Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

23 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] 15.03.2010 року належить житловий будинок № 47 по вул. Красноармійській м. Словянська. Згідно з Розпорядженням Слов'янського міського голови від 19.02.2016 року № 53-р «Про перейменування вулиць, провулків, вїздів та хутору м. Словянська» вул. «Красноармійська» було перейменовано на «Армійська». [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою та мешкає у вказаному будинку з 24.07.1990 року. 14.10.2006 року в зазначеному будинку була зареєстрована її донька - [PERSON], [INFO]. Також з 19.11.2010 року зареєстрований чоловік її доньки [PERSON], [INFO]. Однак з 06 червня 2014 року відповідачі зібрали свої особисті речі та добровільно вибули з місця проживання та взагалі з країни, пояснивши, що у подальшому намірів мешкати у вказаному будинку не мають. З того часу їх особисті речі у будинку відсутні, вони не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію, будинком не цікавляться. Факт того, що відповідачі у будинку не мешкають підтверджується актом № 157 від 10.04.2018 року за підписом керівника мікрорайону «ЗД « 2». З реєстраційного обліку у будинку відповідачі не знялися з невідомих позивачу причин. Зазначає, що вона самостійно здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, крім того факт реєстрації відповідачів в її будинку перешкоджає їй розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У звязку із чим позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою м. Словянськ, вул. Армійська (Красноармійська), буд. 47. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій наполягала на задоволення позовних вимог, просила слухати справу без її участі (а.с. 32). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.38). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.38). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В\~Конституції України\~закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті\~13,\~41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані в статті 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог\~статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. За змістом ст. ст.\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Суд виходить з вимог ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є власницею будинку № 47 по вул. Армійській (колишній Красноармійській) м. Словянська Донецької області на підставі свідоцтва про праву на спадщину за законом від 15 березня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до довідки про склад сімї , виданої виконавчим комітетом Слов'янської міської ради 11 квітня 2018 року [PERSON], за адресою м. Словянськ, вул. Армійська, буд. 47, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.16). Згідно акту, затвердженого керівником комітету мікрорайону Ж/Д № 2 м. Словянська від 10 квітня 2018 року, [PERSON], [PERSON] зі слів сусідів за вищевказаною адресою не мешкають з 06.06.2014 року (а.с.17). Відповідно до із копії домової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку № 47 по вул. Красноармійській (сучасна назва - Армійська), у вказаному будинку значаться зареєстрованими відповідачі: [PERSON] з 14.10.2006 року та [PERSON] з 19.10.2010 року (а.с.13-15). При вирішені даного спору суд керується положеннями глави 2 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до положення ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, його відсутність не пов'язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Аналізуючи встановлені обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що [PERSON] є власницею будинку № 47 по вул. Армійській ( колишній Красноармійській) м. Словянська Донецької області та за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], які з 06 червня 2014 року по теперішній час у вказаному будинку не мешкають. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 47 по вул. Армійській ( колишній Красноармійській) м. Словянська Донецької області. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов судом задоволений, судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду у сумі 704 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідачів на її користь. На підставі наведеного,

Outcome: approved