overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 22.02.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції, Луганської області, актовий запис № 72. Від шлюбу дітей не мають. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з квітня 2014 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що вони мають різні погляди про спільне життя, тому виникали постійні непорозуміння та сварки, просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує формально. До судового засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, жодних доказів або заперечень суду не надав. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 22.02.2007 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції, Луганської області 22.02.2007 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 72). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2014 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з тим, що зазначена вимога відсутня, то суд вважає за можливе її не розглядати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]., що проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість, оскільки працює електрослюсарем в АК «Харківобленерго»; просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Дитина має таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленному розмірі, суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.10.2010 року [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], вихованням та її матеріальним утримуванням не займається. Мати малолітнього, [PERSON] померла [INFO] року. Рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 17.04.2014 № 153 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 15.10.2014 року виконавчий комітет Дзержинської міської ради прийняв рішення про влаштування [PERSON], [INFO] року до прийомної родини позивачки. Тому позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи була інформована. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.10.2010 року [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], вихованням та її матеріальним утримуванням не займається. Рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 17.04.2014 № 153 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 15.10.2014 року виконавчий комітет Дзержинської міської ради прийняв рішення про влаштування [PERSON], [INFO] року до прийомної родини позивачки. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON]; дитину залишити на вихованні позивача до його повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 16.09.2006 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народився син [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини через постійні конфлікти. Відповідач привселюдно принижував її, постійно ображав, не приділяв належної уваги сім'ї, у зв'язку з чим починаючи з серпня 2014 року припинили сімейно - шлюбні стосунки. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 29.12.2014 року, якою визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 76, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.09.2006 року (а.с.5). Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та визнав позовні вимоги, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для позивачки малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Зеремлянської сільської ради Баранівського району Житомирської області, просила ухвалити рішення, яким надати додатковий строк тривалістю 60 календарних днів після набрання рішенням законної сили для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] в селі Зеремля Баранівського району Житомирської області. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. На звернення [PERSON] до нотаріальної контори за оформленням спадщини, їй було відмовлено у зв'язку з пропущення строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що позивач вважала, що користування спадковим майном, яке належало померлій є достатнім для прийняття спадщини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 12.01.2015 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача Зеремлянської сільської ради Баранівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав до суду лист від 12.01.2015 року, яким визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з копією свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] в с. Зеремля Баранівського району Житомирської області (а.с. 8). [PERSON] є матір'ю позивачки [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження від 15.04.1966 року (а.с. 5) та свідоцтва про укладення шлюбу від 09.11.1985 року (а.с. 6). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.12.2014 року, яка видана Баранівською державною нотаріальною конторою, щодо [PERSON], яка померла [INFO] у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 17). Доводи позивачки [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити їй додатковий строк для подання заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2008 року. Мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO].. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2008 року, мають спільну дитину - дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 4-5). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебували, проживали у цивільному шлюбі з 2006 року по 2008 рік і мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO], яка на теперішній час проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обов'язків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на утримання дитини. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1\\6 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до дня досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони не перебували, проживали у цивільному шлюбі з 2006 року по 2008 рік і мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO], яка на теперішній час проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 693, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обов'язків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на утримання дитини. шлюбні стосунки сторони не підтримують через постійні сварки та різні погляди на життя. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2010 року внаслідок того що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов слід задовольнити. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 20.06.1997 року позивач зареєструвала шлюбу з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис за № 227 (а.с. 5). Сторони припинили шлюбні відносини з тієї причини, що у них різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16.07.1999 року в Палаці шлюбів м. Кременчука, актовий запис №484. Сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, близьких стосунків не підтримують в наслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально - побутових проблем. Збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених в ньому підстав та просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 16.07.1999 року в Палаці шлюбів м. Кременчука, актовий запис №484. Цей факт підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 16.07.1999 року Палацем шлюбів м. Кременчука. Сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 18.06.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, свідоцтвом про народження серія [NUMBER], видане 20.03.2009 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Сторони визнали, що фактично припинили шлюбно-сімейні відносини внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З огляду на наведене позові вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

23.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що квартира за адресою [ADDRESS] в м.Новогродівка належить їй на праві особистої власності. В період з 02.11.1996 року по 25.09.2014 року вона знаходилась у шлюбі з [PERSON], шлюб розірвано за рішенням суду від 15.09.2014 року, хоча спільне життя вони припинили в жовтні 2013 року. Тоді чоловік, забравши всі свої речі, виїхав з квартири. Купив собі іншу квартиру, в якій проживає з іншою жінкою, але до теперішнього часу не виписався з її квартири, в якій вона проживає з неповнолітньою дочкою, та вимушена сплачувати комунальні платежі за колишнього чоловіка, який ще і аліменти не сплачує. Просить позбавити відповідача права користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Позивачка просить справу слухати у відсутності відповідача заочно. Суд ухвалив слухати справу заочно. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Згідно договору купівлі-продажу від 28.10.1997 року [PERSON] купила у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS], договір посвідчено Новогродівським державним нотаріусом (копія договору в матеріалах справи). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 02.11.1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та дружині присвоєно прізвище [PERSON]. (копія свідоцтва в матеріалах справи). Згідно рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 15.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( копія рішення суду в матеріалах справи). Згідно копії паспорту позивача [PERSON] [NUMBER], вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 01.12.1997 року. Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS] від 12.01.2015 року, складеного ОСББ «Супутник» м.Новогродівка, в цій квартирі зареєстрований [PERSON] з 22.08.2000 року, але фактично не мешкає з вересня 2013 року, а особисті речі вивіз в квітні 2014 року. Згідно довідки ОСББ «Супутник» в квартирі за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] з дочкою [PERSON], 2000 року народження. [PERSON] зареєстрований в квартирі, але не проживає з вересняи 2013 року. Згідно довідки КП Селидівське БТІ від 10.03.2015 року квартира за адресою [ADDRESS] числиться за [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори 28.10.1997 року за №2608. Згідно ст. 71 ЖК України право на збереження жилого приміщення, при тимчасової відсутності понад шості місяців не діє для відповідача, так як він більш вказаного строку не мешкає в цьому жилому приміщенні без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Outcome: approved