Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

22 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь загальну суму інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми заборгованості по аліментах у розмірі 11863,75 грн. Позивач позовну заяву обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2010 року у справі №2п-1693/2010 було вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання матері [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 14.04.2010. Відповідач аліментів на утримання матері не сплачує, а тому станом на даний час у нього наявна заборгованість. Згідно розрахунку державного виконавця від 29.05.2018 року заборгованість по аліментах у відповідача становила 35462,43 грн. Станом на 17.12.2020 сукупний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів із врахуванням розрахунку державного виконавця від 29.05.2018 становить 63553,63 грн. Відповідач аліментів не сплачує. Розмір заборгованості за аліментами, визначених державним виконавцем, відповідачем не оскаржувалося. Розрахунок заборгованості, наданого державним виконавцем розділена на дві частини, а саме: заборгованість від 29.05.2018 становить 35462,43 грн., а за період з 01.06.2018 по 17.12.2020 становить 28091,20 грн. Відтак, розрахунок інфляційних втрат та 3% річних здійснено наступним чином: з суми заборгованості у розмірі 35462,43 грн. інфляційні втрати за період з 25.12.2017 по 21.12.2020 становить 6436,35 грн., а з суми заборгованості у розмірі 28091,20 грн. за період з 01.06.2018 по 21.12.2020 (помісячно) інфляційні втрати становлять 1625,59 грн. Сума 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 35462,43 грн. за період з 01.06.2018 по 21.12.2020 складає 2722,40 грн., а сума 3% річних від простроченої суми заборгованості, розрахованої державним виконавцем помісячно від 17.12.2020 за період з 01.06.2018 по 21.12.2020 складає 1079,41 грн. Таким чином, з відповідача на її користь підлягає стягненню загальна сума інфляційних збитків та 3% річних на суму заборгованості за аліментами у розмірі 11863,75 грн. У зв`язку із вищенаведеним змушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні, які викладені у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у задоволенні даного позову просили відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2010 року у справі №2п-1693/2010 було вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання матері [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 14.04.2010 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 04.10.2016 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Львів) було відкрито виконавче провадження №52246598 з примусового виконання виконавчого листа 2-1693/10 виданого 12.09.2016 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] в розмір 1/10 частин всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 14.04.2010. Згідно розрахунку державного виконавця від 29.05.2018 року заборгованість по аліментах у відповідача становила 35462,43 грн. Станом на 17.12.2020 сукупний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів із врахуванням розрахунку державного виконавця від 29.05.2018 становить 63553,63 грн. Відповідач аліментів не сплачує, що також не заперечувалося позивачем у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Грошове зобов`язання є цивільним правовідношенням, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей. З огляду на викладене суд доходить переконання, що вимоги частини 2 статті 625 ЦК України поширюються на вищезазначені спірні правовідносини, а відтак позивач має законні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних. Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних здійснено наступним чином: з суми заборгованості у розмірі 35462,43 грн. інфляційні втрати за період з 25.12.2017 по 21.12.2020 становлять 6436,35 грн., а з суми заборгованості у розмірі 28091,20 грн. за період з 01.06.2018 по 21.12.2020 (помісячно) інфляційні втрати становлять 1625,59 грн. Сума 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 35462,43 грн. за період з 01.06.2018 по 21.12.2020 складає 2722,40 грн., а сума 3% річних від простроченої суми заборгованості, розрахованої державним виконавцем помісячно від 17.12.2020 за період з 01.06.2018 по 21.12.2020 складає 1079,41 грн. Проаналізувавши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних суд доходить висновку, що такий розрахунок проведений вірно та сумнівів у своїй достовірності не викликає, тому суд вважає, що нараховані позивачем інфляційні втрати у сумі 8061,94 грн. та три проценти річних у сумі 3801,81 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 840 грн., 80 коп.

Outcome: approved