Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

23 квітня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] , заявивши вимогу визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право постійного користування земельною ділянкою площею 33 га, розташованої на території Ординецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області (с. Лютарівка), з кадастровим номером 6824785500:04:017:0076, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, яка на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХМ № 000000, виданого 17 грудня 1998 року Теофіпольською районною радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 29, яка перебувала у постійному користуванні [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в подальшому була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами 6824785500:04:017:0127, 6824785500:04:017:0131, 6824785500:04:017:0133, 6824785500:04:017:0122, 6824785500:04:017:0125, 6824785500:04:017:0120, 6824785500:04:017:0128, 6824785500:04:017:0132, 6824785500:04:017:0123, 6824785500:04:017:0124, 6824785500:04:017:0130, 6824785500:04:017:0126, 6824785500:04:017:0118, 6824785500:04:017:0119 та 6824785500:04:017:0121. Земельні ділянки після поділу та передачі у власність іншим особам були ними відчужені на підставі договорів купівлі-продажу на користь двох фізичних осіб, відповідачів по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батько позивачки [PERSON] у встановлений законом спосіб отримав земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0076 на праві постійного користування, здійснював повноваження користувача цієї ділянки, тому за законом не може бути позбавлений права на таке користування, а після його смерті до позивачки, як спадкоємиці, в порядку спадкування перейшло право користування спірною земельною ділянкою. 03 червня 2020 року відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до Теофіпольської районної ради, ФГ «Злагода Л» та позивача за первісним позовом [PERSON] , заявивши вимоги скасувати рішення Теофіпольської районної ради від 12 лютого 1998 року № 7, яким [PERSON] виділено із земель запасу Ординецької сільської ради земельну ділянку площею 33 га для ведення селянського (фермерського) господарства, та визнати державний акт на право постійного користування землею серії ХМ, виданий на ім`я [PERSON] Теофіпольською районною Радою народних депутатів 17 грудня 1998 року на підставі вищезазначеного рішення, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 29. Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що були порушені норми матеріального права при прийнятті районною радою оскаржуваного рішення. Так, [PERSON] при формуванні заяви про одержання земельної ділянки у користування документально не було підтверджено його досвід роботи в сільському господарстві та наявність кваліфікації або спеціальної підготовки, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції. Також Ординецькою сільською Радою народних депутатів не здійснено погодження передачі [PERSON] спірної земельної ділянки, та відсутній погоджений землеволодільцями, землекористувача, районними землевпорядними, природоохоронними, санітарними органами та органом архітектури проект відведення спірної земельної ділянки, що вказує на недотримання порядку прийняття відповідного рішення Теофіпольською райрадою, визначеного ч. 2 ст. 5 вищезазначеного Закону. Позовна вимога визнання недійсним державного акта вмотивована тим, що [PERSON] був спірний державний акт на право постійного користування землею, хоча рішення будь-якою Радою народних депутатів про надання [PERSON] земельної ділянки площею 33 га для ведення селянського (фермерського) господарства на право користування не приймалося. Ухвалою суду від 08 червня 2020 року первісний та зустрічний позови об`єднані в одне провадження. 01 вересня 2020 року ФГ «Злагода Л» звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, заявивши вимогу визнати за ФГ «Злагода Л» право постійного користування земельними ділянками із кадастровими номерами 6824785500:04:017:0127, 6824785500:04:017:0131, 6824785500:04:017:0133, 6824785500:04:017:0122, 6824785500:04:017:0125, 6824785500:04:017:0120, 6824785500:04:017:0128, 6824785500:04:017:0132, 6824785500:04:017:0123, 6824785500:04:017:0124, 6824785500:04:017:0130, 6824785500:04:017:0126, 6824785500:04:017:0118, 6824785500:04:017:0119 та 6824785500:04:017:0121, які утворилися в результаті поділу земельної ділянки загальною площею 33,00 га, розташованої на території Ординецької сільської ради (с. Лютарівка) Теофіпольського району Хмельницької області, кадастровий номер 6824785500:04:017:0076, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства [PERSON] (державний акт на право постійного користування землею серії ХМ № 000000, виданий 17 грудня 1998 року Теофіпольською районною Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 29). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент надання земельної ділянки [PERSON] на праві постійного користування для ведення селянського фермерського господарства вона була надана не як громадянину України, а як спеціальному суб`єкту - голові створюваного селянського (фермерського) господарства. І з дати реєстрації СФГ «Злагода» та набуття ним статусу юридичної особи обов`язки землекористувача здійснювало саме це фермерське господарство, а не громадянин [PERSON] . Оскільки смерть засновника фермерського господарства не є підставою для припинення діяльності такого фермерського господарства, тому право постійного користування земельною ділянкою СФГ «Злагода», яке змінило свою назву на ФГ «Злагода Л», не припинилося, у зв`язку з чим ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області не мало права на поділ земельної ділянки, переданої у постійне користування господарства, та їх передачі у власність третім особам. Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року цивільні справи за позовом [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] об`єднані в одне провадження з справою за позовом ФГ «Злагода Л». Представник відповідача [PERSON] адвокат Савченко О.М. окремого письмового відзиву на позов [PERSON] не надала, але у зустрічній позовній заяві зазначила, що позовних вимог не визнає, оскільки позивачем не доведено факту порушення її прав та інтересів, так як відсутні докази накладення спірної земельної ділянки на земельні ділянки, належні відповідачам на праві власності. Представник [PERSON] зазначає, що [PERSON] , як фізична особа, є неналежним відповідачем, оскільки права на звернення з даним позовом належать не їй, а юридичній особі - ФГ «Злагода Л», з цих самих підстав, з огляду на одержання [PERSON] державного акта на право постійного користування земельною ділянкою та реєстрацію юридичної особи СФГ «Злагода». Також зазначає, що право постійного користування земельною ділянкою не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало. В ході судового розгляду представник позивача [PERSON] адвокат Браніцький О.М. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] адвокат Савченко О.М. позовних вимог [PERSON] не визнала, а зустрічні вимоги підтримала з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Представник позивача ФГ «Злагода Л» адвокат Василенко Н.С. позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат Савченко О.М. позовних вимог ФГ «Злагода Л» не визнала, оскільки не надано доказів накладення земельних ділянок [PERSON] на земельну ділянку відповідно до державного акту на право постійного користування [PERSON] , що вказує на відсутність порушеного права позивача зі сторони відповідачів. Також представник відповідача зазначає, що позивачем ФГ «Злагода Л» обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки дане господарство, вважаючи себе постійним користувачем спірної земельної ділянки відповідно до державного акту, тому правові підстави для дублювання вказаного статусу судовим рішенням є неналежним способом захисту. В даному випадку, вважає представник відповідача, є єдино можливий спосіб захисту прав, визначений главою 29 ЦК України, як витребування майна із чужого незаконного володіння. Крім того, зазначає, що ФГ «Злагода Л» не доведено факту набуття у користування саме земельної ділянки площею 33 га з кадастровим номером 6824785500:04:017:0121, що свідчить про необґрунтованість вимоги про визнання за ним права користування земельною ділянкою в межах координат означеної земельної ділянки. Від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надійшов письмовий відзив на позов ФГ «Злагода Л», згідно якого просить відмовити у позові. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем не надано доказів створення [PERSON] ФГ «Злагода Л», отримання [PERSON] земельної ділянки для створення саме СФГ «Злагода», доказів використання ФГ «Злагода Л» земельної ділянки з кадастровим номером 6824785500:04:017:0076 для ведення фермерського господарства. Заслухавши доводи учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] , зустрічного позову [PERSON] та про наявність підстав для задоволення позову ФГ «Злагода Л», виходячи з наступного. 12 лютого 1998 року Теофіпольською районною радою Хмельницької області прийнято рішення № 2 «Про виділення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства», згідно якого виділено із земель запасу Ординецької сільської ради земельну ділянку площею 33 га [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства (т. 1 а.с. 24). 17 грудня 1998 року на підставі вищезазначеного рішення видано Державний акт на право постійного користування землею, яким [PERSON] надано у постійне користування земельна ділянка площею 33 га в межах згідно плану, яка розташована на території Ординецької сільської ради (с. Лютарівка), для ведення селянського фермерського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 29 (т. 1 а.с. 25). 29 квітня 1999 року зареєстровано Селянське (фермерське) господарство «Злагода» з кодом ЄДРПОУ 30408142, яке розташоване по вул. Новосілка, 2 в с. Лютарівка Теофіпольського району Хмельницької області, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, яке в подальшому було замінено на свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 216660 (т. 1 а.с. 26, 27). В 2015 році була виготовлена та затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка належить голові СФГ «Злагода» [PERSON] (т. 1 а.с. 34 - 47), згідно якої земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6824785500:04:017:0076, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 грудня 2015 року № НВ-68026474122015 (т. 1 а.с. 29 - 33). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1 а.с. 17), його донька [PERSON] , позивачка по справі, є спадкоємцем по закону (т. 1 а.