Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

23.04.2021 року до суду звернувся представник: адвокат Рябко Ю.М. в інтересах [PERSON] з позовом до органу опіки та піклування виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради про поновлення батьківських прав та припинення стягнення аліментів. 27.04.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. 21.05.2021 року ухвалою суду долучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 23.06.2021 року. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2012 року у справі №0806/971/2012 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном бабусю дітей - [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей на користь їх опікуна [PERSON] .. Батько старшої дитини [PERSON] на момент ухвалення вказаного рішення був визнаний безвісно відсутнім рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 18.07.2011 року у справі № 2-0-32/11, а батько меншої дитини [PERSON] - був записаний у відповідності до ст.135 СК України зі слів матері. Відповідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2012 року у справі №0806/971/2012 підставою для звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав слугували факти того, що [PERSON] ніде не працювала, зловживала спиртними напоями, не цікавилася життям та здоров`ям дітей, не надавала їм матеріальної допомоги. Однак незважаючи на вказане, на момент розгляду цієї справи [PERSON] стала на шлях свого виправлення: відповідно довідки Благодійної організації реабілітаційно-оздоровчого центру «Свобода» від 20.06.2012 року [PERSON] проходить реабілітацію від наркоманії та алкоголізму з 03.04.2012 року, курс реабілітації 6 місяців. На даний час, обставини, які слугували позбавленню батьківських прав, змінилися у кращу сторону, що надає можливість позивачу звернутися до суду з цим позовом. Так, позивач нарешті устаткувала своє життя і 24 березня 2018 року вийшла заміж, створила сім`ю, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на даний час офіційно працевлаштована у ФОП [PERSON] на посаду працівника кухні, отримує стабільні доходи у вигляді заробітної плати, позитивно характеризується за місцем роботи. Позивач проживає у м. Одеса і винаймає житло за адресою: [ADDRESS] . Звертає увагу суду, що проживання позивача в курортному місці матиме позитивний вплив на стан здоров`я дітей та оздоровчий ефект від проживання на морі. Вказане житло 11.02.2021 року було обстежено органом опіки та піклування, воно відповідає усім інтересам дітей. Крім того, позивач з 2019 року почала надавати матеріальну допомогу дітям грошима, одягом, медикаментами та продуктами харчування. Нажаль, позивач не завжди зберігала підтверджуючі документи про їх придбання та надіслання дітям (опікуну), вважаючи це надлишковим формалізмом. При цьому звертає увагу суду, що позивач ставить питання про поновлення прав як матері лише на меншу дитину [PERSON] , [INFO] , оскільки старшій дитині [PERSON] [INFO] виповниться 18 років, вона навчається у професійно-технічному училищі, в гуртожитку якого має свою кімнату і має намір вийти заміж. Дитина [PERSON] , [INFO] , не була ніким усиновлена, батька у відповідності до ст.135 СК України у неї не має. Прохали поновити [PERSON] батьківські права на її дитину [PERSON] , [INFO] , і припинити стягнення з неї аліментів на утримання цієї дитини, не стягувати з відповідача судові витрати. 23.06.2021 року до суду звернувся представник відповідача: начальник служби у справах дітей Копасов О.М. з відзивом на позов, в якому посилався на те, що рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від01.08.2012 року, справа № 0806/971/2012 [PERSON] булапозбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] ,[INFO] . Опікуном над дитиною було призначено [PERSON] , [INFO] , яка їй доводилася бабусею. [INFO] опікун [PERSON] померла, тому наказом від 17.03.2021 року служби у справах дітей Гуляйпільської міської ради Запорізької області малолітня [PERSON] влаштована на тимчасове перебування в родину [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] ,а з 31.05.2021 року мешкає за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] стала на шлях виправлення, не зловживає спиртними напоями, офіційно працевлаштувалася, та веде належний спосіб життя, на обліку лікаря- нарколога та лікаря-психіатране перебуває, прийнята на посаду працівника кухнів ФОП [PERSON] , де зарекомендувала себе як відповідальний, дисциплінований працівник, який не має шкідливих звичок.На цей час вона мешкає за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яку орендує у [PERSON] .24.03.2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що з 2019 року позивач підтримує зв`язок зі своєю донькою [PERSON] , цікавиться її життям та станом здоров`я. Згідно з актом обстеження умов проживання від 11.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] , у квартирі є окреме ліжко для дитини, місце для підготовки до уроків, у помешканні чисто, охайно, створені належні умови для проживання та її всебічного розвитку. Тому вважають доцільним поновлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] (а.с.54-58). В судовому засіданні позивач позов підтримала та прохала його задовольнити, суду пояснивши, що вона вела неналежний спосіб життя, мала судимість за крадіжку, гадала, що її засудять, після позбавлення батьківських прав діти залишилися проживати з її матір`ю, яку призначено їх опікуном. Опікун оформила допомогу на дітей. Зараз вона проживає в м. Одеса, де орендує квартиру разом зі своїм чоловіком, у них спільних дітей не має, хоча її чоловік має іншу віру, він спілкувався з дитиною онлайн, вважає, що вони знайдуть спільну мову. Після смерті її матері - опікуна дітей, молодша донька тимчасово проживає разом з її двоюрідною сестрою в м. Запоріжжя, відвідувала школу в м. Гуляйполе, а старша донька вже повнолітня, навчається у професійно-технічному училищі, в гуртожитку якого має свою кімнату і має намір вийти заміж. На даний час вона працює на кухні в кафе, має дохід 6000 грн. на місяць, загальний дохід її сім`ї - 23000 грн. на місяць. В їх квартирі створені належні умови для проживання дитини та соціальною службою було проведено обстеження умов її проживання, з чоловіком мають плани на покращення житлових умов. Вона кожного дня спілкується з донькою, переписується у соціальних мережах, допомагає їй матеріально. В судовому засіданні представник позивача: адвокат Рябко Ю.М. позов підтримав та прохав його задовольнити, суду пояснив, що були підстави для позбавлення позивача батьківських прав, однак позивач змінила своє життя, стала релігійною особою, має всі умови для проживання дитини, тому має право на другий шанс, вважає, що поновлення батьківських прав жодним чином не порушить прав дитини, а лише надасть змогу позивачу нести обов`язки матері. В судовому засіданні представник відповідача: начальник служби у справах дітей Копасов О.М. не заперечував проти задоволення позову, посилався на рішення виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради №124 від 17.06.2021 року, яким затверджено відзив на позов (фактично, що є відповідним висновком), в якому вважають за доцільне поновлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . В судовому засіданні дитина: [PERSON] висловила бажання залишитися проживати з двоюрідною сестрою. Вказала на те, що їй необхідний час для налагодження стосунків з матір`ю, оскільки вона раніше з нею майже не спілкувалася. Наразі вона не хоче змінювати своє місце проживання, тому просила щоб вона залишилася у сім`ї своєї сестри. Щодо поновлення прав матері фатично не заперечувала. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, надали лист про направлення документів до служби у справах дітей Одеської міської ради. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 п.4 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] народилася [INFO] в м. Чортків Тернопільської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 02.05.2018 року та копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.6). Позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка на час розгляду справи судом досягла повноліття, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27.08.2003 року (а.с.13). Позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 24.04.2008 року (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 04.03.2021 року, виданим Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), батько дитини [PERSON] - [PERSON] записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.12). 01.08.2012 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі №0806/971/2012 позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном дітей - [PERSON] , [INFO] , стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів прибутку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину до досягнення їх повноліття, на користь [PERSON] , починаючи стягнення з 23.04.2012 року (а.с.52-53). 24.03.2018 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.03.2018 року (а.с.9). [INFO] опікун дітей [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.03.2021 року (а.с.7). 17.03.2021 року наказом служби у справах дітей Гуляйпільської міської ради Запорізької області малолітня [PERSON] влаштована на тимчасове перебування в родину [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] ,а з 31.05.2021 року мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відзивом на позов. Позивач [PERSON] на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, що підтверджується довідками КНП «Гуляйпільська міська лікарня» (а.с.19-20). Позивач [PERSON] офіційно працевлаштована у ФОП [PERSON] на посаду працівника кухні, отримує стабільні доходи у вигляді заробітної плати, позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується копією наказу від 18.02.2021 року та копією характеристики від 01.03.2021 року (а.с.21-22). Позивач [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яку орендує у [PERSON] , що підтверджується копією договору оренди квартири від 17.09.2019 року та копією витягу з реєстру речових прав (а.с.23-26). 11.02.2021 року родину позивача [PERSON] за адресою проживання: [ADDRESS] , було обстежено представниками органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, під час обстеження встановлено, що у квартирі є окреме ліжко для дитини, місце для підготовки до уроків, у помешканні чисто, охайно, створені належні умови для проживання та її всебічного розвитку, що підтверджується копією акту обстеження умов проживання (а.с.27). Позивач [PERSON] з 2019 року підтримує зв`язок з донькою [PERSON] , цікавиться її життям та здоров`ям, надає матеріальну допомогу грошима, одягом, медикаментами та продуктами харчування, що підтверджується копіями транспортних накладних, фіскальних чеків та банківських квитанцій (а.с.28-34). За рішенням виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради №124 від 17.06.2021 року затверджено відзив на позов, що є фактичним висновком органу опіки та підклування, в якому вважають за доцільне поновлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Так, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.ч.1-6 ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Рішення суду про поновлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» статтею 169 СК особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним. У разі відмови в задоволенні позову про поновлення батьківських прав повторно звернутися до суду з таким позовом можна лише через один рік із часу набрання відповідним рішенням суду законної сили. Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, яка є матір`ю малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щодо якої рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 01.08.2012 року у справі №0806/971/2012 її позбавлено батьківських прав та стягнуто аліменти на її утримання, з позовом відповідно до ст.169 СК України про поновлення батьківських прав на дитину та припинення стягнення аліментів, з підстав того, що її поведінка та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав - змінилися: вона одружилася, працює, має стабільний дохід та постійне місце проживання, наркотичної та алкогольної залежності не має, з 2019 року спілкується з донькою, надає їй матеріальну допомогу. Так, судом встановлено, що підставою позбавлення позивача батьківських прав відповідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 01.08.2012 року у справі №0806/971/2012 було те, що остання не дбала про майбутнє своїх доньок, про їх розвиток, не піклувалася про їх виховання, не цікавилася їх здоров`ям та життям, матеріальної допомоги не надавала, мала алкогольну та наркотичну залежність. Після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд доходить висновку, що позивач свідомо змінила свою поведінку та змінилися обставини, що були підставою для позбавлення позивача батьківських прав щодо її доньки [PERSON] . Так, позивач на час розгляду справи судом на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться; офіційно працевлаштована у ФОП [PERSON] на посаду працівника кухні, отримує стабільні доходи у вигляді заробітної плати, позитивно характеризується за місцем роботи; з 24.03.2018 року одружена з [PERSON] ; фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яку орендує; з 2019 року підтримує зв`язок з донькою [PERSON] , телефонує їй, цікавиться її життям та здоров`ям, надає матеріальну допомогу грошима, одягом, медикаментами та продуктами харчування; виявляє зацікавленість у розгляді справи на її користь: за власні кошти найняла адвоката, вказала на те, що забезпечить якомога сприятливі умови для налагодження контакту з дочкою та не наполягатиме на різких змінах у житті дитини. Крім того, 11.02.2021 року родину позивача за адресою проживання: [ADDRESS] , було обстежено представниками органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, під час обстеження встановлено, що у квартирі є окреме ліжко для дитини, місце для підготовки до уроків, у помешканні чисто, охайно, створені належні умови для проживання та її всебічного розвитку. Також суд враховує, щона час розгляду справи судом дитина [PERSON] , [INFO] ,не була усиновлена та не досягла повноліття, крім того, батько дитини записаний у відповідності до ст.135 СК України, а її опікун [PERSON] померла [INFO] , і дитина наказом служби у справах дітей Гуляйпільської міської ради Запорізької області від 17.03.2021 року влаштована на тимчасове перебування в родину двоюрідної сестри дитини [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] . Остання, в судовому засіданні не вказала на причини, які б перешкодили поновленню [PERSON] у її батьківських правах відносно [PERSON] . Також, зазначила, що до судового засідання сама [PERSON] не виказувала будь-якого занепокоєння таким поновленням та не казала їй про те, що хоче залишитися на її піклуванні. Тому, суд дійшов висновку про те, що позивач проявляє батьківські почуття до своєї дитини і вчиняє дії для забезпечення їй необхідних умов проживання, намагається виконувати обов`язки матері щодо виховання та розвитку дитини, що відповідає вимогам ст.150 СК України. Таким чином, за встановлених обставин, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради щодо доцільності поновлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , та вважає, що поновлення матері батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини. Щодо вимоги позивача про припинення стягнення з неї аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Частиною 4 ст.273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них. За таких обставин, враховуючи, що суд дійшов висновку про доцільність поновлення позивачу батьківських прав на дитину, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, тому суд вважає, що наявні обставини, які впливають на припинення стягнення з позивача періодичних платежів - аліментів на утримання її доньки, та приймає рішення про припинення стягнення з позивача аліментів. Крім того, відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач фактично визнав позовні вимоги в повному обсязі, про що зазначено у відзиві на позов, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку із тим, що всі наведені вище факти можна розцінювати як зміну поведінки позивача та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав щодо дитини, тому виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне поновити позивачу батьківські права відносно доньки та припинити стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивач прохала не стягувати з відповідача судові витрати, то судовий збір у сумі 908 грн., який сплачено нею при подачі позову, суд залишає за позивачем.

Outcome: approved