Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

22.01.2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 17.08.2005 року працювала у Херсонському професійному суднобудівному ліцею на посаді вихователя. У 2014 році було скорочено посаду вихователя та її переведено на посаду чергової гуртожитку. Згідно графіку роботи вона працювала доба через три. 05.12.2015 року вона за станом здоровя відпросилася з роботи у вихователя [PERSON] 08.12.2015 року у звязку з погіршенням стану здоровя її направили до Херсонської обласної інфекційної лікарні, де їй було встановлено діагноз - гострий гастроентерит. Проходячи лікування та враховуючи, що її неявка на роботу може бути підставою для звільнення, вона відпрацювала зміну з 09.12.2015 року на 10.12.2015 року. 10.12.2015 року відбулося за її участі засідання профкому, на якому була надана згода на її звільнення. 11.12.2015 року відповідач оформив наказ про порушення трудової дисципліни та її звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України у звязку з відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого часу без поважних причин. З винесеним наказом вона не згодна, вважає, що звільнена незаконно, оскільки була відсутня на роботі з поважної причини. Просила суд поновити строк на подання позову на підставі ст. 234 КЗпП України і визнати поважною причину пропуску місячного строку; визнати дії Державного навчального закладу «Херсонський професійний суднобудівний ліцей» щодо видання наказу від 11.12.2015 року за № 151-К про порушення трудової дисципліни незаконними; скасувати наказ Державного навчального закладу «Херсонський професійний суднобудівний ліцей»від 11.12.2015 року за № 151-К про порушення трудової дисципліни та звільнення її.; поновити її на посаді чергової гуртожитку Державного навчального закладу «Херсонський професійний суднобудівний ліцей»; стягнути з відповідача на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Вимоги в частині стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу уточнила, просила стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 15813,06 грн. Пояснила, що 05.12.2015 року о 8.00 год. заступила на чергування на добу, проте ввечері того дня відпросилася у вихователя [PERSON] та пішла додому у звязку з погіршенням стану здоровя. При цьому розуміла, що вихователь не наділена такими повноваженнями. Свого безпосереднього керівника зав. гуртожитку ліцею [PERSON] до відома про залишення місця роботи не поставила. Вказала та те, що наявність 05.12.2015 року в неї такого стану здоровя, який би заважав їй виконувати свої функціональні обовязки, підтвердити не може, в тому числі і показаннями [PERSON] За медичною допомогою з 05.12.2015 по 08.12.2015 року не зверталася, лікування в медичних установах не проходила. При огляді 08.12.2015 року в інфекційній лікарні в довідці лікар з її слів вказав, що вона хворіє з 05.12.2015 року, при цьому вона будь-яких медичних документів та медичних досліджень не надавала. Щодо поновлення строку звернення до суду вказала на те, що після отримання копії наказу про звільнення 14.12.2015 року, вона 18.12.2015 року надала [PERSON] як спеціалісту в галузі права документи для складання позовної заяви про поновлення на роботі, проте остання тільки 17.01.2016 року повернула документи без складання такої заяви з посиланням на зайнятість. 17.01.2016 року вона звернутися до іншого фахівця в галузі права, який склав їй 19.01.2016 позовну заяву про поновлення на роботі. 22.01.2016 року позовна заява була здана до суду. Вважає, що строк звернення до суду вона пропустила з поважної причини. Від пропозиції представника відповідача змінити формулювання причин звільнення позивач відмовилася та зазначила, що вона наполягає на поновленні на роботі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що позивача звільнено з роботи з законних підстав. 05.12.2015 року в гуртожитку для учнів ліцею стався інцидент, під час якого на зясувалося, що чергова гуртожитку для учнів [PERSON] була відсутня на робочому місці без поважних на те причин, пішла додому без попередження. Невиконання позивачем покладених на неї функціональних обовязків сприяло тому, що учні гуртожитку порушували порядок, опівночі з 05 на 06.12.2015 року в гуртожитку здійснили хибні дзвінки у поліцію про замінування учбового корпусу та гуртожитку ліцею. Вважав, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважної причини. Проте, якщо суд знайде підстави для його поновлення, просив відмовити у його задоволенні за необґрунтованістю, оскільки не доведена відсутність позивача на робочому місці з поважної причини. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. Згідно ч.1ст. 233\~КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Позивач отримала копію наказу про звільнення 14.12.2015 року та звернулася до суду за захистом своїх прав 22.01.2016 року, тобто поза межами визначеними законом строку для звернення о суду з позовом про поновлення на роботі. Проте, враховуючи той факт, що [PERSON] звернулася до юриста Спесивцевої Г.Ф. для оформлення позовної заяви про поновлення на роботі , але остання повернула її документи без написання позовної заяви лише 17.01.2016 року, зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні при допиті в якості свідка [PERSON]А, суд вважає що зазначений строк позивачем пропущено з поважної причини та його необхідно поновити відповідно до вимог ст.234 КЗпП України, а трудовий спір розглянути по суті. Судом встановлено, що 17.08.2005 року [PERSON] прийнято на посаду вихователя на умовах контракту до Державного навчального закладу «Херсонський професійний суднобудівний ліцей». Наказом ДНЗ «Херсонський професійний суднобудівний ліцей» від 15.08.2014 року № 109-к позивача у звязку з закінченням терміну дії контракту та скороченням посади вихователя переведено на посаду чергової гуртожитку з 18.08.2014 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються записами позивача в трудовій книжці , наказом про переведення (а.с.6, 43). З наказу Державного навчального закладу «Херсонський професійний суднобудівний ліцей» № 151-к від 11.12.2015 року вбачається, що [PERSON] з 11.12.2015 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за порушення трудової дисципліни звільнено з посади чергової гуртожитку у звязку з відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого часу без поважних причин, а саме з 18.00 год. 05.12.2015 року до 08.00 год. 06.12.2015 року (а.с.31). Копія наказу про звільнення отримана позивачем 14.12.2015 року, що не оспорюється сторонами та підтверджується записом в особовій картці працівника (а.с.81-82). Розірвання трудового договору з [PERSON] відповідно до вимог ст. 43 КЗпПУ відбулося за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації. З витягу з протоколу засідання ПК ДНЗ ХПСЛ від 10.12.2015 року № 18 вбачається, що [PERSON] без попередньої згоди завідуючою гуртожитку, без поважної причини, покинула роботу та була відсутня з 18.00 год. до 08.00 год., що спонукало учня на дзвінок про замінування гуртожитку, а тому профспілковий комітет надає згоду на її звільнення (а.с.44). Позивач не заперечує відсутність на робочому місці більше трьох годин в зміну, яка мала місце з 08.00 год. 05.12.2015 року до 08.00 год. 06.12.2015 року. Зазначена обставина підтверджується і табелем обліку робочого часу за грудень 2015 року (а.с.58). З доповідної зав. гуртожитком [PERSON] від 08.12.2015 року директору ДНЗ ХПСЛ вбачається, що в ході зясування ситуації з черговою в гуртожитку в ніч з 05.12.2015 на 06.12.2015 року було виявлено, що чергова гуртожитку [PERSON] була відсутня на роботі з 18.00 до 08.00 год., про відсутність на роботі остання її не попереджала (а.с.45). З пояснювальної [PERSON] від 07.12.2015 року на імя директора ДНЗ ХПСЛ вбачається, що вона заступила як чергова гуртожитку на зміну 05.12.2015 року о 08.00 год., після обіду їй стало зле. Після вечірньої перевірки, вона поїхала додому, завідуючу гуртожитком [PERSON] вона про це не повідомляла (а.с.46). З пояснювальної вихователя [PERSON] від 07.12.2015 року на імя директора ДНЗ ХПСЛ вбачається, що 05.12.2015 року чергова [PERSON] пішла з роботи приблизно о 18.00 і вона залишилася одна (а.с.47). З посадової інструкції чергового по поверхам гуртожитку, затвердженою 02.10.2010 року, з якою [PERSON] ознайомлена під розпис, вбачається наступне. Черговий по поверхам підпорядковується безпосередньо завідуючому гуртожитком. Його функціональними обовязками є: слідкувати за дисципліною та порядком на поверхах гуртожитку, в разу необхідності вживати заходів щодо усунення порушень Правил проживання та Режиму дня в гуртожитку; забезпечувати дотримання правил життєдіяльності в гуртожитку; ведення журналу чергування , в який заносяться відомості про випадки порушення Правил проживання і інші нестандартні ситуації , здача журналу по закінченню зміни завідуючому гуртожитком. За невиконання або неналежне виконання без поважних причин посадових обовязків черговий гуртожитку несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавство (а.с.79-80). Факт події, що сталася 05.12.2015 року опівночі в гуртожитку для учнів ДНЗ ХПСЛ, а саме здійснення учнями хибного дзвінка у поліцію про замінування учбового корпусу та гуртожитку, під час відсутності позивача на своєму робочому місці, знайшов відображення в наказі від 07.12.2015 року ДНЗ ХПСЛ, де зазначено результати роботи комісії по розслідуванню виникнення надзвичайної ситуації (а.с.32-33). Наявність такої події, не спростовується і самим позивачем. [PERSON] того, на офіційній сторінці сайту ГУ Національної поліції в Херсонській області розміщено повідомлення від 07.12.2015 року про те, що учень училища двічі дзвонив на спецлінію 102 та повідомляв про замінуання училища та гуртожитку. На місце події прибули спеціалісти усіх екстрених служб. З гуртожитку було евакуйовано більше 50 осіб (а.с.34). З дослідженого в судовому засіданні журналу обліку порушень для чергових гуртожитку вбачається, що в ньому здійснено запис [PERSON] про те, що у період її зміни з 05.12.2015 по 06.12.2015 року чергування відбулося без зауважень та зміну вона здала 06.12.2015 року. Як пояснила позивач, цей журнал вона заповнила ще 05.12.2015 року перед тим, як піти додому (а.с.75). З журналу обліку порушень вихователя вбачається, що вихователем [PERSON] 05.12.2015 року зафіксовано порушення правил учнем на 6-му поверсі, виклик КШД для надання медичної допомоги учню, та близько 00-05 год. приїзд співробітників поліції, пожежної та швидкої допомоги на дзвінок про замінування училища та гуртожитку ліцею (а.с.76). За правилами п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно вимог ст.233 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник може бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з винесенням рішення про поновлення на роботі суд приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, враховуючи, встановлення відсутності позивача на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, недоведеності позивачем такої відсутності на робочому місці з поважної причини, ступінь тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, наслідків, які мали місце, дотримання відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення, суд вважає, що відповідач мав обґрунтовані підстави для звільнення позивача з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та здійснив таке звільнення з дотриманням норм трудового законодавства. У звязку з зазначеним позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. Доводи позивача, що роботу вона залишила через погіршення стану здоровя, суд до уваги не приймає, оскільки вони не доведені позивачем в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України. Наданий позивачем висновок лікаря Херсонської обласної інфекційної лікарні від 08.12.2015 року до уваги не приймає, оскільки він виданий [PERSON], анкетні дані позивача не відповідають зазначеним у довідці, та він свідчить, що [PERSON] тільки 08.12.2015 року оглянута в інфекційній лікарні та їй встановлено діагноз гострий гастроентерит. Висновок, про те що [PERSON] хворіє з 05.12.2015 року як зазначила позивач зроблено з її слів без надання будь-яких медичних документів та результатів медичних досліджень, а тому він не підтверджує стан здоровя позивача станом на 05.12.2015 року.

Outcome: dismissed