Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

23 грудня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що будинковолодіння № 48 по вул. Миколайчука в м. Коломия належало на праві власності [PERSON], на підставі рішення Народного суду м. Коломиї Станіславської області, по справі № 969-51 від 11.09.1951 р. та на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідчене Коломийською державною нотаріальною конторою від 18.10.1951 р. за № 4864. 04 січня 1979 року [PERSON] померла, про що 06 січня 1979 року складено відповідний актовий запис за № 6, яка постійно проживала [INFO]. Померлою 27 липня 1978 року було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 3421, відповідно до якого все майно, яке буде належати на день смерті і на яке за законом матиму право заповіла їй. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку та споруд, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Миколайчука, буд 48. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності та реєстрацію права власності на житловий будинок. Однак надати витребувані документи вона не взмозі.Крім того приватним нотаріусом їй було відмовлено з тих підстав, що у заповіті вказано [PERSON], замість [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є вона, оскільки в її паспорті, який був виданий 12 квітня 1977 року серії І-НМ 694176 Тлумацьким РОМВД, була допущена помилка. Просить суд встановити, що заповіт від імені [PERSON] посвідчений 27 липня 1978 року за реєстром № 3421 на ім'я [PERSON], належить їй, [PERSON], прийняти рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 55 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м., матеріал стін - (дерево, цегла), літера А; споруди: криниця, літера N; ворота та огорожа, літера N1- N3, що знаходяться за адресою: м. Коломия, вул. Миколайчука, буд. 48, Івано-Франківської області. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить винести рішення відповідно до норм чинного законодавства. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 04 січня 1979 року померла [PERSON] померла, про що 06 січня 1979 року складено відповідний актовий запис за № 6. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку та споруд, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Миколайчука, буд 48. [PERSON] 27 липня 1978 року було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 3421, відповідно до якого все майно, яке буде належати на день смерті і на яке за законом матиме право заповіла [PERSON]. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності та реєстрацію права власності на житловий будинок. Однак надати витребувані документи вона не взмозі.Крім того приватним нотаріусом їй було відмовлено з тих підстав, що у заповіті вказано імя спадкоємця [PERSON], замість [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є одна і таж особа, оскільки в паспорті позивачки, який був виданий 12 квітня 1977 року серії І-НМ 694176 Тлумацьким РОМВД, була допущена помилка, а саме невірно зазначено її імя. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1 п.6 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, місце і час цієї особи, зазначені у свідоцтві про народження або паспорті. Оскільки в паспорті позивачки на момент складення заповіту було допущено помилку, але вона фактично прийняла спадщину, а представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно встановити, що заповіт від імені [PERSON] посвідчений 27 липня 1978 року за реєстром № 3421 на ім'я [PERSON], належить [PERSON], визнати за позивачкою право власності на житловий будинок, загальною площею 55 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м., матеріал стін - (дерево, цегла), літера А; споруди: криниця, літера N; ворота та огорожа, літера N1- N3, що знаходяться за адресою: м. Коломия, вул. Миколайчука, буд. 48, Івано-Франківської області. Наведене стверджується: копією паспорта /а.с.6/, копією свідоцтва про смерть /а.с.7/, копією свідоцтва про народження /а.с.8/, копією свідоцтва про одруження /а.с.9/, копією заповіту /а.с.10/, копією технічного паспорта /а.с.11-15/, копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій /а.с.16/, копією рішення Народного суду м. Коломия від 11.09.1951 р. /а.с.17/, копією довідки ВУКМСВД /а.с.18/, копіями з будинкових книг /а.с.19-22, 33-37/. На підставі ст.,ст. 16, 328, 392, 1233-1235, 1268 ЦК України, ст. 256 ЦПК України та

Outcome: approved