Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

23.05.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій посилається на те, що 29.03.2011 року між Банком і відповідачем було укладено договір без номера, згідно з яким відповідачці, після ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, було надано кредит у розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка кредит отримала , але зобов'язання по поверненню грошей та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, у зв'язку з чим станом на 02.05.2018 року виникла заборгованість 17135,81 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 1182,80 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 11175,60 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3485,23 грн. а також штрафів : 500 грн. - фіксована частина, 792,18 грн. - процентна складова. Відповідачка грошові кошти не повернула, у зв'язку з чим Банк наполягав на стягненні заборгованості та судових витрат у вигляді судового збору 1762 грн. Представник позивача за довіреністю Гаренко Н.В. в судове засідання не з'явилася, направила до суду письмове клопотання з проханням розглядати справу за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити , не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] з 25 травня 2018 року по 29 серпня 2018 року в судове засідання не з'явилася і не повідомила про поважні причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про місце, час та дату судового розгляду. Заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе згідно зі ст.280 ЦПК України розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача Гаренко Н.В., дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено 29.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір без номера, згідно з яким вона, ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, отримала кредит у розмірі 1000.00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка грошові кошти отримала, але зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 02.05.2018 року виникла заборгованість 17135,81 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 1182,80 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом - 11175,60 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3485,23 грн., а також штрафів 500 грн. - фіксована частина, 792,18грн. - процентна складова. Заборгованість відповідачкою не сплачена. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст..629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст..ст.526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідно до ст.. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею), є грошова сума або інше майно, що боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Враховуючи те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності - неустойки, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільної відповідальності за одне і те саме порушення, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення штрафу 500грн. - фіксована частина, 792,18 грн. - процентна складова задоволенню не підлягають , а вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд,

Outcome: partial