Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

22 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь, на утримання неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення повноліття дітей. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2011 року. Від даного шлюбу мають неповнолітных дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З червня 2018 року вони з відповідачем проживають окремо, тому діти знаходяться повністю на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Вона змушена самостійно нести усі витрати, пов'язані з утриманням синів. Через наведені обставини звертається до суду з даним позовом. Зазначила, що 02 листопада 2018 року вона вже зверталась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, однак судом було відмовлено у видачі наказу, так як не підтвердилась інформація про місце реєстрації [PERSON] Тому просить суд стягнути аліменти, починаючи саме з 02 листопада 2018 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, від якої на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду також не зявився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду рекомендованою поштою із повідомленням за адресою його проживання, однак конверти були повернуті поштовим відділенням без отримання адресатом за закінченням строків зберігання. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.\~280,\~281 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 251747, виданим Іллічівським відділом ДРАЦС ММУЮ у Донецькій області 07 жовтня 2011 року, актовий запис № 324. Згідно свідоцтва про народження, виданого 03 квітня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився 26 березня 2012 року, про що складено відповідний актовий запис № 298. Батьками зазначені: [PERSON], [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 21 лютого 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився 09 лютого 2017 року, про що складено відповідний актовий запис № 138. Батьками зазначені: [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з Акту про фактичне проживання, наданого Комітетом самоорганізації населення «Маркохім» 10 квітня 2019 року, малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають та зареєстровані разом із матір'ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS].\~\~\~\~ За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ст. 27 Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що утримання дитини є не правом, а обов'язком батьків, а відшукуваний позивачем розмір аліментів на двох дітей є беззаперечним, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення судового наказу (02 листопада 2018) і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved