Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

23.03.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача ПАТ «Банк Кредит Дніпро», в якому просить зобов'язати ПАТ «Банк Кредит Дніпро» виконати зобов'язання в натурі - здійснити перерахунок операцій за договором обслуговування картрахунку № [NUMBER]-ВК та повернути надлишкові кошти, які списано помилково, зобов'язати ПАТ «Банк Кредит Дніпро» скасувати пеню та штрафні санкції за договором обслуговування картрахунку [NUMBER]-ВК та стягнути з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» компенсацію шкоди за невиконання вказаного договору. Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що між нею та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» було укладено договір про відкриття поточного карткового рахунку [NUMBER]-ВК. Однак, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» при виконанні умов договору обслуговування карткового рахунку [NUMBER]-ВК та здійснення конвертації валюти, було застосовано курс вищий ніж встановлений цим банком та неправомірно списано з рахунку [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 5 083 грн. 20 коп. У зв'язку з чим, позивач 04.02.2015 звернулась до ПАТ «Банк Кредит Дніпро» з заявою про здійснення перерахунку операцій, виходячи з реально встановленого курсу, за картковими операціями. Листом відповідача позивачу було відмовлено у проведенні вказаного перерахунку. Вважає, що відповідач діяв всупереч вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та іншим вимогам діючого законодавства. Протягом розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву, згідно якої просить зобов'язати ПАТ «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок операцій за договором обслуговування картрахунку [NUMBER]-ВК. та повернути грошові кошти в розмірі 5 316 грн. 59 коп. списаних помилково та зобов'язати ПАТ «Банк Кредит Дніпро» скасувати пеню та штрафні санкції за договором обслуговування картрахунку [NUMBER]-ВК, в решті вимог залишено без змін. У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на викладені в позові обставини, просила позов задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення, згідно яких просили відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, думку представників відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено і не заперечувалося сторонами, що 28.01.2015 між [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» було укладено договір обслуговування картрахунку [NUMBER]-ВК шляхом підписання заяви про оформлення продукту «Вільні кошти», на підставі якого позивачу було видано картку Visa Elektron Instant Issue. (а.с.12) У період з 28.01.2015 по 30.01.2015 [PERSON] було здійснено 10 операцій з оплати послуг в торгово-сервісній мережі Інтернет (валюта операцій - російський рубль), що підтверджується випискою по рахунку позивача.(а.с.4-5) 04.02.2015 позивач звернулась до відповідача з заявою про повернення помилково списаних грошових коштів, посилаючись на те, що ПАТ «Банк Кредит Дніпро» при здійсненні операції по рахунку [NUMBER]-ВК, було помилково застосовано курс конвертації для валюти розрахунку - рубль (0.2979 за 1 рубль) станом на 02.02.2015. Листом відповідача від 27.02.2015 за №24/28-83-320 позивачу було повідомлено, що Банк при здійсненні операції по вказаному вище рахунку діяв у відповідності до норм міжбанківських розрахунків по платіжним картам та чинного законодавства та одночасно наведено схему, за якою було здійснено операцію по рахунку позивача.(а.с.6-7) Як встановлено судом, режим функціонування рахунку та використання Платіжних карток регулюється Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Правилами Платіжної системи та Універсальним договором банківського обслуговування. При укладенні вказаного договору, позивач була ознайомлена з умовами Універсального договору банківського обслуговування, що підтверджується підписом позивача на заяві про оформлення продукту «Вільні кошти». Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є серед іншого свобода договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 28.4 та п. 28.5 ст. 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ коштів між учасниками міжнародних платіжних систем за операціями із застосуванням емітованих нерезидентами електронних платіжних засобів, що здійснені в межах України, та за операціями із застосуванням емітованих резидентами електронних платіжних засобів, що здійснені за межами України, проводиться через кореспондентські рахунки, відкриті в розрахунковому банку міжнародної платіжної системи, у валюті, визначеній в договорі між емітентом (еквайром) та платіжною організацією відповідної міжнародної платіжної системи. Якщо валюта, в якій проводиться міжбанківський переказ, не збігається з валютою, списаною з рахунка клієнта, емітент може виконати операції з купівлі-продажу необхідної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку, встановленому Національним банком України, або провести внутрішньобанківський кліринг. Як встановлено в судовому засіданні, валютою щодо фінансових операцій для міжнародних розрахунків у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» по операціях в період з 28.01.2015 по 30.01.2015 у правовідносинах із [PERSON] було визначено долар США. Таким чином, незалежно від того, в якій валюті клієнт здійснював покупку/оплату послуг за кордоном, банк отримує вимогу на відшкодування конкретної суми валюти в доларах США. Перерахунок коштів по операціях, здійснених [PERSON] у вказаний період відбувався за наступною схемою: валюта розрахунку (російський рубль) порівнюється з валютою білінгу (для Міжнародної Платіжної Системи Visa - долар США) з валютою рахунку (українська гривня). Валюта розрахунку не співпадала з валютою білінгу і з валютою рахунку, тому розрахунки по операціям за допомогою платіжної картки проходили у наступного порядку. На дату проведення операції блокування суми відбувалося за курсом Міжнародної Платіжної Системи Visa «російський рубль» - «долар США». Еквівалент суми у валюті «долар США» перераховувався в «гривню» за діючим курсом покупки валют при проведенні операцій за платіжними картами. Крім того, пунктом 5.5.15 Універсального договору банківського обслуговування передбачено, що деякі операції по рахунку з використанням Платіжної картки ( операції у валюті, що відрізняються від валюти рахунку, операції, які здійснюються через банкомати інших банків тощо) можуть призвести до зменшення розміру витратного ліміту в результаті застосування Банком комісій, визначених Тарифами, а також іншими учасниками розрахунків, через які проходять відповідні операції. Також, згідно положень п.5.5.19 Універсального договору банківського обслуговування встановлено, що при виникненні за рахунком несанкціонованого овердрафту Клієнт сплачує Банку проценти за користування несанкціонованим овердрафтом у розмірі, встановленому Тарифами Банку. Клієнт зобов'язаний повернути суму несанкціонованого овердрафту, незалежно від причин його виникнення, та суму нарахованих процентів протягом 15 календарних днів з дня його виникнення. Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором про надання фінансових послуг, зокрема, при здійсненні операції по рахунку [NUMBER]-ВК у вказаний вище період виконав належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави стверджувати про неправомірне списання коштів з вказаного вище рахунку. Посилання позивача на порушення відповідачем вимог п.2 ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких заборонена будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною судом не приймаються до уваги як безпідставні, оскільки базуються на власному припущенні та суб'єктивному тлумаченні положень ч.1 ст.19 цього Закону. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, позивач не довела порушення своїх прав та оспорюваних інтересів і судом не встановлено протиправність дій відповідача, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Outcome: dismissed