Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

22.07.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири АВЕ № 003256 від 15 жовтня 1999 року, вона є власницею квартири за адресою [ADDRESS], в якій мешкає та зареєстрована. Разом з нею в даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивачки з яким вони розлучились 02.10.2013 року. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає з серпня 2010 року, у зв'язку з переїздом на інше місце проживання, а саме до РФ. Оскільки відповідач фактично не проживає у зазначеній квартирі більше 1 року, не сплачує плату за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири, а також враховуючи той факт, що позивач має намір продати дану квартиру, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву в якій на позовних вимогах наполягає і просить справу розглядати без її участі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - через оголошення у пресі. Зі згоди позивача, судом ухвалено слухати справу у відсутність відповідача заочно, згідно до ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач відповідно до договору купівлі-продажу квартири АВЕ № 003256 від 15 жовтня 1999 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7-8,9). Як вбачається з довідки КП «Сумижитло» СМР № 3303 від 21.07.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], її донька [PERSON], а також відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача /а.с.6/. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу позивач розлучилась з відповідачем 02.10.2013 року /а.с.11/ Відповідач в зазначеній квартирі не проживає з серпня 2010 року, що підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] (а.с.26). Таким чином, між сторонами склалися цивільно-правові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не надав суду будь-яких належних доказів того, що він не мешкає в зазначеній квартирі з поважних причин тощо. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], але позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично в ній не проживає, не сплачує комунальні послуги, а також не несе інші витрати на утримання зазначеної квартири, його реєстрація перешкоджає власнику користуватися своїм майном, що порушує її права власника, тим, що вона змушена здійснювати оплату комунальних послуг за відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та ст. ст. 321, 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved