Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

23.02.2015 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову і до повноліття сина. В обгрунтування позову послалась на те, що 14.02.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя народився син [PERSON], [INFO]. Стверджує, що відповідач, працюючи на ВП Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» та маючи стабільний заробіток, матеріально не забезпечує сина, а витрачає більшу частину свого заробітку на свої особисті потреби. Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, у якому просить позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх доходів. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони з 14.02.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Відповідач, працюючи прохідником V розряду на Шахті «Відродження» ДП «Львіввугілля» (довідка № 171 про доходи Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» вих. № 14-137), отримуючи стабільний дохід, належним чином сина [PERSON] матеріально не забезпечує. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи вищенаведене, згоду відповідача сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки зі всіх своїх доходів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити саме в такій частині. Отже, позов задовольняється частково.

Outcome: partial