overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

23 травня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від грудня 2012 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3, 14, 15). 05 грудня 2018 6року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 43). Позивачка до суду не з'явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с. 38). Відповідач до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 21 лютого 2019 року суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 12.12.2012 року. Шлюб зареєстровано відділом реє страції актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис - 1919) (а.с.а.с. 4, 35, 36). Від шлюбу сторони дітей не мають. Від 2017 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно, і її збереження неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

23 травня 2018 року позивачка надала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі - 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідач позов визнав частково у розмірі 2000 грн. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 24.10.2009 по 10.09.2015 р. перебували у шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги наведене і виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обоюдного обов'язку батьків на їх утримання, а також обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини по її утриманню. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, наданий позивачем акт про надання правової допомоги від 19 травня 2018 року, в якому вказано, що замовник сплатив виконавцям гонорар у розмірі 1 000 грн. суд оцінює критично та не може прийняти, як належний доказ щодо підтвердження сплати саме такої суми, оскільки жодних платіжних документів, що підтверджують дійсну оплату послуг адвоката і понесених ним витрат, до суду не надано. Таким чином, позивачем не надано належних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, тому у задоволені вимоги про стягнення судових витрат на правову допомогу слід відмовити. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

23 травня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 23 серпня 1977 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Будинком одруження виконавчого комітету місцевої Ради м. Жданов Донецької області, актовий запис № 3115. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2006 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 серпня 1977 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Будинком одруження виконавчого комітету місцевої Ради м. Жданов Донецької області, актовий запис № 3115 (а.с.6). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

23 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за позивачкою права власності на транспортні засоби: MERCEDES-BENZ SPRINTER 313CDI 2148, 2005 року, № двигуна [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; БОГДАН А-091 4590, 2003 року, № двигуна 4HG1970345, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; визнання за відповідачем права власності на транспортні засоби: MERCEDES-BENZ 311CDI 2151, 2002 року, № двигуна [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; MERCEDES-BENZ 814 4250, 2000 року, № двигуна [NUMBER] , № шасі WDB6703532N085961, реєстраційний номер [NUMBER] . 17 липня 2019 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію Ѕ частини вартості спірних транспортних засобів в сумі 424\~585 грн. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільно набутого майна подружжя задоволено повністю (а.с. 117-118). Постановою Миколаївського апеляційного суду вказане судове рішення залишено без змін (а.с. 178-187). 31 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судового збору, оскільки при ухваленні рішення вказане питання не було вирішено. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] при зверненні до суду з вказаним позовом сплатила судовий збір в розмірі 5 820 грн 63 коп.. З урахуванням викладеного, а також того факту, що судом було задоволено вимогу про стягнення з відповідача коштів в сумі 424\~585 грн, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки 4\~245 грн 85 коп. в рахунок відшкодування судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

23 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). В обґрунтування позову позивач зазначала, що 27 лютого 2018 року на вул. Дніпровський узвіз сталася ДТП за участю автомобіля марки Нісан Кашкай, номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу, автомобіля марки Лянчіа, номерний знак [NUMBER] , марки Хонда Акорд, номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] та марки Ніссан Альмера, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті даного ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що призвело до завдання збитку позивачу. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року, винуватцями зазначеної ДТП визнано водіїв [PERSON] та [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Вусо» (далі - ПрАТ «СК «Вусо»), згідно з полісом серії АМ «№2246776 та [PERSON] - в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Перша» (далі - ПрАТ «СК «Перша») згідно з полісом серії АК №8125251. З метою отримання відшкодування шкоди позивач звернулася до ПрАТ «СК «Вусо» та до ПрАТ «СК «Перша» з відповідними заявами про виплату страхового відшкодування та надала відповідні документи для виплати страхового відшкодування. Ураховуючи те, що мала місце обопільна вина двох учасників ДТП, то страхові компанії винуватців ДТП здійснили виплату позивачу зменшивши її на 50%,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

23 травня 2019 року АТ КБ « Приват Банк » звернулося до суду з позовом до [PERSON] , вказуючи на те, що остання, з метою отримання банківських послуг, 13 липня 2015 року підписала Заяву №б/н, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості та свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим, станом на 26 березня 2019 року, у неї утворилася заборгованість у загальному розмірі 12 500 грн. 79 коп., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 422 грн. 61 коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 8 175 грн. 21 коп., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 2 831 грн. 50 коп., штрафу / фіксована частина/ в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу / процентна складова / в розмірі 571 грн. 47 коп. Тому, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1 921 грн. 00 коп. Одночасно з позовом представник позивача за довіреністю Кіріченко В.М. подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог АТ КБ « Приват Банк » та розгляд справи у його відсутність. Ухвалою суду від 28 травня 2019 року позову заяву АТ КБ « Приват Банк » до [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб / а.с.37 /. При цьому, до відому сторін доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 08 год. 00 хв. 26 липня 2019 року. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала без поважних причин відзив, суд у відповідності з вимогами ч.8 ст.178 ЦПК України розглядає справу за наявними матеріалами. Дослідивши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

23 травня 2019 року заявник, яка проживає по [ADDRESS] звернулася із заявою до суду, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючих документів - державних актів серії [NUMBER] та [NUMBER] від 23 грудня 2002 року, виданих Овруцькою районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] її померлій матері - [PERSON] . Мотивуючи тим, що є спадкоємцем після смерті матері, однак спадщину оформити не може, оскільки в державних актах на право власності на земельну ділянку по батькові матері значиться як « [PERSON] » тоді як в свідоцтві про смерть та в паспорті « [PERSON] ». Заявник просить справу розглядати у її відсутність. Представник заінтересованої особи надала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, щодо задоволення заяви не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та є матір`ю заявника, про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 02 грудня 1961 року та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 31 серпня 1957 року та копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 01 листопада 2018 року № витягу 00021341184 (а.с.3,4,5,9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки. З копії державних актів на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] видно, що по батькові [PERSON] зазначено « [PERSON] », в той час як у свідоцтві про смерть її прізвище вказано « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької державної нотаріальної контори від 17.05.2019 року №1983/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, але юридично не оформив, оскільки не встановлений факт належності державних актів спадкодавцеві. З огляду на це суд дійшов висновку, що від встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] на нерухоме майно залежить виникнення права спадкоємця [PERSON] на оформлення спадщини, а саме земельних ділянок після смерті спадкодавця. Вказані обставини не викликають у суду сумнівів в належності вищевказаних документів [PERSON] , а тому суд вважає факт належності правовстановлюючих документів доведеним. Заявником сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

23 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 11 липня 2015 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через подружню зраду відповідачем та різні характери. Шлюбні відносини вони припинили, спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 10 червня 2019 року було відкрито провадження у справі (а.с. 14-15). У підготовче засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 липня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 230 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 9). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 10). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне в зв`язку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

23 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який був зареєстрований 10 серпня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області , актовий запис № 509. Свою заяву мотивує тим, що з 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина : [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі постійно виникали сварки, втрачено взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб 10 серпня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 509 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина : [PERSON] , [INFO] .( а.с.7) Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що сім`я з відповідачем не склалася, у шлюбі постійно виникали сварки, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

23 травня 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки, посилаючись на те, що 13 листопада 2014 року відповідачка [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради з заявою та декларацією про призначення житлової субсидії на період з жовтня 2015 року по квітень 2017 року. В декларації, як осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні, нею було зазначено троє осіб. Рішенням від 09 листопада 2015 року відповідачу було призначено субсидію на період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року та рішенням від 05 липня 2016 року за період з травня 2016 року по квітень 2017 року.

Outcome: dismissed