Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

21 травня 2020 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, у якій просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 61,4 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що 17 жовтня 1998 року між ним та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. У них є повнолітній син - [PERSON] , [INFO] . З відповідачем вони разом не проживають більше трьох років, шлюб має формальний характер. Він подав до суду позовну заяву до відповідача про розірвання шлюбу. Спірну квартиру було придбано під час їх шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 17 грудня 2002 року. У договорі покупцем квартири зазначена відповідач [PERSON] , за якою і зареєстровано право власності на квартиру. Оскільки квартира була придбана під час їх шлюбу, вонає об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Позивач бажає оформити право власності на 1/2 зазначеного спільного майна, тому звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою від 22.05.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк позивачем в порядку усунення недоліків позовної заяви подано уточнену позовну заяву про поділ майна подружжя та квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою від 16.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 20 серпня 2020 року, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] , на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини. 17 жовтня 1998 року між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 17 жовтня 1998 року Балаклійським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області (а.с. 7). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 17 грудня 2002 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , що діяв за згодою матері на підставі рішення Червонодонецької селищної ради від 11.12.2002 №367 (продавцями), і [PERSON] (покупцем), посвідченого 17 грудня 2002 року приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Іноземцевою Р.М., зареєстрованого у реєстрі за № 2692, та зареєстрованого у Балаклійському бюро технічної інвентаризації 14 січня 2003 року за реєстровим № 2328, відповідач [PERSON] купила квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,4 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м (а.с. 8, 9). Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділу спільного майна подружжя», вирішуючи суперечки між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] було придбано квартиру, загальною площею 61,4 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а тому вона є об`єктом права їх спільної сумісної власності та підлягає поділу. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя права власності на 1/2 частину спірної квартири. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1500 грн судового збору (а.с. 1, 20). Внаслідок задоволення позову зазначені судові витрати в порядку розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved