overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

21 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 19 грудня 2006 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала сварки на побутовому підґрунті, припинення шлюбних відносин. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечував і просив розглядати справу за його відсутністю (а.с. 17). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 19 грудня 2006 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, а/з № 337, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем (а.с. 6). Причиною розірвання шлюбу є сварки на побутовому підґрунті, припинення шлюбних відносин. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

21 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву в якій визнав позовні вимоги та в суд про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матір'ю. Відповідач у добровільному порядку матеріально допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст. 183 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду, кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Згідно зі ст. 182, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також відсутність в матеріалах справи жодних відомостей щодо особи відповідача, які б вказували на неможливість виконання ним свого обов'язку щодо утримання дитини або були підставою для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

21 січня 2015 року в Чортківський районний суд поступила цивільна справа за позовом голови ОСББ «Липневий» [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача директора ПП «Гео-Юнікс» [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю від 18.07.2003 року серії ТР № 1-041370, виданого гр. [PERSON] на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлових та господарських будівель загальною площею 0, 0387 га за адресою м. Чортків, Тернопільської області та скасувати його державну реєстрацію в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 1405. 04 червня 2015 року по даній справі постановлено рішення, яким уточнені позовні вимоги задоволено, однак при винесенні рішення судом не вирішено питання про судові витрати. Дослідивши матеріали цивільної справи, квитанцію від 21 січня 2015 року про сплату 243, 60 гривень судового збору, договір про надання правової допомоги № 13/15 від 20 січня 2015 року та акт про прийняття гонорару до договору № 13/15 від 20 січня 2015 року, суд приходить до висновку, що по даній справі слід постановити додаткове рішення, яким судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок сплаченого позивачем судового збору та 800 гривень витрат, понесених позивачем за послуги адвоката стягнути з відповідачки [PERSON] Л П. в користь голови ОСББ «Липневий» [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

21 січня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що 31 березня 2005 року вона уклала шлюб з [PERSON] від якого народилась донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON],[INFO] та син [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. [PERSON] спрямовує всі зусилля на потреби дітей, на їх повноцінне харчування, придбання продуктів харчування, одягу та ліків у разі необхідності. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку в особі матері до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду. У судове засідання позивачка не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Наполягає на задоволенні позову. Відповідач позовні вимоги визнає повністю. Згідний, що належної матеріальної допомоги на дітей не надавав. Суд, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, дослідивши матеріали справи вважає що позовні вимоги слід задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні достовірно встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER], зареєстрованого виконкомом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області 18 червня 2005 року, у свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER] зареєстрованого виконкомом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області 30 квітня 2008 року та у свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER] зареєстрованого виконкомом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області 28 листопада 2011 року відповідач [PERSON] записаний їхнім батьком, а позивачка матір'ю (а.с.6-8). З'ясовано, що [PERSON] належно обов'язку щодо утримання дітей не дотримується, тому з останнього слід стягнути аліменти на їх утримання. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За положенням ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно довідки виконавчого комітету Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області №130 від 21 січня 2015 року вбачається, що позивачка має на утриманні доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON],[INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати покласти на рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

21 січня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] позовом про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи позовні вимоги остання зазначає, що 20 листопада 1997 року з [PERSON] вона уклала шлюб, реєстрація якого проводилась відділом реєстрації актів громаданського стану Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис №75. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З 2010 року проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Відповідач належної уваги вихованню дитини не приділяє. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. У судове засідання позивачка не з'явилась надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також згідна розглянути справу в порядку заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС сформованою в електронному вигляді. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з′ясувавши обставини справи, вважає позов підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст.112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя [PERSON] та [PERSON], що свідчать про неможливість їх подальшого спільного проживання та збереження шлюбу. В силу статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

21 січня 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась Дмитрівська сільська рада з заявою про визнання спадщини відумерлою. Свої вимоги мотивувавши тим, [INFO] померла [PERSON] [INFO], яка на момент відкриття спадщини проживала за адресою: [ADDRESS] Залишену після смерті [PERSON] спадщину у встановлений законом строк ніхто не прийняв, спадкова справа за заявою спадкоємців нотаріусом не заводилася. Просили спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], а саме земельну ділянку (земельну частку (пай) кадастровий номер № 1424281000:02:000:0150 та № 1424281000:02:000:0352 загальною площею 4, 97 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради визнати відумерлою та передати територіальній громаді Дмитрівської сільської ради. Представник заявника, [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] [INFO], яка на момент відкриття спадщини проживала за адресою: [ADDRESS] На день смерті [PERSON] їй належала земельна ділянка (земельна частка (пай) кадастровий номер № 1424281000:02:000:0150 та № 1424281000:02:000:0352 загальною площею 4, 97 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Залишену після смерті [PERSON] спадщину у встановлений законом строк ніхто не прийняв, спадкова справа за заявою спадкоємців нотаріусом не заводилася, що підтверджується листом з Другої слов'янської державної нотаріальної контори від 26.02.2015 року за вих. № 95/02-17 Приписами частин 1-3 ст. 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно норм ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або не прийняли спадщину, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Отже, аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених вимог та про необхідність задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

21 січня 2015 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про оголошення [PERSON] померлим, заінтересована особа: Новопавлівська сільська територіальна громада Межівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] року в с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області помер [PERSON]. На випадок своєї смерті він зробив заповіт на своє майно на ім'я його батька [PERSON]. Заповіт не змінено та не відмінено. На момент смерті [PERSON] залишилась земельна ділянка (пай) площею 5.48 га. на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Його батько [PERSON] цю спадщину не оформив і в 1998 році виїхав до свого батька [PERSON] в с. Угля Тячівського району Закарпатської області для постійного проживання. У вересні 2006 року шлюб між батьками розірвано. В 2010 році батько [PERSON] зі своїми речами вийшов з дому у невідомому напрямку і назад не повернувся. З цього часу від нього немає ніяких відомостей ні батькам, ні йому з матір'ю. У зв'язку з тим, що відомості про його батька за місцем постійного проживання відсутні більше трьох років, за рішенням суду його можливо оголосити померлим. Тоді б відкрилась спадщина і він міг би її отримати. Заявник просить суд оголосити [PERSON] померлим. В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Новопавлівської територіальної громади Межівського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти заяви не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про її місце перебування понад трьох років. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] в місці його проживання в [ADDRESS] понад трьох років підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: повідомленням Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 51 від 26 лютого 2015 року, протоколом допиту свідка [PERSON] від 25 березня 2015 року (а.с.33, 40). З урахування наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість встановлених фактів. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Задоволення заяви [PERSON] необхідне для отримання спадщини батька [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

21 січня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.01.2015 р. о 11год. 59хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.01.2015 р. о 11год. 59хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ ЦП МСД Новомосковського району. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора на місці не утримується, тривожна, їсть з рук. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

21 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з червня 2011 року. Від шлюбу мають доньку 2013 року народження. Шлюбні відносини припинені з березня 2013 року через відсутність взаєморозуміння, відмінність характерів та різні погляди на сімейне життя та подружні обов'язки. Із зазначеного часу спільне господарство не ведуть, разом фактично не проживають. Вважає подальше спільне життя та примирення неможливими. Спір про поділ сумісного майна подружжя між ними відсутній. Позивачка у судове засідання не прибула, надіславши заву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище без змін. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 18 червня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 396. Згідно свідоцтва про народження, виданого 13 лютого 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 127, сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, прийшов до висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

21 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON], 16.05.2009 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просив розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16.05.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16.05.2009 року, актовий запис №422 (а.с.3). Від даного шлюбу в них народилася син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 02.11.2009 року, актовий запис №10646 (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved