Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

23.09.2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа [PERSON] про припинення правовідносин за договором поруки. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 27.09.2007 року між ним та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] було укладено договір поруки № 02-10/3315 за умовами якого він зобов»язувався перед ПАТ «Укрсоцбанк» за виконання зобов»язань [PERSON] за договором кредиту № 10-29/4283, що був укладений останнім із ПАТ «Укрсоцбанк» 27.09.2007 року. Одним із зобов»язань за забезпеченим ним кредитним договором є - сплата процентів у розмірі 13,25 відсотків річних. Надалі позивач отримав листа АКБ СР «Укрсоцбанк» від 25.07.2008 року яким його повідомили, що з 31.07.2008 року процентна ставка за договором кредиту № 10-29/4283 від 27.09.2007 року підвищується до 20 % річних. Позивач посилається на те, що відповідачем у такий спосіб порушено п. 3.3.1. договору поруки, підвищено відсоткову ставку за кредитним договором, який забезпечений порукою без попереднього письмового погодження з поручителем, у такий спосіб змінено умови договору кредиту чим збільшено розмір його відповідальності як поручителя. Оскільки, умовами укладеного ним з АКБ СР «Укрсоцбанк» договору поруки, а саме п. 2.1.2, встановлено 13,25% річних, просив визнати припиненим договір поруки від 27.09.2007 року № 02-10/3315 з 31.07.2008 року в повному обсязі зобов»язань. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи 11.03.2014 року за її відсутності, повідомивши суд, що підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, проти завершення судового розгляду справи за відсутності представника відповідача не заперечує. Відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання 11.03.2014 р. явку представника не забезпечив, про причини неявки останнього суд не повідомив, будь-яких клопотань про продовження перерви у судовому розгляді справи на адресу суду не направив. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Будь-яких клопотань від останнього на адресу суду не надходило. З огляду на викладене, суд ухвалив про завершення судового розгляду справи за відсутності сторін та третьої особи. Будучи присутніми у судовому засіданні 28.01 2014 р. представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснила, що банком в односторонньому порядку було змінено відсоткову ставку, тим самим порушено умови договору між поручителем та банком, поручителя не було повідомлено про зміну відсоткової ставки, обсяг його відповідальності було змінено у бік збільшення, без його згоди. Представник відповідача у судовому засіданні 28.01.2014 р. пояснював, що зміна відсоткової ставки за додатковою угодою № 10-29/4283 від 27.09.2007 року не збільшила обсягу відповідальності поручителя, оскільки умови договору поруки залишалися незмінними. Пунктами 2.1., 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3. договору поруки № 02-10/3315 від 27.09.2007 року визначено зміст забезпеченого порукою зобов»язання: повернення кредиту, сплата відсотків за користування кредитом 13.25 % річних, сплата можливих штрафних санкцій визначених договором кредиту. Крім того послався на те, що між поручителем та кредитором було укладено додаткову угоду до договору поруки про збільшення відсоткової ставки за забезпеченим ним кредитним договором. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках. Статтею 11 цього Кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, правилами ст. 131 ЦПК України встановлено, що сторони зобов»язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку судового розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. 27.09.2007 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 10-29/4283, що було визнано представником відповідача у судовому засіданні 28.01.2014 року. За умовами укладеного [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», [PERSON] договору поруки, [PERSON] зобов»язувався перед ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі виконати п. 1.1., 1.2, 2.1.1, 2.1.2 договору поруки № 02-10/3315 від 27.09.2007 р., солідарно з [PERSON] відповідати за виконання останнім зобов»язань, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків та можливих штрафних санкцій за кредитним договором № 10-29/4283 від 27.09.2007 року. Крім того у судовому засіданні 28.01.2014 року представник відповідача визнав, що ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк». Судом встановлено, що 25.07.2008 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 10-29/4283 від 27.09.2007 року, відповідно до якої було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 20% річних (а.с. 31). Позивач отримав листа АКБ СР «Укрсоцбанк» від 25.07.2008 року, яким його повідомлено про підвищення розміру процентної ставки за договором кредиту № 10-29/4283 від 27.09.2007 року до 20 % з 31.07.2008 року. За правилами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до рекомендацій , що містяться у п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов»язується зі зміною забезпеченого зобов»язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов»язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов»язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов»язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов»язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред»явлення позову про визнання договору поруки припиненим. За умовами п. 3.3.1 договору поруки, кредитор зобов'язаний до моменту виконання зобов'язань, забезпечених порукою не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження з поручителем. Крім того, заперечуючи проти позову, представник відповідача стверджував про укладення між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем додаткової угоди до договору поруки щодо підвищення відсоткової ставки, однак належних доказів на підтвердження зазначених тверджень суду не надав. Відтак, суд не може прийняти до уваги заперечення представника ПАТ «Укрсоцбанк» з приводу заявлених позовних вимог, як ті, що зміна відсоткової ставки за договором кредиту не збільшує обсягу відповідальності поручителя, оскільки умови договору поруки залишаються незмінними, так і ті, що позивач укладаючи додаткову угоду до договору поруки № 02-10/3315 від 27.09.2007 р. давав свою згоду на підвищення відсоткової ставки. Наразі, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини, як підстави для визнання припиненим укладеного ним з відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» договору поруки щодо забезпечення зобов»язань позичальника [PERSON] за договором кредиту № 10-29/4283 від 27.09.2007 року укладеного з АКБ СР «Укрсоцбанк» знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved