Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

22.08.2014р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 54531грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 23.01.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є позивач, і [PERSON] був укладений договір №ODSARК05780001, згідно якого відповідач отримав строковий кредит у розмірі 5000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 21.07.2014р. виникла заборгованість по сплаті кредиту в сумі 63799,34грн., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 15505,50грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1080,00грн. та за несвоєчасне виконання зобовязань за договором відповідачу нарахована пеня в сумі 47213,84грн.. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 9268,34грн., яка стягнута згідно судового наказу Савранського районного суду від 24.03.2008р., отже залишок кредитної заборгованості складає 54531грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь (а.с.2-3). В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с.19). Відповідач в судове засідання також не зявився, позов не визнав, посилаючись на те, що заборгованість за кредитом він погасив ще в червні 2013 року, на підтвердження чого надав суду довідку відділу ДВС Савранського РУЮ від 17.02.2015р. (а.с.30), крім того, щодо пені просив застосувати позовну давність, а справу розглянути за його відсутності (а.с.29). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Встановлено, що 23.01.2007р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ODSARК05780001, згідно якого позивач (за договором банк) надав відповідачу (за договором позичальник) строковий кредит у розмірі 5000,00грн. на купівлю ТНС зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 23.01.2007р. по 23.01.2008р., а відповідач зобовязався здійснювати погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами в сумі 534,63грн., що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та комісії в період з 23 по 28 число кожного місяця (п.п.1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 3.1, 3.2 кредитного договору, а.с.6-7). Згідно рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 30.04.2009р. тип банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу банку змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а.с.12, 11-зворот, 9). Отже, зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є належним позивачем у даній справі. Також встановлено, що згідно судового наказу, виданого Савранським районним суду Одеської області від 24.03.2008р. по справі №2-н-18/2008р., з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 23.01.2007р. в розмірі 9268,34грн. (а.с.4), яка повністю була погашена відповідачем 27.06.2013р., що підтверджується довідкою відділу Державної виконавчої служби Савранського районного управління юстиції Одеської області від 17.02.2015р. №03-570 (а.с.30). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №ODSARК05780001 від 23.01.2007р., укладеним між ПриватБанком та [PERSON], станом на 21.07.2014р. за відповідачем рахується заборгованість в сумі 63799,34грн., яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 15505,50грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1080,00грн. та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 47213,84грн., яка нарахована за період з 23.03.2007р. по 21.07.2014р.. З вказаної суми заборгованості віднімається сума у розмірі 9268,34грн., яка була стягнута з відповідача на підставі судового наказу Савранського районного суду від 24.03.2008р., різниця заборгованості складає 54531,00грн. (а.с.5). Як встановлено ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства та в строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.598 цього Кодексу зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України, зокрема, за ст.599 цього Кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на зазначене, враховуючи, що за кредитним договором №ODSARК05780001 від 23.01.2007р. відповідач зобовязався здійснити погашення заборгованості за кредитом в строк до 23.01.2008р., але свої зобовязання в добровільному порядку не виконав, кредитну заборгованість в сумі 9268,34грн. погасив в примусовому порядку на підставі судового наказу від 24.03.2008р. лише в червні 2013 року та до теперішнього часу в повному обсязі не виконав свої зобовязання з оплати заборгованості по процентам і комісії за користування кредитом, тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову та вважає, що позовні вимоги в частині заборгованості по процентам в сумі 15505,50грн. і комісії в сумі 1080,00грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується пені то суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені) (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідальність за порушення позичальником строків повернення платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, встановлена п.4.1 кредитного договору у вигляді сплати пені в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (а.с.7). Враховуючи, що п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється спеціальна позовна давність в один рік, яка згідно з ч.3 ст.267 цього Кодексу застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення, а позивачем пеня нарахована за період з 23.03.2007р. по 21.07.2014р., з вимогами про яку він звернувся до суду 22.08.2014р., та приймаючи до уваги відсутність у кредитному договорі домовленості сторін про збільшення позовної давності до вимог про стягнення пені та подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, суд вважає за можливе застосувати до вимог про стягнення пені положення ч.3 ст.267 ЦК України та стягнути з відповідача на користь позивача пеню за один рік до дня звернення до суду з позовом, що згідно вищевказаного розрахунку заборгованості становить 10919,01грн.. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 27504,51грн. (15505,50 + 1080,00 + 10919,01). Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 275,05грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial