Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

22.07.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON], третьої особи - КП «Прилукитепловодопостачання» про визнання дій неправомірними, зобов'язання не чинити перешкоди в підключенні до водопровідної мережі житлового будинку [ADDRESS], який належить позивачу на праві приватної власності та стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 гривень. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона являється власником 19/50 частини домоволодіння з належною часткою надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. В свою чергу, [PERSON] є співвласником іншої частини цього домоволодіння, а саме квартири [ADDRESS]. В 2005 році позивач звернулась до [PERSON], чоловіка відповідача по справі, як власника домоволодіння, з проханням надати дозвіл на підключення до мережі водопостачання. Отримавши згоду останнього, позивачем були отримані технічні умови та виготовлено робочий проект № 289-06-3ВК по підключенню житлового приміщення до водопровідної мережі. Згідно робочого проекту була побудована водопровідна мережа, правомірність підключення та існування якої з 23.01.2007 року до лютого 2014 року відповідачем не оспорювалась. 10.02.2014 року відповідач, самовільно, без попередження, втрутилась в роботу ділянки водопостачання позивача, перекривши потік води до частини будинку, де проживає [PERSON] Відповідач, станом на день звернення [PERSON] до суду з даним позовом, чинить об'єктивні перешкоди у відновленні водопостачання будинку, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушених прав. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених в цивільному позові і наполягали на їх задоволенні в повному обсязі, стверджуючи про необхідність зобов'язання відповідача не чинити перешкоди в підключенні до водопровідної мережі житлового приміщення. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явились, проте останнім було своєчасно подано до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без їх участі на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Заявлені позовні вимоги не визнають, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість цивільного позову, а також неправильне обрання позивачем способу захисту порушеного права. Представник третьої особи «Прилукитепловодопостачання» в судовому засіданні повідомив, що у вирішенні наявного цивільно-правового спору покладається на розсуд суду, проте підтвердив безумовну протиправність дій відповідача щодо самовільного відключення без дозволу підприємства від водопостачання будинковолодіння, яке належить [PERSON] Суд, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Взаємовідносини сторін були врегульовані Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України /в редакції чинній на момент підключення до водопровідної мережі/, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.94 року N 65 /далі - Правила/. Відповідно до п.1.2 цих Правил, вони були обов'язковими для всіх осіб, підприємств, установ, організацій, що користуються комунальними водопроводами і каналізаціями, незалежно від їх відомчої належності і форми власності та водоканалу. Жодних клопотань сторонами по справі щодо наявних в справі письмових доказів, згідно вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, заявлено не було, а тому суд їх визнає доказами, що стосуються предмету доказування, як належними та допустимими. Позивач [PERSON], згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 04.11.2003 року, являється власником 19/50 частин домоволодіння з належною частиною надвірних будівель, які знаходяться в [ADDRESS] /а.с.7-8/. В судовому засіданні встановлено, що згідно робочого проекту № 289-06-3ВК на підключення житлового будинку, що знаходиться за вище вказаною адресою, позивачеві чоловіком відповідача - [PERSON] було надано усний дозвіл на підключення до існуючої водопровідної мережі. Точкою підключення був наявний цегляний колодязь, який розташований на земельній ділянці, що перебуває в спільному користуванні сторін по справі. Факт попередньо отриманої згоди від основного абонента на підключення підтверджується і поясненнями наданими в судовому засіданні як спеціаліста - виконувача робочого проекту [PERSON], які узгоджуються з наявними іншими письмовими доказами по справі. Обставини самовільного відключення [PERSON] будинковолодіння позивача від системи водопостачання відповідач жодним чином не спростовує і не заперечує, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими запереченнями /а.с.39-41/. Більше того, під час проведення підготовчого судового засідання в ході визначення судом фактів, які визнаються кожною стороною, відповідач [PERSON] беззаперечно визнала обставини відключення та перешкоджання нею позивачеві користуватись водопровідною мережею /журнал с/з а.с.30/. Як вбачається з довідки № 373 від 13.03.2014 року, виданої КП «Прилукитепловодопостачання», відновлення водопостачання до належної позивачеві квартири є неможливим, оскільки водогінна труба знаходиться на земельній ділянці загального користування, а сусіди, тобто відповідач по справі - заперечувала проти підключення /а.с.10/. Згідно з ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З наданих сторонами письмових доказів беззаперечно встановлено, що позивачем було дотримано та виконано необхідний порядок дій, який передував підключенню належної їй частини житлового будинку, як абонента, до системи комунального водопроводу. Так, правомірність підключення житлового приміщення позивача до водопровідної мережі підтверджується Актом прийняття лічильника, який свідчить про дотримання та виконання нею як абонентом технічних умов для приєднання до систем централізованого водопостачання /п.4.1 Правил/. Окрім того, позивачеві з 23.01.2007 року КП «Прилукитепловодопостачання» офіційно здійснює нарахування за послугу холодного водопостачання за вище вказаною адресою, що в свою чергу також підтверджує наявність між ними тривалих договірних відносин, попередньо зумовлених підключенням належного [PERSON] житлового будинку до водопровідної мережі /а.с.44/. Положеннями ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» /далі-Закону/ визначено, що споживачі питної води мають право на підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення. Остання, приєднавшись в установленому порядку до водопровідної лінії основного абоненту, фактично стала субабонентом до основного абонента - відповідача по справі [PERSON] Жодних належних та допустимих доказів в спростування правомірності такого приєднання, визначених п.3.1 Правил, ані відповідачем, ані її представником в розпорядження суду не надано. Згідно п.3.2 Правил абонент не має права без письмового дозволу Водоканалу припиняти відпущення води субабоненту або давати дозвіл на його приєднання до водопровідної мережі, також п.13.9 абонент не має права без письмового дозволу Водоканалу припиняти подачу води субабонентам. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки в ході судового засідання беззаперечно встановлено, що саме відповідачем було з ініційовано та фактично перекрито воду, без письмового дозволу Водоканалу, в порушення вимог вище вказаних Правил, позовні вимоги [PERSON] усунення перешкод в користуванні та зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод для підключення до водопровідної мережі у відповідності до проекту підлягає задоволенню. Положеннями п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї та близьких родичів. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних моральних і фізичних страждань. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно здійснила підключення до водопровідної мережі, а відповідно дії відповідача по припиненню водопостачання до житлового приміщення є неправомірними та безсумнівно спричинили негативні моральні наслідки для [PERSON] Разом з тим, суд вважає, що доводи позивача та її представника про те, що тривалість порушеного права зумовлена виключно умисними діями відповідача є необґрунтованими, оскільки з 13.03.2014 року /з моменту надання відповіді КП «Прилукитепловодопостачання»/ до 22.07.2014 року /дати звернення до суду/ [PERSON] не було вжито об'єктивних заходів чи дій спрямованих на вирішення наявного спору або ж відновлення водопостачання. Жодних належних доказів в обґрунтування поважності невжиття нею відповідних заходів реагування в вище вказаний період в розпорядження суду не надано. Матеріали цивільної справи не містять доказів і в підтвердження динаміки погіршення стану здоров'я позивача, яке було б зумовлене відсутністю водопостачання до її будинку. Згідно із ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Врахувавши ступінь вини відповідача, тривалість і характер її неправомірних дій, тяжкість вимушених життєвих змін позивача, та виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд вважає, що розмір компенсації за заподіяну моральну шкоду останній повинен становити 1 000 грн, який буде цілком достатнім для відновлення її морального стану. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Тобто, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Положеннями ст.ст.16,391,386 ЦК визначено, що власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. В зв'язку з чим, суд вважає безпідставними посилання відповідача, зазначені в письмових запереченнях, щодо неправильно обраного способу захисту порушеного права позивача оскільки, предметом позову є вимога володіючого власника - житлового будинку до [PERSON] про усунення порушень її права власності, які об'єктивно перешкоджають користуватися, розпоряджатися належним їй майном тим чи іншим способом. Доводи відповідача щодо ненадання згоди на підключення до водопровідної мережі ані нею, ані її чоловіком, суд, з огляду на відсутність зі сторони останніх будь-яких скарг з моменту самого підключення - 23.01.2007 року, а також пояснення представника КП «Прилукитепловодопостачання» щодо передумов цьому, вважає необґрунтованими. Заперечення [PERSON] вказаної обставини, на думку суду, викликане наявністю неприязних відносин з позивачем, що виникли задовго після фактичного підключення до водопровідної мережі. Недолугими є посилання відповідача, з огляду на ч.2 ст.14 Закону, щодо належності останній на праві приватної власності цегляного колодязю, в якому було проведено оспорюване підключення житлового приміщення позивача до водопровідної мережі. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог немайнового характеру, а саме - 243 грн 60 к., а також за вимоги про відшкодування моральної шкоди, а саме - 81,19 грн /1000*100/3000=33,33 %; 243,60*33,33%/100=81,19 грн/.

Outcome: partial