Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

22.02.2017 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивований тим, що 11.07.2015 року позивач передала [PERSON] грошові кошти в сумі 3500 грн., а відповідач зобовязалась повернути вказану суму до 25.11.2015 року. Зважаючи на те, що відповідач у встановлений строк грошові кошти не повернула і ухиляється від виконання свого зобов'язання, позивач звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON] боргу, який з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період прострочення становить 3701,40 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позов та, з наведених в ньому підстав, просила суд задовольнити позовні вимоги, а також не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась, причини неявки суду невідомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до розписки від 11.07.2015 року [PERSON] зобовязалась повернути позивачу отримані грошові кошти в сумі 3500 грн. до 25.11.2015 року. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено судом, в обумовлений у розписці строк відповідач не виконала своє зобов'язання та не повернула отримані у позику гроші в сумі 3500 грн., тим самим порушила вимоги ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який порушив грошове зобов'язання несе відповідальність, а за прострочення виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунків наданих позивачем, заборгованість за договором позики з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 3701,40 грн. Враховуючи вищезазначене, а також те, що в судовому засіданні підтверджено факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики від 11.07.2015 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судових витрат.

Outcome: approved