Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

24.02.16. позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну часток між співвласниками в праві спільної часткової власності на житловий будинок, виділ майна в натурі та визнання права власності, який заявою від 21.03.17. уточнила (а.с.205-206), мотивуючи свої вимоги наступним. Згідно договору купівлі-продажу від 14 жовтня 1986 року, який було укладено між [PERSON] та позивачкою, останньою набуто у власність 1/2 ідеальна частина житлового будинку 14 по вулиці Мінській в м. Чернігові з відповідною частиною надвірних будівель, що розташований на земельній ділянці 389,00 кв.м.; згідно договору на вказаній ділянці розташований житловий будинок площею 35,00 кв.м, зазначений на плані літ. А-1 та надвірні споруди і побутові будівлі один деревяний сарай, означений літ. Б та одна деревяна уборна літ. В. Згідно технічного паспорту на даний житловий будинок, станом на 09.07.1985 року він складався з двох квартир з окремими виходами, що були відокремлені парканом; співвласником іншої частини була [PERSON] Аксентієвни. В період з 1989 року і до кінця 1991 року позивачка за власні кошти здійснила реконструкцію належної їй частини будинку, що відбувалося зі згоди на той час співвласниці іншої частини будинку [PERSON] В цей період позивачка разом з [PERSON] здійснили газифікацію будинку в цілому та підключили водопостачання. Внаслідок реконструкції і прибудов відбулося збільшення частки позивачки, а саме площа житлового будинку стала складати 99,4 кв.м., а у технічному паспорті на житловий будинок станом на 31.10.13. визначено, що площа квартири № 2 [PERSON] становить 68,1 кв.м. Позивачка звернулась до відповідачки з пропозицією надати згоду на перерозподіл часток у праві спільної часткової власності на спірний житловий будинок, однак відповіді [PERSON] від [PERSON] не отримала. Але, оскільки фактичний порядок користування будинок та надвірними спорудами між сторонами вже склався, тому позивача вважає, що частки необхідно виділити відповідно до нього. Просила встановити розмір часток у праві спільної часткової власності між співвласниками житлового будинку 14 по вулиці Мінській в місті Чернігові, а саме: за [PERSON] 59/100 частин домоволодіння, за [PERSON] 41/100 частин домоволодіння; виділити в натурі [PERSON] в рахунок її частини в житловому будинку 14 по вулиці Мінській в місті Чернігові, що складається з житлової кімнати 2-2 площею 13,7 кв.м, житлової кімнати 2-3 площею 17,4 кв.м, котельні 2-4 площею 6,3 кв.м, вбиральні 2-5 площею 0,9 кв.м, ванни 2-6 площею 3,9 кв.м, кухні 2-7 площею 8,9 кв.м, житлової кімнати 2-8 площею 9,2 кв.м. передпокою 2-9 площею 7,8 кв.м, загальною площею 68,1 кв.м.; господарські будівлі сарай літ. Е-2 (1 поверх), сарай літ. Е-2 (2 поверх), вбиральня літ. Ж-1, ґанок а2-1, які відповідають фактично існуючому порядку користування та складають 59/100 частин домоволодіння: виділити в натурі [PERSON] в рахунок її частини в житловому будинку 14 по вулиці Мінській в місті Чернігові, що складаються з прибудови (кухня 1-1 площею 6,6 кв.м.), прибудови (житлова кімната 1-2 площею 7,1 кв.м), житлова кімната 1-3 площею 9,7 кв.м, житлова кімната 1-4 площею 7,9 кв.м., убиральня, сарай, гараж, ґанок, які відповідають фактично існуючому порядку користування та складають 41/100 частин домоволодіння; визнати за [PERSON] право власності на 59/100 частин домоволодіння 14 по вулиці Мінській в місті Чернігові, які складаються з житлової кімнати 2-2 площею 13,7 кв.м, житлової кімнати 2-3 площею 17,4 кв.м, котельні 2-4 площею 6,3 кв.м, вбиральні 2-5 площею 0,9 кв.м, ванної 2-6 площею 3,9 кв.м, кухню 2-7 площею 8,9 кв.м, житлової кімнати 2-8 площею 9,2 кв.м. передпокою 2-9 площею 7,8 кв.м загальною площею 68,1 кв.м.; господарські будівлі сарай літ. Е-2 (1 поверх), сарай літ. Е-2 (2 поверх), вбиральня літ. Ж-1, ґанок літ. а2-1. Позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та в уточненнях до позовної заяви (а.с.2-6,205-206). Представник відповідача проти позову заперечував. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи № 11679, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що будинок за адресою: м. Чернігів, вул. Мінська, 14, є двоквартирним, що підтверджується технічним паспорта на нього від 11 лютого 1985 року (а.с.14-18). 14 жовтня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку за адресою: м. Чернігів, вул. Мінська, 14, з відповідною частиною надвірних споруд, розташований на земельній ділянці 389,0 кв.м; на цій земельній ділянці розташовані один жилий будинок жилою площею 35,0 кв.м, означений на плані літерою «А-1» та надвірні споруди і побутові будівлі: один деревяний сарай, означений літерою «Б», одна деревяна уборна «В» (а.с.7-8). Відповідно до договору купівлі-продажу частки будинку від 11 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] з одного боку (продавець), та [PERSON] з іншого боку (покупець) склали договір про те, що продавець передає у власність покупцю 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Мінська, 14; житловий будинок має 42.1 кв.м. житлової площі, зазначений в плані літерою «А-1», з надвірними спорудами : вбиральня деревяна «В-1», вбиральня деревяна «Ж-1» (а.с.70-72). Житловий будинок складається з двох квартир, кожна з яких має окремий вихід, встановлений порядок користування квартирами № 1 та № 2, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи № 11679 та технічною документацією. Протягом 1989 року і до кінця 1991 року позивачка за власні кошти здійснила реконструкцію належної їй частини будинку, що відбувалося зі згоди на той час співвласниці іншої частини будинку [PERSON] В цей період позивачка разом з [PERSON] здійснили газифікацію будинку в цілому та підключили водопостачання. Внаслідок реконструкції і прибудов відбулося збільшення частки позивачки, а саме площа житлового будинку стала складати 99,4 кв.м., а у технічному паспорті на житловий будинок станом на 31.10.13. визначено, що площа квартири № 2 [PERSON] становить 68,1 кв.м. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 23.02.16. вбачається, що земельна ділянка площею 0,0194 га за адресою: м. Чернігів, вул. Мінська, 14, належить [PERSON]; будинок, обєкт житлової нерухомості площею 42,1 кв.м, з вбиральнею В-1 площею 2 кв.м., вбиральнею Ж-1 площею 1,3 кв.м. за адресою м. Чернігів, вул. Мінська, 14, в частці 1/2 належить [PERSON]; будинок загальною площею 99,4 кв.м., житловою площею 65,0 кв.м., площа земельної ділянки 389 кв.м. за адресою м. Чернігів, вул. Мінська, 14, в частці 1/2 належить [PERSON] (а.с.9-10). Згідно ч.ч. 1,2 ст. 355 ЦК України, майно, що є власністю двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Воно може належати на праві спільної часткової або сумісної власності. Таким чином, вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Чернігів, вул. Мінська, 14, згідно правовстановлюючих документів належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.ст. 316, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 119 ЦК України (в ред.1963 р.), коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Частиною 4 ст. 357 ЦК України передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Стаття 364 ЦК України встановлює, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Пленум Верховного Суду України в пункті 12 «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 (з подальшими змінами) розяснив, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні врахувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить у ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконавчого комітету місцевої ради і за згодою решти учасників спільної власності. Відповідно до розділу 3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань ЖКГ України № 55 від 6 липня 2007 року, розрахунок часток у спільній власності на обєкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників обєктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою з часу придбання будинку були здійснені його поліпшення, добудови, газифікація та проведення водопроводу зі згоди співвласників, які проживали у іншій частині будинку до часу придбання його відповідачкою [PERSON], яка на даний час не надає свою згоду на зміну розмірів ідеальних часток співвласників спірного будинку. Дане питання не було вирішене в добровільному порядку, тому позивачка була змушена звернутися до суду. Згідно висновку № С-111 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 02 лютого 2017 року вбачається, що приміщення в житловому будинку № 14 по вул. Мінській в м. Чернігові, що позначені в технічному паспорті на цей житловий будинок від 31.10.2013 р. і складається з житлової кімнати 2-2 площею 13,7 кв.м, житлової кімнати 2-3 площею 17,4 кв.м, котельні 2-4 площею 6,3 кв.м, вбиральні 2-5 площею 0,9 кв.м, ванни 2-6 площею 3,9 кв.м, кухні 2-7 площею 8,9 кв.м, житлової кімнати 2-8 площею 9,2 кв.м. передпокою 2-9 площею 7,8 кв.м, загальною площею 68,1 кв.м.; господарські будівлі сарай літ. Е-2 (1 поверх), сарай літ. Е-2 (2 поверх), вбиральня літ. Ж-1, ґанок а2-1 мають частку 59/100, що відповідають фактично існуючому порядку користування житловим будинком після його реконструкції у 1991 році, здійсненої [PERSON] належній їй 1/2 частини житлового будинку 14 по вул. Мінській в м. Чернігові на підставі договору купівлі-продажу від 14 жовтня 1986 року (а.с.183-190). Отже, враховуючи матеріали справи, пояснення сторін, висновок експерта судом встановлено та підтверджено те, що фактично порядок користування будинком вже існує, позивачу і відповідачу необхідно виділити частки житлового будинку та надвірних споруд за фактичним користуванням ними, крім того, при заявленій позивачем у позові зміні часток не втрачається цільове призначення майна кожного із співвласників спірного домоволодіння та не змінюються складові площі кожного з них. Враховуючи, що після реального розподілу спільного нерухомого майна частки співвласників змінилися, тому суд вбачає необхідність визнати за позивачкою право власності в нових змінених частках, що необхідно для її державної реєстрації та вчинення інших дій по володінню власністю. Позивачкою понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме витрати на сплату судового збору у розмірі 2021,96 грн. (а.с.1), сума якого відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Однак оскільки, експертизою встановлено, що вартість спірного будинку складає суму 230 468,00 грн. і відповідно [PERSON] повинна була сплатити суму судового збору у розмірі 2304,68 грн., тому відповідна різниця (2304,68 грн. 2021,96 грн. = 282,72 грн.) повинна бути стягнута з відповідачки на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved