Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

22 лютого 2016 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська звернувся позивач [PERSON] з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 17 вересня 2015 року позивач та [PERSON]М.(відповідач у справі) уклали договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу суму грошових коштів у розмірі 180\~000 грн. 00 коп., а відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути вказані грошові кошти у встановлений графіком погашення заборгованості строк, а саме до 17.11.2016 року. На підтвердження факту отримання від позивача грошових кошті, було складено розписку від 17.09.2015 року. В обумовлену дату відповідач позику не повернув, зобов`язання за договором не виконані. Тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: стягнути з [PERSON] у розмірі борг в сумі 181278 грн. 78 коп., яка складається з наступного: борг в сумі 180 000 грн. 00 коп., пеню за прострочення платежів- 1 071 грн. 41 коп., за сплачений судовий збір- 1\~812 грн. 79 коп. В судовому засіданні позовні вимоги підтримані представником позивача в повному обсязі. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в зв'язку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 травня 2014 року позивач та [PERSON] уклали договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу суму грошових коштів у розмірі 180\~000 грн. 00 коп., а відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути вказані грошові кошти у встановлений графіком погашення заборгованості строк, а саме до 17.11.2016 року. На підтвердження факту отримання від позивача грошових коштів між сторонами 17.09.2016 року було складено розписку (а.с.6). Зясовано, що в обумовлену дату відповідачпозику не повернув, неодноразові звернення до відповідачарезультатів не принесли, зобов`язання за договором не виконані, грошові кошти не повернуто. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Дане положення кореспондується із ст.525 ЦК України у відповідності до якої одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Крім того, статею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених норм цивільного законодавства, враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем договору позики №170915 від 17 вересня 2015 року, форма та зміст якого відповідають положенням цивільного законодавства, зокрема ст.1047 ЦК України, а вказаний відповідач, на відміну від позивача, свої зобовязання за цим договором не виконав в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, засновані на законі, а отже підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останньою при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1812 гривень 79 коп. (а.с.1) На підставі викладеного,

Outcome: approved