Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

23.01.2016 року позивач [PERSON] завернулася до суду з позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області - Клопотов Станіслав Давидович, приватний нотаріус ХМНО Звєрєв Андрій Миколайович, приватний нотаріус ХМНО Харченко Інна Анатоліївна, в якому просить: - визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 р., виданого ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна ВК ХМР, р№ 1-99-201583. - встановити нікчемність довіреності від 9 квітня 2009 р. від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідченої нотаріусом міста Дзержинського Московської області Корнаковим С.С., р.№ 456783. - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. . укладеного між [PERSON], що діяв від імені та в інтересах [PERSON], та [PERSON], квартири [ADDRESS] - витребувати квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON], яка є власницею відповідно до договору купівлі-продажу від 15 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко I.A., укладеного між [PERSON] та [PERSON]. - усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла її двоюрідна сестра [PERSON]. За життя їй належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 p., яке видано ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна BK ХМР, р№ 1-99-201583. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі і на квартиру [ADDRESS] 26 серпня 2009 року [PERSON] звернулася до Шостої Харківської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття нею спадщини у вигляді вищезазначеної квартири, яке було зареєстровано у реєстрі спадкових справ за № 1-1759, та заведено спадкову справу за № 586/2009. Вона є єдиним спадкоємцем, оскільки відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2013 року рідний син [PERSON] - [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім з липня 2009 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2013 року [PERSON] був оголошений померлим. Але оформити своє спадкове право вона не може, оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], заволоділи спадковим майном шляхом шахрайства. Це стало підставою для відмови їй у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, оскільки згідно Державного реєстру речових прав на спадкове майно спірна квартира не зареєстрована за спадкодавцем. Діяльність злочинної групи була викрита правоохоронними органами, якими встановлено, що цими особами була підроблена довіреність від 9 квітня 2009 р. від імені [PERSON], якою вона доручала продати належну їй квартиру гр.[PERSON], уродженцю Московської області, Шатурського району, с.Дмитровський Погост. За [PERSON] у довіреності, нібито виданої гр. [PERSON] та посвідченої у нотаріальній конторі РФ м. Дзержинську Московської області, розписалася [PERSON] Під час слідства встановлено, що гр.[PERSON] помер ще у 2006 році. Діючи відповідно до відведених функцій, від імені [PERSON] діяв [PERSON], який використовував паспорт на ім'я [PERSON], із вклеєною фотографією [PERSON] Із підробленою довіреністю [PERSON] отримав у КП «Харківське міськБТІ» дублікат свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 2010 року, після чого [PERSON] умовила гр.[PERSON] оформити квартиру на себе за грошову винагороду. 25 січня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. було посвідчено договір купівлі-продажу між [PERSON], який під виглядом [PERSON] діяв від імені [PERSON]., на підставі підробленого паспорту, та [PERSON] квартири [ADDRESS] 26 січня 2010 року, продовжуючи маскувати свої злочинні дії, з метою оформити дану квартиру на довірену особу, [PERSON] та [PERSON] організувати продаж квартири [PERSON], фактичної дружини [PERSON] Договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. Всі ці дії відбувалися після смерті [PERSON] Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 липня 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] були засуджені за ст. ст. 358 ч.2, 190 4.4 КК України, але ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 2 грудня 2013 року вирок був скасований, і справа направлена до суду на новий розгляд в іншому складі. 15 березня 2016 року спірна квартира була придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко I.A. Це відчуження відбулося вже під час повторного розгляду Червонозаводським районним судом м. Харкова кримінальної справи відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON] за ст. ст. 358 ч.2, 190 ч.4 КК України. Незважаючи про те, що в матеріалах справи є постанова слідчого про накладення арешту на спірну квартиру, ці дані в реєстр обтяжень на нерухоме майно за невідомих причин внесені не були. Довіреність від 9 квітня 2009 року на вчинення відчуження квартири, була видана, нібито, від імені [PERSON], яка померла [INFO] року, померлому в 2006 році [PERSON] Довіреність є одностороннім правочин, вольова дія однієї сторони. На довіреність як на цивільний правочин розповсюджуються загальні вимоги закону щодо правочинів. Цивільна правоздатність [PERSON] як фізичної особи припинилася у момент її смерті, тобто [INFO] року. Спірна квартира вибула з власності [PERSON] не з її волі, доказом цього є матеріали кримінальної справи, якими підтверджується вчинення шахрайства з боку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, договір купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, укладений за підробною довіреністю від імені [PERSON], [PERSON], який виступав за підробним паспортом на ім'я [PERSON], є недійсним. Також договір купівлі-продажу квартири укладався не на підставі оригіналу правовстановлюючого документу, а на підставі її дублікату, отриманого за підробною довіреністю. Після укладення договору купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, спірна квартира була знову продана за договором купівлі-продажу від 26 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим A.М.. укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Згідно до договору купівлі-продажу від 15 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко I.A. спірна квартира була придбана [PERSON]. Окрім вимог про витребування майна з незаконного володіння [PERSON], позивач вимушена просити суд виселити останню з спірної квартири, оскільки її проживання перешкоджає в реалізації її права на це майно, яке вона набула в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить задовольнити, справу розглядати у її відсутність. В разі неявки відповідача не заперечувала проти прийняття рішення при заочному розгляді. Відповідачі у судове засідання повторно поспіль не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується рекомендованою поштовою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи, представників, які б діяли від їх імені до суду не направили, доказів, що підтверджують неявку з поважної причини, заяви про перенесення судового засідання або про розгляд справи за їх відсутністю не надали. Оскільки з причини неявки відповідачів неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідачів. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Треті особи по справі - Приватнй нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотов С.Д., Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М., в судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином Третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій суд розглядати справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які Згідно ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судовим розглядом справи встановлено, що [INFO] року померла двоюрідна сестра позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 25 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Родинний зв'язок між позивачем та померлою 23.07.2009р. [PERSON], встановлений та підтверджується Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.04.2013 року №638/4619/13-ц по справі за заявою [PERSON], зацікавлені особи: Дзержинський відділ реєстрації актів цивільного стану в м. Харкові, Шоста Харківська державна нотаріальна контора про визнання особи безвісно відсутньою,яке набрало законної сили. Позивач зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем, оскільки відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2013 року рідний син [PERSON] - [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім з липня 2009 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2013 року [PERSON] був оголошений померлим, що підтверджується матеріалами справи (а.с.11-13). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з наведеного, вищезазначені факти, в даній справі доказуванню не підлягають. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі і на квартиру [ADDRESS], яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 р., виданого ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна ВК ХМР, р№ 1-99-201583, що матеріалами справи. (а.с.9) 26 серпня 2009 року позивач звернулася до Шостої Харківської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття нею спадщини у вигляді вищезазначеної квартири, яке було зареєстровано у реєстрі спадкових справ за № 1-1759, та заведено спадкову справу за № 586/2009. З довідки Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 20.05.2016 №1519/02-17, вбачається, що перед оформленням спадщини нотаріус перевіряє належність майна спадкодавцю згідно з даними Державного реєстру прав на нерухоме майно. Тому 01.04.2016 р. було здійснено таку перевірку, і відповідно до інформаційної довідки з ДРРГІ право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано не за вказаними спадкодавцями. Ці дані, стали підставою для відмови позивачу у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, оскільки згідно Державного реєстру речових прав на спадкове майно спірна квартира не зареєстрована за спадкодавцем. Відповідно загальних положень про спадкування, передбачених главою 84 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (с. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Позивач зазначила що, оформити своє спадкове право вона не може, оскільки група злочинців [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які вступили у злочинний зговір, заволоділи спадковим майном шляхом шахрайства. Діяльність злочинної групи була викрита правоохоронними органами, якими встановлено, що цими особами була підроблена довіреність від 9 квітня 2009 р. від імені [PERSON], якою вона доручала продати належну їй квартиру гр.[PERSON], уродженцю Московської області, Шатурського району, с.Дмитровський Погост. За [PERSON] у довіреності, нібито виданої гр. [PERSON] та посвідченої у нотаріальній конторі РФ м. Дзержинську Московської області, розписалася [PERSON] Судом встановлені такі факти на відповідні ним правовідносини, а саме: діяльність злочинної групи була викрита правоохоронними органами, якими встановлено, що цими особами була підроблена довіреність від 9 квітня 2009 р. від імені [PERSON], якою вона доручала продати належну їй квартиру гр.[PERSON], уродженцю Московської області, Шатурського району, с.Дмитровський Погост. За [PERSON] у довіреності, нібито виданої гр. [PERSON] та посвідченої у нотаріальній конторі РФ м. Дзержинську Московської області, розписалася [PERSON] Під час слідства встановлено, що гр.[PERSON] помер ще у 2006 році. Діючи відповідно до відведених функцій, від імені [PERSON] діяв [PERSON], який використовував паспорт на ім'я [PERSON], із вклеєною фотографією [PERSON] Із підробленою довіреністю [PERSON] отримав у КП «Харківське міськБТІ» дублікат свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 2010 року, після чого [PERSON] умовила гр.[PERSON] оформити квартиру на себе за грошову винагороду. 25 січня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. було посвідчено договір купівлі-продажу між [PERSON], який під виглядом [PERSON] діяв від імені [PERSON]., на підставі підробного паспорту, та [PERSON] квартири [ADDRESS] 26 січня 2010 року з метою оформити дану квартиру на довірену особу, [PERSON] та [PERSON] організувати продаж квартири [PERSON], фактичної дружини [PERSON] Договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. Всі ці дії відбувалися після смерті [PERSON] Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 липня 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] були засуджені за ст. ст. 358 ч.2, 190 4.4 КК України, але ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 2 грудня 2013 року вирок був скасований, і справа направлена до суду на новий розгляд в іншому складі. 15 березня 2016 року спірна квартира була придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко I.A. Це відчуження відбулося вже під час повторного слухання Червонозаводським районним судом м. Харкова кримінальної справи відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON] за ст. ст. 358 ч.2, 190 ч.4 КК України. Незважаючи про те, що в матеріалах справи є постанова слідчого про накладення арешту на спірну квартиру, ці дані в реєстр обтяжень на нерухоме майно за невідомих причин внесені не були. Довіреність від 09 квітня 2009 року на вчинення відчуження квартири, була видана, нібито, від імені [PERSON], яка померла [INFO] року, померлому в 2006 році [PERSON] Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи, проведеної у рамках кримінальної справи, встановлено, що підпис у довіреності виконана не [PERSON] (а.с.15) Відповідно до вимог ст.. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність є одностороннім правочин, вольова дія однієї сторони. На довіреність як на цивільний правочин розповсюджуються загальні вимоги закону щодо правочинів. Відповідно до вимог ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач надав до суду достатні та належні докази, які вказують на те, що довіреність, від 09 квітня 2009 року на вчинення відчуження квартири, яка була видана, нібито, від імені [PERSON], померлої [INFO] року, померлому в 2006 році [PERSON] Таким чином, вищезазначені обставини, а також висновки експертизи, вказують на нікчемність довіреності, що, відповідно, не породжує для сторін жодних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ч. 3 ст.. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним, оскільки укладений з порушенням вимог закону. Відповідно до ч.І ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог , які встановлені частинами першою-третьою , п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно до ч.ч.І, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України , іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Спірна квартира вибула з власності [PERSON] не з її волі, доказом цього є матеріали кримінальної справи, якими підтверджується вчинення шахрайства з боку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно до ст. 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу стороною в оману щодо обставин , які мають істотне значення ( ч.І ст. 229 ЦК України ) , такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце , якщо сторона заперечує наявність обставин , які можуть перешкоджати вчиненню правочину , або якщо вона замовчує їх існування. Таким чином, договір купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, укладений за підробленою довіреністю від імені [PERSON], [PERSON], який виступав за підробленим паспортом на ім'я [PERSON], є недійсним. Позивач, як спадкоємець на майно за законом, заінтересована особа довів суду, що спірна квартира без законних на те підстав була відчужена стороньою особою, яка не мала на це права. За таких обставин, наявні законні підстави для визнання договору купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. укладеного між [PERSON], що діяв від імені та в інтересах [PERSON], та [PERSON], квартири [ADDRESS] недійсним. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на квартиру [ADDRESS] Позивач, як спадкоємець за законом, 26 серпня 2009 року звернувся до Шостої харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено документально. Наявні законні підстави для визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 р., виданого ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна ВК ХМР, р№ 1-99-201583. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину , яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину. В пункті 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 388 ЦК встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння або вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача в тому випадку, якщо майно загублене власником, було викрадене у власника, вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог, щодо витребування квартири [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON], на користь позивача [PERSON]. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак, на момент звернення позивача до суду з вимогами, щодо усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою, зазначені права [PERSON] установлені не були, а тому звернення до суду з позовом про захист оспорюваних прав є передчасним. Таким чином з огляду на викладене, позовні вимоги в частині усунення перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: partial