Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

23.04.2015 року відкрито провадження у справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що [INFO] з вини оперуповноваженого відділення карного розшуку Охтирського МРВ УМВС України в Сумській області [PERSON] трагічно загинув її чоловік [PERSON] у віці 29 років. Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 30.06.2009 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, та останньому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права займатись роботою в правоохоронних органах строком на 3 роки. Неправомірними діями засудженого [PERSON] були завдані моральні страждання та психологічні переживання синові загиблого [PERSON] - [PERSON], якому на час загибелі батька виповнилося 7 років, які призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків, неможливості організації свого життя у повній сім'ї. Непоправність втрати і неможливість поновити попереднє становище, а також статус та правове становище винної особи (представник державного органу виконавчої влади) і характер дій цієї особи (тяжкий злочин) вплинули на становлення характеру дитини, на його впевненість у собі, на його комунікабельність. Тому просить відшкодувати моральну шкоду, завдану незаконним діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею свої повноважень неповнолітньому [PERSON], за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, у розмірі 1000000 грн. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, та просив задовольнити. Представник Головного управління Національної поліції в Сумській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Державної казначейської служби в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню згідно норм щодо відшкодування шкоди. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 30.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 29 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 440. Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 30.06.2009 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, а саме перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що заподіяли істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним, громадським інтересам, кваліфікуючою ознакою якого є: перевищення влади та службових повноважень, що супроводжувалося насильством, застосуванням зброї, та спричинило тяжкі наслідки - смерть [PERSON], та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права займатись роботою в правоохоронних органах строком на 3 роки. Вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 28.01.2010 року, який ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 29.04.2010 року залишений без змін, вирок Тростянецького районного суду Сумської області відносно [PERSON] в частині призначення покарання скасований та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 365 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням його права займати посади в правоохоронних органах, пов'язані з оперативно-розшуковою діяльністю, дізнанням та досудовим слідством строком на 3 роки. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. При цьому при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це прямо передбачено відповідним законом Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом відповідачем виступає відповідний орган Державної казначейської служби України. Дана позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.07.2000 року виконкомом Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, вбачається, що загиблий [PERSON] доводився батьком неповнолітнього [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Нормами статей 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, що встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як вбачається з висновку судової-психологічної експертизи № 1137 від 05.05.2016 року, неповнолітній [PERSON] зазнав суттєві моральні страждання, а саме: внаслідок загибелі батька, в життєдіяльності [PERSON], поза його волевиявленням, виникла довічна втрата близької людини та порушення структури сім'ї, суттєве порушення звичайного, оптимального способу життя; подія загибелі батька створила для неповнолітнього суттєві перешкоди для задоволення його базових особистісних потреб в емоційному контакті з батьком, його підтримці, оптимальній життєдіяльності в умовах повноцінної родини, зазнали суттєвого порушення його потреби в захисті, емоційній підтримці, розвитку в повноцінній родині, актуальні для його віку соціальні та пізнавальні потреби; внаслідок загибелі батька [PERSON] пережив гостру психічну травму та стійке порушення психічного благополуччя - переживає психічні страждання; указані страждання суттєво негативно відобразилися на нормальному процесі формування особистості [PERSON] у вигляді зниження пізнавальної та соціальної мотивації, підвищеної тривожності, невпевненості в собі; подолання вказаних перешкод, пристосування до негативно змінених умов життя вимагають від неповнолітнього надлишкових зусиль на межі його психофізіологічних можливостей, що підсилює інтенсивність його негативних переживань, спричиняє до існування психічної напруги значного ступеню; внаслідок смерті батька в результаті посадового злочину працівника правоохоронних органів, зазнали порушення рушійні сили психічного розвитку [PERSON], що має негативний вплив на хід його особистісного розвитку. Таким чином, безповоротна втрата батька є психотравмувальною для [PERSON], останньому завдано моральних страждань, які, з огляду на їх інтенсивність, тривалість та ступінь негативного впливу на життєдіяльність неповнолітнього, є суттєвими та являються психологічною підставою у разі правового вирішення питання про відшкодування йому моральної шкоди. За умов встановлення судом факту заподіяння неповнолітньому [PERSON] моральної шкоди, орієнтовний розмір її відшкодування на момент виконання даного дослідження, може становити 648 мінімальних заробітних плат (939600 грн.). Таким чином, беручи до уваги висновок судової-психологічної експертизи, який сторонами не оспорений, та враховуючи характер та обсяг душевних та психічних страждань, які зазнав неповнолітній [PERSON] внаслідок загибелі батька в результаті посадового злочину працівника правоохоронних органів, непоправність втрати і неможливість поновлення попереднього становища, ступінь вимушених змін у його життєдіяльності, подолання та пристосування до яких вимагають від неповнолітнього [PERSON] надлишкових зусиль, а також негативне враження ходу психічного розвитку неповнолітнього та формування його як особистості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення моральної шкоди в розмірі 939600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial