Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

24.07.2017 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду з вказаною заявою про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів. Мотивуючи заяву, [PERSON] зазначив, що його мати [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) М.Б. народилася 12.08.1959 року в с. Юхимівка. У 1978 році заявник закінчила Сімферопольський технікум харчової промисловості, отримавши кваліфікацію техніка-технолога по спеціальності «технологія консервування». Свою трудову діяльність [PERSON] розпочала 05.11.1979 року на Мурафському плодоконсервному заводі, що знаходиться в с. Мурафа, де працювала по 07.03.2002 року, що підтверджується записами в трудовій книжці серії БТ-ІІ №4583140 від 11.08.1989 року. При подачі документів для оформлення пенсії у Шаргородське ОУПФУ Вінницької області було встановлено, що у дипломі про освіту, виданому 28.02.1978 року Сімферопольським технікумом харчової промисловості заявник значиться, як «Ткач Марія Болеславівна», у трудовій книжці, виданій 11.08.1989 року КП «Мурафський консервний завод», як «Ткач-Дворжецкая Мария Болеславовна», а у архівній довідці від 26.02.2015 року, виданій Шаргородським районним Трудовим архівом Шаргородської районної ради Вінницької області про її роботу та заробіток в КП «Мурафський консервний завод» у книгах обліку праці та розрахунків робітками і службовцями Мурафського консервного заводу «[PERSON] Бол.», тоді як в паспорті, свідоцтві про народження, свідоцтві про одруження та в інших документах як «Ткач (Дворжецька) Марія Боліславівна». Тобто має місце неповнота та невідповідність її прізвища та по батькові в дипломі про освіту, трудовій книжці, архівній довідці про заробіток із записами у паспорті та в інших документах. У звязку з ліквідацією КП «Мурафський консервний завод» с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області змін до документів внести неможливо. Просить встановити факт належності [PERSON] диплому серії АТ №709294, що виданий 28.02.1978 року Сімферопольським технікумом харчової промисловості на імя «Ткач Марії Болеславівни», трудової книжки серії БТ-ІІ №4583140, виданої 11.08.1989 року КП «Мурафський консервний завод» с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області на імя «Ткач-Дворжецкой Марии Болеславовны», а також архівної довідки, виданої Шаргородським районним Трудовим архівом Шаргородської районної ради Вінницької області 26.02.2015 року про заробіток та трудовий стаж на Мурафському консервному заводі с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області на імя «[PERSON] Бол.». Встановлення цього факту необхідне заявниці для призначення пенсії. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON], що діє на підставі довіреності від 26.06.2017 року (а.с.7), підтримав заяву, зсилаючись на ті самі обставини. Суду пояснив, що заявниця у 1978 році закінчила Сімферопольський технікум харчової промисловості, з 1979 року працювала на Мурафському плодоконсервному заводі. Під час збору документів у трудовому архіві з метою оформлення пенсії заявниця виявила невідповідність та неповноту в написанні її прізвища та по батькові в дипломі про освіту, трудовій книжці та книгах обліку праці та розрахунків з робітниками і службовцями Мурафського плодоконсервного заводу та в паспорті і інших документах. Так, у дипломі про освіту, виданому Сімферопольським технікумом харчової промисловості вона значиться, як «Ткач Марія Болеславівна», у трудовій книжці, виданій КП «Мурафський консервний завод» «Ткач-Дворжецкая Мария Болеславовна», а у архівній довідці від 26.02.2015 року №01-13-67, виданій Шаргородським районним Трудовим архівом Шаргородської районної ради Вінницької області про її роботу та заробіток на Мурафському консервному заводі с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області «[PERSON] Бол.» замість «Двржецька (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON]», що не відповідає запису в паспорті та в інших документах. [PERSON] наявність вказаних розбіжностей у оформленні пенсії заявниці відмовлено. Просить задовольнити заяву і встановити факт належності заявниці правовстановлюючих документів диплому про освіту, трудової книжки, архівної довідки. Встановлення цих фактів має для заявниці юридичне значення, так як дозволяє реалізувати своє право на отримання пенсії. Представник заінтересованої особи Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області в судове засідання не зявився, але 01.08.2017 року від в.о. начальника Шаргородського ОУПФ України Вінницької області [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, щодо задоволення заяви і встановлення юридичного факту заперечень не має (а.с.20). Вислухавши пояснення представника заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.02.1978 року Сімферопольським технікумом харчової промисловості заявниці [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] видано диплом серії АТ №709294 про те, що вона у 1974 році вступила до вказаного технікуму, а в 1978 році закінчила повний курс навчального закладу по спеціальності «технологія консервування» та на підставі рішення Державної кваліфікаційної комісії від 28.02.1978 року отримала кваліфікацію техніка-технолога. При цьому у вказаному дипломі допущено помилку в написанні заявниці по батькові і зазначено, що він виданий на імя «Ткач Марії Болеславівни». Вказаний факт підтверджується поясненнями представника заявниці, дипломом серії АТ №709294 від 28.02.1978 року, який містить печатку навчального закладу, реєстраційний номер 1551, засвідчений підписами голови Державної кваліфікаційної комісії, директор та секретаря навчального закладу, а також свідоцтвами про народження і одруження заявниці, відповідно серії І-АМ №294835 та серії І-АМ №437588, з яких вбачається, що по батькові заявниця значиться як «Боліславівна» та народилася в сімї [PERSON] і [PERSON], а після укладення шлюбу з [PERSON] 06.11.1980 року заявниці присвоєно прізвище «Дворжецька» (а.с.9, 12). Виправити помилку при написанні її по батькові в дипломі про освіту іншим шляхом виправити неможливо, оскільки диплом заявниці видано в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим України, що визнана тимчасово окупованою територією України. Так, законодавчим актом, який визначає поняття «тимчасово окупована територія», є\~ Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». \~\~\~\~ Згідно із ст.1\~ Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції\~та законів України. Відповідно до ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Таким чином, вище вказаним Законом України визначено, що тимчасово окупованою територією є [PERSON] Крим, тому м. Сімферополь, де видано заявниці диплом про освіту, відноситься до населених пунктів, які знаходяться на тимчасово окупованій території. Також судом встановлено, що при виписці та видачі заявниці 11.08.1989 року трудової книжки серії БТ-ІІ №4583140 в КП «Мурафський консервний завод» зазначено, що вона видається на імя «Ткач-Дворжецкой Марии Болеславовны» (а.с.27). При цьому, у вказаній трудовій книжці допущено помилку в написанні прізвища та по батькові заявниці, зазначивши прізвище як «Ткач-Дворжецкая», а по батькові як «Болеславовна». Так, заявниця поступила на роботу в КП «Мурафський консервний завод» 05.11.1979 року, тобто до одруження і її прізвище мало бути зазначено в трудовій книжці, як «Ткач», а по батькові як «Боліславівна», відповідно до свідоцтва про народження та паспорта. В трудовій книжці зазначено, що прізвище «Ткач» змінено на «Дворжецька» на підставі свідоцтва про одруження (а.с.27). Разом з тим, у трудовій книжці зазначено подвійне прізвище «Ткач- Дворжецкая», що не відповідає свідоцтву про одруження, відповідно до якого при одруженні заявниці присвоєно не подвійне прізвище, а прізвище «Дворжецька». При цьому, число, місяць і рік народження, які зазначені в трудовій книжці, відповідають числу, місяцю і року народження в паспорті та свідоцтві про народження заявниці. 26.02.2015 року Шаргородським районним Трудовим архівом Шаргородської районної ради видано [PERSON] архівну довідку за №01-13-67 про її заробітну плату на Мурафському консервному заводі Шаргородського району Вінницької області у 1990-1996 роках. При цьому, в означеній архівній довідці допущено помилку та неповноту при написанні прізвища і по батькові заявниці і вказано, що вона видана про заробіток за 1990-1996 роки на імя «Ткач» [PERSON] «Бол.» (а.с.11), замість «Дворжецької» [PERSON] «Боліславівни». Зазначені факти в судовому засіданні підтверджені також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду показала, що проживає в [INFO]. З 1964 року по 2000 рік вона пропрацювала робітницею консервного цеху в КП «Мурафський консервний завод». Майстром у консервному цеху з 1991 року працювала заявниця. Їй достовірно відомо, що прізвище заявниці «Дворжецька», а по батькові заявниця значиться як «Боліславівна». Після звільнення її у 2000 році з роботи, їй відомо, що [PERSON] продовжувала працювати. Крім того, їй відомо, що інших працівників із таким прізвищем, іменем та по-батькові на заводі не було. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає в с. Мурафа на вул. Заводській, 60. Вона працювала до 2001 року майстром в консервному та мясному цехах Мурафського консервного заводу, що знаходився у с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області. Заявниця прийшла на роботу у 1979 році молодою дівчиною, прізвище мала «Ткач», а потім одружилася і змінила прізвище на «Дворжецька». По батькові заявниця значиться як «Боліславівна». З 1991 року [PERSON] була призначена на посаду майстра консервного цеху і продовжувала працювати на цій посаді до 2002 року. Їй достовірно відомо, що інших осіб із таким прізвищем, іменем та по батькові на заводі не працювало. Встановлені судом факти підтверджується також паспортом заявниці, де остання зазначена як «Дворжецька Марія Боліславівна» (а.с.5-6); трудовою книжкою серії БТ-ІІ №4583140, виданою Мурафським консервним заводом заявниці, в якій дата народження збігається із паспортними даними, а періоди роботи заявниці збігаються із періодами роботи, вказаними в архівній довідці про роботу (а.с.27-29); архівною довідкою від 26.02.2015 року за №01-13-67, виданою Шаргородським районним Трудовим архівом Шаргородської районної ради Вінницької області заявниці [PERSON] про її заробітну плату, записи про роботу і трудовий стаж в якій збігаються із записами про роботу і трудовий стаж, що зазначені у трудовій книжці заявниці (а.с.11); свідоцтвом про народження заявниці серії І-АМ № 294835, з якого вбачається, що по батькові остання зазначена як «Боліславівна» (а.с.12); копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №437588 (а.с.12), з якого вбачається, що прізвище заявниці після одруження змінено з «Ткач» на «Дворжецька»; свідоцтвами про народження дітей заявниці [PERSON], [PERSON], [PERSON], у яких прізвище, імя та по батькові заявниці значиться, як «Дворжецька Марія Боліславівна» (а.с.13-14); повідомленням відділу статистики у Шаргородському районі від 24.07.2017 року про те, що станом на 29.12.2011 року КП «Мурафський консервний завод» вилучено з ЄДРПОУ у звязку з державною реєстрацією припинення юридичної особи у звязку із визнанням банкрутом (а.с.15). З повідомлення Шаргородського обєднаного УПФУ Вінницької області від 30.06.2017 року №448/09-25/02 вбачається, що врахувати подані заявницею документи для призначення пенсії неможливо, оскільки наявні неповнота та помилки в написанні її по батькові (а.с.8). Встановлення факту належності заявниці правовстановлюючих документів має для останньої юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на призначення пенсії. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.6 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази належності їй диплому про освіту, трудової книжки та архівної довідки про роботу у КП «Мурафський консервний завод», які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви [PERSON] При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Outcome: approved