Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

22 січня 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов заява [PERSON] до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про зобов`язання виділити в натурі на місцевості земельну ділянку. Позов обґрунтовано наступним. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25 квітня 2012 року по справі № 2-1859/11 за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на частину земельної ділянки (паю) в розмірі одного умовного кадастрового гектару, що складає 5,9248 га із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення, розташованих на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. На виконання рішення суду позивач звернулась до ГУ Держземагентства у Запорізькій області з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою з зазначенням цільового призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Всупереч клопотанню, ГУ Держгеокадастром у Запорізькій області 01 квітня 2015 року був виданий відповідний наказ, в якому цільове призначення земельної ділянки, дозвіл на розробку документації щодо якої наданий [PERSON] , зазначено як «ведення фермерського господарства». При зверненні [PERSON] з відповідним клопотанням про внесення змін до зазначеного наказу в частині правильного зазначення цільового призначення земельної ділянки, їй було повідомлено, що внесення невірного цільового призначення в документ є «технічною помилкою», однак зміни до наказу так і не були внесені через те, що колишні керівники, у яких перебували на розгляді документи [PERSON] , на даний момент звільнені. Вказані технічні помилки призвели до того, що 21 січня 2016 року проект землеустрою був повернутий [PERSON] Запорізькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», а 26 січня 2016 року проект землеустрою належної [PERSON] земельної ділянки було повернуто їй без розгляду відповідачем через те, що дозволи на розроблення землевпорядної документації щодо цієї ділянки вже надано іншим особам. Враховуючи те, що реалізувати своє право на оформлення документів на земельну частку (пай) позивач [PERSON] не змогла реалізувати з незалежних від неї причин, вона звернулась до суду з даним позовом. 20 лютого 2019 року відповідачем ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області поштою подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Доводи відзиву зводяться до наступного. Позивачем в позовній заяві не надано жодних доказів на підтвердження факту її звернення до відповідача з проханням виділити їй з земель резервного фонду державної власності на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в натурі на місцевості земельну ділянку. Позивач в позовній заяві посилається лише на листи стосовно внесення змін до наказу Головного управління. Викладене, на думку відповідача, свідчить про те, що даний спір взагалі не відноситься до юрисдикції місцевих загальних судів. Крім того, статтею 81 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки. Матеріали справи не містять письмових доказів, що [PERSON] відноситься до громадян, зазначених у абз. 5 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Щодо послання на постанову Верховного суду від 20.06.2018 р. відповідач вказує, що дане рішення не виконане, виконавче провадження закрите. У відповіді на відзив від 21.02.2019 р. представник позивача висловив незгоду із доводами відзиву на позов, наполягаючи на задоволенні позову у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просила суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників провадження та дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25.04.2012 р. за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на частину земельної частки (паю) в розмірі одного умовного кадастрового гектару, що складає 5,9248 га із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення, розташованих на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 13.04.2016 р. судом роз`яснено, що за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) розміром 5,9248 га в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за заповітом із земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] 03.03.2015 р. [PERSON] звернулась до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Наказом від 01.04.2015 р. «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (за межами населених пунктів) за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (вид угідь пасовища). Орієнтовний розмір земельної ділянки 5,9248 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як видно з листа [PERSON] від 03.09.2015 р., заявниця просила розібратись в.о. начальника Держземагенства в Запорізькій області у ситуації що склалась, оскільки вона отримала п`ять негативних висновків з різними зауваженнями. У заяві від 09.09.2015 р. [PERSON] просила Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області внести зміни до наказу Держземагенства від 01.04.2015 р., змінивши слова «для ведення фермерського господарства» на «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» у зв`язку з допущенням в зазначеному наказі помилки. Надалі, у листі від 10.09.2015 р. № 31-28-0.3-4290/15 Управління Держземагенства у Запорізькому районі Запорізької області запропонувало [PERSON] звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із клопотанням щодо коригування наказу Головного управління Держземагенства у Запорізькій області в частині виду використання земельної ділянки. Як видно з листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №\~31-28-0.13-4701/2-16 від 18.03.2016 р., згідно із наказами № 8-488/15-15-СГ, №\~8-490/15-15-СГ, №\~8-1259/15-15-СГ, № 8-319/27-15-СГ надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення цієї ж земельної ділянки іншим громадянам. 11.08.2017 р. [PERSON] знову звернулась до управління Держземагенства Запорізької області із заявою, в якій просила: \~визначити їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель резервного фонду у розмірі 5,9248 га, яка може бути виділена в натурі та надана у власність на території Новоолександрівської сільської ради; \~надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою на визначену ділянку. Листом К-8041-6795/6-17 від 29.09.2017 р. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області повідомило Куліш Н. [PERSON] , що до клопотання не долучено графічного матеріалу за яким можливо встановити місце розташування бажаної до відведення земельної ділянки, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення такого клопотання. Фактично, питання поставлені заявником у вказаному листі вирішені не були. Листом № 29-8-0.302-6101/1/2-18 від 17.10.2018 р. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області повідомило, що зміни до наказу Головного управління Держземагенства № 8-725/15-15-СГ від 01.04.2015 р. в частині цільового призначення землі не були внесені з невідомої причини. Також у даному листи містяться відомості про те, що за інформацією Міськрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі на території Запорізького району Новоолександрівської сільської ради вільних земельних ділянок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту орієнтованою площею 5 га не виявлено. Матеріали справи містять відповідь на службову записку начальника юридичного відділу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 10.06.2019 р. №\~382/417-19, відповідно до якої на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області землі резервного фонду сільськогосподарського призначення відсутні. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель. Законодавством не встановлено будь-яких строків для звернення із рішенням суду для виділення земельної ділянки в натурі. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Оскільки усі землі ДП «Запорізьке» вже розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості), позивач має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу). В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року №\~5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року. Цим Законом змінено суб`єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом до Держгеокадастру України. Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Тобто законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. З огляду на викладене належним суб`єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу (резерву) сільськогосподарського призначення, є ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області. Оскільки рішення суду вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом. Право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права. Неодноразові звернення [PERSON] до органів влади та органів місцевого самоврядування щодо виділення їй земельної ділянки на підставі рішення суду залишені без задоволення. Відповідно до частини одинадцятої статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Право позивача на земельну частку (пай) встановлено рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25 квітня 2012 року, яке має преюдиційне значення, а повноваження щодо реалізації права [PERSON] на земельну ділянку частку (пай) в силу вимог частини четвертої статті 122 ЗК України із земель резервного фонду покладені саме на ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області. За вказаних обставин позовні вимоги є обґрунтованими та законними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved