Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

22.12.2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] з вимогою зняти арешт з належного [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) легкового автомобіля ВАЗ-211040 ЗНГ (2011 року випуску, номер шасі Y6L211040ВL222437, реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ 543266, видане 29.03.2011 року Полтавським ВРЕР), накладений на підставі постанови прокурора Прокуратури Чутівського району від 16.01.2012 року. Зазначає, що відповідно до рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 11.09.2012 року у справі №1617/1292/12р., за ним визнано право власності на легкового автомобіля ВАЗ-211040 ЗНГ. 16.01.2012 року в ході проведення досудового слідства у кримінальній справі №111280027 Прокуратурою Чутівського району накладено арешт на все рухоме майно відповідача, в тому числі і вказаний автомобіль. Таким чином, позивач вважає, що його права, як власника, порушено. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, відповідач не заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 11.09.2012 року у справі №1617/1292/12р. визнано договір доручення на експлуатацію та розпорядження легковим автомобілем марки «ВАЗ-211040 ЗНГ» випуску 2011 року, номер шасі (кузова, рами) Y6L211040ВL222437, посвідчений 16.11.2011 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] удаваним. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль марки «ВАЗ-211040 ЗНГ» випуску 2011 року, номер шасі (кузова, рами) Y6L211040ВL222437, який зареєстрований в Полтавському ВРЕР 29.03.2011 року. Рішення набрало законної сили 21.09.2012 року. Відповідно з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 37629734 від 03.09.2012 року Першою Лохвицькою державною нотаріальною конторою накладено арешт рухомого майна, належного [PERSON] на підставі постанови прокурора Гринь Г.Г. прокуратури Чутівського району від 16.01.2012 року. Відповідно до змісту ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами п.п.1, 3 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦПК України, законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Статтею 16 Цивільного Кодексу України захист цивільних прав та інтересів судом передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст. 174 КПК України. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження\~за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Тобто, арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо: - відпали підстави його застосування; - арешт було накладено необґрунтовано. Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю Кримінального кодексу, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії. Правовою підставою скасування арешту майна є: - ухвала слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано; - винесення прокурором постанови про закриття кримінального провадження; - ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Додатково слід зазначити наступне. Відповідно до\~п. 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства\~до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Частина 4 ст. 126 КПК України 1960 року\~передбачає, що накладення арешту на майно скасовується\~постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Отже, якщо арешт на майно було накладено в рамках кримінального провадження, порушеного до набрання чинності КПК України 2012 року і справа, на даний час, не надійшла до суду, питання щодо скасування такого заходу забезпечення вирішується слідчим. Таким чином, особа щодо якої здійснюється таке кримінальне провадження може звернутися до слідчого з клопотанням про скасування арешту. Після надходження кримінальної справи до суду питання щодо скасування арешту буде вирішуватись суддею при винесенні вироку. Кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності,\~розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховним Судом України згідно з положеннями цього Кодексу (п. 10 КПК України 2012 року). Відповідно до\~п. п. 4 п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України 2012 року, у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи виправданою зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. У разі визнання особи винуватою, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження (п. п. 10 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України 2012 року). Виходячи із того, що спір про належність майна між позивачем та відповідачем відсутній і питання про зняття арешту з майна, накладеного відповідно до норм кримінально - процесуального законодавства, має вирішуватись у порядку кримінального судочинства. З огляду наведеного, суд приходить до висновку про те, що звертаючись до суду з вказаним позовом до відповідача щодо зняття арешту з майна, обраний захист у спосіб не передбачений ст. 16 ЦК України.

Outcome: dismissed