Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

23 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , із вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. (а. с. 1, 12). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідач є батьком її малолітніх дітей. Шлюб між ними не розірвано, але з лютого 2020 року відповідач мешкає окремо. Діти проживають спільно із нею, перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей не має, аліменти нікому не платить. Тому прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітніх доньок до досягнення ними повноліття у твердій грошовій сумі 2500 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну окремо. Ухвалою суду від 24 листопада 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачці надано строк для усунення недоліків (а. с. 9). 11 грудня 2020 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 24 листопада 2020 року, позивачкою усунуто (а. с. 11-18). Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та, з-поміж іншого, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а. с. 19), копія якої надіслана учасникам справи 16 грудня 2020 року за вихідним № 28522/20-вих/2/204/2152/20 (а. с. 19-а). Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала позов задовольнити (а. с. 35). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що 21 жовтня 2017 року Індустріальним Районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 834, підтвердженням чого є копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 5, 16). Сторони від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 лютого 2018 року (а. с. 6, 17), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 січня 2020 року (а. с. 7, 18). Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утримані. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою. Нормою ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Також, вимогами до ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX «Про державний бюджет України на 2021 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, який з 1 січня 2021 року становить 1921 гривню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що малолітній [PERSON] на час розгляду справи виповнилось 3 повних роки, а малолітній [PERSON] на час розгляду справи виповнився 1 повний рік. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання спільних дітей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Через те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх доньок, у твердій грошовій сумі, на кожну, у розмірі 2500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23 листопада 2020 року, тобто із дня звернення із позовом до суду, і до досягнення дітьми повноліття, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір на підставі приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved