Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

23 грудня 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що він є сином [PERSON] , померлого 01 липня 2013 року та [PERSON], померлої 30 грудня 2013 року. Свої вимоги мотивував тим, що 1 липня 2013 року помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно,а саме, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,75 га, яка розташована на території Хустянської сільської ради Сумської області. Так як його мати [PERSON] постійно проживала разом з його батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, то у відповідності з ч. 3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Але отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове нерухоме майно вона не встигла, так як 30 грудня 2013 року також померла. Після смерті матері заявник прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини 24.05.2014 року. В звязку з тим, що прізвище його батька та матері у свідоцтвах про смерть та в правовстановлюючих документах записано як «Калінович», а його прізвище в паспорті записано «Калинович», то він позбавлений можливості в нотаріальній конторі належним чином документально підтвердити родинні відносини між ним та батьками. А оскільки в позасудовому порядку встановити факт родинних відносин не можливо, тому заявник звернувся до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області в судове засідання не зявився, в своїй заяві прохав про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог заперечень не мав. Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судовим розглядом справи встановлено, що 01 липня 2013 року помер [PERSON]Г (а. с. 5), а 30 грудня 2013 року - [PERSON] (а.с.6) Після їх смерті спадкоємцем на майно є заявник, який вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 11). Для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку заявнику необхідно встановити факт її родинних відносин з померлими [PERSON]Г та [PERSON] Так, у свідоцтві про народження [PERSON] його прізвище і прізвище його матері і батька зазначено як «Калинович» (а.с. 8), у свідоцтві про смерть батька вказано «Калінович» (а.с.5), у свідоцтві про смерть матері прізвище вказано «Калінович» (а.с. 6), а прізвище заявника у паспорті «Калинович» (а.с.9). В позасудовому порядку заявнику вирішити це питання не вдалося. Факт родинних відносин [PERSON] з померлими [PERSON] та [PERSON] також підтверджуються показами свідка [PERSON], який в судовому засіданні підтвердив той факт, що померлий 1 липня 2013 року [PERSON] був рідним батьком, а [PERSON] була рідною матірю заявника [PERSON], а також наявними у справі доказами: згаданими вище свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження заявника, в якому його прізвище записано на російській мові як «Калинович», а також майже однаковим написанням прізвищ «Калінович» і «Калинович», і наявністю у заявника зазначених правовстановлюючих документів. Звідси можна зробити висновок, що при написанні прізвища заявника під час його перекладу з російської мови на українську була допущена орфографічна помилка.

Outcome: approved