Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

22.01.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона з 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 16.11.2002 року у них народилася дитина [PERSON]. 02.02.2005 року шлюб між сторонами був розірваний. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив що він офіційно не працює, та добровільно надає матеріальну допомогу на дитину по мірі можливості. Дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.3); довідкою з місця мешкання позивачки, з якої вбачається, що донька [PERSON], [INFO], зареєстрована разом з позивачкою. (а.с.19). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2018 року й до повноліття дитини, тобто до 16.11.2020 року. Доводи відповідача щодо добровільної сплати аліментів по мірі можливості не спростовують вимог позивачки, бо право на необхідний та достатній розмір аліментів, а також їх мінімальний розмір встановлений законом. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved