Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

22 вересня 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири як на майно придбане під час перебування у зареєстрованому шлюбі, за [PERSON] та [PERSON] визнати право власності на 1/4 частки квартири за кожним в порядку спадкування за Законом після смерті [PERSON] В обґрунтування позову зазначили, що 27 грудня 2014 року помер [PERSON] чоловік [PERSON] та батько [PERSON] та [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 квартири [ADDRESS]. Вищезазначена квартира знаходиться в ЖБК «Жовтень». Померлий [PERSON] був членом ЖБК «Жовтень» з 20 лютого 1985 року. Пайовий внесок за дану квартиру в розмірі 4145 рублів 52 копійки був сплачений [PERSON] в повному обсязі. Дана квартира є спільною сумісною власністю, оскільки позивач [PERSON] разом з чоловіком, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з 1978 року, виплачувала пайовий внесок за квартиру. В шестимісячний термін після смерті [PERSON] позивачі [PERSON], що також діяла в інтересах від імені [PERSON], подали заяви про прийняття спадщини до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори. Позивач [PERSON] відмовилася у встановленому законом порядку від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь дітей. Проте, 30 липня 2015 року державний нотаріус [PERSON] відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину за Законом на квартиру, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру, в звязку з чим позивачі були вимушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON], яка діє від свого імені та за довіреністю в інтересах [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити у повному обсязі, також зазначили, що в резолютивній частині позовної заяви помилково вказано частки, на які позивачі [PERSON] та [PERSON] просять визнати право власності, а саме 1/2, тоді як в описовій частині позову вірно вказано 1/4 частки. В судове засідання не зявився представник відповідача [PERSON] районної у місті [PERSON] ради, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, який просив суд прийняти рішення згідно чинного законодавства. Представники третіх осіб Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, ЖБК «Жовтень» в судове засідання не зявилися, в наданих суду письмових заявах просили розглянути справу за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечували. Суд, вислухавши пояснення позивачів, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про одруження позивач [PERSON] являлась дружиною [PERSON] (а.с. 14), позивачі [PERSON] та [PERSON] являються відповідно дочкою та сином [PERSON] (а.с. 16, 19). 27 грудня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: кооперативну квартиру [ADDRESS], яка складається із двох кімнат та має загальну площу 47,0 кв.м., зокрема житлову площу 32,4 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорта (а.с. 60-61), та її вартість згідно до звіту про оцінку майна складає 148200 грн. (а.с. 62-63). Позивачі [PERSON], як дружина, [PERSON] та [PERSON], як діти спадкодавця, є спадкоємцями першої черги за законом всіх його прав та обовязків. Позивач [PERSON], яка діє від свого імені та від імені [PERSON] за довіреністю, звернулася у встановлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] до Другої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті померлого, а позивач [PERSON] звернулася до тієї ж самої нотаріальної контори для оформлення відмови від спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] На підставі заяви [PERSON] державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори було зареєстровано спадкову справу за № 360/2015 до майна померлого 27 грудня 2014 року спадкодавця [PERSON], що підтверджується копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 59). 30 липня 2015 року державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [PERSON], в звязку з відсутність правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру (а.с 9-10). Як вбачається з копій паспортів позивачів, у спірній квартирі вони зареєстровані: [PERSON] з 12 березня 1985 року, [PERSON] з 03 листопада 1995 року, [PERSON] з 06 липня 1999 року (а.с. 13, 15 зворотній бік, 18 зворотній бік). Факт того, що спірна кооперативна квартира дійсно фактично належала спадкодавцю [PERSON], який за життя не здійснив формальну державну реєстрацію набутого ним права власності на зазначену квартиру, доводиться такими доказами. 20 лютого 1985 року [PERSON] у складі сім`ї: він, дружина [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON], на підставі ордеру № 225, виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] районної у місті [PERSON] ради, отримав двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], що належить ЖБК «Жовтень» (а.с. 11). Як встановлено у судовому засіданні з пояснень позивачів, спадкодавцем було сплачено паєнакопичення за спірну квартиру у розмірі 4145,52 рублів в повному обсязі в 1991 року, що також підтверджується довідкою ЖБК «Жовтень» (а.с. 8), отже він юридично набув право власності на спірну квартиру. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. [PERSON] в 1991 році повністю виплатив пайовий внесок за двокімнатну кооперативну квартиру, що підтверджується вище згадуваною довідкою ЖБК «Жовтень» та поясненнями позивачів в судовому засіданні, отже на підставі ст. 15 Закону України «Про власність» [PERSON] набув право власності на спірну кооперативну квартиру. В той же час, враховуючи те, що оформлення права власності на спірну квартиру є правочином, що у відповідності до ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України підлягає державній реєстрації і є вчиненим з моменту його оформлення в Криворізькому БТІ або Реєстраційній службі, так сталося, що [PERSON], повністю сплативши ЖБК свій пайовий внесок, і фактично набувши право власності на двокімнатну кооперативну квартиру, формально не встиг зареєструвати набуте ним право власності на нерухоме майно і оформити свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 63 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вони також мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до вимог ст. 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено і підтверджено право позивачів [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців на отримання в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частину двокімнатної кооперативної квартири, пайовий внесок на яку був повністю сплачений спадкодавцем [PERSON] Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири, як спільного сумісного майна подружжя, та позивачів [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину квартири за кожним у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved