Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

23.07.2018 [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою, відповідно до якої просили розірвати шлюб між ними, укладений 02 червня 2001 року Відділом реєстрацій актів громадянського стану Галицького районного управління юстиції м.Львова, актовий запис №120. Заява обґрунтована тим, що від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Разом з тим сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Між ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей після розлучення, участі у вихованні та утриманні спільних дітей шляхом укладення договору. Ухвалою судді від 27.07.2018 заяву прийнято і відкрито спрощене провадження у справі. Заявники [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, в яких просять провести судове засідання без їх участі, вимоги викладені в заяві підтримують та просять такі задоволити. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заявниками заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи рішення, суд приходить до переконання, що заяву слід задоволити з наступних підстав. Положеннями статей 21, 24 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно ст.293ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 даної статті встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, розірвання шлюбу. Згідно зі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 02 червня 2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрацій актів громадянського стану Галицького районного управління юстиції м.Львова, актовий запис №120, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 02.06.2001. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 28.02.2002 та серії [NUMBER] від 16.06.2010. Проте міцної сім'ї не створили. Сторони фактично не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Даний конфлікт в сім'ї носить тривалий характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім'я існувати не може, між сторонами втрачено. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання спільних дітей, їх виховання та утримання, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним Договором від 20.07.2018, підписаного заявниками [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого після припинення між батьками шлюбу, батько та мати приймають спільну і рівну за обсягом участь у забезпеченні умов для життя та розвитку дітей. Відповідно до вказаного Договору місце проживання дітей визначено з матір'ю, визначено також порядок відвідувань батьком дітей та спілкування з ними. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З врахуванням наведеного судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Крім того, судом також встановлено, що права спільних дітей заявників внаслідок розірвання шлюбу між сторонами порушені не будуть. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 109, 115 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved