Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

22 січня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просила: визнати недійсними умови договору купівлі-продажу укладеного між позивачем та відповідачем 17.12.2014 року, як такий, що обмежує права споживача; стягнути з відповідача на користь позивача майновий збиток завданий позивачу в сумі 10 605,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 43 848,00 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 17.12.2014 року між позивачем та Інтернет-магазином «Альта-мода» в особі менеджера [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу промислових товарів на відстані за допомогою засобів дистанційного зв'язку. Позивач придбала жіночі плаття в кількості 22 шт., чоловічі спортивні костюми теплі в кількості 7 шт., костюм спортивний в кількості 3 шт., костюм спортивний з опушкою в кількості 3 шт. За вказані товари позивач сплатила суму 10 385,00 грн. шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, а товар було направлено позивачу Новою поштою трьома відправленнями. Як зазначає позивач, при замовленні продукції її запевняли, що вся продукція виробничої марки та виготовляється Турцією, Італією, Україною і є в наявності. При отриманні першої частини купленого товару та оглянувши його позивач побачила, що на товарі відсутня будь-яка марка виробника. Крім того, половина товару була з явно вираженим дефектом та невідповідністю, дуже низька якість пошиття. Частина товару була пошита під замовлення. Після цього позивач звернулась до продавця із проханням розірвати договір та повернути товар, проте відповідачем було відмовлено в поверненні коштів. Позивач зазначає, що їй спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що вона переживала з приводу придбання товару неналежної якості, що вона не могла користуватись ним, а також не могла реалізувати свої права споживача, вона хотіла зробити подарунок родичам, після смерті сина, оскільки існує такий звичай. Позивач перебувала в стані відчаю, психічних страждань, пов'язаних з душевним болем. З врахуванням зазначеного позивач оцінила моральну шкоду в розмірі 43 848,00 грн. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, а також просила стягнути матеріальну та моральну шкоду з відповідача [PERSON] Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи через друковані засоби масової інформації. Треті особи в судове засідання представників не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Так як відповідачі та треті особи належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, суд на підставі статті 169 ЦПК України ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність відповідачів та третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пункт 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію (ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів»). У відповідності до ч.2 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов'язання та інші послуги, пов'язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб'єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку (ч.3 ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів»). Споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару (ч.4 ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів»). Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копій квитанцій, на рахунок [PERSON] позивач перерахувала 16.12.2014 року суму 5 320,00 грн., 16.12.2014 року суму 4 250,00 грн., 18.12.2014 року суму 870,00 грн., а всього 10 440,00 грн. Як вбачається з експрес-накладних, 17.12.2014 року [PERSON] з м.Одеса направив [PERSON] вантаж - одяг вагою 5,6 кг. та 18.12.2014 року [PERSON] отримала зазначений вантаж; [PERSON] 20.12.2014 року з м.Одеса направив [PERSON] вантаж - текстильні вироби вагою 36,94 кг., 22.12.2014 року [PERSON] отримала зазначений товар; [PERSON] 22.12.2014 року з м.Запоріжжя направила [PERSON] вантаж - одяг вагою 8,2 кг., 23.12.2014 року [PERSON] отримала зазначений товар. Суд не може взяти до уваги переписку з продавцем товару на яку посилається позивач, оскільки вона не має відповідних посилань на електронну адресу позивача та відповідачів. А тому суд позбавлений можливості встановити, що дійсно зазначене листування є перепискою між позивачем та представником Інтернет-магазину «Альта-мода». В судовому засіданні позивач не надала доказів, які саме товари вона придбала (їх перелік). Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставини, що придбаний товар був пошитий на замовлення, наявності дефектів та невідповідності товару, що товар не мав виробничої марки на момент придбання. Отже, так як в судовому засіданні позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, крім того, позивач не надала суду доказів, що товар, про який вона зазначає в позовній заяві придбано для власних потреб, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed