Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

22 березня 2017 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом (ціна позову 54409 грн.) посилаючись на те, що 10 січня 2002 року померла її мати [PERSON] та відкрилась спадщина на належне їй майно. Заповіт мати не залишала, тому спадщина відкрилась за законом. Позивачка є спадкоємицею майна померлої першої черги за законом та в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері, інших спадкоємців майна померлої, які би прийняли спадщину та претендували на неї, немає. Спадковим майном являється житловий будинок, розташований в с.Удріївці по вул.Шляхова, буд. №23 Дунаєвецького району Хмельницької області. Своє спадкове право на земельну частку позивачка оформила та отримала свідоцтво про право на спадщину на нього, яке видане Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою. На теперішній час бажає оформити свої спадкові права на будинок та отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок. На теперішній час с.Удріївці ввійшло в склад Дунаєвецької селищної обєднаної територіальної громади. Позивачка звернулась до державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори [PERSON] з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті матері [PERSON], оскільки є спадкоємцем за законом ї в встановленому законом порядку прийняла спадщину. Але коли позивачка надала наявні у неї документи для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок на її імя, то отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.03.2017 року з посиланням на таке: [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Удріївці по вул. Шляхова, 23 Дунаєвецького району Хмельницької області, який залишився після померлої 10.01.2002 року матері [PERSON], відмовити, так як відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно на імя померлої. Позивачка вважає, що має всі підстави отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, однак нотаріус не має змоги видати відповідне свідоцтво, а тому звернулася до суду. Представник позивачки по договору про надання правової допомоги [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача: Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника, не заперечив проти задоволення позову. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 10 січня 2002 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК України ( в\~редакції 1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. У відповідності до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963р.), позивачка ,як дочка померлої, є спадкоємцем першої черги. Відповідно до статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка ,як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, що підтверджується копією свідоцтва про народження, одруження, копією спадкової справи №198-03 заведеної 25 березня 2005 року за заявою [PERSON] після смерті її матері [PERSON], померлої 10 січня 2002 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 березня 2003 року на право на земельну частку (пай), зареєстрованого в реєстрі за №864. До маси спадкового майна, після смерті [PERSON], входить житловий будинок площею 66 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: Б сарай площею 45,4 кв.м. та В сарай площею 31,5 кв.м., які розташовані за адресою: с. Удріївці по вул.Шляхова, 23 Дунаєвецького району Хмельницької області вартістю 54409 грн., що підтверджується зведеним актом вартості будівель і споруд, технічним паспортом на житловий будинок та довідкою Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 березня 2017 року державний нотаріус Дунаєвецької державної нотаріальної контори не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований в с. Удріївці по вул.Шляхова, 23 Дунаєвецького району Хмельницької області, який залишився після смерті [PERSON], померлої 10 січня 2002року, на імя позивачки в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП Інвентарбюро від 23 грудня 2016 року видно, що акт про завершення будівництвом житлового будинку в с. Удріївці по вул.Шляхова, 23 Дунаєвецького району Хмельницької області не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою на імя [PERSON] не видавалося. Як вбачається з виписки з погосподарської книги №3 та виписки з погосподарської книги за 1996-2002 роки ,виданих Дунаєвецькою селищною радою Дунаєвецького району Хмельницької області, [PERSON] з 1998 року була головою домогосподарства, що знаходиться в с. Удріївці по вул.Шляхова, 23 Дунаєвецького району Хмельницької області, рік побудови житлового будинку 1953 рік, рік забудови сараю 1980 рік і ще один сарай 1984 року забудови, розмір земельної ділянки, виділений для будівництва становить 0,40 га і по даний час за нею рахується відповідний будинок. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померла [PERSON] своє право власності в БТІ не оформила. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON] набула право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с. Удріївці по вул.Шляхова, 23 Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у звязку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 10 січня 2002 року.

Outcome: approved