Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

22.12.2017 року позивач ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 07.11.2018 року Деснянським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» суму заборгованості по кредитному договору від 01.08.2008 року № CL71049 в розмірі 56 427.31 грн., з яких 34066.26 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 15413.68 грн. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом по договору; заборгованість по штрафних санкціях (пені) штрафні санкції 6947.37 грн., а також судовий збір в сумі 1 600.00 грн. Ухвалою суду від 07.10.2020 року скасовано заочне рішення від 07.11.2018 року, справу призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні суду на 02.12.2020, 29.03.2021, 27.04.2021. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, підтримавши вимоги позову. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи містяться письмові пояснення представника відповідача, в яких вона зазначає про те, що кредит відповідачці було видано на період з 01.08.2008 по 20.07.2011, а оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише 2017 року, то трирічний термін звернення до суду кредитором пропущено, просила застосувати до таких позовних вимог строк позовної давності. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів, судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» був укладений кредитний договір від 01.08.2008 року № CL71049, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов`язки. 14.11.2016 права вимоги за кредитним договором від 01.08.2008 року № CL71049 було відступлено ПАТ «Універсал банк» до ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал». Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором від 01.08.2008 року № CL71049 станом на 30.11.2017 року складає 56 427.31 грн., з яких 34066.26 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 15413.68 грн. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом по договору; заборгованість по штрафних санкціях (пені) штрафні санкції 6947.37 грн Докази сплати заборогованості позивачу відповідачем у добровільному порядку на час розгляду цієї справи, суду не надано. Поряд з цим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що строком виконання зобов`язань відповідача щодо повернення грошових коштів згідно з кредитним договором від 01.08.2008 року № CL71049 є 20.08.2011. Разом з тим, станом на 14.11.2016 року по рахунку відповідача обліковувалась прострочена заборгованість в сумі 56 427.31 грн. На вимогу суду позивачем не надано обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються. Проте, згідно з умовами кредитного договору від 01.08.2008 року № CL71049 заборгованість за тілом кредиту у сумі 35000 грн. та процентами на користування кредитом за ставкою 38,60% мала бути погашена відповідачем щомісячними платежами в розмірі 1646,77 грн. у період 01.08.2008 по 20.07.2011 до 20 числа кожного місяця. За таких обставин, з 20.08.2008 року відліковується строк позовної давності про стягнення простроченої заборгованості за щомісячним платежем за кредитним договором від 01.08.2008 року № CL71049 та закінчується 20.07.2011 року. Позивачем направлено до суду позовну заяву 18.12.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Згідно вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до роз`ясень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі N 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі N 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі N 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі N 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі N 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі N 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі N 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2462цс16. Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в зв`язку із спливом позовної давності про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Outcome: dismissed