Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

24.06.2019 позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зобов`язання [PERSON] не порушувати право власності позивача, в т.ч. щодо земельної ділянки площею 0,516 га, яка знаходиться в урочищі «Залім» Присліпської сільської ради та належить [PERSON] згідно державного акта серії ІІІ -ЗК № 030031. Заяву мотивувала і обґрунтувала тим, що рішенням Міжгірського районного суду від 14.03.2018 відповідача було зобов`язано не порушувати її право власності щодо земельної ділянки в урочищі «Осовня», що знаходиться на території Присліпської сільської ради Міжгірського району. Проте відповідач, незважаючи на рішення суду продовжує й надалі порушує її право власності і не тільки щодо земельної ділянки в урочищі «Осовня», а й щодо земельної ділянки в урочищі «Залім». Так, протягом травня-липня 2018 року відповідач [PERSON] незаконно випасав свою худобу на її приватизованій ділянці в урочищі «Залім», розбирав або пошкоджував огорожу та наносив іншу шкоду позивачці про що її сином [PERSON] повідомлялися органи поліції та Присліпська сільська рада, і тому просить покласти зобов`язання на [PERSON] припинити незаконні дії щодо її земельної ділянки в урочищі «Залім». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просить позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи жодного разу не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов відповідачем не подано. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши та оцінивши подані докази в справі суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з такого. Судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,5016 га в урочищі «Залім» Присліпської сільської ради згідно Державного акта серії ІІІ-ЗК № 030031 від 21.11.2000. У травні 2018 року відповідач [PERSON] допустив випасання своїх корів на частині вказаної вище земельної ділянки, чим порушує права [PERSON] як власника земельної ділянки. Вищевстановлене підтверджено як викладеним в позовній заяві так і копією Акта обстеження земельної ділянки в урочищі «Залім», складений 25 травня 2018 року комісією Присліпської сільської ради, відповіддю з Міжгірського відділення поліції , копією Державного акта про право приватної власності на землю. Відповідач відзив на позов суду не надав, доказів на спростування позову теж не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З огляду на встановлене суд вважає, що позивач довів під ставність своїх вимог щодо порушення [PERSON] прав позивача по користуванню належної останньому на праві власності земельної ділянки в урочищі «Залім» с. Присліп і це порушення прав землевласника [PERSON] підлягає захисту судом, а позов до задоволення. Оскільки позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягнення з відповідача у доход держави.

Outcome: approved