Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

23 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Розвитку» в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 48 від 31.03.2015 року, належним чином повідомлена про дату, місце та час розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, на електронну пошту суду надіслала заяву датовану 01 жовтня 2015 року про розгляд справи за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує /а.с.44/. У позовній заяві зазначено, що 26 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Розвитку» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.55194.004, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого ліміту на рахунок № 26256000049175 у розмірі 2000,00 грн., зі сплатою за користування кредитом 36 % річних за користування кредитом крім пільгового періоду. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування складає 0,0001 % річних. У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 21.08.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 2919,51 грн., в тому числі: поточна заборгованість по тілу кредиту 448,74 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту 1024,59 грн., прострочена заборгованість за відсотками 908,59 грн., поточна заборгованість за відсотками 26,18 грн., пеня 511,41 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей 212, 526, 527, 530, 611, 625, 651, 1049, 1050, 1052 ЦК України та протиправність дій відповідачів, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 2919,51 грн. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України за місцем реєєстрації відповідача /а.с.8/ було надіслано повідомлення про виклик до суду на 11.09.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.19/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України 15.09.2015 року та 21.09.2015 року судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судових засіданнь, призначених на 28.09.2015 р., з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Відповідно до відміток на повернутих конвертах, відповідач за місцем реєстрації не проживає /а.с.30,32,35,49/. Відповідно до вимог ч.9\~ст. 74 ЦПК України\~виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр» /а.с.46/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р\~розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», не є можливим у звязку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку /а.с.50,51/. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються її процесуальні права, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 26 вересня 2012 року юридична особа - Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Розвитку» і [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № ICKGMCUI.82450.003, відповідно до умов якого [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок № 2625.6000049175 зі сплатою 36 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Під час пільгового періоду банк проводить нарахування відсотків у розмірі 0,0001% річних. Позичальник зобов'язався погашати кредит та проценти щомісячними платежами, до 25-го числа за попередній місяць, мінімальний платіж складає 10 % від суми заборгованості /а.с.4-6/. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «[PERSON] Розвитку», та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що [PERSON] повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит у сумі 2000,00 грн. Відповідно до п.3.2 кредитного договору № ICKGMCUI.55194.004 від 26.09.2012 року, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов?язань по цьому договору /а.с.4-6/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № ICKGMCUI.55194.004 від 26.09.2012 року вбачається, що станом на 21.08.2015 року позичальник має поточну заборгованість по тілу кредиту 448,74 грн., прострочену заборгованість по тілу кредиту 1024,59 грн., прострочену заборгованість за відсотками 908,59 грн., поточну заборгованість за відсотками 26,18 грн. /а.с.3/. Відповідно до п.5.1 кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки у розмірі подвоєної процентної ставки, встановленої п.2.3 цього договору /а.с.4-6/. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обовязків тягне правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема: сплати неустойки (штраф, пеня) і відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до пункту 5.2 Кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення /а.с.4-6/. Згідно довідки-розрахунку ПАТ «[PERSON] Розвитку» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами за період з жовтня 2012 року, станом на 21 серпня 2015 року нарахована пеня за порушення зобов?язання по оплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 511,41 грн. /а.с.3/.\~ З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Суд визнає правильним представлений ПАТ «[PERSON] Розвитку» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по поточній заборгованості по тілу кредиту, простроченій заборгованості по тілу кредиту, поточній заборгованості за процентами, простроченій заборгованості за процентами та сумі пені за кредитним договором № ICKGMCUI.55194.004 від 26.09.2012 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Відповідно до пункту 4.3.6 [PERSON] має право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами договору. Отже, враховуючи систематичне порушення [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного повернення отриманого кредиту, що знайшло своє відображення у розрахунку заборгованості /а.с.3/, суд приходить до переконання про обґрунтованість вимоги Банку щодо дострокового повернення кредиту та визнає її такою, що відповідає умовам кредитного договору. \~За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобов'язання по даному правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з її вини. \~Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «[PERSON] Розвитку» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог\~п.22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI\~та положень\~статті 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved