Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

23 березня 2021 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,2304 га, кадастровий номер 5323281807:07:001:0141, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] . Обґрунтовуючи позов послалася на те, що [INFO] в с.Стовбино, Миргородського району, Полтавської області померла її мати [PERSON] . За життя мати склала заповіт яким усе своє майно , де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що на день смерті вона матиме право заповіла їй. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,2304 га, кадастровий номер 5323281807:07:001:0141, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] . 10.03.2021 року приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Смага Лариса Михайлівна відмовила у вчиненні нотаріальної дії оскільки на зазначене майно відсутній правовстановлюючий документ. Таким чином оформити право на спадщину на земельну ділянку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату вона не може, оскільки для цього необхідно подати правовстановлюючий документ, який відсутній. В зв`язку з наведеним змушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 26.03.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, направила заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.39). Представник відповідача Миргородської міської ради в підготовчому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, просив їх задовольнити. Заслухавши представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.09.2018 (а.с. 6). [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] від 07.07.2006 та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.08.2003 відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 7,35 зворот). За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно , де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що на день смерті вона матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 14). Рішенням Дібрівської сільської ради від 02 квітня 2015 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовно загальною площею 0,48 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,23 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] на території Дібрівської сільської ради (а.с. 15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,2304 га, кадастровий номер 5323281807:07:001:0141, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-13). Відповідно до Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.03.2021 та Акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10.04.2015 земельна ділянка площею 0,2304 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] сформована, присвоєно кадастровий номер 5323281807:07:001:0141 та встановлені межі на місцевості (а.с. 11-13,17). Відповідно до спадкової справи заяву про прийняття спадщини після [PERSON] подала [PERSON] (а.с. 31). Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смага Л.М. від 10 березня 2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 0,23 га., що знаходиться в с. Стовбино, Миргородського району, Полтавської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ділянку (а.с. 9). На даний час отримати правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з положенням ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене судом встановлено факт належності на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] земельної ділянки, площею 0,2304 га, кадастровий номер 5323281807:07:001:0141, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , так як за життя спадкодавець [PERSON] в 2015 році розробила технічну документацію відповідно до рішення Дібрівської сільської ради від 02 квітня 2015 року, яким [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовно загальною площею 0,48 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,23 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] на території Дібрівської сільської ради, земельна ділянка сформована, присвоєно кадастровий номер та встановлені межі на місцевості відповідно до Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10.04.2015 (а.с. 11-13,15-17). Позивач є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлій [PERSON] , вчинила дії по прийняттю спадщини, тому вона набула право на це майно в порядку спадкування. Оскільки право позивача на оформлення її спадкових прав на земельну ділянку площею 0,2304 га, кадастровий номер 5323281807:07:001:0141, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] після померлої [PERSON] порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved