Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

23 березня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 32087 грн 27 коп.. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 19 січня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н (надалі - Договір), який складається з Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. За умовами Договору відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка свої зобов'язання за договором не виконує, у зв'язку з чим у неї перед банком виникла заборгованість у сумі 32087 грн 27 коп., з яких 20435 грн 19 коп. - заборгованість за кредитом; 9267 грн 92 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 380 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1504 грн 16 коп. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. У поданій до суду письмовій заяві зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду двічі не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 січня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається з Анкети-Заяви від 19 січня 2012 року про відкриття рахунку та надання платіжної картки «універсальна Gold» у валюті - гривні, із встановленою сумою кредитного ліміту - 15 000 грн, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку. Вказане підтверджується самим змістом Анкети-Заяви, в якій вказано, що відповідачка із вищезазначеними документами ознайомлена та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, з 01 вересня 2014 року щомісячну процентну ставку збільшено з 2, 3% до 2, 7%, що складає, відповідно, 27, 6 % та 32, 4% річних (а.с. 5). Станом на 31 січня 2015 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитом у сумі 20435 грн 19 коп., за процентами - у сумі 9267 грн 92 коп., за комісією - 380 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 19 січня 2012 року (а.с. 5-6). Як вбачається з виписки з особового рахунку, останній платіж по кредиту відповідачка здійснила в січні 2015 року у розмірі 20 грн (а. с. 6). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599- 601, 604- 609 ЦК. Відповідно до п. 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених Наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, строк погашення кредиту за платіжними картками без встановленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в такому порядку: строк погашення процентів за кредитом та комісії - щомісяця за попередній місяць; строк повернення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі - «MONTH»). Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У випадку порушення позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на тридцять днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, банк зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9 договору (а.с. 15). За змістом п. 2.1.1.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунку (а.с. 28). Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов'язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог банку та необхідність їх задоволення. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривні 87 коп., що підтверджується платіжним дорученням №BOТМ7B0UNH від 27.02.2015 року, доданим до матеріалів справи (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved