Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

23.12.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком. Позов обґрунтовує тим, що вона є власником будинку по [ADDRESS] . [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку як чоловік доньки позивача у 2014 році. 30 травня 2019 року за рішенням суду шлюб між відповідачем та дочкою позивача розірвано. Після реєстрації відповідач жодного дня у цьому будинку не проживав, не брав участі у його утриманні та не сплачував комунальні послуги. З огляду на це позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цим житлом. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала. Вказала, що добровільно відповідач з реєстрації знятися не бажає. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі під № 2096, [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадкувала житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.6,7). Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8, 9). Відповідно до даних довідки від 23.12.2019 № 18892/26-14, за вищевказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10). Згідно акту від 22 грудня 2019 року № 180, виданого Квартальним комітетом № ІІ Виконавчого комітету Славутської міської ради за адресою вул [ADDRESS] Набережна, 9 в м. Славута проживає [PERSON] [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживав та не проживає (а.с. 11) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , проживаючий по [ADDRESS] , та [PERSON] , проживаючий по [ADDRESS] підтвердили, що за вищезгаданою адресою [PERSON] проживає сама. Відповідач з часу реєстрації фактично у будинку позивача не проживав. Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд враховує наступне. Гарантування кожному права на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9\~Конституції України є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 47\~Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з п.п.1,2,5 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України). Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставин, яка була підставою встановлення сервітуту. Згідно ч. 2, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Отже, виходячи з характеру спірних відносин та доведення суду наявності у позивача права власності на житловий будинок, є підстави для задоволення позову щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, та усунення перешкод в користуванні будинком, оскільки визначений позивачем спосіб захисту є правомірним та має за мету відновити порушенні права позивача.

Outcome: approved