Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

23.07.2018 року позивач [PERSON] (місце проживання: [INFO])\~звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] (місце реєстрації: м. Запоріжжя, пр. Світовий, буд. 9), [PERSON] (місце реєстрації: м. Запоріжжя, пр. Світловий, буд. 9) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON], за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 29.10.2004 р. за р. № 3213, придбала 1/2 частку у праві спільної власності на жилий будинок № 9 по пров. Світловому у м. Запоріжжі. Зго\-дом частину належної їй частки вона відчужила. На цей час [PERSON] на праві особистої власності на лежить 1/4 частка у праві спільної сумісної власності на жилий будинок № 9 по пров. Світловому у м. Запоріжжі на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 23804699 серія САК 647373, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області [PERSON] 04.07.2014 p., та договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 25.11.2014 р. за р. № 13565. Фактично будинок складається з трьох квартир, які, однак, не виділені як окремі об'єкти права власності (позначені у технічному паспорті жилого будинку, що додається). У її фактичному користуванні перебуває квартира під умовним номером 1, що складається з: коридору 1-1, вітальні 1-2, кімнати 1-3, кімнати 1-4, кімнати 1-5, кухні 1-6, ванної 1-7 та туалету 1-8. За\-гальна площа квартири - 52,7 м2, у т.ч. жила площа - 29,0 м2, допоміжна - 23,7 м2. На момент звернення до суду з цим позовом будинок в цілому належить трьом особам з різними розмірами часток у праві спільної часткової власності: їй належить 1/4 частка; [PERSON] - 1/10 частка; [PERSON] - 13/20 часток, що разом ста\-новить 1 (одиницю): 1/4+1/10+13/20=5/20+2/20+13/20=20/20=1. Наведене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру право власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного ре\-єстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 131563682 від 20.07.2018 р. Відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким вони розлучилися 07.02.1991 p., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу ІІ-ЖС №338254, виданим Орджонікідзевським відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради Народних депутатів 07.02.1991 p., актовий запис №74. Коли [PERSON] придбала частину будинку у 2004 році, вона на прохання колишнього чоловіка і їхніх спільних дітей зареєструвала його місце про\-живання в будинку. У 2013 році [PERSON] виїхав до Російської Федерації, знайшов там робо\-ту, оформив посвідку на проживання іноземного громадянина 82№1437098, видану УФМС Ро\-сії по Тульській області 10.04.2017 р. (дійсна до 10.04.2022 p.), є застрахованою особою в сис\-темі обов'язкового пенсійного страхування РФ (страхове свідоцтво 198-083-459 18). Відповідачка [PERSON] є її дочкою від шлюбу з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЛЮ №422220, виданим Бюро запису актів громадянського стану Жовтневого району Гомельської області Білоруської РСР 25.07.1975 р. (актовий запис №90). Від моменту придбання [PERSON] частини будинку вона проживала з нею, але у 2006 році виїхала до Російської Федерації, у 2008 році повернулась до України, проте в будинку вже не проживала. Згодом їхні стосунки різко погіршились, приблизно з 2012 року позивачка з дочкою не спілкується з її ініціативи. Теперішнє її місце перебування [PERSON] не відоме. Після розлучення у 1991 році з відповідачем [PERSON] інших шлюбів позивачка [PERSON] не укладала. Факт реєстрації місця проживання відповідачів у будинку № 9 по пров. Світловому у м. Запоріжжі підтверджується будинковою книгою. За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення пере\-шкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'яза\-них із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є вла\-сником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не мо\-жуть бути задоволені іншим способом. Сервітуту може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. За положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і влас\-ником житла або законом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 34, 39 постанови пленуму Вищого спеціалізо\-ваного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про су\-дову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, су\-дам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та поперед\-нім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. З ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зо\-крема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирі\-шення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле при\-міщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безві\-сно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передба\-чені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридич\-ним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому ви\-падку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не вста\-новлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі не є і не були ні власниками, ні співвласниками жилого будинку № 9 по пров. Світловому у м. Запоріжжі. Відповідачка [PERSON] залишається членом її сім'ї, тоді як відповідач [PERSON] після розлучення вважається попереднім членом її сім'ї. Не з'являючись у будинку, за адресою якого зареєстроване їхнє місце проживання, понад рік, відповідачі втратили право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного просить суд визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: м. Запоріжжя, провулок Світловий, будинок 9, таких осіб: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 01.10.2018 року на 09 год. 30 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 14.11.2018 року на 09 год. 45 хв. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Просили винести заочне рішення по справі. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 383 ЦК України зазначає, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В ході розгляду справи встановлено, що позивачу [PERSON] на праві особистої власності на лежить 1/4 частка у праві спільної сумісної власності на жилий будинок № 9 по пров. Світловому у м. Запоріжжі на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 23804699 серія САК 647373, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області [PERSON] 04.07.2014 p., та договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 25.11.2014 р. за р. № 13565. Фактично будинок складається з трьох квартир, які, однак, не виділені як окремі об'єкти права власності (позначені у технічному паспорті жилого будинку, що додається). У її фактичному користуванні перебуває квартира під умовним номером 1, що складається з: коридору 1-1, вітальні 1-2, кімнати 1-3, кімнати 1-4, кімнати 1-5, кухні 1-6, ванної 1-7 та туалету 1-8. За\-гальна площа квартири - 52,7 м2, у т.ч. жила площа - 29,0 м2, допоміжна - 23,7 м2. Вищевказаний будинок належить трьом особам з різними розмірами часток у праві спільної часткової власності: позивачу [PERSON] належить 1/4 частка; [PERSON] - 1/10 частка; [PERSON] - 13/20 часток, що разом ста\-новить 1 (одиницю): 1/4+1/10+13/20=5/20+2/20+13/20=20/20=1. Вищевказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру право власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного ре\-єстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 131563682 від 20.07.2018 р. Також у вищевказаному будинку зареєстровані, але не мешкає з 2013 року [PERSON], [INFO], який є колишнім чоловіком позивачки [PERSON] (свідоцтво про розірвання шлюбу серії ІІ-ЖС №338254, видане Орджонікідзевським відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради Народних депутатів 07.02.1991 p., актовий запис №74.) та з 2006 року [PERSON], [INFO], яка є дочкою позивачки [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-ЛЮ №422220, видане Бюро запису актів громадянського стану Жовтневого району Гомельської області Білоруської РСР 25.07.1975 р., актовий запис № 90). Факт їх непроживання підтверджується показами наданими у судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON]. \~\~Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] не проживають в [INFO] більше одного року без поважної причини, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved