Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

22.06.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Імексбанк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач просить : - стягнути з ПАТ «Імексбанк» кошти у сумі 125 654,03 грн. та проценти згідно договорів № 660001649 від 21.08.2014 та № 660001814 від 21.11.2014 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014, вклад «Постійний клієнт»; - стягнути з ПАТ «Імексбанк» моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. Позивач позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач та третя особа просив у задоволенні позову відмовити. Позов обґрунтовано тим, що між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» було укладено договори банківського вкладу (депозиту), за якими [PERSON] вніс на депозитні рахунки 20 000 дол. США та 20 000 грн. У зв`язку з ліквідацією ПАТ «Імексбанк» виплаченого гарантовану суму вкладу в розмірі 200 000 грн., проте залишились невиплаченими суми вкладу у розмірі 125 654,03 грн. Керівництво банку запевнило позивача, що після продажу стадіону «Чорноморець» буде виплачено залишок боргу. У 2020 році стадіон проданий, проте кошти позивачу досі не повернені. Вважає, що через тривале неповернення коштів завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 20 000 грн. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначив, що триває процедура ліквідації ПАТ «Імексбанк». Позивачу виплачена гарантована сума відшкодування за вкладами у розмірі 200 000 грн. Кредиторські вимоги [PERSON] включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Імексбанк» та віднесені до четвертої черги реєстру кредиторів на суму 128 234,25 грн. Кредиторські вимоги 4 черги на даний час не настали та не погашалися. Отже, [PERSON] має право отримати належну йому суму банківського вкладу виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього. Відповідно підстав для відшкодування моральної шкоди немає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.08.2014 між позивачем та АТ «Імексбанк» укладено договір № 660001649 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту), сума вкладу 20 000 дол. США. 21.11.2014 між позивачем та АТ «Імексбанк» укладено договір № 660001814 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту), сума вкладу 20 000 грн. 27.04.2015 та 14.05.2015 позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачена гарантована сума відшкодування у розмірі 9 453,93 грн. та 190 546,07 грн. відповідно, що разом становить 200 000 грн. 05.06.2015 [PERSON] звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Северина Ю.П. з заявою про включення до реєстру кредиторів. Просив у зв`язку з ліквідацією АТ «Імексбанк» визнати кредиторські вимоги та включити [PERSON] до реєстру кредиторів для отримання суми вкладу, що перевищує суму гарантованого відшкодування ФГВФО у розмірі 125 654,63 грн. та відсотки у розмірі 2 580,22 грн. 02.06.2020 [PERSON] звернувся до АТ «Імексбанк» з заявою, у якій просив у зв`язку з продажом 22.05.2020 стадіону «Чорноморець» виконати всі зобов`язання за договорами та виплатити борг з відсотками. 02.06.2020 [PERSON] звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою, у якій просив у зв`язку з продажом 22.05.2020 стадіону «Чорноморець» виконати всі зобов`язання за договорами та виплатити борг з відсотками. 25.08.2020 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1579 з 31.08.2020 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк» делеговані Матвієнку А.А. Відповідно до зазначеного рішення управління майном (активами) ПАТ «Імексбанк» та задоволення вимог його кредиторів здійснюється Фондом гарантування безпосередньо на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Вирішуючи спір суд виходив з наступного. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Положеннями статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частиною першою статті 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі. У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Саме Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку. Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. У частині першій статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, відповідно до пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 36 указаного Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2015 року в справі № 6-2001цс15, від 13 червня 2016 року в справі № 6-1123цс16, від 12 квітня 2017 року в справі № 6-350цс17 й підтриманий у подальшому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження№ 14-623цс18). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» також визначено процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку. Частинами другою, п`ятою, шостою, восьмою статті 49 цього закону передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці. Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Суд встановив, що [PERSON] отримав суму відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000 грн. Після виплати зазначених сум на рахунках [PERSON] у ПАТ «Імексбанк» залишились кошти, розмір яких перевищує суму гарантованого статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладом. Порядок отримання вкладниками коштів понад гарантовану суму здійснюється у черговості, визначений у статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна неплатоспроможного банку. Вимоги вкладників-фізичних осіб, які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, мають задовольнятися у порядку черговості, встановленому статтею 52 Закону, після початку процедури ліквідації банку за рахунок коштів, одержаних у результаті його ліквідації та продажу майна (активів) (пункт 4 частини першої статті 52 Закону). Тобто, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним щодо інших Законів України у відповідних правовідносинах. Запровадження тимчасової адміністрації у банку унеможливлює стягнення з нього коштів за договором банківського вкладу в інший спосіб, аніж це передбачено Законом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 559/1777/15-ц). Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (пункт 3 частини першої статті 48 вказаного Закону). На виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» позивача було визнано кредитором та акцептовано в реєстрі вимог кредиторів в четверту чергу на суму 128 234,25 грн. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 910/23398/16, згідно з системним аналізом норм пункту 6 статті 2, пункту 16 статті 2, підпунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації та/або запровадження процедури ліквідації, вимоги вкладників та інших кредиторів банку не задовольняються. При цьому кошти за вкладами, строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку, виплачуються в межах граничної суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» процедурою. Аналізуючи зазначені вище норми матеріального права, суд виходить з того, що оскільки розпочалась процедура ліквідації ПАТ «Імексбанк», стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є неможливим. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 761/23885/18 (провадження № 61-12776св19). Сума коштів, заявленя позивачем до стягнення відносяться до грошових коштів, виплата яких проводиться у четверту чергу акцептованих вимог кредиторів у порядку, встановленому спеціальним законом. Будь-яких виключень не передбачено. Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку, з дотриманням принципу черговості та з урахуванням звернення вкладників до банку з вимогою виплати вкладених коштів. Враховуючи, що на момент ухвалення рішення у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, позивачу були здійсненні виплати за депозитними договорами у межах суми відшкодування (у розмірі 200 000 грн.), що гарантується Фондом, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач був повідомлений про те, що він відноситься до 4 черги задоволення акцептованих вимог кредиторів, на разі триває задоволення вимог іншої черги акцептованого реєстру кредиторів банку. За таких обставин, підстав для задоволення позовних вимог немає. Враховуючи, що судом встановлено відсутність протиправних дій з боку відповідача, вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed