Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

22.11.2016 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача з наступними вимогами: визнати незаконним наказ про переведення на іншу роботу, поновлення на роботі на посаді лікаря - акушера гінеколога жіночої консультації та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 3220 гривень. Також позивачем подана заява про поновлення пропущеного строку. Позов залишено без руху ухвалою судді від 24.11.2016 року. 29.11.2016 позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви та позовну заяву про уточнення позовних вимог, згідно із якою просить поновити його на посаді лікаря - акушера гінеколога жіночої консультації та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 3220 гривень. Уточнені позовні вимоги мотивує незаконністю його переведення 05.05.2016 року на умовах строкового трудового договору на 0,5 посади лікаря - акушера гінеколога акушерсько - гінекологічного відділення та на 0,5 посади лікаря - акушера гінеколога (для надання екстреної допомоги) акушерсько - гінекологічного відділення Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров»я України» (далі в рішенні СМСЧ №3) та, відповідно, наступне припинення трудового договору і звільнення 03.11.2016 року з цих посад за закінченням строку дії трудового договору на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП. 13 лютого 2017 року від позивача поступили заяви про уточнення позовних вимог, згідно із якими просить поновити на посаді лікаря - акушера гінеколога акушерського гінекологічного відділення СМСЧ №3 та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 15410 гривень з підстав, вказаних в позовній заяві про уточнення позовних вимог. Під час судового засідання позивач підтримав позовні вимоги та дав наступні пояснення. Він працював в СМСЧ №3 акушером-гінекологом, має медичний стаж 35 років, вищу категорію лікаря. У лютому 2016 року відповідачем прийнято рішення про ліквідацію жіночої консультації та створення акушерсько-гінекологічного відділення, у зв»язку із цим підлягали скороченню всі працівники жіночої консультації, в тому числі позивач, з переведенням певної кількості персоналу жіночої консультації на вакантні посади в акушерсько-гінекологічному відділенні. Проте керівництвом було прийняте рішення скоротити одну посаду лікаря-акушера-гінеколога і позивача повідомили про його заплановане звільнення з цієї посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП або переведення за його згодою на посаду лікаря-акушера гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення тимчасово до виходу основного працівника [PERSON]. Він вважає, що рішення і дії керівника СМСЧ №3, спрямовані на його звільнення з підстав скорочення чисельності і штату працівників СМСЧ №3 у лютому 2016 року є надуманими та безпідставними. Але через побоювання втратити роботу взагалі, він був змушений написати заяву про переведення з повної ставки акушера-гінеколога жіночої консультатції на 0,5 ставки лікаря - акушера гінеколога акушерсько -гінекологічного відділення на час відсутності [PERSON]. Після виходу на роботу [PERSON] його звільнили за закінченням строку трудового договору. Хоча у відповідача була змога не звільняти його, а створити нову штатну одиницю лікаря - акушера гінеколога акушерсько -гінекологічного відділення, оскільки зі штатних розкладів за травень 2016 та січень 2017 слідує, що фонд заробітної плати лікарів цього відділення за вказаний період збільшився, хоча було скорочено 0,5 ставки лікаря. Крім того в штатному розкладі з 1 січня 2017 року введена посада лікаря-гінеколога (стажиста). Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову через необгрунтованість і безпідставність. Також пояслили, що дійсно у лютому 2016 року було прийняте рішення про реорганізацію СМСЧ №3 та скорочення певної кількості працівників, зокрема і позивача. Проте, у зв»язку із наступним скороченням позивачу була запропонована тимчасова робота лікаря гінеколога до виходу із відпустки по догляду за дитиною основного працівника Галюк.І.І.. Позивач погодився на переведення, в травні 2016 року написав відповідну заяву і був переведений на роботу лікаря-акушера гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення на час відсутності [PERSON]. Будь-який незаконний тиск на позивача не чинився, заява про переведення написана ним добровільно. Після виходу на роботу лікаря гінеколога [PERSON] позивач був звільнений з роботи 03.11.2016 року. Під час судового засідання були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які були безпосередніми керівниками позивача в жіночій консультації та акушерського гінекологічному відділенні. Свідки вказали на правомірність звільнення позивача після виходу на роботу основного працівника [PERSON], охарактеризували позивача, як спеціаліста, який не підвищує свій професійний рівень, не відвідує семінари, не проводить операції, часто відсутній на роботі, оскільки хворіє. Свідок [PERSON], яка працює у відділі кадрів СМСЧ №3, в судовому засідання дала показання щодо дотримання процедури звільнення позивача у листопада 2016 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання щодо штатних розкладів, причин реорганізації СМСЧ №3 у 2016 році та скорочення штату працівників. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та показання свідків, дослідивши письмові докази та

Outcome: dismissed