с. 15, 16, 18, 19 - 23). Наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 09 жовтня 2019 року №№ 22-7625-СГ, 22-7623-СГ, 22-7621-СГ, 22-7657-СГ, 22-7626-СГ, 22-7649-СГ, 22-7643-СГ, 22-7645-СГ, 22-7647-СГ, 22-7628-СГ, 22-7639-СГ, 22-7630-СГ, 22-7641-СГ, 22-7637-СГ, 22-7618-СГ, 22-762, від 19 листопада 2019 року № 22-9929-СГ та від 28 листопада 2019 року № 22-10738-СГ надано дозвіл, відповідно, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із зміною цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення. Місцем розташування усіх об`єктів землеустрою, крім виділених [PERSON] згідно наказу від 19 листопада 2019 року № 22-9929-СГ та [PERSON] згідно від 28 листопада 2019 року № 22-10738-СГ, є із земельної ділянки (кадастровий номер 6824785500:04:017:0076), яка розташована за межами населених пунктів Ординецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Місцем розташування об`єктів землеустрою, наданих [PERSON] та [PERSON] , є поза межами населених пунктів Ординецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Цільове призначення земельних ділянок до його зміни - для ведення фермерського господарства, після його зміни - для ведення особистого селянського господарства. (т. 1 а.с. 48 - 65). Наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18 листопада 2019 року № 22-9801-СГ, 22-9821-СГ, 22-9806-СГ, 22-9820-СГ, 22-9813-СГ, 22-9800-СГ, 22-9819-СГ, 22-9815-СГ, 22-9818-СГ, 22-9805-СГ, 22-9803-СГ, 22-9822-СГ, 22-9817-СГ, 22-9814-СГ, 22-9816-СГ, від 27 грудня 2019 року № 22-12509-СГ та від 15 січня 2020 року № 22-559-СГ затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність зі зміною цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, змінено вид цільового призначення земельних ділянок з «для ведення фермерського господарства (01.02)» на вид «для ведення особистого селянського господарства (01.03)», та надано у власність площею 2 га кожна (крім [PERSON] , якому надано земельну ділянку площею 1,0052 га) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населених пунктів Ординецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, а саме, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0122, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0128, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0124, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0118, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0117, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0125, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0132, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0130, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0119, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0129, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0133, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0120, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0123, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0126, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0121, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0131 та [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0127 (т. 1 а.с. 67 - 83). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали свої земельні ділянки [PERSON] , відповідачу по справі, на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчених 12 грудня 2019 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Фомовою Олесею Сергіївною, відповідно, за № 1702 (т. 3 а.с. 2 - 25), за № 1703 (т. 3 а.с. 26 - 53), за № 1704 (т. 3 а.с. 54 - 77), за № 1705 (т. 3 а.с. 78 - 98), за № 1706 (т. 3 а.с. 99 - 119) та за № 1707 (т. 3 а.с. 120 - 141). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , продали свої земельні ділянки [PERSON] , відповідачу по справі, на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчених 18 грудня 2019 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грищук Ольгою Валентинівною, відповідно, за № 567 (т. 3 а.с. 142 - 164), за № 568 (т. 3 а.с. 165 - 201), за № 569 (т. 3 а.с. 202 - 224), за № 570 (т. 3 а.с. 225 - 247), за № 571 (т. 3 а.с. 248 - 270), за № 572 (т. 3 а.с. 271 - 293), за № 573 (т. 3 а.с. 294 - 316), за № 574 (т. 3 а.с. 317 - 339) та за № 575 (т. 3 а.с. 340 - 363). [PERSON] та [PERSON] продали свої земельні ділянки [PERSON] , відповідачу по справі, на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Макухіною Ольгою Григорівною, відповідно, 06 березня 2020 року за № 90 (т. 2 а.с. 207 - 228) та 23 січня 2020 року за № 14 (т. 2 а.с. 230 - 253). Статтею 7 чинного станом на 2000 рік Земельного кодексу України від 1990 року передбачено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим, постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства. Частиною 1 статті 22 цього ж кодексу визначено, що право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право. Таким документом, згідно ч. 1 ст. 23 ЗК України (ред. 1990 р.) є державний акт, який видається та реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, його право постійного користування посвідчується відповідним правовстановлюючим документом, виданим та зареєстрованим уповноваженим органом. Земельна ділянка була надана, державний акт був виданий та зареєстрований відповідно до законодавства, чинного на час надання земельної ділянки. Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 2, частин 1 та 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2009-ХІІ «Про селянське (фермерське) господарство», чинного на час отримання [PERSON] права постійного користування земельною ділянкою та реєстрації селянського (фермерського) господарства «Злагода», селянське (фермерське) господарство є формою підприємницької діяльності громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник, або особа, яка є його правонаступником. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідний Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. Після одержання вищезазначеного Державного акту селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання, зокрема, Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснювало селянське (фермерське) господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства, оскільки з моменту створення СФГ, в даному випадку СФГ «Злагода», відбувалася фактична зміна постійного землекористувача і обов`язки останнього перейшли до СФГ з дня його державної реєстрація. Державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства за його засновником не змінює даний висновок, оскільки після державної реєстрації такого господарства саме воно, як суб`єкт підприємницької діяльності, могло використовувати відповідну ділянку за її цільовим призначенням, тобто бути постійним землекористувачем. Тобто на час надання [PERSON] земельної ділянки площею та реєстрації ним СФГ «Злагода» земельна ділянка була йому надана на праві постійного користування для ведення селянського (фермерського) господарства не як громадянину України, фізичній особі, а як спеціальному суб`єкту - голові створюваного селянського (фермерського) господарства. Статтями 1216 та 1225 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Право постійного користування земельною ділянкою не міститься у переліку прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини, однак у даному випадку саме селянське (фермерське) господарство, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або голова даного господарства. Тому право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, після його створення належить цьому господарству, а не засновнику, і відтак, не входить до складу спадщини засновника. У зв`язку з цим за [PERSON] не може бути визнане в порядку спадкування право постійного користування на земельну ділянку, надану СФГ «Злагода», як юридичній особі, тому її позов задоволенню не підлягає. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до Теофіпольської селищної ради, Хмельницької районної ради, ФГ «Злагода Л» та [PERSON] про скасування рішення районної ради та визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, на сторону процесу покладається тягар доказування обставин, на які ця сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] свою вимогу скасування рішення Теофіпольської районної ради від 12 лютого 1998 року № 7 «Про виділення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства» обґрунтував тим, що [PERSON] при формування заяви про одержання земельної ділянки у користування документально не підтверджено його досвіду роботи в сільському господарстві та наявність кваліфікації або спеціальної підготовки, що є підставою для відмови у наданні відповідної земельної ділянки. Однак позивач не зазначає жодних доказів на підтвердження відсутності у заявника [PERSON] досвіду роботи у сільському господарстві, наявності кваліфікації або спеціальної підготовки, а також доказів ненадання ним цих відомостей при поданні заяви. Суд, крім того, враховує, що підтвердженням наявності відповідної кваліфікації [PERSON] у сфері сільського господарства опосередковано може слугувати сам факт існування та провадження СФГ «Злагода» своєї діяльності впродовж 20-ти років до смерті засновника у 2018 році. Позивач також не зазначив доказів на підтвердження відсутності погодження Ординецької сільської ради на виділення земельної ділянки [PERSON] , хоча з самого тексту спірного рішення встановлено, що воно було прийняте районною радою з врахуванням погодження Ординецької сільської ради та рішення конкурсної комісії. Тому, через недоведеність [PERSON] належними та допустимими доказами порушень при прийнятті 12 лютого 1998 року Теофіпольською районною радою рішення № 7 зустрічна вимога визнання цього рішення недійсним задоволенню не підлягає. Судом не знайдено порушень при видачі [PERSON] державного акту на право постійного користування землею. Так, дійсно рішення Теофіпольської районної ради від 12 лютого 1998 року № 7 не містить вказівки про надання [PERSON] земельної ділянки площею 33 га для ведення селянського (фермерського) господарства саме на праві постійного користування, як це зазначено у спірному державному акті, у рішення взагалі не вказана підстава виділення земельної ділянки. Частиною другою статті 4 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» в редакції, чинній станом на час видачі спірного державного акту, передбачена можливість передачі земельних ділянок громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства у приватну власність та надання у користування, в тому числі і на умовах оренди, передача земельних ділянок здійснюється із земель запасу. Вищезазначене рішення районної ради не передбачає передачу земельної ділянки у власність [PERSON] , також не зазначений строк її передачі у користування, що є обов`язковою умовою для оренди, відомостей про укладення договорів оренди суду також не надано, ділянка виділена із земель запасу, з чого можна зробити висновок, що спірна земельна ділянка була передана саме у постійне користування, і дане право в подальшому було підтверджене спірним державним актом, тому підстав для визнання недійсним цього акту немає. Статтею 1 чинного на даний час Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування. Статтями 5, 7 та 8 даного Закону передбачено, що право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство, також передбачена можливість надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства, фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за умовами набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, право власності або користування земельною ділянкою. Отже, і на сьогодні можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для реєстрації фермерського господарства. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 грудня 2015 року № НВ-6802674122015, земельна ділянка з кадастровим номером 6824785500:04:017:0076 площею 33,0052 га, розташована на території Ординецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, з цільовим призначенням 01.02 Для ведення фермерського господарства, перебуває у користуванні [PERSON] на підставі рішення Теофіпольської районної ради від 12 лютого 1998 року № 7, документом, що посвідчує право, є Державний акт від 17 грудня 1998 року № ХМ 000000 (т. 1 а.с. 29 - 30). Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у своєму листі від 16 березня 2020 року № 29-22-0.3-1566/2-20 зазначило, що земельну ділянку з кадастровим номером 6824785500:04:017:0076 було вилучено із Державного земельного кадастру шляхом поділу на 17 ділянок згідно проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність зі зміною цільового призначення. Підставою для поділу, як вбачається з тексту даного листа, стало припинення права постійного користування внаслідок смерті користувача. В подальшому вищезазначені 17 земельних ділянок були передані безоплатно у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 66). Однак в ході судового розгляду було встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, після його створення належить цьому господарству, як юридичній особі, а не засновнику, як фізичній особі. Тому, право на постійне користування такою земельною ділянкою зберігається за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства. При цьому, смерть засновника фермерського господарства не входить до переліку підстав для припинення права постійного користування, визначених статтею 141 ЗК України. Таким чином, за юридичною особою з кодом ЄДРПОУ 30408142 з первинною назвою СФГ «Злагода», яка змінила назву на Фермерське господарство «Злагода Л» (т. 1 а.с. 26-28, т. 5 а.с. 59, 86-91), право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6824785500:04:017:0076 має зберігатися, оскільки жодної з підстав, визначених ст. 171 ЗК України для припинення права користування земельною ділянкою, не настало. Також в матеріалах справи відсутні докази надання погодження законного землекористувача на вилучення земельних ділянок для подальшого надання у власність фізичних осіб для ведення особистого селянського господарства, що є обов`язковим відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України. За таких обставин Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області незаконно позбавило ФГ «Злагода Л» права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6824785500:04:017:0076, тому право даного господарства на постійне користування наданою у 1998 році земельною ділянкою підлягає відновленню шляхом визнання за ним права постійного користування земельними ділянками, виділеними з первинно наданої ділянки, крім земельних ділянок з кадастровими номерами 6824785500:04:017:0117 та 6824785500:04:017:0129, щодо яких вимог таких заявлено не було. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача [PERSON] про відсутність доказів формування спірних земельних ділянок із земельної ділянки, наданої у постійне користування [PERSON] , оскільки це спростовується дослідженою довідкою Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 16 березня 2020 року № 29-22-0.3-1566/2-20 та текстом самих наказів про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 6824785500:04:017:0076, яка була надана для ведення селянського (фермерського) господарства, після поділу припинила своє існування як об`єкт цивільних прав, у зв`язку з чим неможливе її витребування з чужого незаконного володіння, на що звертала увагу представник відповідача [PERSON] , тому належним способом захисту ФГ «Злагода Л» є визнання за цим господарством права користування земельними ділянками, сформованими з раніше наданої ділянки. Судом досліджений витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 грудня 2015 року № НВ-6802674122015, відповідно до якого у користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 6824785500:04:017:0076, а не земельна ділянка з кадастровим номером 6824785500:04:017:0121, на що посилалася представник відповідача [PERSON] у своїй промові в дебатах. Суд не вбачає порушення права власності відповідачів на спірні земельні ділянки, оскільки вони отримали це право внаслідок незаконного позбавлення іншої особи права на користування цією землею. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. При зверненні до суду позивачем було сплачено 2270 грн. судового збору за позовною вимогою про визнання права користування 15-ма земельними ділянками, тому з ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області підлягає стягненню половина від цієї суми. Решта суми судового збору підлягає стягненню пропорційно кількості земельних ділянок, набутих відповідачами, а саме, [PERSON] - 10 ділянок, [PERSON] - 5 ділянок.

Outcome: approved