Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

23 жовтня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява, яка була розподілена судді Піхур О.В .. Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва Марчук М.В. щодо повторного автоматичного розподілу справи №01-08-7 від 13.01.2020 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 року в провадження судді Притули Н.Г. надійшла вказана цивільна справа. В позовних вимогах позивач просить: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2019 року. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який фактично не проживає у вказаному житловому приміщенні. При цьому, заявник зазначає, що попередній власник не виконав умови договору купівлі-продажу квартири та не зняв з реєстраційного обліку у вказаній квартирі відповідача. Враховуючи те, що позивач не має можливості належним чином здійснювати своє право власності у зв`язку із реєстрацією в ній відповідача, тому для захисту свого порушеного права він звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримав подані позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо вимог позовної заяви та просив відмовити у задоволенні позову. При цьому, в судовому засіданні представник відповідача не заперечував те, що відповідач ще до набуття права власності зазначеної квартири позивачем - не проживав у вказаному житловому приміщенні. Крім того, до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому він просить відмовити в задоволенні зазначеної позовної заяви, з тих підстав, що договір купівлі-продажу вказаної квартири був укладений між позивачем та попередньою власницею - [PERSON] , з метою зняття відповідача з реєстраційного обліку вказаної квартири. При цьому, у відзиві відповідач зазначає, що позивач недобросовісно уклав вказаний правочин щодо купівлі-продажу даної квартири, адже попередня власниця не виконала умови договору щодо зняття з реєстрації у вказаній квартирі відповідача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, враховуючи пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до п. 16 умов зазначеного договору, продавець зобов`язується зняти з реєсраціного обліку всіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою до 09.10.2019 року. Разом з тим, на даний час, відповідач зареєстрований у квартирі, що підтверджується відповідною довідкою Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.10.2019 року та інформацією наданою на запит суду. Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 04.08.1992 року. В судовому засіданні представник відповідача визнав ту обставину, що відповідач задовго до продажу квартири не проживав в ній так як вона була в непридатному для проживання стані. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Представник відповідача в судовому засіданні не надав доказів на підставі яких позивач має право користуватись приміщенням квартири, яка належить позивачу на праві власності. Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що факт реєстрації відповідача порушує права позивача, як власника квартири, оскільки це створює відповідні перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні власником своїм майном, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних. На підставі викладеного,

Outcome: partial