Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~22.10.2019 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач [PERSON] 01.07.2009 року уклала з позивачем кредитний договір № CL108450, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 27361,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 28% річних строком до 04.07.2010 року, а за користування кредитними коштами з 05.07.2010 року встановлюється процентна ставка в розмірі 36% річних. Позивач свої зобов`язання виконав та надав відповідачці кредит, проте відповідач не виконала взяте на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 30576 грн. 23.03.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва по цивільній справі № \~ \~ \~ \~ 2604/3317/2012 за заявою ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду прийнято рішення, на підставі якого видано виконавчий лист. Позивач просить за період з 23.03.2012 року по 27.03.2018 року стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 4395,83 грн. та інфляційні збитки в розмірі 20560,46 грн., а також судовий збір в розмірі 1921 грн. \~ \~ \~ \~19.12.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, відповідно до якого відповідач не заперечувала факту укладення 01.07.2009 року кредитної угоди з позивачем та отримання кредиту в ПАТ «Універсал Банк» в розмірі 27361 грн. Також відповідач вказала, що на даний час ніякий боргів перед позивачем у неї не має, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2018 року, в зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача, оскільки вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даними вимогами. \~ \~ \~ \~Інших заяв по суті не надходило. \~ \~ \~ \~За заявою представника позивача справу розглянуто без участі представника. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона дійсно 01.07.2009 року на підставі укладеного кредитного договору з позивачем отримала кредитні кошти в сумі 27361,97 грн. В зв`язку із сімейними обставинами вона не змогла своєчасно виконувати умови укладеного договору, тому у неї виникла заборгованість, яка була стягнута в примусовому порядку. 26.03.2018 року нею в повному обсязі погашено заборгованість перед позивачем шляхом внесення коштів на рахунок Апостолівського районного відділу ДВС, після чого виконавче провадження було закінчено. Представники банку їй повідомили, що не мають до неї жодних претензій, тому вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Також просить застосувати до вимог позивача позовну давність,оскільки вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~ Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 01.07.2009 року уклала з позивачем кредитний договір № CL108450, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 27361,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 28% річних строком до 04.07.2010 року, а за користування кредитними коштами з 05.07.2010 року встановлюється процентна ставка в розмірі 36% річних. Сторонами узгоджено строк дії укладеного договору до 05.06.2017 року. З постанови головного державного виконавця Апостолівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пожидаєвої-Чистик Н.В. від 27.03.2018 року про закінчення виконавчого провадження встановлено, що вимоги виконавчого листа № 2604/3317/12, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 02.04.2012 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» в сумі 31282,4 грн. виконані в повному обсязі. Факт виконання вказаного виконавчого листа підтверджується листом вказаного відділу ДВС від 26.03.2020 року, відповідно до якого останній платіж на користь стягувача перераховано на підставі платіжного доручення № 1936 від 26.03.2018 року. Предметом позову у цій справі є\~\~стягнення на підставі\~статті 625 ЦК України\~3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період 23 березня 2012 року по 27 березня 2018 року за невиконання грошового зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості, підтвердженої рішенням суду. Зважаючи на викладене і відхиляючи приведені вище\~\~доводи відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами, та порушила вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, передбачених\~\~статтею 625 ЦК України. Вирішуючи питання щодо періоду, за який слід стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В судовому засіданні встановлено, що рішення про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 31282,4 грн. на підставі виконавчого листа від 02.04.2012 року фактично виконано відповідачем в повному обсязі 26 березня 2018 року. Право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від суми простроченої заборгованості виникло у позивача в березні 2012 року, тому саме з березня 2012 року для позивача почався перебіг позовної давності. З даним позовом позивач звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області 17 жовтня 2019 року, що підтверджується відтиском штампу на конверті. Враховуючи ту обставину, що відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми заборгованості в межах строку позовної давності з 05.10.2016 року по 27.03.2018 року. Вирішуючи питання щодо розміру суми, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з наступного. На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок втрат від інфляційних процесів та 3% річних, відповідно до якого за період з 23.03.2012 року по 27.03.2018 року 3% річних складають 4395,83 грн., розмір інфляційних втрат складає 20560,46 грн. Відповідачем вказаний розрахунок не оспорено, крім того, в судовому засіданні встановлено, що всі суми, які були стягнуті з відповідача на виконання вищевказаного виконавчого листа враховані позивачем під час здійснення розрахунку. Оскільки позовні вимоги судом задоволено в межах позовної давності, то розмір 3% річних за період з жовтня 2016 року по 27.03.2018 року складає 760,61 грн., розмір інфляційних втрат за вказаний період часу складає 3668,98 грн., всього в розмірі 4429,59 грн., які підлягають стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~Суд відхиляє як неналежний доказ квитанцію від 19.01.2018 року про сплату відповідачем 2795 грн. в рахунок погашення заборгованості, оскільки вказана сума сплачена відповідачем на рахунок ТОВ «ФК «Кредит Капітал», що підтвердила відповідач в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~ з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 340,92 грн. пропорційно розміру задоволених вимог (4429,59 грн. х 1921 грн./24959,92 грн.).

Outcome: partial