Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

23.11.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки та просить стягнути з неї на свою користь борг, за договором позики в сумі 429381 гривень, з урахуванням курсу НБУ гривні до долару США станом на день подачі позову, 3% річних від суми боргу у розмірі 38397 грн.24 коп. та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 грудня 2012 року між нею та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, згідно умов якого [PERSON] передала [PERSON] грошову суму у розмірі 133802 (сто тридцять три тисячі вісімсот дві) гривень, 82 коп., що на день підписання договору відповідало 16740 (шістнадцять тисяч сімсот сорок) доларів 00 центів США за курсом Національного Банку України, строком повернення до 01 грудня 2013 року включно. Відповідачка [PERSON] зобовязалась повернути [PERSON] грошову суму, яка в гривневому еквіваленті буде відповідати 16740 (шістнадцять тисяч сімсот сорок) доларів 00 центів США за курсом Національного Банку України на день повернення позики. Проте, [PERSON] не виконала своє зобовязання та не повернула грошові кошти за договором позики. В звязку з чим вона звернулась до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судове засідання позивач та представник позивача не зявились. Представник позивача надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2378, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] грошову суму у розмірі 133802 (сто тридцять три тисячі вісімсот дві) гривень, 82 коп., що на день підписання договору відповідало 16740 (шістнадцять тисяч сімсот сорок) доларів 00 центів США за курсом Національного Банку України. Строк виплати суми боргу до 01 грудня 2013 року включно. Відповідачка [PERSON] зобовязалась повернути [PERSON] грошову суму, яка в гривневому еквіваленті буде відповідати 16740 (шістнадцять тисяч сімсот сорок) доларів 00 центів США за курсом Національного Банку України на день повернення позики. В Пункті 4 Договору позики від 18.12.2012 року відзначено, що громадянка [PERSON] засвідчила, що до підписання цього договору вона отримала від громадянки [PERSON] у повному обсязі грошову суму у розмірі 133802 (сто тридцять три тисячі вісімсот дві) гривень, 82 коп., що на день підписання договору відповідало 16740 (шістнадцять тисяч сімсот сорок) доларів 00 центів США за курсом Національного Банку України. Як вбачається з позовної заяви відповідачка борг не повернула і тому позивачка змушена звернутися до суду. У відповідності до ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Також, як передбачено ч.2 та ч.4 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. При таких обставинах, укладений договір позики грошових коштів між [PERSON] та [PERSON] є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченої ст. 209, ст.639, ст.1047 ЦК України, оскільки між позивачем та відповідачем, за попередньою домовленістю був укладений договір позики у письмовій формі з обовязковим нотаріальним посвідченням та підтвердженням отримання позики відповідачем в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду. За таких умов, між позивачем та відповідачем у належній формі була досягнута згода щодо всіх істотних умов, а тому з підстав передбачених ч.2 ст.1046 ЦК України, договір вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено, ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст..526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до закону та умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Також судом встановлено, що відповідно до пункту 7 Договору позики від 18.12.2012 року, сторони домовились про те, що повернення боргу відповідачем буде здійснюватись за адресою: [ADDRESS], зі складання письмового документу. Доказів виконання відповідачем свого зобовязання суду не надано. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, відповідно до ст.612 ЦК України, боржник, що прострочив свої зобовязання повинен повернути суму боргу. Відповідно до умов договору позики від 18.12.2012 року відповідачка зобовязалась повернути грошову суму позики, яка в гривневому еквіваленті буде відповідати 16740 (шістнадцять тисяч сімсот сорок) доларів 00 центів США за курсом Національного Банку України на день повернення позики. Таким чином, курс Національного банку України гривні до долару США станом на день подачі позову складає 25,65 грн. за 1 долар США, що підтверджується довідкою. При таких обставинах, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за договором позики від 18.12.2012 року з врахуванням курсу Національного банку України гривні до долара США станом на 23 листопада 2016 року, що становить 429381 грн. Відповідно до частини 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України визначає наслідки порушення грошового зобовязання, а саме боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] зобовязалась повернути отриману суму боргу до 01.12.2013 року включно, однак у зазначений у договорі термін відповідачка грошей не повернула. Таким чином, [PERSON] свої зобовязання своєчасно не виконала, позику не повернула і тому з неї має бути стягнена сума позики у розмірі 429381 грн., що в гривневому еквіваленті відповідає 16740 ( шістнадцять тисяч сімсот сорок) доларів 00 центів США за курсом Національного Банку України на день подачі позову, 3% річних від простроченої суми позики, розмір яких становить 38397 грн. 24 коп. (3% : 365 дні х 429381 грн. (сума основного боргу) : 100 х 1088 днів (кількість прострочених днів), за період з 02.12.2013 року по 22.11.2016 р. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 4953 грн.39 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved