Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати недійсним, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір міни від 31.10.2013 року, згідно якого [PERSON] обмінювала свій житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON]. Позов мотивовано тим, що 04.12.2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб який був зареєстрований ВРАЦс м.Павлограда. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2015 року за позовом [PERSON] до позивача, [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу ними було спільно набуто житловий будинок в [ADDRESS], за договором міни від 31.10.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], колишньою дружиною позивача. За цим договором [PERSON] обмінювала свій житловий будинок за адресою [ADDRESS], на двокімнатну квартиру [ADDRESS], що належала [PERSON] відповідачу. Однак відповідач внесла в вищенаведений договір міни завідомо неправдиві відомості, а саме: по-перше, те що вона укладає даний договір будучі в розірваному шлюбі, однак вказане не відповідало дійсності, так як уже вже майже рік вона була з позивачем в офіційному шлюбі, що позивач вважає грубим порушенням його прав, по-друге будинок згідно договору коштував 69876 гривень, а також земельна ділянка коштувала 23542 гривні, а квартира лише 54575 гривень, та зазначену різницю позивач доплачував власними коштами готівкою, про що не зазначено в даному договорі міни. Вказане грубо порушує права позивача, та норми чинного законодавства України, а такий правочин укладений з вищезазначеними порушеннями є недійсний. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі на підставі доводів позовної заяви. Представник відповідача, [PERSON], просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що наведені позивачем обґрунтування задоволення позову в силу положень ст.215 ЦК України не є підставою визнання недійсним договору міни від 31.10.2013 року, в тексті договору міни від 31.10.2013 року взагалі відсутня вказівка на те, що договір укладається [PERSON] в розірваному шлюбу. В п.7 договору міни зазначено, що згідно письмової заяви [PERSON] на момент укладання купівлі вищевказаної квартири в шлюбі не перебувала та не з ким не проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Дійсно, за наявними в договорі міни даними двокімнатна квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] не в шлюбі. Тобто, двокімнатна квартира [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю позивача та відповідачки. Як наслідок, [PERSON] мала право розпорядитися двокімнатною квартирою без згоди позивача, оскільки за правилами ст.65 СК України згода позивача потрібна тільки у разі розпорядження відповідачкою майном, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Наведені позивачем обґрунтування задоволення позову не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, не підтверджена письмовими доказами передача грошей [PERSON]. Відповідач, [PERSON], просила відмовити в задоволенні позову, вказала, що будь-яку доплату за договором міни, укладеним 31.10.2013 року з [PERSON], не отримувала, сторони договору порівну оплатити нотаріальні послуги. Заслухавши представників сторін, відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни, за умовами якого [PERSON] обмінювала свій житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована по [ADDRESS], на двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON]. Договір посвідчено 31 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А.М., зареєстровано в реєстрі за №1247. Згідно п.4 договору міни від 31 жовтня 2013 року міна проводиться без грошової доплати. Згідно п.7 договору міни від 31 жовтня 2013 року письмова заява [PERSON] про те, що вона на момент укладання купівлі вищевказаної квартири в шлюбі не перебувала та не з ким не проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу доведена до відома [PERSON]. Текст договору міни від 31 жовтня 2013 року не містить вказівки, що на момент його укладення [PERSON] не перебуває у шлюбі. Нотаріусом при посвідченні цього договору міни було з'ясовано чи перебувала [PERSON] в шлюбі на момент набуття права власності на квартиру [ADDRESS], яка є одним з предметів обміну. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на момент укладення спірного договору міни від 31.10.2013 року квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, виданого Павлоградською товарною біржею 08.11.2001 року, №11/04ф-НД, право власності зареєстровано 07.10.2013 року. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно на момент укладення спірного договору міни від 31.10.2013 року житловий будинок [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2008 року, виданого Першою Павлоградської державною нотаріальною конторою, р.№2-5875, земельна ділянка, площею 1000 кв.м., яка розташована по [ADDRESS], належала на праві приватної власності [PERSON] згідно державного акту [NUMBER], виданого 30.09.1997 року. На моменту розгляду справи згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майноквартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], житловий будинок [ADDRESS], а також земельна ділянка, площею 0,1 га, яка розташована по [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору міни, посвідченого 31 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А.М., зареєстровано в реєстрі за №1247. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони погодились щодо умов спірного договору міни, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні та про що свідчить підписи сторін на спірного договорі міни. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проте позивачем не наведено доказів, не підтверджено доводи, що зміст договору міни від 31 жовтня 2013 року суперечить ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Також позивачем не наведено належних та допустимих доказів в підтвердження факту передачі грошей, як доплати від [PERSON] [PERSON], в той час як зміст договору міни містить вказівку, що міна проводиться без грошової доплати. Виходячи з вищенаведеного, у суду відсутні підстави для визнання недійсним оспорюваного договору міни з підстав, передбачених ЦК України.

Outcome: dismissed