського районного суду Харківської області. [PERSON] померла в 2000 році. Після смерті сестри будь-який зв'язок з її донькою обірвався, яка вже тривалий час мешкає в Росії, де зареєструвала шлюб, змінила прізвище, на яке, позивачу невідомо, як і адреса її проживання. Вона ніколи більше не приїжджала в с. Стрілеча, не намагалась оселитися в спірній квартирі або оформити спадкові права, жодних претензій до позивача про звільнення частини квартири не висувала, на це майно ніколи не претендувала. З того часу, тобто з [INFO], [PERSON] фактично успадкувавши 1/6 частину спірної квартири своєї матері [PERSON], добросовісно заволоділа, а потім відкрито та безперервно протягом 21 року володіє та користується іншою її 1/6 частиною, яка повинна була перейти в порядку спадкування за законом [PERSON], та продовжує до цього часу сумлінно, постійно, відкрито та безперервно володіти і користуватися цим нерухомим майном, робить ремонти у всій квартирі, сплачує комунальні платежі за всю квартиру, що підтверджується актом депутата Глибоцької сільської ради, довідками про відсутність заборгованостей по квартплаті та комунальним послугам, договорами про надання комунальних послуг щодо всієї квартири, квитанціями про сплату спожитих комунальних послуг та свідками - сусідами. Необхідність у володінні та користуванні всією квартирою була викликана ще й тими обставинами, що порядок користування нею між сестрами (спадкоємцями) ніколи не визначався, в ній один вхід, якби частину квартири позивач залишила без нагляду протягом всіх цих років, такі б дії призвели до її руйнування в цілому. Відтак, позивачвважає, що дані обставини є підставою для набуття нею права власності на спірну 1/6 частину цієї квартири в порядку набувальної давності, відповідно до ст. 344 ЦК України, оскільки володіння і користування цією частиною квартири відбувалося [PERSON] більш ніж десять років, з жовтня 1996 року вона добросовісно заволоділа спірною частиною квартири та продовжує до цього часу сумлінно, постійно, відкрито та безперервно володіти і користуватися цим майном, а саме, частиною, яка залишилася після [PERSON] Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк для усунення визначених ухвалою недоліків. 04 грудня 2017 року до канцелярії суду надійшла заява представника [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 24 жовтня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Колісник В.О. та зареєстрованої в реєстрі за №829, на усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою суду від 23.11.2017. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] про витребування доказів - задоволено. Витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області: відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS]; відомості про те, чи посвідчувались від імені [PERSON], померлої [INFO], яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] заповіти; відомості про те, чи видавалися будь-кому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи не з'явилась. Від представників позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 24 жовтня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Колісник В.О. та зареєстрованої в реєстрі за №829, та адвоката [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичної допомоги б/н від 20.11.2017, до суду 04 квітня 2018 року надійшла заява, в якій зазначено, що представники просять суд розглядати справу у їх відсутність та відсутність позивача, позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась. 04 квітня 2018 року до канцелярії суду від неї надійшла заява, в якій вона вказала, що позовну заяву не визнає та просить суд її не задовольняти. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлявся. 09 лютого 2018 року до суду було надано заяву [PERSON], з якої вбачається, що відповідач не може з'явитися в судове засідання по даній справі, адже мешкає в іншій країні, просить розглядати справу у її відсутність, позов визнає та просить задовольнити. В заяві також нею зазначено, що [PERSON] дійсно фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO], бо постійно мешкає у квартирі [ADDRESS] Користується даною квартирою добросовісно, здійснює поточні ремонти, сплачує всі комунальні платежі. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся. 09 лютого 2018 року до суду ним було надано заяву, з якої вбачається, що відповідач просить розглядати справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся. 05 січня 2018 року до суду від нього надійшла заява з відміткою секретаря Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області [PERSON] зробленою 26 грудня 2017 року, про те, що підпис [PERSON] зроблено у її присутності, особу останнього встановлено , дієздатність перевірено і зареєстровано в реєстрі за №60. З тексту даної вбачається, що відповідач просить розглядати справу за позовом [PERSON] у його відсутність, в судове засідання з'явитися він не в змозі, адже мешкає та працює в іншій області. Позов [PERSON] визнає в повному обсязі та просить задовольнити. Також підтверджує, що позивач дійсно фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO], бо постійно мешкає у квартирі [ADDRESS] Користується даною квартирою добросовісно, здійснює поточні ремонти, сплачує всі комунальні платежі. Представник відповідача - Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 16 січня 2018 року до канцелярії суду надійшла заява за підписом Глибоцького сільського голови [PERSON], в якій зазначено, що сільська рада просить розглядати справу у відсутність їх представника та ухвали рішення відповідно до вимог діючого законодавства України. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку Судом встановлено, що у відповідності копії свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Харківського міжміського відділу приватизації 16.06.1995, квартира № 22, загальною площею 49,30 кв.м., в будинку [ADDRESS], на праві сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданим 21.10.1996 Глибоцькою сільською радою Харківського району Харківської області, на підставі запису №79. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, відповідну частку на квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася у 1996 році, правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України в редакції 1963 року. Так, відповідно до статті 527 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]), спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. Згідно із статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як встановлено в ході розгляду справи та не заперечувалося сторонами, після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги, згідно положень статті 529 ЦК України (в ред. 1963 року), були її діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. З них, на сьогоднішній день померли [PERSON] (померла [INFO]; підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 01.12.2000Райгородською селищною радою Слов'янського району Донецької області) та [PERSON] (помер [INFO]; підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 10.01.2017 виконавчим комітетом Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області). Родинні зв'язки між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 11.12.1957 та копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 21.06.1975. Відповідно до вимог статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]), для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за вих.№4581/01-16 від 21.12.2017, на протязі шестимісячного строку з дня смерті [PERSON], до нотаріальної контори подали заяви про прийняття спадщини - [PERSON], яка на час подачі заяви проживала по [ADDRESS] та [PERSON], яка на час подачі заяви проживала в [ADDRESS] При цьому, на ім'я [PERSON] Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області 08 січня 2003 року за реєстровим №3-9 видала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири [ADDRESS] Половина спадкового майна, або 1/4 частка вказаної квартири, при цьому була залишена відкритою за [PERSON]. Інші свідоцтва про право на спадщину на будь-чиє ім'я по вказаній спадковій справі державна нотаріальна контора станом на день виконання цього запиту не видавала. Натомість, у відповідності до положень статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року), до першої черги спадкування після смерті [PERSON], на чому наполягає позивач, окрім [PERSON] та [PERSON], які звернулися із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини, входить також сам позивач - [PERSON], адже вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що вона з липня 1996 року з дозволу спадкодавця [PERSON] та до цього часу, але без реєстрації в ній, в тому числі і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, проживає в цій квартирі, користується нею, робить поточні ремонти, сплачує всі комунальні платежі, користується всіма речами домашнього вжитку своєї матері. На підтвердження обставини, що [PERSON] мешкала на день смерті разом із спадкодавцем без реєстрації, прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном та продовжує мешкати у спірній квартирі по сьогоднішній день, до суду було надано копію акту депутата Глибоцької сільської ради від 16.11.2017, копію довідки абонента АК «Харківобленерго» №256 від 07.11.2017, копію довідки за вих.№253 від 06.11.2017 ТОВ «СТРІЛЕЧА ВОДОКАНАЛ, ЖИТЛО, ПОБУТ СЕРВІС», копію договору про вивезення твердих побутових відходів від 04.03.2013, копію договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 13.08.2007, копію договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 05.07.2010, копію договору про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення населенню від 07.03.2015, а також численні копії квитанцій про внесення плати за комунальні послуги. Також, в судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON], яка підтвердила, що [PERSON] дійсно постійно проживає без реєстрації в квартирі [ADDRESS], з липня 1996 року по сьогоднішній день, робила поточні ремонти квартири, сплачує всі комунальні платежі. З огляду на приведене, суд вважає доведеним, що [PERSON] мешкала без реєстрації в квартирі [ADDRESS], з липня 1996 року по сьогоднішній день. Відтак, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], фактично, відповідно до положень статей 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки вступила в управління і володіння спадковим майном. Разом з тим судом встановлено, що у 1999 році [PERSON] зверталася до Харківського районного суду Харківської області з позовом про визнання за мною права власності на частину спірної квартири в порядку спадкування за законом, однак до кінця цю справу не довела. Так, спочатку рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2000 позов [PERSON] було задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину спірної квартири, а після скасування в порядку нагляду Харківським обласним судом цього рішення суду з направленням справи на новий розгляд через неповне з'ясування складу спадкового майна та кола спадкоємців на підставі протесту зам. голови Харківського обласного суду ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.02.2002 (справа № 2-54/2002), позов [PERSON] було залишено без розгляду, у зв'язку з неявкою позивача. Відтак, питання про оскарження свідоцтва про спадщину не було вирішено по суті. Ця обставина не є перешкодою для повторного звернення до суду з аналогічним позовом відповідно до вимог частини другої статті 207 ЦПК України. Таким чином, у зв'язку з тим, що судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли три спадкоємця ([PERSON] та [PERSON] звернувшись із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщина; [PERSON] прийняла спадщину фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном), тому кожному із спадкоємців перейшло право власності по 1/6 частку спадкового майна (1/2 : 3 = 1/6). Проте, оскільки 08 січня 2003 Першою Харківського району державною нотаріальною конторою вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку двокімнатної квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON], відповідне свідоцтво підлягає частковому скасуванню (1/4 - 1/6 або 3/12 - 2/12), а саме, 1/12 частині. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] набула права власності на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Стосовно вимоги позовної заяви про визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину спірної квартири в порядку набувальної давності, яка залишилася після [PERSON], суд прийшов до наступного. Згідно з вимогами статті 344 ЦПК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Слід також вказати, що згідно роз'яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року, при вирішенні спорів, пов'язаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі, якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Таким чином, у зв'язку з тим, що суду не відомо чи прийняли спадкоємці спадщину після смерті [PERSON], а також наявність неспростованої підстави набуття права власності на частку спірному майні в порядку спадкування, загалом виключає можливість застосування набувальної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Outcome: partial