Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

22 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ПАТ «ІРОКС», в якій просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру № 206 на сьомому поверсі десятиповерхового будинку по вул. Шевченка, 418 в м. Львові, загальною площею 45,9 кв.м, житловою площею 21,4 кв. м. Заяву мотивує тим, що 11 червня 2012 року були укладені договори підряду у будівництві житла № 043/6 і № 43/6 між ЗАТ «ІРОКС» в особі генерального директора [PERSON] та [PERSON], згідно з яким вона фінансує будівництво квартири № 206 на сьомому житловому поверсі десятиповерхового будинку по вул. Шевченка, 418 в м. Львові. Проектна площа квартири планувалась 44,83 кв.м і згідно вищевказаних договорів, пайовий внесок мав становити 194556+83390=277946 грн. Дані внески були сплачені згідно квитанцій на суми 8 000 грн . від 11.06.2012 року, 32 000 грн. від 15.06.2012 року 1 100 грн. від 15.06.2012 року, 236 846 грн. від 06.08.2012 року. Загальна вартість становила 277 946 грн. 17.07.2013 року на квартиру № 206 був виготовлений технічний паспорт і встановлено точні дані на квартиру: квартира № 206 знаходиться на 7-му поверсі 10-ти поверхового будинку по вул. Шевченка, 418, що в м. Львові та має загальну площу 45,9 кв. м., житлову площу 21,4 кв.м. За додаткову площу позивачем було сплачено ще 7023, 00 грн. за квитанціями на суми 3 000, 00 грн. від. 08.10.2013 року, 4023, 00 грн. від 10.12.2013 року. Всього було сплачено 284 969, 00 грн. 10 грудня 2013 року сторони за взаємною згодою вирішили внести наступні зміни до договорів № 043/6 та 43/6 підряду у будівництві житла від 11.06.2012 року а саме: фізична особа [PERSON] передає усі свої права та обовязки за договорами № 043/6 та 43/6 підряду у будівництві житла від 11.06.2012 року в повному обсязі, а також грошові кошти в розмірі 284 969, 00 грн., які сплачені як оплату, здійснену за вищевказаними договорами фізичній особі [PERSON]. Згідно договору підряду у будівництві житла, крім передачі двокімнатної квартири, відповідач взяв на себе зобовязання здійснити оформлення права власності на належний замовнику обєкт інвестування. Позивач сплатив повну вартість житла, однак до сьогоднішнього часу в нього не має правовстановлюючого документу щодо права власності на квартиру [ADDRESS] та відповідач не визнає право власності на спірну квартиру. Просив позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Також просив позовну вимогу про стягнення з відповідача судового збору залишити без розгляду. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «ІРОКС» - [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити, про що надав відповідну заяву. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2012 року були укладені договори підряду у будівництві житла № 043/6 і № 43/6 між ЗАТ «ІРОКС» в особі генерального директора [PERSON] та [PERSON], згідно з яким вона фінансує будівництво квартири № 206 на сьомому житловому поверсі десятиповерхового будинку по вул. Шевченка, 418 в м. Львові (а.с. 5-9). Також встановлено, що 17.07.2013 року на квартиру № 206 був виготовлений технічний паспорт і встановлено точні дані на квартиру: квартира № 206 знаходиться на 7-му поверсі 10-ти поверхового будинку по вул. Шевченка, 418, що в м. Львові та має загальну площу 45,9 кв. м., житлову площу 21,4 кв. м. в звяжу із чим позивач сплатив за додаткову площу ще 7023 грн. за квитанціями на суми 3 000 грн. від. 08.10.2013 року, 4023 грн. від 10.12.2013 року. Всього було сплачено 284 969 грн. (а.с. 16-18, 19,20). 10 грудня 2013 року сторони за взаємною згодою вирішили внести наступні зміни до договорів № 043/6 та 43/6 підряду у будівництві житла від 11.06.2012 року а саме: фізична особа [PERSON] передає усі свої права та обовязки за договорами № 043/6 та 43/6 підряду у будівництві житла від 11.06.2012 року в повному обсязі, а також грошові кошти в розмірі 284 969 грн., які сплачені як оплату, здійснену за вищевказаними договорами фізичній особі [PERSON]. (а.с. 10-11). Згідно акту приймання передачі обєкту завершеного будівництва від 17 грудня 2015 року Приватне акціонерне товариство «ІРОКС» передає у власність громадянину [PERSON] завершене будівництво вартістю 284 969,00 грн, що відповідає загальній площі 45,9 кв. м. в (десятиповерховому) будинку, 7-й житловий поверх (6-та секція) за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 54). Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 13 Закону України «Про власність» громадяни мають право набувати у власність нерухоме майно, у тому числі квартири. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Оскільки відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч. 3 ст. 213 ЦПК України, абз. 4 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 липня 2015 року позовну вимогу [PERSON] до ПАТ «ІРОКС» про стягнення судового збору залишено без розгляду.

Outcome: approved