Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

23 січня 2019 року з Васильківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 19 липня 1993 року Виконкомом Киїнської сільської ради народних депутатів Чернігівського району та області, актовий запис № 14, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через непорозуміння, нехтування з боку відповідача сімейними цінностями, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. Ухвалою від 24 січня 2019 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Категорично вказувала про своє не бажання проживати в подальшому разом з відповідачем. Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, вказуючи, що бажає зберегти сім`ю. Пояснив, що разом не проживають з вересня 2018 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 19 липня 1993 року Виконкомом Киїнської сільської ради народних депутатів Чернігівського району та області, актовий запис № 14 (а.с.5). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.6-8). За змістом положень ч. 3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Під час підготовчого засідання 18 лютого 2019 року була винесена ухвала та сторонам надано строк на примирення терміном три місяці. Однак, після надання строку, примирення між подружжям не відбулось, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб грунтуєтсья на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як з`ясовано судом сімейне життя у подружжя не склалось, між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги, вони мають різні погляди на сімейне життя, проживають окремо з вересня 2018 року. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є не доцільним. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, і після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті права та майнові інтереси. При цьому після розірвання шлюбу сторони не будуть позбавлені можливості вирішити питання щодо участі у вихованні дітей та з ким із батьків діти будуть проживати. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, примирення між подружжям є неможливим. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, що підтверджені документально у сумі 704 грн 80 коп. у відповідності до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved