Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

22.01.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі по 2000 грн. щомісяця. 23.01.2018 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 01.02.2018 року. Ухвалою від 02.02.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подальшого відзиві на позовну заяву, предявлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них 26.10.2011 року народилась донька [PERSON]. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.02.2015 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти в її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з 14.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Незважаючи на такий розмір аліментів, відповідач не виконує в повному обсязі рішення суду, внаслідок чого постій1но утворюється заборгованість.. Вказує, що у звязку із збільшенням розміру аліментів на законодавчому рівні сплачувана відповідачем сума аліментів недостатня для повноцінного забезпечення дитини, а тому змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів. Просить суд постановити рішення, яким змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою від 06.03.2018 року, у звязку з неотриманням сторонами судових повідомлень, вирішено розглядати дану справу з повідомленням (викликом) сторін на 21.03.2018 року. В судове засідання на 21.03.2018 року сторони не зявились, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином були повідомлені. 14.03.2018 року відповідач в приміщенні суду отримав позовну заяву та виклик в судове засідання на 21.03.2018 року, що стверджується його підписом (обкладинка довідковий лист до справи), однак станом на час розгляду справи в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не подавав. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.02.2015 року встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки [PERSON], [INFO] і відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Крім цього, зазначеним рішенням постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на доньку [PERSON] в розмірі по 550 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, (а.с. 6-8). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймає до уваги доводи позивача, що з моменту винесення судового рішення змінилось законодавство в частині стягнення аліментів, неодноразово підвищувався розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак погіршилося матеріальне становище дитини. При зміні розміру аліментів суд враховує положення ст. 141 СК України, згідно яких мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, зокрема, утримання дітей, як матірю, так і батьком. За відсутності у матеріалах справи доказів щодо отримання доходів як позивачем, так і відповідачем, суд вважає за можливе змінити розмір аліментів на дитину сторін до 1200 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Разом з тим, суд вважає, що попередній виконавчий лист по справі слід відкликати. На підставі викладеного,

Outcome: approved