overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

22 жовтня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Гладківщинській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом №4, що стверджується (свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2016 року). [PERSON] одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем по справі. \~ \~ \~ \~Шлюбні відносини між подружжям припинені з грудня 2017 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, в результаті чого постійно виникають сварки, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. \~ \~ \~ \~Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

22 жовтня 2016 року в с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області померла мати позивача [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Лопатівка,12 в с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документа, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, однак остання подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов визнає і просить суд справу розглядати у її відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 22 жовтня 2016 року в с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом; Позивач [PERSON] син спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину; Відповідачка від своєї частки у спадковому майні відмовилася на користь позивача. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

22 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся із позовною заявою\~ до [PERSON] , якою просив про розірвання шлюбу. При цьому посилався на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2003 року. Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2003 року. Подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

22 жовтня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 07 травня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення господарства. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив (а.с. 26). Відповідно до ухвали суду від 11 грудня 2018 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ТП № 100561 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії І-АМ № 261382 та № 377373 відповідно (а.с. 6, 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. У звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 704,80 грн, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

22 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 14 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з ними. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Сторони в підготовче судове засідання не з'явилися. Позивач та відповідачканадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідачка вказала, що позов визнає повністю та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 33 (а. с. 7), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 8). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

22 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 30 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 747. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з вересня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не з'явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30 грудня 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 747 (а.с.). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

22 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 09 вересня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 652. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 вересня 2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 652 (а.с.). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

22 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться з березня 2017 року. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, при цьому 07.03.2019 подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутністю; позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити; після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 19 серпня 2015 року сторони уклали шлюб (а. с. 2). У подружжя є малолітня дитина дочка [PERSON], [INFO] (а. с. 3). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили 2 роки тому. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. У рамках розглядуваного позову майнового спору між сторонами немає. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. У зв'язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню. Згідно\~з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

22 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом. Свої вимоги представник позивачки обґрунтовувала тим, що позивачка з 1999 року по сьогоднішній день проживає та користується житловим будинком [ADDRESS]. Посилаючись на те, що остання на протязі більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном, просила визнати за нею право власності на вказаний вище будинок в порядку набувальної давності. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Представники позивачки та відповідачанадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; представник позивачки, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що з позовом згоден. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з виписки з погосподарської книги № 1026 від 26 вересня 2018 року, будинку [ADDRESS] було присвоєно особовий рахунок [NUMBER] в по господарській книзі № 01. З дослідженої судом довідки № 1065 від 16 жовтня 2018 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Також, згідно з довідкою № 1064 від 16 жовтня 2018 року право власності на житловий будинок [ADDRESS], не зареєстровано. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести позивач в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, є добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність. Для визнання володільця добросовісним достатньо, щоб вона не набула майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі. Добросовісність володіння позивачкою спірним будинком у даному випадку обумовлена по-перше, правомірністю її дій, по-друге, відсутністю будь-яких претензій з боку попереднього її володільця та відповідача протягом усього строку набувальної давності. Чинним законодавством не передбачено обов'язку володільця демонструвати факт свого володіння майном у певних формах або таким чином, щоб зробити його наявним для оточуючих. Водночас, особа зобов'язана не приховувати факт володіння, адже оточуючі повинні мати можливість розпізнати володіння. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] добросовісно заволоділа будинком [ADDRESS], на протязі більше десяти років не приховувала факт знаходження цього майна у її володінні, продовжує відкрито і безперервно володіти ним, і визнання права власності не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

22 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача сином та у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500 грн щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявилися. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], є сином позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 6) та довідкою про склад сімї позивачки (а. с. 7). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання позивачки не надає. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину заробітку отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved