Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

22 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позов мотивований тим, що 10 листопада 2015 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . Вказуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей і домовленості з ним щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з викладених у ньому підстав, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що працює у Фермерському господарстві «Перлина Турії», отримує заробітну плату близько 5500 гривень, має ще інші доходи, сукупний розмір яких дозволяє йому сплачувати аліменти 3000 гривень щомісяця, вказував, що згідний та має матеріальну можливість надавати на утримання дітей вказану суму, однак сплачувати аліменти не бажає з суб`єктивних міркувань. Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною першою статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої, третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог статті 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 10 листопада 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 8). Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, в яких батьком дітей записаний відповідач [PERSON] (а. с. 9, 10). Діти проживають разом із позивачем (а. с. 11). У ході розгляду справи встановлено, що сторони з вересня 2020 року проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв`язку з чим позивач не має можливості забезпечити необхідний і достатній рівень життя дітей. Враховуючи, що відповідачем не надано жодних документів про свої доходи та витрати, будь-яких доказів на підтвердження об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання ним обов`язку по утриманню дитини, то суд вважає за можливе, визначаючи розмір аліментів, взяти за основу ті обставини, які повідомив і визнав під час розгляду справи відповідач, - про наявність у нього доходів, розмір яких є достатнім для сплати аліментів в сумі 3000 гривень щомісяця. Такі обставини в контексті положень частини першої статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог статей 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач є здоровою працездатною особою молодого віку, працює, отримує доходи, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, отримує соціальну допомогу в розмірі 860 гривень, якої не вистачає для належного забезпечення й утримання дітей. З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, що відповідає вимогам статей 182, 184, 191 СК України. Твердження відповідача про намір надавати допомогу дітям продуктами, одягом тощо і про небажання сплачувати аліменти на дітей у визначеному законом порядку не звільняють його від виконання цього обов`язку та не мають правового значення для вирішення цієї справи, оскільки право на отримання аліментів у разі відсутності домовленості між батьками належить тому з батьків, з ким фактично постійно проживає дитина, не залежить від участі другого з батьків в утриманні дітей і такі обставини не входять до переліку визначених статтею 182 СК України обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Згідно з пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 908 гривень судового збору. На підставі викладеного, статей 180-182, 184, 191 СК України та

Outcome: approved