Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

23.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Красноармійської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 20.11.2010 року по 26.11.2013 року, від якого мають малолітню дитину [PERSON], 22.06.2011 року. Дитина проживає разом з нею за адресою: м.Н.Розділ Львівської області, пр.-т Шевченка, 38/49 та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, зобовязаний сплачувати аліменти на дитину. Вона має намір разом з дитиною тимчасово виїхати за кордон, а саме до Італії, де знаходиться її мати [PERSON] для відпочинку та оздоровлення, однак відповідач відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом з нею за кордон, тому вона просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за межі України без згоди та супроводу батька [PERSON] до Італії та дозволити їй без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за межі України. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи служби у справах дітей Красноармійської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, проти позовних вимог заперечує. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 20.11.2010 року по 26.11.2013 року (а.с.6), від якого у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до довідки КП «Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради Львівської області від 14.09.2015 року (а.с.8) [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до виконавчого листа, виданого 13.11.2012 року Миколаївським районним судом Львівської області з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), починаючи з 21.06.2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.75). Для відпочинку та оздоровлення позивач [PERSON] має намір вивезти сина до Італії. Відповідач [PERSON], батько дитини, відмовляється надати згоду на виїзд дитини за межі України. Згідно ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі предявлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 7 ч.ч.8,9 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Як вбачається з ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в присутності осіб, які уповноважені ними. Оскільки судом встановлено, що тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO] за межі України не суперечить його інтересам, батько дитини відмовився надати такий дозвіл матері дитини, суд вважає, що є всі необхідні підстави для того, щоб надати дозвіл на виїзд за межі України [PERSON],[INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] строком на 1 рік, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial