Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

\~\~22 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 квітня 2018 року між ним, [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір позики, який сторони оформили розпискою в порядку, передбаченому ст. 1047 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). За договором позики, відповідач отримав у власність від позивача грошові кошти 10\~000 (десять тисяч) доларів США, що в еквіваленті на день підписання розписки 260\~000 (двісті шістдесят тисяч) грн.. Позику відповідач отримав готівкою у доларах США. Грошові кошти передані позивачем та отримані відповідачем 10 квітня 2018 року, що підтверджується розпискою. За досягнутою домовленістю відповідач зобов`язався повернути кошти до 01 січня 2019 року. На даний час, відповідач, вказану за договором позики суму не повернув узв`язку з чим позивач просить його позов задовольнити. Ухвалою суду від 04.02.2019 року позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позову. 11.02.2019 року недоліки позову позивач усунув, надавши до суду позовну заяву в новій редакції. Ухвалою суду\~від\~22.02.2019\~року\~\~її прийнято\~до\~провадження\~та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 15.04.2019 року. У підготовче засідання 15.04.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 15.04.2019 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 12.06.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін 12.06.2019р. розгляд справи був відкладений на 10.09.2019 року. У судове засідання 10.09.2019 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представника позивача надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач суду про причини неявки не повідомив та відзиву на позов не надав. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 13.09.2019\~року. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено,\~що 10 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у формі боргової розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 10\~000 (десять тисяч) доларів США зі строком повернення 01 січня 2019 року. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за розпискою від 10 квітня 2018 року, станом на 21 січня 2019 року становить 283\~180 (двісті вісімдесят три тисячі сто вісімдесят) грн. 59 (п`ятдесят дев`ять) коп. з яких: - 10\~000 (десять тисяч) доларів США (279\~800 грн. за курсом Національного Банку України 27,98 1 долар США на 21 січня 2019 р.) заборгованість за договором позики, - 2897 (дві тисячі вісімсот дев`яносто сім) грн. 65 (шістдесят п`ять) коп. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 01 січня 2019 року по 21 січня 2019 року; - 482 (чотириста вісімдесят дві) грн. 94 (дев`яносто чотири) коп. 3% річних від простроченої суми за договором позики. На даний час відповідач борг позивачеві не повернув. Доказів на спростування доводів та обставин, викладених в позові, відповідачем не надано. Оригінал розписки досліджений та знаходиться у позивача. Крім того, позивачем надана відповідь на адвокатський запит, якою підтверджується офіційний курс долару США на час укладення договору позики. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, в даному випадку грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином позивач згідно даних зобов`язальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики, передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов`язання у цілому не виконав, у визначений термін борг не повернув. З урахуванням вказаних фактів як кожен окремо, так і в сукупності, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем в борг від позивача коштів в еквіваленті 10\~000 доларів США у якості позики та зобов`язання відповідача повернути грошові кошти в строк та на умовах, визначених його умовами. Відповідно до ст. ст. 536, 1048 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати, а позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у розмірі встановленому договором або законом, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором розмір процентів не встановлений, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, з аналізу вищезазначених норм та на підставі того, що у договорі позики від 10 квітня 2018 року не встановлено розміру процентів за користування позикою, позивач має право на нарахування відсотків від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст. 1048 ЦК України. Тобто, у зв`язку із неповерненням позичальником суми позики своєчасно, його борг складає: суму основного боргу, проценти за позикою, нараховані відповідно до облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами. Згідно розрахунку позивача, проценти за користування позикою за період із 01 січня 2019 року по 21 січня 2019 року складає 2\~897, 65 грн.. Розрахунок відсотків Боргові періоди: Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку 279800грн.01.01.201921.01.2019 Розраховується за формулою: [відсотки] = [Сума боргу] ? [Ставка відсотків (%)] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів] Вказаний відсоток: 18% на рік Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня 01.01.201921.01.201921279 800.0018182 897.65 Всього: 2 897.65 Відсотки за користування позикою складають 2\~897, 65 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання Боргові періоди: Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку 279800грн.01.01.201921.01.2019 Процентна ставка пені:Розмір пені у відсотках на рік Розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] ? [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів] Вказаний відсоток: 3% на рік Розрахунок пені Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня 01.01.201921.01.201921279 800.00183482.94 Всього: 482.94 Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 482.94 грн. Відповідно до\~постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду у\~справі №\~761/12665/14-ц\~від 4\~липня 2018\~року, У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики в сумі за курсом НБУ 10\~000 (десять тисяч) доларів США, а також 2897 (дві тисячі вісімсот дев`яносто сім) грн. 65 (шістдесят п`ять) коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 01 січня 2019 року по 21 січня 2019 року; 482 (чотириста вісімдесят дві) грн. 94 (дев`яносто чотири) коп. 3% річних від простроченої суми за договором позики. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2831 (дві тисячі вісімсот тридцять одну) грн. 80 (вісімдесят) коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved