Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

22 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 24 лютого 1997 року її батьки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від спільного проживання батьків народилася [INFO] позивачка - [PERSON] 24 березня 2015 року за позовом матері між батьками шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, за рішенням суду її батько став сплачувати на її утримання аліменти до досягнення нею повноліття, а саме до [INFO]. На це час вона навчається, є студенткою денного відділення коледжу ракетно-космічного машинобудування м. Дніпро. За місцем навчання вона не отримує допомоги, її мама надає їй посильну допомогу на її проживання, але цих коштів їй не вистачає і вона вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів на її утримання з відповідача протягом всього часу її навчання в коледжі до 30 червня 2019 року. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, допустивши негайне виконання рішення в розмірі платежу за один місяць. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого виконкомом Демуринської селищної ради народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області, 24 грудня 1997 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Судом встановлено, що від шлюбу у подружжя народилася донька, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим виконкомом Демуринської селищної ради народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області 07 квітня 2000 року, актовий запис №4. Рішеннями Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року, у цивільних справах №181/189/15-ц та №181/190/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Згідно довідки №175 від 08.09.2018 року, [PERSON] є студенткою другого курсу денного відділення коледжу. Форма навчання бюджет. З 01.09.2016 року. Наказ про зарахування №106 від 04.08.2016 року. Коледж має І рівень акредитації. Закінчує навчання 30 червня 2019 року. Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] сплачував за рішенням суду аліменти до досягнення [PERSON] повноліття, а на теперішній час ненадає допомогу на утримання доньки, хоча має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Згідно з ч.ч.1,3 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно роз'яснень викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форминавчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. З урахуванням того, що повнолітня донька відповідача продовжує навчання на денній формі навчання, можливості працевлаштуватися немає, суд вважає, що вона дійсно потребує матеріальної допомоги, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), відповідача щомісяця. Такий розмір аліментів суд вважає достатнім і справедливим. Положенням ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved