overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

23 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на утриманні у позивача перебуває малолітня сестра. Відповідач доводиться біологічним батьком дитині, але він позбавлений батьківських прав відносно неї. Позивач позбавлений можливості отримувати додаткові прибутки, а від надання йому матеріальної допомоги для утримання дитини відповідач ухиляється. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 1). Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 180 - 184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Судом встановлено, що на утриманні позивача перебуває неповнолітня сестра, [PERSON], [INFO] (а.с.а.с. 2 - 4, 10). Батько дитини, відповідач, заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2014 р. позбавлений батьківських прав відносно дочки (а.с.а.с. 5 - 6). Позивач здоровий, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечений недостатньо. Дитина здорова, матеріально забезпечена недостатньо. Відповідач здоровий, має стабільний заробіток. Ураховуючи зміст приведених норм, суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня подання позову. Згідно зі статтею 367 ЦПК суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

23 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб зареєстровано 26 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 668. Свій позов позивач обгрунтовує тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 26 липня 2008 року, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії [NUMBER], але шлюбні відносини між ними припинено. Стосунки відновлювати не збираються, фактично разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Із пояснень сторін, наданих ними у судовому засіданні, вбачається, що між позивачем та відповідачем втрачено почуття довіри та взаємопорозуміння, тобто сім`я існує тільки формально. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

23 червня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 серпня 2009 року, про що було зроблено актовий запис № 1215. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, спочатку на протязі кількох років їхнє спільне сімейне життя складалось добре, але потім шлюбні відносини між ними поступово погіршувались. Зазначає, що з відповідачем мають різні точки зору на суттєві питання спільного життя, в зв'язку з чим між ними виникають постійні суперечки та сварки. Стверджує, що шлюб на даний час носить формальний характер. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 06 серпня 2009 року та відновити її дошлюбне прізвище. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов визнає в повному обсязі, проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06 серпня 2009 року, актовий запис № 1215 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Також суд приходить до висновку, що задоволенню у відповідності до ст. 113 СК України підлягає позовна вимога щодо відновлення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища позивачки - [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

23 червня 2014 року позивач звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 15 лютого 1986 року, актовий запис №4, місце реєстрації: Первомайська селищна Рада Слободзеського району МРСР. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, відносини розладилися, фактичні сімейні відносини між сторонами припинилися з 1998 року. Спільне життя в шлюбі є не можливим і позивач не бажає підтримувати подружні відносини. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Позивач підтримала свою позовну заяву, просила її задовольнити, строк на примирення не призначати, оскільки вони разом з відповідачем не проживають більше 17 років, згодна на ухвалення заочного рішення по справі. Надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] повідомолений про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації до суду не з'явився, заперечень на позов не надав. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 15 лютого 1986 року, актовий запис №4, місце реєстрації: Первомайська селищна Рада Слободзеського району МРСР. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо з 1998 року, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні.Спір про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

23 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2005 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають разом, проте не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач, її представник у судовому засіданні підтримали заявлений позов, а відповідач - заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 19.08.2005 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу мешкатимуть разом з позивачем (а.с.а.с. 5, 6). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від січня 2012 року сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, але мешкають разом. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Суд не вважає за необхідне надавати сторонам строк для примирення, оскільки вони вже вживали заходів до примирення після звернення позивача до суду з аналогічним позовом 09.08.2013 р., що не призвело до відновлення сімейних стосунків і не вплинуло на бажання позивача розірвати шлюб. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

23 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, з яким шлюб не реєструвала і просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до повноліття сина, оскільки матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Також просила стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і має потребу в матеріальній допомозі. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком неповнолітньому [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.5). Дитина проживає з позивачем (арк.с.8) та знаходиться повністю на її утриманні, добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає, тому з нього необхідно стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини. Відповідно до ст.91 СК України, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Також у зв'язку з тим, що позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною (арк.с.6,7), суд приходить до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач на обліку у лікарів не значиться, непрацездатних батьків на його утриманні немає, працює і має постійний дохід. Тому, з урахуванням потрібностей позивачки та можливостей відповідача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання позивачки аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення їхнім сином трьох років. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

23 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 18.10.2008 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, за актовим записом № 210. Від спільного життя мають доньку, [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя, через що відповідач у квітні покинув родину і став проживати окремо. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть з квітня 2014 року. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

23 червня 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2008 року, від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Разом з чим зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, а подальше сумісне життя вважає неможливим. У зв'язку з чим, позивач просила суд розірвати шлюб між подружжям. У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував. Йому було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 06 серпня 2008 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м.Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 611 (а.с. 8). Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище відповідача [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 9, 10). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припиненні шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

23 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що з 11 квітня 2006 року по 29 квітня 2013 рік перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачкою, а відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Просила суд стягнути на її користь аліменти у розмірі ? частки всіх видів доходів відповідача. У судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та вчасно, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.4) сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2013 року шлюб між подружжям розірваний. Позивачка з дитиною мешкає у с.Павлівка Снігурівського району Миколаївської області, про що свідчить довідка Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 07 липня 2014 року. Відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але є працездатним і взмозі надавати доньці матеріальну допомогу у заявленому позивачкою розмірі. Суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

23 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 22 січня 2007 року було розірвано шлюб між нею і відповідачем. Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON], [INFO] - син [PERSON] та [INFO] - син [PERSON], які проживають разом із нею і перебувають на її утриманні. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 22 грудня 2010 року з відповідача стягувались аліменти, стягнення яких на даний час припинено, оскільки сину [PERSON] виповнилось 18 років. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, офіційно ніде не працює. Просить стягувати із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 450 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину до досягнення старшою повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на стягненні з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 450 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою повноліття. Відповідач позов визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, якому просить позивачка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 4, 5), а перебувають вони на утримані позивачки, що вбачається із довідки про склад сім'ї Стобихівської сільської ради від 22 травня 2014 року № 459 (а.с. 7). Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VІI від 16.01.2014 року передбачено, що з 1 липня 2014 року для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить 1320 грн., що 30 % становитиме 396 грн. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітніх дітей, відповідача, який, інших окрім синів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дітей не має, має нерегулярний, мінливий дохід, суд призначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну неповнолітню до досягнення старшою повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує з відповідача судовий збір в користь держави.

Outcome: approved