Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

22.05.2017 заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати безвісно відсутнім громадянина України [PERSON], який народився 07 червня 1963 року, останнє відоме місце проживання: [INFO], початком безвісної відсутності вважати 01 травня 2017 року. В обґрунтування заяви вказує, що вона перебувала у шлюбі з громадянином [PERSON], від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія ВЛ № 145422. Шлюб між ними був розірваний 17 липня 2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 17 липня 2010 року Серія ВЛ №111172. З того часу їй невідомо про місцезнаходження [PERSON], останні відомості про його місце перебування вона отримала при розірванні шлюбу 17 липня 2010 року. Крім того, [PERSON] вказує, що за її заявою від 21.04.2015 року Дзержинським РО ХГУ ГУ МВД України в Харківській області проведена перевірка по встановленню міста знаходження [PERSON], в ході якої встановлено, що станом на 06 травня 2015 року [PERSON] було знято з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Станом на 06 травня 2015 року згідно інформації Дзержинським РО ХГУ ГУ МВД України в Харківській області, [PERSON] не зареєстрований в [INFO] та Харківській області. У теперішній час у зв'язку із сімейними обставинами виникла невідкладна потреба виїхати разом з донькою за кордон, проте, у зв'язку з невідомим місцем перебування батька доньки вона не має можливості отримати від нього згоду на виїзд малолітньої доньки за кордон України. В судове засідання заявник не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Представник заявника адвокат [PERSON] у судове засідання також не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, заяву підтримав та просив її задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. Відповідно до вимог ст.ст. 246-249 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. У статті 247 Цивільного процесуального кодексу України зокрема визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з громадянином [PERSON], від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія ВЛ № 145422. (а.с. 7) Шлюб між ними був розірваний 17 липня 2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 17 липня 2010 року Серія ВЛ № 111172. (а.с. 8) [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. 21.04.2015 заявник [PERSON] звернулась до Дзержинським РО ХГУ ГУ МВД України в Харківській області з заявою про встановлення місця знаходження [PERSON] В ході проведеної перевірки по встановленню міста знаходження [PERSON] встановлено, що станом на 06 травня 2015 року [PERSON] було знято з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], та зареєстрований в [INFO] та Харківській області не значиться, у звязку з чим встановити його місце знаходження не можливо. (а.с. 9) У заявника [PERSON] зв'язку із сімейними обставинами виникла невідкладна потреба виїхати разом з донькою за кордон, проте, у зв'язку з невідомим місцем перебування батька доньки - [PERSON], вона не має можливості отримати від нього згоду на виїзд малолітньої доньки за кордон України. За змістом ст. ст. 248, 249 ЦПК України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно відповіді на запит КП «Жилкомсервіс» № 24453/2/0705 від 07.11.2017 повідомило на ступне, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] з 11.05.2011 по день зняття з реєстрації 26.12.2013 за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 (справа № 641/8775/13-ц). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 [PERSON] був виселений з квартири за адресою: [ADDRESS]. Аналізуючи наявні в справі доказами у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що протягом одного року в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про його місце перебування, ці обставини підтверджується дослідженими судом доказами, що дає підстави суду визнати його безвісно відсутнім. Не підлягають задоволенню вимоги заявника про те, що початком безвісної відсутності [PERSON] вважати 01 травня 2017 року. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Як вбачається з заяви [PERSON], після розірвання шлюбу, а саме 17 липня 2010 року їй невідомо про місцезнаходження [PERSON], а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. ст.43 ЦК України початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, тобто це 01 серпня 2010 року. Відповідно до положень ч.7 ст.235 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити вимоги ч. 1 ст. 45 ЦК України, що якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. На підставі викладеного та

Outcome: approved