Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

22.02.2016 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 2000 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні щодо долара США, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а також проценти на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 15041 гривня 13 копійок, а також стягнути понесені ним судові витрати (а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 28.08.2013 між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу в боргу кошти в сумі 2000 доларів США, які відповідач зобов'язалась повернути до 01.10.2013. Факт передачі грошей підтверджується розпискою. Позивач стверджує, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, кошти не повернула, в зв'язку з чим він вважає за можливе просити суд стягнути з відповідачки на його користь суму боргу та проценти на рівні облікової ставки НБУ. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, за зареєстрованим місцем проживання. Листи, адресовані відповідачу повернулись за закінченням терміну зберігання, будь-яких заперечень проти позову від відповідача не надійшло. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та наданий суду оригінал розписки боржника, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з наданої представником позивача письмової розписки відповідача від 28.08.2013 року встановлено, що між сторонами був укладений договір позики: від 28 серпня 2013 року, за яким відповідач отримала від позивача в борг 2000 доларів США, які зобов'язалась повернути в строк до 1.10.2013 року (а.с.25). При цьому, судом враховано, що зі змісту складеної відповідачем розписки вбачається як сам факт отримання відповідачем від позивача в борг коштів так і дата їх отримання - 28.08.2013. Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, розписка відповідача про отримання в борг грошових коштів від позивача є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст..1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з поясненнями представника позивача відповідач не виконав зобов'язання щодо повернення позики, що підтверджується також тим фактом, що оригінал розписки був наданий представником позивача та приєднаний до матеріалів справи. Будь-яких доказів, які б спростовували ці твердження, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. За змістом ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з частинами першою, другою ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, вираження у договорі грошового зобов'язання в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, та враховує, що курс долара США по відношенню до гривні, встановлений НБУ на дату ухвалення судового рішення становить 2516,2672 гривня за 100 доларів США, отже сума отриманої та неповернутої відповідачем позики станом на 10 травня 2016 року становить 50325 гривень 34 копійки, виходячи з розрахунку: 2000доларів США х 2516,2672 грн./100. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з наданим позивачем розрахунком проценти за весь період з 01.10.2013 по 22.02.2016 складають 15041 грн. 13 коп.. Як вбачається з наданого розрахунку, проценти розраховувались позивачем виходячи з суми боргу, визначеної в гривневому еквіваленті, та діючої облікової ставки НБУ. Правильність розрахунку не викликає у суду сумнівів. Будь-яких заперечень щодо розміру нарахованих позивачем відсотків суду надано не було, а також доказів, які ці обставини підтверджують. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, має бути присуджені понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 653 гривні 66 копійок (а.с.1), тобто в меншій ніж фактично сплачено сумі, оскільки на момент ухвалення рішення суду представником позивача підтримано позовні вимоги в розмірі меншому, ніж при зверненні з позовом до суду, оскільки через зміну курсу гривні, зменшилась сума основного боргу. Сплачений в більшому розмірі судовий збір на суму 26 гривень 34 копійки можуть бути повернутий позивачу відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» за його відповідним клопотанням. На підставі викладеного,

Outcome: approved