Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

22 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути заборгованість по кредиту та процентах в сумі 27946,49 доларів США та пеню в сумі 10335 грн. 34 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Дана справа перебуває у провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова з 22.04.2015 року і тривалий час не розглядалася по суті, бо направлялася до Апеляційного суду Чернігівської області з поданими відповідачами [PERSON] та [PERSON] апеляційними скаргами на ухвалу про відкриття провадження у справі, які по суті не були розглянуті через те, що апелянти не усували недоліки, викладені в ухвалах суддів Апеляційного суду Чернігівської області, а фактично своїми діями затягували розгляд справи. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №11 від 17.10.2014 року Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення у п.1 роз'яснив, що при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції»від 25 березня 1999 року). У пункті 3 вказаної Постанови зазначено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що не можна покладати відповідальність за тривалий розгляд справи використання ними процесуальних засобів, передбачених законодавством, для здійснення свого захисту, зокрема, у зв'язку зі зміною позовних вимог, вивченням матеріалів справи, заявленням клопотань, оскарженням ухвалених судових рішень. Разом із тим слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов'язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду. Оскільки відповідачами подавалися апеляційні скарги на ухвалу судді про відкриття провадження у справі перед призначеними засіданнями, у зв'язку з чим справа знімалася з розгляду, а тому тривалий час не розглядалася, і при цьому вони не усували недоліків своїх апеляційних скарг, тобто не були зацікавлені у їх розгляді, що свідчить про недобросовісне здійснення процесуальних прав, спрямованих на затягування розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Повістки відповідачам надсилалися за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11236426000, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 29700 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним з кінцевим терміном повернення до 16 жовтня 2028 року (а/с 5-15). Крім того, 17 жовтня 2007 року між сторонами в забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту було укладено договори поруки, за якими [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з [PERSON] за договором (а/с 16-17, 18-19). Відповідач [PERSON] свої зобов'язання по договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 14 квітня 2015 року виникла заборгованість, яка складає 27946,49 доларів США та 10335 грн. 34 коп., з якої 25404,89 доларів США - заборгованість по кредиту, у тому числі прострочена заборгованість в сумі 764,14 доларів США за період з 17.06.2014 року по 14.04.2015 року, 2541,60 доларів США - прострочена заборгованість по процентам за період з 17.05.2014 року по 17.03.2015 року, 2375 грн. 37 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 7959 грн. 97 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, що підтверджується розрахунком (а/с 38-47). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved