overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

23 грудня 2000 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після його смерті залишилась його донька - [PERSON], яка фактично спадщину після смерті батька прийняла, оскільки на момент його смерті надавала йому постійну допомогу, приїздила до м. Алчевська, спілкувалася до дня смерті, вступила в управління спадковим майном. Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати її спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька - [PERSON], померлого [INFO], визнати її такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] у вигляді квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на це майно. Представник позивача - [PERSON], яка діє від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 12.02.2014 року, зареєстрованої в реєстрі за № 157, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 9) у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Вiдповiдач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд вислухавши пояснення сторін, перевiрив матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро приватизації тресту «Алчевськбуд» 27.07.1993 року (а.с. 10), право приватної власності на яку належним чином зареєстровано КП «Алчевське бюро технічної інвентаризації» 19.10.2000 року, запис в реєстровій книзі за № 863, що підтверджується довідкою КП «Алчевське БТІ» за № 133 від 25.02.2014 року (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є його донька - [PERSON] згідно свідоцтва про народження на а.с. 13, яка фактично прийняла спадщину у вигляді квартири [ADDRESS] на підставі ст. 1268 ч. 3 ЦК України, оскільки на момент його смерті надавала йому постійну допомогу, приїздила до м. Алчевська, спілкувалася до дня смерті, вступила в управління спадковим майном. Таким чином, суд вважає, що можливо визнати [PERSON] такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO] та визнати за нею право власності на це спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

23 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/ZAZQWO/3/001, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2012 року. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 16 квітня 2013 року в сумі 3984,05 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 2840,98 гривень; заборгованість за відсотками - 817,49 гривень; пеня по кредиту - 306,12 гривень; пеня по відсоткам - 19,46 гривень, яку представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Фідокомбанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 229,40 гривень судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 014/ZAZQWO/3/001 від 23 грудня 2011 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2012 року. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 16 квітня 2013 року в сумі 3984,05 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 2840,98 гривень; заборгованість за відсотками - 817,49 гривень; пеня по кредиту - 306,12 гривень; пеня по відсоткам - 19,46 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 229,40 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

23 грудня 2012 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], стверджуючи, що відповідач не надає їй належної допомоги на утримання дитини, тому просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини доходів. В судове засідання позивачка не зявилася та надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач теж надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 124 (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який проживає разом з матір'ю (а.с.5). Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності зі ст.80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. При таких обставинах позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

23 грудня 2012 року померла мати позивачів [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала померлій на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 1994 року. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] Спадщину після смерті матері позивачі прийняли, шляхом подачі у встановлений законом шестимісячний строк заяв відповідного змісту до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу - [PERSON]. Інших спадкоємців на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] крім позивачів немає. Позасудовим шляхом позивачі не можуть оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері, оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано належним чином відповідно до вимог діючого законодавства. Посилаючись на ці обставини позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача і просять визнати за ними в рівних частках право власності на спадкове майно. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, про що повідомив суд телефонограмою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 1994 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Із постанови приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу від 20 травня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що після смерті 23 грудня 2012 року [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON], на підставі поданих заяв заведено спадкову справу № 8/2013. На момент заведення спадкової справи, спадкові договори та спадкові справи на імя та від імені [PERSON] були відсутні, а також був складений заповіт на імя [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, нотаріус в задоволенні заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом вказаною постановою відмовила, посилаючись на те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Враховуючи викладене та в звязку з тим, що право власності на спадкову частину квартири [ADDRESS] не зареєстровано належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Приймаючи до уваги, що [PERSON] та [PERSON] довели факт прийняття ними спадщини після смерті матері [PERSON], а саме зазначеного спадкового майна, суд, відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1268-1270 ЦК України, вважає за необхідне визнати за ними в рівних частках право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

23 грудня 2013 р. заявник як орган опіки та піклування, звернуся до суду з даною заявою в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] та просить визнати недієздатною їх матір [PERSON] Покликається на ті обставини, що [PERSON], перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з приводу хронічного психічного захворювання та визнана інвалідом ІІ-групи безтерміново. Зазначає, що вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує постійної сторонньої допомоги, нагляду та догляду. В судове засідання представник заявника не явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, в якій також зазначив, що подану заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, при вирішенні справи покладається на суд. Так як в судове засідання не з»явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ст.197 ЦПК України, не здійснювалось. З»ясувавши обставини справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорта та довідки Гуменецької сільської ради Пустомитівського району № 415 від 30.07.2013 р., [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS], проживає без реєстрації в [ADDRESS]. Відповідно до Розпорядження Пустомитівської РДА від 28.05.2012 р. та листа в.о. головного лікаря «Будинку дитини № 2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушення психіки», малолітні діти [PERSON] - [PERSON] [INFO] проживає з батьком [PERSON], а [PERSON] [INFO] - перебуває в дитячому будинку № 2. Згідно довідок Пустомитівської ЦРЛ від 29.04.2013 р. та від 30.04.2013 р., [PERSON] 1982 р.н. являється інвалідом ІІ групи та перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом хронічне психічне захворювання, за станом здоров»я, не може виконувати батьківських обов'язків. З Акту судово-медичного експерта № 158 від 24.03.2014 р. слідує, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі важкої розумової відсталості в ступені імбецильності. Наявні в неї розлади позбавляють її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує стороннього догляду та опіки. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними. Так як [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними, її необхідно визнати недієздатною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

23 грудня 2013 р. із вказаним позовом до суду першої інстанції звернулась позивачка. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв'язку з чим, просить позов задовольнити. Позивачка до судового засіданняне з*явилась, надавши заяву в якій просить справу розглянути без її участі, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень з приводу поданого позову не надав. В матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено і підтверджується доданими до позовної заяви копією свідоцтва про народження, що відповідач [PERSON] є батьком сина [PERSON], [INFO]. Статтями 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Дитина перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідкою. Відповідач працює, та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У зв'язку з наведеним, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

23 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 24 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Не підтримують сімейні стосунки, через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивач, крім цього, зазначив, що підтримує заявлені вимоги; відповідачка вказала, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 29, від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, яка проживає з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

23 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому вказувала, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.11.2013 року розірвано. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Посилаючись на те, що батько відмовляється від надання будь-якої допомоги, вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 800 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надав. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.11.2013 року шлюб між сторонами розірвано. У сторін від спільного життя є син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні та вихованні дитини та відмовляється від надання будь-якої допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

23 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться лише на її утриманні через відокремлене від сім’ї проживання його батька та відсутності матеріальної допомоги з його боку. У зв’язку з цим, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Сторони у судове засідання не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Тому, за відсутності від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності та наявності від позивача клопотання про підтримання позовних вимог та за відсутності відповідача - розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони з 24 квітня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], (а.с.5), який знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с.6). Позивачка разом із сином [PERSON] проживає по 2-му провулку Лікарняному, 1/1 у смт Липова Долина (а.с.3). Відповідач проживає [INFO]. Відомості про наявність у відповідача сталого регулярного заробітку на час розгляду справи у матеріалах справи відсутні. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст.180 СК України відповідач, як його батько, може і зобов’язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Так, згідно зі ст.180 СК України обов’язок утримувати дитину лежить на обох батьках. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років станом на час ухвалення рішення (за відсутності державного бюджету на 2014 рік) складає 1032 грн. Враховуючи, як того вимагають положення ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (зокрема відсутність у нього сталого регулярного доходу), відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших утриманців, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

23 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 23.10.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 307. Від спільного шлюбу в подружжя є син [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалось, з чоловіком вони різні люди, у них не сумісні характери. На теперішній час сім'я фактично розпалась, з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що примирення і збереження сімґї є неможливим, оскільки сімўя існує формально, а тому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с. 3), та його копію (а.с.4), копію паспорта позивача (а.с. 5), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6), суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд позов задовольняє.

Outcome: approved