Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

22 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який обґрунтовує тим, що з 2011 року по 2020 рік перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем, який Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2021 року розірвано. Після розірвання шлюбу спільний син - [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем. Позивач також відзначає, що з народження дитини та на момент звернення до суду вихованням, лікуванням, організацією та оплатою навчання, дозвілля та відпочинку, повним фінансовим забезпеченням сина займалась та займається сама позивач. Відповідач до розірвання шлюбу інколи надавав гроші до сімейного бюджету, а на момент подання позову коштів у достатньому розмірі на гідне утримання дитини та її розвиток не надає. [PERSON] вказує, що в середньому в місяць на сина витрачає близько 12 000 - 13 000 гривень - на одяг та взуття, харчування, утримання помешкання, потреби у школі, позашкільні заняття з розвитку здібностей, організацію дозвілля та лікування, тощо. Так, тільки за грудень 2020 року та січень 2021 року витрати на дитину склали 24 192 гривень 21 копійок. Позивач у своєму позові наголошує, що працює та регулярно отримує зарплатню, проте самотужки складно утримувати дитину та забезпечувати їй належний матеріальний рівень, враховуючи постійний ріст цін на споживчі товари, ліку, комунальні платежі, тощо. Згоди про спосіб утримання дитини з Відповідачем сторони на момент звернення до суду не дійшли. Відповідач ухиляється від вирішення вказаного питання, на контакт не іде. Добровільно про сплату аліментів, у розмірі необхідному для всебічного розвитку дитини, домовитися з Відповідачем не вдається - він відмовляється надавати на регулярній основі будь-які кошти на утримання сина, тому позивач вказує, що змушена звертатися до суду. У поданому позовній заяві [PERSON] просить суд врахувати, що Відповідач має гарний стан здоров`я, інших дітей крім спільного сина у Відповідача немає, відповідач не одружений, на своєму утриманні ніяких осіб не має. Разом з тим, Відповідач є дієздатною, працездатною особою, працює з 01 червня 2017 року в ТОВ «СПЕКТР ТЕХНОЛОДЖІ» (код 38569424, адреса: 01001, місто Київ, вулиця Софіївська, 10, приміщення 4) та оримує окрім офіційної зарплатні також «зарплатню в конверті», має нерухоме майно - Ѕ частини квартири в якій постійно проживає, також у своєму володінні має автомобіль Daewoo sens ДЕРЖНОМЕР [NUMBER] . Щодо стану здоров`я а матеріальних потреб дитини позивач зазначає, що спільний син 1) навчається у Крюківщинській ЗОШ І-ІІІ ступенів Києво-Святошинської РДА Київської області, витрати на шкільні потреби складаються з грошей, які здаються до фонду класу; гроші на привітання учнів із святами; гроші на друковані зошити з математики, письма, англійської мови та предмету «Я досліджую світ». Такі витрати складають більше 1000 гривень; 2) відвідує гурток, розвиваючі творчі заняття, басейн, секцію з футболу, додаткові заняття з англійської мови. Щодо стану здоров`я спільного сина, [PERSON] вказує, що попри докладені зусилля по оздоровленню, все-одно потребує лікування. Разом з тим, позивач у вказаній позовній заяві зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи орієнтовно буде становити 5000 грн. Зважаючи на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача - [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , місце фактичного проживання: [ADDRESS] , на користь позивача - [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. 01 березня 2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито спрощене позовне провадження (з викликом сторін) по справі. 08 червня 2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області клопотання позивача про витребування доказів - задоволено та постановлено витребувати з Державної податкової служби України (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8) відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків щодо відповідача [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не відомі, відзив не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного сану Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області 19 липня 2013 року, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки ТОВ «ЖК Молодіжне містечко» про проживання особи від 28 грудня 2020 року №274, встановлено, що відповідач [PERSON] , 1984 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, від 08 липня 2021 року №630, [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.1 та ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України. При цьому суд виходить з того, що судом встановлено, що сторони у справі є розлученими , сторони є батьками одного сина, який проживає з позивачкою. При визначенні зазначеного розміру аліментів суд виходить із встановлених обставин у справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Згідно відповіді Державної податкової служби від 16 липня 2021 року №9074/5199-00-12-04-04-05, сума доходу відповідача [PERSON] , за 2020 рік складає 65 357 гривень 60 копійок, за перший квартал 2021 року -18 621 гривень 72 копійок. Спільний син сторін у справі проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини. Серед іншого суд враховує стан здоров`я позивачки, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність грошового зобов`язання у відповідача та інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши добуті докази в їх сукупності, суд вважає наявними підстави відповідно до ч.2 ст.184 СК України для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., починаючи з 22 лютого 2021 року, оскільки такий розмір аліментів на переконання суду, відповідач в змозі сплачувати наразі, і такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №664/252/19 батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов для проживання розвитку дитини. Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки. Відповідно до статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. При цьому суд враховує, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» становить з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Суд надає оцінку тому, що поняття «мінімум» визначає крайню межу, а частина друга статті 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання. Суд доходить висновку, що при встановлених у цій справі обставинах, розмір аліментів у сумі 3000 гривень щомісячно є достатнім. При цьому суд враховує можливість зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Вказане право закріплене статтею 192 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Положення частини п`ятої статті 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Від позивача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із судовим розглядом справи №369/10580/19, не надходило. Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У встановлений ЦПК України строк, на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано укладений 20 січня 2021 року між адвокатом Калмиковим О.В. та Ксьондз М.В. договір про надання правової допомоги, Додаткова угода №1 від 20 січня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 20 січня 2021 року. Таким чином, є документально підтвердженими витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial