Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

23.08.2013 року позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що 04.07.2007 року він відповідно до кредитного договору №DOXRRX20650076 надав відповідачці кредит в сумі 500 гр. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка умови договору не виконала, у зв'язку з чим станом на 31.07.2013 року існує заборгованість: за кредитом 6344 гр. 60 коп., по процентам за користування кредитом 18382 гр. 47 коп., штраф - 500 гр. (фіксована частина) та штраф 1236 гр. 35 коп. (процентна складова), а загальна сума заборгованості складає 26463 гр. 42 коп., яку просив стягнути з відповідачки на користь банку та стягнути судовий збір в сумі 264 гр. 63 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, на їх задоволенні наполягає. Відповідачка позов не визнала та просила застосувати позовну давність, оскільки договір було укладено 04.07.2007 року з кінцевим терміном повернення кредиту 04.07.2008 року. Не заперечує, що кредитні кошти вона знімала з картки у розмірі 309 гр. у 2008 році та повернула борг на картку у цьому ж році. Більше будь-яких коштів з картки не брала і договорів з банком не укладала. Строк позовної давності складає 3 роки та він сплив 04.07.2011 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно ст.ст. 10,11,60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого і заперечень. Згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Стаття 1055 ЦК України передбачає, що кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що позивач 04.07.2007 відповідно до кредитного договору №DOXRRX20650076 надав відповідачці кредит у розмірі 500 гр. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджено її власним підписом на заяві позичальника. Сплата відсотків за користування кредитом складає 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевий термін повернення кредиту 04.07.2008 року (а.с.9-10). Банк звернувся із позовом до суду у серпні 2013 року, тобто з пропуском загальної позовної давності, встановленої ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України тривалістю у три роки і про його застосування просить відповідачка. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Будь-які докази, які б підтверджували ту обставину, що кінцевий термін виконання зобов'язань був пролонгований за домовленістю між сторонами, а також що загальна позовна давність, встановлена діючим законодавством, була збільшена за домовленістю сторін, представником позивача не надані. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, т.я. договір було укладено 04.07.2007 року, строк його дії сплив 04.07.2008 року, тобто загальний строк позовної давності сплив 04.07.2011 року, тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed