Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

22.09.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Кагарлицької міської ради Київської області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - визнати за нею, [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 44,90 кв.м., житловою площею 20,90 кв.м., підсобною площею 20,00 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] 22.09.2017 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 02.10.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 17.10.2017 року. В судове засідання, яке відбулося 17.10.2017 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 17.10.2017 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Київської області не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішеня, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Предметом позову в даному випадку є нерухоме майно, - однокімнатна квартира загальною площею 44,90 кв.м., житловою площею 20,90 кв.м., підсобною площею 20,00 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. 13 квітня 2004 року помер [PERSON], - спадкодавець по даній справі. Факт смерті спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії І БК № 509202, яке видане 12 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] помер 13.04.2004 року у віці 29 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 27 квітня 2004 року зроблено запис за № 70. Місце смерті м. Боярка Києво Святошинського району Київської області. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 ЦК України). Відповідно, з 13.04.2004 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно, місцем відкриття спадщини є м. Боярка Києво Святошинського району Київської області. До складу спадкової маси, яка залишилася після смерті спадкодавця по даній справі, - [PERSON] входить, зокрема, квартира, яка розміщена за адресою: [ADDRESS]. Вищевказана квартира належала [PERSON] на підставі договору дарування, який було укладено 10 серпня 1995 року в м. Кагарлик Київської області. Згідно умов вищевказаного договору [PERSON], яка на той час проживала в [INFO], [PERSON], що проживає в [INFO] та [PERSON], що проживає в [INFO] склали догововір про те, що [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] квартиру, що знаходиться в місті Кагарлик, по вул.. Комунарська, будинок тридцять два, квартира № один, Київської області. Квартира належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане виконкомом Кагарлицької міської ради 12 травня 1995 року та зареєстрованого в Кагарлицькому бюро технічної інвентаризації за № 4259, кн.. 21. Вищевказаний договір дарування посвідчено 10 серпня 1995 року державним нотаріусом Кагарлицької нотаріальної контори Київської області, та зареєстровано в реєстрі за № 1с 1563. Згідно умов договору у відповідності зі статтею 227 ЦК УРСР цей договір підлягав реєстрації за місцем знаходженням будинку у Кагарлицькому бюро технічної інвентаризації. Проте, як встановлено судом в судовому засіданні, спадкодавець по даній справі, - [PERSON] в порушення діючої норми цивільного права даний договір в Кагарлицькому БТІ не зареєстрував, проте, на думку суду, даний факт не нівелює право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру, яка була предметом у договорі дарування, який вище вказано судом. Як встановлено судом в судовому засіданні, спадкодавець [PERSON] за життя заповіт не склав. Відповідно, в даному випадку має спадкування за законом з огляду на наступне. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Порядок спадкування за законом врегульовано положеннями Глави 86 ЦК України, - спадкування за Законом. Згідно ст. 1258 ЦК України: 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановле\-них статтею 1259 цього Кодексу. Як встановлено судом в судовому засіданні, у покійного нині спадкодавця із осіб близького споріднення залишилася лише дочка, - [PERSON], - позивач по даній справі. Відповідно, позивачка [PERSON], як рідна дочка спадкодавця [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця з огляду на наступне. Той факт, що позивачка [PERSON] є рідною дочкою спадкодавця, - [PERSON], підтверджується наступним доказом: - свідоцтвом про народження серії І БК № 461464, яке видане 14 грудня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького району,в якому зазначено, що [PERSON] народилася 12.12.1996 року в м. Кагарлик Київської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 14 грудня 1996 року зроблено відповідний запис за № 156. В графі «батько» зазначений [PERSON], - спадкодавець по даній справі. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З урахуванням вищевикладеної норми ЦК України позивачка [PERSON], як рідна дочка покійного спадкодавця, - [PERSON], належить до спадкоємців першої черги, і є спадкоємцем майна померлого рідного батька. Відповідно, спадкоємців першої черги, інших спадкоємців першої черги немає. Позивачка [PERSON] звернулася до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, - [PERSON]. Після прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на спадщину Позивач звернулася до державного нотаріуса, який попоросив позивачку надати правовстановлюючий документ на право власності на ім.»я спадкодавця, - [PERSON], що позивачка зробити не змогла. Відповідно до п. 4.18 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» в зв»язку з відсутностю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз»яснив спадкоємцю, - позивачці по даній справі [PERSON] процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, та, відповідно, рекомендовано [PERSON] звернутися до суду про визнання за нею в порядку спадкування права власності на вказане нерухому майно у вигляді квартири. Таким чином, позивачка [PERSON] не може реалізувати своє право власності, яке виникає на підставі спадкування за законом, на квартиру, яка розташована за адресою: 09201, [ADDRESS] Ст. 41 Конституції України гарантує кожному громадянину України непорушність права приватної власності, і ніхто не може бути протиправно позбавлений його права власності. Згідно ч. 3 ст.1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а отже і права власності на нього. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Державна реєстрація права власності па об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Отже, за правилом, встановленим ст. 1218 ЦК України, право власності на дане нерухоме майно у повному обсязі перейшло до спадкоємця за законом першої черги, яким є позивачка, - [PERSON]. За цих обставин, у відповідності до ст. 328 ЦК України, позивачка по справі, - [PERSON] набула права власності на спадкове нерухоме майно, зокрема, квартиру, яка належала покійному [PERSON]. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 23 ППВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, та право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово- експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Оскільки свідоцтва про право власності на вищезгадану квартиру не існує, позивачка [PERSON] не має можливості оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є квартира, яка розташована за адресою: 09201, [ADDRESS], та реалізувати своє право власності на неї. Враховуючи вищевикладене, позивачка [PERSON] звернулася до ФОП «Курілко Тарас Миколайович» з метою виготовлення технічного паспорту на вищевказану квартиру, в результаті чого 29 серпня 2017 року було виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов»язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме, - право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ( в редакції Закону № 5037 VІ від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час зареєструвати в установленому Законом порядку право власності покійного [PERSON] на квартиру неможливо, в зв»язку з смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті, тому спадкодавець [PERSON], відповідно, не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті фізичної особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved