Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

23 лютого 2017 року позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніп-ропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначає, що 31 жовтня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики № 31/10, відповідно до якого, він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 6 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути їх до 15.12.2016 року. Договір позики укладено у письмовій формі. На підтвердження укладання вищезазначеного договору, [PERSON] була написана розписка від 31 жовтня 2016 року, про отримання позики у розмірі 6 000,00 гривень. Згідно п. 6.1. договору позики, передбачено сплату штрафу в розмірі 50% від неповерненої в строк суми позики. Відповідно до п. 6.2 договору позики у випадку прострочення повернення позики позичальник сплачує відсотки в розмірі 100% річних від суми неповерненої позики за весь строк прострочення. Однак відповідач, в порушення прийнятих по договору зобов'язань та в строки обумовлені договором позики і розпискою, позику не повернув. З метою досудового врегулювання даного спору він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про добровільне повернення грошових коштів, однак останній його вимоги проігнорував, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом. На момент звернення з даним позовом до суду, а саме: станом на 24.01.2017 року у відповідача перед ним виникла заборгованість на суму 9 731,25 гривень, яка складається з: - суми позики, яка не була повернута - 6 000,00 грн.; - штрафу у розмірі 50% від суми неповернутої позики - 3 000,00 грн.; - відсотки у випадку прострочення зобов'язання ( в розмірі 100% річних від суми неповерненої позики за весь строк прострочення) - 657, 53 грн. - 3% річних від простроченої суми ( розраховані за формулою: сума боргу х 3%/365 ( кількість днів у році) х кількість днів прострочення) - 19,72 грн.; - суми інфляції ( розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції ( 100.9% в грудні 2016 року) - сума боргу)- 54,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача 9731,25 гривень заборгованості за договором позики та витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 гривень. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 31 жовтня 2016 року між позивачем на відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошей № 31/10, відповідно до якого, позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000,00 гривень, з умовою їх повернення до 15.12.2016 року (а.с.6-7). На підтвердження отримання грошових коштів, відповідач 31 жовтня 2016 року написав розписку (а.с.8) Згідно п. 6.1. договору позики грошей, при прострочені повернення позики пози-чальник сплачує штраф у розмірі 50% від неповерненої суми позики. Відповідно до п. 6.2 договору позики, при прострочені повернення позики пози-чальник додатково до штрафу, передбаченого п. 6.1 договору, сплачує проценти в розмірі 100% річних від неповерненої суми за весь строк прострочення. Відповідач свої зобов'язання за вищеозначеним договором не виконав, тому станом на 24.01.2017 року за ним існує заборгованість за договором позики у розмірі 9 731,25 гривень, яка складається з: - суми позики, яка не була повернута - 6 000,00 грн.; - штрафу у розмірі 50% від суми неповернутої позики - 3 000,00 грн.; - відсотки у випадку прострочення зобов'язання ( в розмірі 100% річних від суми неповерненої позики за весь строк прострочення) - 657, 53 грн. - 3% річних від простроченої суми ( розраховані за формулою: сума боргу х 3%/365 ( кількість днів у році) х кількість днів прострочення) - 19,72 грн.; - суми інфляції ( розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції ( 100.9% в грудні 2016 року) - сума боргу)- 54,00 грн. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). У відповідність ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в цивільній справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реаль-ного характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відпо-відно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК Україн, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальностіза неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визна-чені родовими ознаками, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, виз-начених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути пози-кодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. На підставі викладеного та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача 9 731,25 гривень заборгованості за договором позики. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 гривень, сплачений ним при звернені до суду, що відповідає положенням ч. І ст.88 ЦПК України (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved