Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

22.03.2017 року [PERSON] звернулася із позовом до суду та просить стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Росія, проживаючого в [INFO], Росія, місце роботи не відоме, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], до її повноліття. Зазначила, що з 2005 року проживала спільно з відповідачем, від спільного проживання з відповідачем мають дочку. В даний час проживають окремо, дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дочки відповідач не надає. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує. Відповідачу, відповідно до Мінської конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, було повідомлено про розгляд справи, згідно відповіді Новочеркаського міського суду Ростовської області, останній позовні вимоги не визнав, так як з 2009 року дитину бачив один раз, коли приїзджав на Україну в 2011 році, неодноразово просив колишню дружину дати дитину на літо, але вона відмовила. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3). З 08.07.2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-19 від 17.05.2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З пояснень, викладених у позовній заяві видно, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що також свідчить довідка Зарічанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 21.03.2017 року №500. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працює машиністом брикетного преса в Товаристві з обмеженою відповідальністю «»ЕКОГРАД, отримує заробітну плату, про що свідчать довідки №335 від 25.07.2017 року та №7 від 25.08.2017 року. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 22.03.2017 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Спілкування відповідача з дитиною не позбавляє його обовязку її утримувати. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved