Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів 6221 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 7500 грн. у відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру. Поверхом вище розташована квартира № 80 в тому ж будинку, що належить відповідачам. 24 квітня 2015 року та 14 червня 2015 рокумешканцями квартири № 80 відбулося затоплення квартири позивача, в результаті чого відбулося вздуття гіпсокартону, зявились тріщини фарби на стелі, намокання дверної коробки, шафи. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність вини відповідачів та недоведеність розміру матеріальної шкоди. Представник третьої особи при вирішення спору поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] у користуванні [PERSON] в цілому на підставі ордеру на жиле приміщення від 26.12.2012 (а.с. 8). Право власності на квартиру № 80 в тому ж будинку зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.07.2013. 24 квітня 2015 року сталося залиття зазначеної квартири, про що в той же день складений акт, затверджений директоромТОВ «МЖК Чернігів». Актом встановлено, що в квартирі№ 71 в будинку № 9 по вулиці Челюскінців в м. Чернігові сталося залиття ванної кімнати, причиною залиття стало протікання води зі стелі між плитою перекриття і каналізаційною трубою діаметром 100 мм з квартири № 80 поверхом вище. В результаті залиття відбулося вздуття гіпсокартону та тріщини фарби на стелі (площа приблизно 5 кв.м), залиття перфоратору, шліфмашинки, одягу, книжної полки, швейної машинки(а.с. 9). 14 червня 2014 року сталося друге залиття квартири, в якій проживає позивач. Актом, затвердженим директором ТОВ «МЖК Чернігів» від 15.06.2015, встановлено, що в квартирі№ 71 в будинку № 9 по вулиці Челюскінців в м. Чернігові сталося залиття ванної кімнати (гардеробної), причиною залиття стало протікання води зі стелі між плитою перекриття і каналізаційною трубою діаметром 100 мм з квартири № 80 поверхом вище. В результаті залиття відбулося намокання гіпсокартону (1 кв.м), калюжа на підлозі (площа 7 кв.м), намокання дверної коробки, шафи знизу(зворотна сторона а.с. 9). Відповідно до положень частини 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобовязує, власник зобовязаний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 3\~статті 156 ЖК Української РСР, частиною 1 \~статті 177 ЖК Української РСР\~на власника квартири та членів його сім'ї покладений обовязок дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири), забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітинах та в інших місцях загального користування. Також згідно пунктів 7, 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Kабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 (зі змінами), власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Власники, наймачі (орендарі)приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно іззаконодавством. Згідно ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідальність за завдану позивачеві шкоду повинні нести відповідачі як власники квартири [ADDRESS], що знаходиться поверхом вище квартири, де проживає позивач. Суд не погоджується з доводами відповідачів про відсутність їхньої вини у завданні шкоди позивачеві, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, акти від 05 травня та 07 липня 2015 року про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), затверджені директором ТОВ «МЖК Чернігів» [PERSON], якими встановлений факт залиття квартири відповідачів, не доводять відсутність вини відповідачів у завданні шкоди позивачу, оскільки складені через значний проміжок часу після залиття квартири останнього. Про відсутність звязку між даними подіями зазначив і представник ТОВ «МЖК Чернігів».Також суд критично ставиться до показань допитаного у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], оскільки його думка щодо причин затоплення та його наслідків не може підмінювати собою акти, складені представниками ТОВ «МЖК Чернігів» у відповідності до наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Відповідно до ч. 1\~ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як убачається зі Звіту про оцінку вартості збитку, завданого [PERSON], власнику квартири за адресою: [ADDRESS], внаслідок підтоплення, складеного 22.06.2015 ПП «Експертна фірма «Експерт-Плюс», загальна вартість збитку, завданого позивачеві 24.04.2014 та 14.06.2015, складає 6 221 грн. (а.с. 10-25). Заперечення відповідачів щодо розміру вартості збитку суд не може взяти до уваги з огляду на вимоги ч. 1 ст. 61 ЦПК України, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами. Суд розяснював відповідачам право заявити клопотання про призначення судової експертизи, яким вони не скористалися. Доводи ж про відсутність у оцінювача [PERSON] прав на проведення оцінки вартості збитку суперечать матеріалам справи, зокрема Сертифікату субєкта оціночної діяльності, Посвідченню про підвищення кваліфікації оцінювача, Свідоцтву про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів (а.с. 25), а також пункту 5 Положення про видачу сертифікатів суб'єктів оціночної діяльності, затвердженому наказом Фонду державного майна України від 14.03.2002 № 479. Відповідно до ч.1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п.3 ч.2 зазначеної статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч.1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд не приймає до уваги посилання позивача на отриману його дочкою травму через мокру підлогу як одну із підстав завдання моральної шкоди, оскільки дана обставина не доведена належними та допустимими доказами. Разом з тим, вважає, що позивачеві завдана моральна шкода залиттям квартири, що вимагало додаткових зусиль для організації його життя, і вирішуючи питання щодо відшкодування нанесеної позивачу моральної шкоди, судом враховуються обставини даної конкретної справи, характер та спосіб завдання позивачеві моральної шкоди, глибина йогодушевних страждань. Таким чином, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем, підлягає зменшенню до 800 грн., виходячи з принципу розумності та справедливості, а також адекватності завданим душевним та моральним стражданням позивача. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до\~ ст. 84 ЦПК України\~ витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судоверішення, іншою стороною, а вадміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовомузасіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення \~з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У пункті 48 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 розяснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Приєднаними до справи квитанціями від 08.06.2015 № 20 та від 22.06.2015 № 24 підтверджується оплата позивачем витрат на правову допомогу адвоката в сумі1 312,00 грн., проте суд вважає, що сплачені позивачем кошти за правову допомогу адвоката не є адекватною компенсацією наданих ним послуг, у звязку з чим підлягають частковому відшкодуванню в розмірі 487,20 грн. у відповідній частці з кожного з відповідачів. Разом з тим, витрати позивача у сумі 850 грн. (а.с. 73) на визначення вартості матеріального збитку, проведеного ПП «ЕФ «Експерт-Плюс», не є судовими витратами та не підлягають стягненню з відповідачів. Вимоги ж про стягнення цих коштів у вигляді збитків позивачем не заявлялись, а отже не можуть розглядатися судом в силу диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає стягненню на користь держависудовий збірв сумі по 162 грн. 40 коп.

Outcome: partial