Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

22 січня 2015 року прокурор Шишацького району Полтавської області Безцінний О.В. в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до засудженого [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування в умовах вказаного лікувального закладу потерпілого від злочину [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 21.10.2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що виразився у спричиненні тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров'я потерпілого [PERSON] За вказаним вироком, який набрав законної сили 25.12.2014 року, [PERSON] на підставі ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 71 КК України призначене покарання у вигляді 6-ти років позбавлення волі. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського з 13.07 по 22.07.2014 року і вартість його лікування склала 2550,33 грн. Враховуючи те, що вказані витрати були здійснені за рахунок бюджету Полтавської обласної ради, посилаючись на вимоги ст. 1206 ЦК України, прокурор просить стягнути їх з відповідача на користь ПОКЛ. В судовому засіданні прокурор свої вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник третьої особи - Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського Оксак Г.А. в судове засідання не з'явився, до суду надіслав лист про розгляд справи без участі третьої особи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON] на час розгляду справи відбуває покарання у вигляді позбавлення волі та утримується в Полтавській виправній колонії № 64 УДПтСУ в Полтавській області, що перешкоджає його особистій участі у даному судовому засіданні. Через адміністрацію Полтавській виправній колонії № 64 засудженому [PERSON] вручено копію позовної заяви з додатками та запропоновано надати свої заперечення щодо позову. Також йому роз'яснено право реалізовувати свої права у даній справі через представника. Згідно листа ПВК № 64 від 10.02.2015 № 5/550 від надання будь-яких пояснень з приводу позовної заяви [PERSON] відмовився. Заслухавши пояснення прокурора, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні факти та супроводжуючі їх правовідносини. Вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року [PERSON], [INFO] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, засуджено до остаточного покарання у вигляді 6-ти років позбавлення волі (а.с. 6-9). Судом було встановлено, що 12 липня 2014 року близько 23 год. 30 хв. на вулиці Гоголя в с. Великий Перевіз, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, [PERSON] наніс удар кулаком в обличчя громадянину [PERSON], спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді ангулярного перелому нижньої щелепи праворуч зі зміщенням, які згідно висновку експерта № 251 від 29.07.2014 року відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Частинами 3-4 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт спричинення [PERSON] потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості не потребує доказування. З вироку суду встановлено, що спричинення потерпілому [PERSON] вказаних ушкоджень потягло його тривале лікування (а.с.16 зворотній бік). Згідно листа-відповіді Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського № 04-04/1904 від 06.08.2014 [PERSON] знаходився на лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського з 13.07 по 22.07.2014 року. Всього 9 ліжко-днів. Вартість 1-го ліжко-дня 283,37 грн. (без медикаментів). Загальна вартість лікування 2550,33 грн. (283,37 грн. х 9) (а.с.5). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно листа Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського від 05 лютого 2015 № 05-19/331 року наведені у позовній заяві банківські реквізити являються складовою частиною бюджету Полтавської обласної ради. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги прокурора є законними, обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що при подачі позову прокурор був звільнений від сплати судового збору, судовій збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved