Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

23 лютого 2016 року, позивачка [PERSON] звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 7 вересня 2007 року, Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (актовий запис № 640), в період якого у сторін народився син [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що між подружжям, спільне життя не склалося у звязку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачем, з яким вони втратили почуття любові, поваги один до одного, взаємодопомоги, порозуміння, внаслідок того, що відповідач вступив до релігійної організації «Релігійний центр свідків [PERSON] в Україні», намагається її долучити до вказаної релігійної організації, у звязку з чим, в сім`ї панує напруженість і розлад, сторони припинили спільне проживання біля двох років тому назад, хоча проживають разом в одній квартирі, і їхній шлюб носить формальний характер, а спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам та правам малолітньої дитини, на очах якої відбуваються сварки з приводу релігійних спорів. Крім того, позивачка просила суд не надавати їм строк на примирення з відповідачем та після розірвання шлюбу, повернути їй дівоче прізвище Кравчук. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим. Заслухавши думку сторін по справі та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, сторони зареєстрували свій шлюб 7 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 059969 від 07.09.2007 р., виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (актовий запис № 640), в період якого у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 239541 від 04.11.2010 р. (а.с. 5,12). З пояснень позивачки вбачається, що між подружжям, спільне життя не склалося у звязку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачем, з яким вони втратили почуття любові, поваги один до одного, взаємодопомоги, порозуміння, внаслідок того, що з 3 травня 2014 р. відповідач вступив до релігійної організації «Релігійний центр свідків [PERSON] в Україні», що підтверджується відповідною довідкою № 1861 від 30.03.2015 р., і намагається долучити її до вказаної релігійної організації, у звязку з чим, в сім`ї панує напруженість і розлад, сторони припинили спільне проживання біля двох років тому назад, хоча проживають разом в одній квартирі, і їхній шлюб носить формальний характер, а спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам та правам малолітньої дитини, на очах якої відбуваються сварки з приводу релігійних спорів, і їхній шлюб на сьогодні носить формальний характер з чим погодився відповідач, який заперечуючи проти задоволення позову, вважав, що обставини справи, викладені позивачкою є перекрученими і не відповідають дійсності (а.с. 18). Суд встановив, що на сьогодні, сторони фактично припинили будь-які шлюбні відносини. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб, дівоче прізвище позивачки - Кравчук, яке вона просила суд повернути їй після розірвання шлюбу. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки стосовно її бажання на розірвання шлюбу, яку вона висловила в судовому засіданні, заперечуючи при цьому проти надання їм строку на примирення, і про що не просив відповідач, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та релігійним свободам позивачки, яка є християнкою і відмовляється від вступу до вищевказаної релігійної організації, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved