Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

22.12.2010р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.07.2009р. відповідачка взяла у неї в борг 11 тис. грн., які зобов`язалась повернути протягом року, про що написала розписку. Строк повернення боргу закінчився, однак повернути вказану суму грошей відповідачка відмовляється. В судовому засіданні позивачка зменшила суму позову та просила стягнути з відповідачки 5000 грн. боргу, вказуючи, що відповідачка гроші в сумі 6000 грн. їй повернула. Відповідачка позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, вказуючи, що вона з серпня 2008р. брала у позивачки речі в борг. Після цього протягом 10 місяців вона віддавала позивачці по 200, 300 або 400 грн. щомісяця. Вважає, що повернула їй всю суму боргу. Крім того, вона вказала, що у липні 2009р. позивачка обманним шляхом отримала у неї розписку. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені названими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до вимог статей 11,13,203,204 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків (зобов`язань) зокрема, є договори, зміст яких не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення його учасників має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; він має бути вчинений у форм, встановленій законом і спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійним. Згідно з ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитись письмовими доказам, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків. Відповідно до ст. 509,526,615 ЦК України правомірний договір породжує для сторін цивільні обов`язки, які повинні виконуватись належним чином у межах та на умовах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язань недопустима, якщо інше не передбачене умовами договору чи законом. Згідно із положеннями статей 1046,1047,1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, згідно із ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, які він видає. Наявність боргового документа у божника підтверджує виконання ним обовязку. Відповідно до вимог статей 58,59,60 ЦПК України обставини, які законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть вважатись встановленими у цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 15.07.2009р. за договором позики, укладеному в усній формі, позивачка передала відповідачці 11\~ 000 грн. під зворотне зобов`язання останньої повернути таку ж суму грошових коштів протягом року, тобто до 15.07.2010р., про що [PERSON] складено розписку (а.с. 15). Своє зобов`язання відповідачка виконала частково, повернувши [PERSON] 6\~ 000 грн. та в подальшому в односторонньому порядку відмовилась від виконання взятого на себе за договором обов`язку. З повідомлень Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області та Первомайської міжрайонної прокуратури Миколаївської області (а.с. 26,27) вбачається, що [PERSON] із заявою з приводу отримання незаконним шляхом [PERSON] розписки про одержання грошових коштів в борг не зверталась. Твердження свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні поясняли, що [PERSON] повернула [PERSON] певну суму боргу, не можуть бути прийняті до уваги при винесені рішення в силу ст. 218 ЦК України та ст. 59 ЦПК України. Між тим, факт знаходження у позивачки власноручно написаної відповідачкою розписки про отримання грошової суми в борг вже є належним та допустимим доказом договірних правовідносин і невиконання його умов стороною, яка це оспорює. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України понесені судові витрати: 51 грн. по сплаті судового збору, 120 грн., сплачених за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ.

Outcome: approved