Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

22 листопада 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] року помер його батько, [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS], на яку постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського міського управління юстиції від 18.07.2013 року накладено арешт та заборонено її відчуження. Про даний факт йому стало відомо при оформленні спадщини після смерті батька. Арешт було накладено у зв'язку із наявністю заборгованості за комунальні послуги в сумі 942,94 грн. перед КП «Чугуївтепло», яка була погашена ще в серпні 2013 року. У зв'язку з наявністю арешту на квартиру він не в змозі реалізувати своє право на розпорядження спадковим майном. Від представника позивача в судове засідання надійшла заява, згідно якої вона позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити та ухвалити рішення у її відсутності (а.с.33). Від представника Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області в судове засідання надійшла заява, згідно якої вона просила проводити розгляд справи у відсутності представника відділу та прийняти рішення по справі на розсуд суду (а.с.29). Від представника третьої особи КП «Чугуївтепло» надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника підприємства, проти скасування арешту не заперечував (а.с.33). Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На примусовому виконанні у відповідача знаходилося виконавче провадження по виконанню виконавчого документа № 636/930/13-ц від 28.03.2013 року, виданого Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь комунального підприємства «Чугуївтепло» заборгованості за надані комунальні послуги в сумі 942,94 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 114,70 грн., а всього в сумі 1057,64 грн. 18 липня 2013 року постановою державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], та оголошено заборону на його відчуження, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 47195751 від 12.06.2015 року (а.с.13). 6 серпня 2013 року КП «Чугуївтепло» на адресу ВДВС надіслана заява з вимогою повернути виконавчий лист щодо стягнення заборгованості з [PERSON] у зв'язку з повним погашенням боргу (а.с.11). 26.09.2013 року державним виконавцем винесена постанова № 38900050 про повернення виконавчого документа стягувачу. Повторно виконавчий документ на виконання до віділу не надходив, що підтверджується наданою до суду заявою представника ВДВС від 15.12.2016 року за № 14.15-36/28599 (а.с.29). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим відділом ДРАЦС по місту Чугуєву РС Чугуївського МРУЮ у Харківській області 10.10.2014 року (а.с.9). Після його смерті залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка належить померлому на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 01.12.2006 року, зареєстрованого в КП «Чугуївське МБТІ» 03.02.2007 року, реєстровий № 343/113 (а.с.12). 13 жовтня 2014 року позивач по справі [PERSON], який є сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.06.1993 року (а.с.7), звернувся до Чугуївської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.10), однак у зв'язку з наявністю постанови про накладення арешту на все майно, яке належить померлому [PERSON], не може оформити спадщину. Як вбачається з матеріалів справи заборгованість за комунальні послуги перед КП «Чугуївтепло» погашена, що не заперечується самим відповідачем (а.с.11). Таким чином, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави для обмеження у володінні, користуванні та розпорядженні майном померлого [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Всупереч цьому, у зв'язку із наявністю не знятого відповідачем арешту, позивач залишається обмеженим у реалізації свого права власності в частині розпорядження належним йому майном. Відповідно до ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: 1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. 3. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. 4. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. 5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Оскільки в даному конкретному випадку відсутні обставини, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає за можливе застосувати положення ч. 5 цієї ж статті та зняти арешт. На підставі викладеного,

Outcome: approved