Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

23.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 26.02.2005 року, від якого мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати неповнолітню дитину, добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалось, а тому позивачка змушена звернутися до суду для вирішення питання про примусове стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи\~ з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 28.08.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому\~засіданні представник\~позивача [PERSON]\~позовні вимоги\~підтримав та\~просив їх\~задовольнити, вказав що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце, день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, а також письмової заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. При цьому, у зв'язку з відсутністю відомостей про фактичне проживання відповідача (знятий з місця реєстрації 26.03.2018 року, останнє відоме місце проживання [ADDRESS]), з метою належного повідомлення останнього про розгляд справи та його виклику в судове засідання на 12:30 год. 20.12.2018 року, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України 29.11.2018 року було розміщено оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Ізяславського районного суду Хмельницької області https://iz.km.court.gov.ua, е-mail inbox@iz.km.court.gov.ua) про виклик в судове засідання відповідача. За вказаною адресою відповідачу направлено позовну заяву з додатками, яку останній отримав 30.11.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення останньому. У відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, суд 20.12.2018 року постановив протокольну ухвалу про розгляд справи на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-БВ №000928 від 26.02.2005 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Іванова» на «Слободянюк». Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ №010106 від 15.07.2005 року. \~ \~ \~ \~Рішенням Ізяславського районного суду від 12.11.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. \~ \~ \~ \~Пізніше, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-БВ №144134 від 04.12.2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Слободянюк» на «Подгрушна». Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.\~18\~Конвенції ООН\~про права\~дитини від\~20\~листопада 1989\~року,\~яку ратифіковано\~Постановою ВР\~№ 789-XII\~від 27.02.1991\~р.\~та яка\~набула чинності\~в Україні\~з 27\~вересня 1991\~року,\~держава докладає\~всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно чч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 цього ж Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів перебування на утриманні відповідача інших осіб, або неналежного стану його здоровя, зважаючи, що він є особою працездатного віку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та\~з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи\~ з 23.08.2018 року, тобто з моменту звернення до суду із позовом, і до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також із реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає на необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. З огляду на викладене, з відповідача по справі на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивач.

Outcome: approved