Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

23 жовтня 2018 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визначити [PERSON] [INFO] додатковий строк тривалістю шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її тітки [PERSON], померлої [INFO] Позов мотивований тим, що після смерті рідної тітки позивача [PERSON], померлої [INFO], залишилось майно у виді земельної ділянки площею 1,15 га, яка розташована на території Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та земельна ділянка площею 5,31 га, яка розташована на території Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Однак позивач не подала у передбачений законодавством шестимісячний строк заяви на прийняття спадщини, так як не знала про наявність майна у тітки, яке необхідно оформлювати в нотаріальній конторі. Крім того, позивач систематично їздить на заробітки до Росії і тому лише випадково у липні 2018 року дізналася про не прийняту спадщину. Оскільки визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявила відповідну вимогу. Відзив на позов не подано. Представник позивача позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити з зазначених у позові підстав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити, суду пояснила, що [INFO] померла її тітка [PERSON] у неї залишилась рідна сестра [PERSON] Позивачка вказала, що вона з 2002 року по 2015 рік знаходилася в Москві на заробітках. Від двоюрідної сестри [PERSON] вона дізналася, що у померлої [PERSON] була земля яка підлягає оформленню як спадщина. [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] Мати позивачки [PERSON] померла в 2009 році. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка є її двоюрідною сестрою, її тітка померла в 2005 році, а мати позивача померла в 2009 році. Вказала, що у померлої [PERSON] залишився земельний пай, дітей у неї не було. Пояснила, що позивач з 2002 року по 2015 рік знаходилася в Росії на заробітках, періодично приїздила до батьків. В минулому році зателефонувала фермер Пашнюк і повідомила, що у [PERSON] був земельний пай який можна оформити. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що в 2005 році померла тітка позивача [PERSON] у неї була рідна сестра [PERSON] яка була матір'ю позивача та яка померла в 2009 році. Позивач з 2002 року по 2015 рік знаходилася в Росії на заробітках, приїздила на поховання своєї тітки та матері. Представник Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON]залишилось майно у виді земельної ділянкиплощею 1,15 га, відповідно до Державного акту [NUMBER] яка розташована на території Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та земельна ділянка площею 5,31 га, відповідно до Державного акту [NUMBER] яка розташована на території Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Згідно відповіді завідуючого Великоолександрівської державної нотаріальної контори від 12.12.2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] померла була матір'ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 06 червня 1970 року. Зміна прізвища відповідача з [PERSON] на [PERSON] відбулася при реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу [NUMBER] від 26.05.2017 року. Те, що померла [PERSON] була рідною сестрою померлій [PERSON], та не мала дітей підтверджується поясненнями свідків наданими в судовому засіданні, які узгоджуються між собою та матеріалами цивільної справи та не викликають сумніву, щодо їх достовірності. Відповідно до довідки Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області від 19.10.2017 року за № 981 померла [PERSON] по день смерті проживала сама та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Позивач не знала про наявність майна у тітки, яке необхідно оформлювати в нотаріальній конторі. Крім того, позивач систематично їздить на заробітки до Росії і тому лише випадково у липні 2018 року дізналася про не прийняту спадщину, що було підтверджено поясненнями свідків у судовому засіданні. Наведені докази суд визнає належними та допустимим, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз'ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа, яка не звернулась до суду у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. Суд вважає, що позивачем було пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважної причини, адже вона не знала про наявність спадщини, тривалий час була відсутня на території України, що об'єктивно виправдовує неподання нею відповідної заяви. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Позивачу не було відомо про наявність неоформленої спадщини, що залишилась після смерті тітки, а отже у неї не було і підстав для звернення до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи виключно з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбувся можливості оформлення прав на неї, так і відповідача, який не заявив про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України) судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved