Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

23 травня 2007 року позивач ТОВ «Автоком» звернувся до Харківського районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 31/01/07-1 від 31.01.2007р. автомобіля LexusGS 300 AWD, кузов № [NUMBER], який укладений між ТОВ «Автоком»,продавець, і [PERSON], покупець, та застосування двосторонньої реституції. 25 вересня 2007 року позивач звернувся до Харківського районного суду із заявою про збільшення позовних вимог та додатково просив суд визнати недійсним договір застави від 01.02.2007р., укладений між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» в особі Харківської філії про заставу зазначеного вище автомобіля. В подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги. ВАТ «Сведбанк», що було визнано правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», було залучено до участі у справі судом першої інстанції та звернулось до суду із позовом до ТОВ «Автоком», [PERSON] про визнання довідки-рахунку від 31.01.2007р. № 401336 дійсним правочином купівлі-продажу спірного автомобіля, визнати договір застави автомобіля, укладений між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» дійсним правочином та визнати дійсним виконавчий напис на договорі застави від 28.07.2007р., вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О., реєстровий № 4521, заборонити ТОВ «Автоком» перешкоджати позивачу в реалізації прав заставодержателя. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Автоком» про визнання за ним права власності на автомобіль LEXUSGS 300 AWD, кузов № [NUMBER], та зобов'язання повернути йому зазначений автомобіль. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2012 року у справі позовні вимоги ТОВ «Автоком» задоволені частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 31/01/07-1 від 31.01.2007р., в іншій частині позов залишено без розгляду. Позов ВАТ «СВЕДБАНК» та позов [PERSON] залишено без розгляду. ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до апеляційного суду Харківської області із апеляційною скаргою на рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2012 року у справі і, посилаючись на відступлення права вимоги ПАТ «СВЕДБАНК» за кредитним договором та договором застави, укладеними між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», на користь апелянта, просило оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ТОВ «Автоком». 16 січня 2014 року ухвалою апеляційного суду Харківської області у справі №22ц/790/8097/13 апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Фінанс» відхилено, оскаржуване рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року за касаційною скаргою ТОВ «Вердикт Фінанс» заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 30.05.2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16.01.2014р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 рокузазначено, що в частині вирішення позовних вимог ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] судові рішення не оскаржуються, а тому не переглядались у касаційному порядку в цій частині. Судом касаційної інстанції встановлено, що суди під час ухвалення оскаржуваних рішень не врахували положень Цивільного кодексу України щодо підстав визнання правочину недійсним та не встановили умислу ТОВ «Автоком» щодо наміру виконання укладеного правочину, оскільки виходили із того, що безпосередньо [PERSON] не мав наміру виконувати умови договору, тому дійшли помилкового висновку про фіктивність правочину. Внаслідок скасування рішень першої та апеляційної інстанцій і передачі справи на новий розгляд до Харківського районного суду Харківської області справа розглядається з початку. Представник ТОВ «Автоком» в судове засідання з'явився, просив первісний позов задовольнити повністю, проти задоволення позову [PERSON] та ТОВ «Вердикт Фінанс» заперечував. Представник третьої особи ТОВ «Вердикт Фінанс» в судове засідання з'явився, проти задоволення позову ТОВ «Автоком» заперечував, позов ТОВ «Вердикт Фінанс» просив задовольнити повністю. [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином судовою кореспонденцією та через оголошення у пресі. Треті особи: Управління ДАІ ГУМВС України в Харківській області, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О.в судове засідання не з'явились, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином. 18 листопада 2014 року позивачем ТОВ «Автоком» подано через канцелярію суду заяву про зміну підстави позову і позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу №31/01/07-1 від 31 січня 2007 року, укладений між ТОВ «Автоком» і [PERSON] щодокупівлі-продажу автомобіля LEXUSGS 300 AWD, кузов № [NUMBER], як такий, що укладений внаслідок обману. В доповнення до раніше поданих ТОВ «Автоком» позовної заяви від 23.05.2007р., заяви про збільшення позовних вимог від 25.09.2007р., заяви від 18.11.2014р. про зміну предмету позову, позивач ТОВ «Автоком» звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову і додатково до вище зазначеної вимоги просить суд визнати недійсним договір застави транспортного засобу LEXUSGS 300 AWD, кузов № [NUMBER], укладений 01 лютого 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого було визнано ПАТ «Сведбанк») та [PERSON], посвідчений нотаріально 01.02.2007р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О., реєстр. № 658, та договір про відступлення прав за договором застави, укладений 02 лютого 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс». Крім того, позивачем за первісним позовом подано заяву про скасування заходів забезпечення позову у справі. 13.07.2007 р. третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - АКБ «ТАС-Комерцбанк» звернувся до суду із позовом до ТОВ «Автоком» про усунення порушень прав заставодержателя за договором застави автомобіля LexusGS300, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. 23.04.2008 р. ВАТ «Сведбанк», що було залучено до участі у справі у якості правонаступника «ТАС-Комерцбанк», звернулось до суду із заявою про зміну позовних вимог за позовом до ТОВ «Автоком», [PERSON] та просило суд визнати довідки-рахунку від 31.01.2007р. № 401336 дійсним правочином купівлі-продажу спірного автомобіля, визнати договір застави автомобіля, укладеного між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» дійсним правочином та визнати дійсним виконавчий напис на договорі застави від 28.07.2007р., вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О., реєстровий № 4521, заборонити ТОВ «Автоком» перешкоджати ВАТ «Сведбанк» в реалізації прав заставодержателя. В позові ВАТ «Сведбанк» посилається на предмет спору - правовідносини, що виникли у зв'язку з укладанням та виконанням або невиконанням договору застави, укладеного 01.02.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] щодо застави транспортного засобу - автомобіля LexusGS300, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. 02 лютого 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», первісним кредитором, іменованим «Клієнт», та ТОВ «Вердикт Фінанс», іменованим «Фактор», укладено договір факторингу № 11, за умовами якого Клієнт відступив Фактору свої права вимоги в повному обсязі, що існували на час відступлення, зокрема, за кредитним договором № 2001/0207/87-005 від 01.02.2007р., укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і [PERSON] 02.02.2012р. між ПАТ «Сведбанк», первісний заставодержатель, і ТОВ «Вердикт Фінанс», новий заставодержатель, укладено договір про відступлення прав за договором застави, посвідчений 02.02.2012р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 951. За умовами зазначеного договору, первісний заставодержатель на підставі укладеного договору факторингу відступив в повному обсязі на користь нового заставодержателя права та обов'язки за договорами забезпечення, зокрема, за договором застави, укладеним 01.02.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 658, щодо застави автомобіля LexusGS300, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. На підставі ухвали суду від 24 грудня 2014 р. у зв'язку із заміною сторони в договорі застави, укладеного 01.02.2007р. між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», ТОВ «Вердикт Фінанс» залучено до участі у справі у якості правонаступника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ВАТ «Сведбанк», яке було залучено до участі у справі у якості правонаступника АКБ «ТАС-Комерцбанк». ТОВ «Вердикт Фінанс» підтримало позовні вимоги, заявлені ВАТ «Сведбанк». 13 грудня 2014 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до суду із самостійним позовом до [PERSON] та просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» в розмірі 1891059,41 грн. звернути стягнення на автомобіль марки LEXUS, моделі GS 300, тип ТЗ - легковий седан-в, кузов (шасі) [NUMBER], державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, вартістю згідно договору 71500,00 грн., що належить [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля з укладанням від імені ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; зобов'язати [PERSON] передати ТОВ «Вердикт Фінанс» предмету застави - автотранспортного засобу LEXUS, моделі GS 300, тип ТЗ - легковий седан-в, кузов (шасі) [NUMBER], державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, що належить йому на праві власності і знаходиться у нього або у інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт. Дослідивши письмові пояснення і надані суду докази, суд встановив наступне. 30січня 2007 року Харківською філією«ТАС-Комерцбанк» направлено в адресуТОВ «Автоком» лист-повідомлення про прийняте рішення про видачу кредиту [PERSON] в сумі 50000,00 доларів США для оплати автомобіля LEXUSGS 300 AWD 2006, вартістю 69000,00 доларів США, в якому зазначено, що дляотримання кредиту під заставу нового автомобіля [PERSON] Вікторовичунеобхідно надати в Банк договір купівлі-продажу автомобіля та документи, якіпідтверджують реєстрацію автомобіля в ДАІ, а саме технічний паспорт тадовідку, що автомобіль не знаходиться під арештом, квитанцію про сплату авансу в сумі 19000,00 доларів США. Видача [PERSON] листа-повідомлення від 30.01.2007р., якимХарківська філія «ТАС-Комерцбанк» гарантує надання [PERSON] кредитнихкоштів для розрахунку за автомобіль, прийняття рішення видати кредит [PERSON]. та надати відповідні гарантії ТОВ «Автоком», сторонами незаперечується. 31січня 2007 року [PERSON] з листом-повідомленням банкузвернувся до позивача за первісним позовом і, цього ж дня, між товариством зобмеженою відповідальністю «Автоком», продавець,і [PERSON], покупець,укладено договір купівлі-продажу №31/01/07-1 автомобіля LEXUSGS 300 AWD, загальною вартістю 348450 гривень., що еквівалентно 69000,00 доларів США, які покупець зобов'язаний був сплатити частково: шляхом попередньої оплати в розмірі 95950,00 грн., що еквівалентно 19000,00 доларів США, та остаточно розрахуватися за автомобіль в розмірі 252500,00 грн., що еквівалентно 50000,00 доларів США, за рахунок кредитних коштів, одержаних від АКБ «ТАС-Комерцбанк» протягом десяти банківських днів з моменту підписання договору купівлі-продажу, тобто обов'язок розрахуватися з продавцем покладався на [PERSON] і не передоручався ним банку або іншій особі. Згідно додатку № 1 до договору - специфікації сторони погодили індивідуальні ознаки транспортного засобу, а саме дійшли згоди, що предметом договору купівлі-продажу визначений автомобіль LEXUSGS 300 AWD, кузов [NUMBER], сірого кольору. Згідно актуприймання-передачі, підписаного сторонами 31 січня 2007 року, видаткової накладної № АК-0000192 від 31 січня 2007 року, на підставі договору купівлі-продажу №31/01/07-1 від 31.01.2007р. продавець ТОВ «Автоком» передав, апокупець [PERSON] прийняв автомобіль LEXUSGS 300 AWD, кузов [NUMBER]. Також, 31.01.2007р. [PERSON], відповідно до п. 3.3.договору купівлі-продажу, була надана довідка-рахунок серії ЄГП № 401336 татранзитний номер для державної реєстрації придбаного автомобіля в УДАІ ГУМВСУкраїни в Харківській області. Згідно договору купівлі-продажу № 31/01/07-1 від 31.01.2007 року покупець, тобто [PERSON], повинен був здійснити попередню оплату за автомобіль в розмірі 95950 гривень, що еквівалентно 19000 доларів США, протягом одного дня з моменту укладення договору і остаточний розрахунок за автомобіль в розмірі 252500 гривень, що еквівалентно 50000 доларів США, за рахунок кредитних коштів АКБ «ТАС-Комерцбанк» протягом десяти банківських днів з моменту підписання договору купівлі-продажу. Загальна сума договору становить 348450 гривень, що еквівалентно 69000 доларів США. За придбаний автомобіль покупець не розрахувався, в тому числі не сплатив попередній внесок, натомість 01.02.2007 року [PERSON] зареєструвававтомобіль LEXUSGS300 AWD, кузов № [NUMBER], в Державтоінспекції за державним номером [NUMBER], про що отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] - технічний паспорт, без відміток про кредит АКБ «ТАС-Комерцбанк». Цього ж дня, 01 лютого 2007 року, незважаючи на відсутність відповідного застереження в технічному паспорті, [PERSON] уклав з АКБ «ТАС-Комерцбанк» кредитний договір № 2001/0207/87-005 і договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко 0.0. і зареєстрований в реєстрі за № 658. Зазначене свідчить про наявність умислу в діях [PERSON] на отримання коштів від АКБ «ТАС-Комерцбанк» і відсутність наміру розрахуватися з ТОВ «Автоком», умисел на невиконання своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу і кредитним договором, зобов'язання за якими зі сплати та повернення грошових коштів [PERSON] не виконував, тобто вчинення зазначених правочинів під обманом. Автомобіль LEXUSGS 300 AWD, кузов № [NUMBER] [PERSON] не передавався, не знаходився в його володінні або користуванні, що підтверджується поясненнями представника позивача за первісним позовом і матеріалами справи. Крім того, про те, що спірний автомобіль не знаходиться у володінні [PERSON] свідчить зустрічний позов [PERSON] у справі, в якому він просить суд визнати за ним право власності та витребувати автомобіль на його користь. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу №31/01/07-1 від 31.01.2007р. був укладений [PERSON] з метою особистого збагачення за рахунок ТОВ «Автоком» і АКБ «ТАС-Комерцбанк» і не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме отримання [PERSON] автомобілю LEXUSGS 300 AWD, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER], у власність, включаючи право володіння, користування та розпорядження автомобілем, і сплату належних ТОВ «Автоком» грошових коштів. [PERSON], ТОВ «Вердикт Фінанс» посилаються як на доказ оплати [PERSON] за договором купівлі-продажу спірного автомобіля на довідку-рахунок серії ЄГП № 401336, в якій міститься відтиск «сплачено», однак зазначене твердження спростовується матеріалами справи. Відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2009 року у справі, що набрала законної сили і не скасована, встановлено у відношенні ТОВ «Автоком» та [PERSON], що довідка-рахунок не є належним доказом розрахунку [PERSON] з ТОВ «Автоком». Посилаючись на вимоги наказу Державної податкової адміністрації України № 614 від 01.12.2000р. «Про затвердження Положення про Форму та зміст розрахункових документів», суд встановив, що довідка-рахунок не має встановлених Положенням № 614 обов'язкових реквізитів розрахункового документу, не включена до визначеного та закріпленого Положенням переліку та не є розрахунковим документом і не може підтверджувати факт внесення готівкових коштів в касу підприємства юридичної особи та здійснення оплати вартості автомобілю, у випадку його продажу юридичною особою. За таких обставин записи та відмітки, які містить довідка-рахунок, не можуть бути доказами сплати вартості придбаного автомобілю та підтверджувати факт внесення готівкових коштів. Зазначені висновки є обов'язковим для застосування під час перегляду справи судом першої інстанції. Враховуючи, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2012 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 16.01.2014р., якою залишено в силі рішення суду першої інстанції, переглядались в касаційному порядку в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Автоком» і не переглядалась у відношенні вимог [PERSON], висновки зазначених судових рішень відносно вимог [PERSON] не піддавались сумніву. [PERSON] не довів та не надав суду доказів, що він мав можливість і намір належним чином виконати свої зобов'язання за договором купівлі-продажу № 31/01/07-1 від 31.01.2007р. При укладанні правочину під впливом обману формування волі потерпілої сторони відбувається не вільно, виходячи від уявлення про реалізацію власних інтересів, а внаслідок недобросовісних дій іншої сторони, що полягають у формуванні бажаного для сторони, що обманює, уявлення у іншої сторони або здійснення впливу через повідомлення їй таких відомостей, які спонукають потерпілу сторону до укладання договору на вигідних для іншої сторони умовах або без відповідного застереження. Іншими словами, обманом є умисні дії сторони правочину, яка намагається за його допомогою переконати іншу сторону про такі наслідки правочину, які насправді не відповідають дійсності та не можуть наступити. Позивач за первісним позовом діяв добросовісно, мав об'єктивну можливість, намір і бажав настання правових наслідків під час укладання спірного договору, що підтверджується підписанням договору купівлі-продажу, товаросупровідних документів, передачею спірного автомобіля та документів на нього [PERSON] Останній мав намір скористатися укладанням договору № 31/01/07-1 від 31.01.2007р. з метою особистого збагачення за рахунок ТОВ «Автоком» та АКБ «ТАС-Коммерцбанк». Надані до матеріалів справи заява [PERSON] від 31.01.2007р. про отримання кредиту у розмірі 50000,00 доларів США для споживчих цілей під заставу автомобіля та протокол № 1/6 засідання кредитної комісії Харківської філії АКБ «ТАС-Коммерцбанк» від 01.02.2007р. про надання [PERSON] кредиту у розмірі 50000,00 доларів США для споживчих цілей під заставу автомобіля за змістом спростовуються листом-повідомленням № 101-04 за підписом в.о. директора Харківської філії АКБ «ТАС-Коммерцбанк» [PERSON], відповідно до якого банк повідомляв позивача про прийнятее рішення надати [PERSON] кредит в сумі 50000,00 доларів США для оплати автомобіля. Зазначене свідчить про наявність обману зі сторони [PERSON] також під час укладання договору застави. 01.02.2007р. АКБ «ТАС-Комерцбанк» (заставодержатель) і [PERSON] (заставодавець) уклали договір застави транспортного засобу LEXUSGS 300 AWD, кузов № [NUMBER], згідно якого [PERSON] передав у заставу АКБ «ТАС-Комерцбанк» зазначений транспортний засіб в забезпечення зобов'язань з повернення грошових коштів та сплати нарахованих процентів та інших платежів за кредитним договором № 2001/0207/87-005 від 01.02.2007р., укладеним між банком та [PERSON] на суму 50000 доларів США. Транспортний засіб був оцінений в 71500 гривень. Заставодавець засвідчив, що предмет застави ніяким чином не обмежений, не є предметом судового спору і не перебуває під забороною, ніякі треті особи не мають на нього будь-яких прав, не обтяжений будь-якими боргами чи зобов'язаннями. Заставодержатель укладав договір з [PERSON] внаслідок впливу зі сторони [PERSON], під обманом, так як останній не повідомив, що не вніс перший внесок за автомобіль до каси ТОВ «Автоком», не надав відповідну квитанцію, не попередив банк, що автомобіль знаходиться у володінні продавця і останнім застосовано право притримання зазначеного автомобіля, що є видом забезпечення зобов'язань. [PERSON] не мав наміру передавати у заставу транспортний засіб, його намір на вчинення правочину обмежувався отриманням шахрайським шляхом коштів від банку. Відсутність наміру [PERSON] передавати автомобіль в заставу та укладання зазначеного договору шляхом обману з метою отримання грошових коштів банку, свідчить про недійсність правочину. [PERSON] свідомо замовчував існування обставин, які могли б перешкодити укладанню договору застави: невиконання ним зобов'язань перед ТОВ «Автоком» щодо сплати першого внеску за автомобіль, притримання автомобіля ТОВ «Автоком» з метою забезпечення виконання зобов'язань, відсутність наміру виконувати забезпечене заставою зобов'язання та відсутність іншого майна, яким може бути замінений зазначений транспортний засіб. Відповідно до ст. 546 ЦК України право притримання є одним із способів забезпечення виконання зобов'язань.Згідно ст. 594 ЦК України право притримання виникає у кредитора, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, в силу закону лише на підставі невиконання боржником у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків, і не вимагає додаткового письмового оформлення. Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо, відповідно до закону, обтяжувач вправі притримати рухоме майно, що належить боржнику для забезпечення своєї вимоги, пріоритет такого обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Якщо право притримання не було зареєстровано, воно має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Відповідно до ст. 15 зазначеного закону обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Правило визначення пріоритету згідно з цією статтею застосовується за умови, що обтяження, встановлене на користь продавця товару в кредит, було зареєстроване протягом п'яти днів із дня продажу і відповідний обтяжувач у зазначений строк письмово повідомив про виникнення в нього вищого пріоритету всіх інших обтяжувачів майна боржника, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження. Таким чином, на час укладання договору застави у ТОВ «Автоком» існувало право притримання транспортного засобу, що приховав під час укладання договору [PERSON], обманувши контрагента щодо обтяження предмету застави та прав третіх осіб. Банк жодним чином не довів, що транспортний засіб оглядався перед укладанням договору застави та після цього. 02 лютого 2012 року ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» уклали договір факторингу № 11, за яким банк відступив фактору право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 2001/0207/87-005 від 01.02.2007р. Одночасно із зазначеним договором між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір про відступлення прав за договорами застави, зокрема за договором від 01.02.2007р., укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] щодо автомобіля LEXUSGS 300 AWD. Зазначений договір відступлення прав за договором застави посвідчений нотаріально 02.02.2012р. ПН КМНО [PERSON], реєстр. № 951. Відповідно до договору відступлення прав за договором застави від 02.02.2012р. ПАТ «Сведбанк» передає ТОВ «Вердикт Фінанс» права вимоги за договорами застави рухомого майна згідно з додатком № 1 до договору, зокрема за договором від 01.02.2007р., укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] щодо автомобіля LEXUSGS 300 AWD. Договір відступлення прав за договором застави від 02.02.2012р. є похідним від договору застави від 01.02.2007р., що укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] щодо автомобіля LEXUSGS 300 AWD і має бути визнаний недійсним у випадку визнання недійсним основного договору. Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, викладені в статті 203 ЦК України. Згідно зазначеної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, відповідати внутрішній волі сторін та вимогам законодавства України. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (прав та обов'язків сторін, властивостей речі, які не дозволять її використовувати за призначенням, тощо), такий правочин має бути визнаний судом недійсним. Аналізуючи передумови укладання зазначених правочинів [PERSON], слід зазначити, що за допомогою недостовірних відомостей в пред'явлених ним документах іншим сторонам правочину [PERSON] у сторін правочину було сформовано хибне уявлення про досягнення мети та цілі укладання правочину із [PERSON] Нормами статті 230 ЦК України прямо передбачено наявність обману в діях сторони правочину, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину. Так, використовуючи лист-повідомлення банку [PERSON] сформував у ТОВ «Автоком» хибне уявлення про розрахунок за придбаний автомобіль за рахунок кредитних коштів, з іншого боку, використовуючи надані ТОВ «Автоком» документи, здійснивши реєстрацію права власності в УДАІ ГУМВС України в Харківській області на спірний автомобіль, [PERSON] сформував у АКБ «ТАС-Комерцбанк» хибне уявлення про належне виконання своїх зобов'язань перед продавцем, набуття права володіння, розпорядження та користування автомобілем в повному обсязі, відсутність прав інших осіб на спірний автомобіль. Замовчуючи певні обставини, надаючи недостовірні відомості, [PERSON] внаслідок обману спонукав до укладання 31.01.2007р. договору купівлі-продажу № 31/01/07-1 ТОВ «Автоком», 01.02.2007р. договору застави АКБ «ТАС-Коммерцбанк». Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до п.20. Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Укладенням оспорюваних правочинів порушено інтереси ТОВ «Автоком» як продавця автомобіля, що скористався правом притримання, крім того ані [PERSON], ані банк не розрахувався з ТОВ «Автоком» за придбаний автомобіль. Таким чином, договір про відступлення прав за договором застави від 02.02.2012р., укладений між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ВердиктФінанс» в частині відступлення права вимоги за договором від 01.02.2007р., укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і [PERSON], є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи вище викладене, позов ТОВ «Автоком» підлягає задоволенню в повному обсязі. В задоволенні позову ТОВ «Вердикт Фінанс» про звернення стягнення на автотранспортний засіб, а саме на автомобіль LexusGS 300 AWD, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» в сумі 1891059,41 грн. шляхом продажу автомобіля з укладанням від імені товариства договору купівлі-продажу будь-яким способом з покупцем, зобов'язати [PERSON] передати ТОВ «Вердикт Фінанс» зазначений автотранспортний засіб з документами, що посвідчують право власності, та приналежностями, слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Право власності на спірний автомобіль LEXUSGS 300 AWD, кузов [NUMBER], виникло у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 31/01/07-1 від 31.01.2007р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «Автоком», що визнаний судом недійсним, як укладений внаслідок обману. Також суд визнав недійсним договір застави зазначеного транспортного засобу, укладений 01.02.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і [PERSON] Таким чином, договір про відступлення прав за договором застави від 02.02.2012р., укладений між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ВердиктФінанс» в частині відступлення права вимоги за договором від 01.02.2007р., укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і [PERSON], є недійсним з моменту його вчинення, у зв'язку з недійсністю правочину, права та обов'язки за яким набуті новим заставодержателем. Крім того, реєстрація обтяжень та порядок звернення стягнення на обтяжене майно і захист прав кредиторів визначаються Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон). Як зазначено в ст. 23 Закону, відповідно до забезпечувального обтяження,обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. У разі відступлення обтяжувачем забезпеченою обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження. Застава рухомого майна, що виникає на підставі договору, є забезпечувальним обтяженням, що прямо передбачено п.1 ч.1 ст. 21 Закону. Відповідно до ст. 24 Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Суд враховує узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки) судової палати з цивільних справ Верховного Суду України, викладені в листі від 07.10.2010р., а саме: позивач, який звертається до суду із вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Якщо відсутній витяг з Державного реєстру щодо повідомлення всіх обтяжувачів про звернення стягнення на предмет забезпеченого обтяження, суд відмовляє в задоволенні позову. Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 47038247 від 22.05.2015р. ТОВ «Вердикт Фінанс» не зареєструвало в реєстрі відомості про звернення стягнення на об'єкт обтяження, чим порушило вимоги ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено. Відповідно до ст.ст. 27, 30 Закону, ст. 518 ЦК України обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом його продажу від свого імені зобов'язаний до моменту подання відповідного позову повідомити боржника. Обтяжувач, згідно ч.1 ст. 30 Закону, має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Боржником, відповідно до Закону (ст.2), є особа, яка володіє майном. ТОВ «Вердикт Фінанс» не доведено належними та допустимими доказами, що на час розгляду спору судом, [PERSON] володіє спірним майном, власник спірного автомобіля повідомлений про відступлення права вимоги та звернення стягнення за договором застави. Як встановлено судом, на час укладення договору відступлення права вимоги за договором застави між ПАТ «СВЕДБАНК» і ТОВ «Вердикт Фінанс» [PERSON] був оголошений в розшук згідно постанови Дзержинського районного суду міста Харкова у справі № 1-181/2010 і не міг бути повідомлений про відступлення прав за договором факторингу танадати свої заперечення проти вимоги нового кредитора. ТОВ «Вердикт Фінанс» не довело, що боржник та інші кредитори були повідомлені про відступлення права вимоги за договором застави майна та про звернення стягнення на майно. Відповідно до п. 1.4. договору про відступлення прав за договором застави від 02.02.2012р. первісний заставодержатель (ПАТ «Сведбанк») в день набуття чинності цим договором зобов'язався забезпечити внесення змін і додаткових відомостей до запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про відступлення новому заставодержателю (ТОВ «Вердикт Фінанс») прав за договором застави, укладеним із [PERSON] Відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно витягу № 47038247 від 22.05.2015 року, лише 09 січня 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс» було внесено запис № 13471794 про заставу автомобіля LEXUSGS300 AWD, кузов № [NUMBER], держномер [NUMBER] на підставі договору про відступлення прав за договором застави № 951 від 02.02.2012р. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про заставу». Вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» про зняття автомобіля з реєстрації в органах ДАІ України, наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу є неконкретними, адресовані невизначеному колу осіб, не обґрунтовані порушенням прав, тому не підлягають задоволенню. Матеріалами справи, поясненнями сторін спростовується володіння [PERSON] спірним автомобілем, тому вимога про зобов'язання [PERSON] передати ТОВ «Вердикт Фінанс» предмету застави також не підлягає задоволенню. Вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» як правонаступника ВАТ «Сведбанк» не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Визнання договору дійсним не відповідає способам захисту цивільних прав, визначених в ст. 16 ЦК України, отже суд не задовольняє вимогу про визнання дійсним правочином купівлі-продажу автомобіля LEXUSGS 300 AWD, кузов № [NUMBER], держномер [NUMBER], довідку-рахунок ТОВ «Автоком» від 31.01.2007р., № 401336, та договір застави автомобілю LEXUSGS 300 AWD, кузов № [NUMBER], держномер [NUMBER], укладений 01.02.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] Визнання вчиненого виконавчого напису 28.07.2007р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. на договорі застави автомобілю LEXUSGS 300 AWD, кузов № [NUMBER], держномер [NUMBER], укладений 01.02.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] не підлягає задоволенню, так як виконавчий напис вчинено на користь кредитора, що замінений в зобов'язанні, його права та обов'язки припинені. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] в судове засідання не з'являється, не цікавиться судовим розглядом. Відносно [PERSON] 18.04.2008 року порушено кримінальну справу по факту скоєння шахрайських дій за ст. 190 ч.4 КК України та оголошено розшук постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 09.11.2010р. (а.с. 249, т. 1, 136, т. 2). Зазначене свідчить, що позов [PERSON] до ТОВ «Автоком» має бути залишеним без розгляду. Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, викладені в статті 203 ЦК України. Згідно частини 5 зазначеної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Об'єктивна неможливість сторін на момент укладення правочину нести певні права і обов'язки є підставою визнання такого договору недійсним. [PERSON] не довів та не надав суду доказів, що він мав можливість і намір належним чином виконати свої зобов'язання за договором купівлі-продажу № 31/01/07-1 від 31.01.2007 року, тобто діяв з обманом. Скориставшись листом АКБ «ТАС-Комерцбанк» від ЗО січня 2007 року, який був належним чином оформлений, містив всі необхідні реквізити документу, в тому числі печатку і підпис виконуючого обов'язки директора Харківської філії банку, як гарантією для укладення договору і отримання відстрочки з оплати вартості автомобіля, [PERSON] уклав договір купівлі-продажу автомобіля значною вартістю, перший внесок за який в розмірі 95950 гривень, що еквівалентно 19000 доларів США, на момент укладення договору він не мав змоги сплатити. В свою чергу самим договором купівлі-продажу № 31/01/07-1 від 31.01.2007 року і переданим в рамках договору автомобілем наступного ж дня [PERSON] скористався як гарантією для отримання кредитних готівкових коштів. Метою укладення договору купівлі-продажу № 31/01/07-1 від 31.01.2007р. не було реальне отримання [PERSON] права власності на автомобіль LEXUSGS 300 AWD, враховуючи, що кредитні кошти [PERSON] не повертає і, відповідно до договору застави від 01.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко 0.0. і зареєстрованого в реєстрі за № 658, реалізація покупцем автомобіля своїх прав є обмеженою. Сама по собі реєстрація [PERSON] транспортного засобу в Державтоінспекції не може свідчити про бажання реального настання правових наслідків за договором купівлі-продажу, так як згідно статті 34 Закону України «Про дорожній рух» в редакції, яка діяла на момент реєстрації автомобіля [PERSON], відомчій реєстрації та обліку підлягали транспортні засоби призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, а не право власності на такі засоби. З іншого боку, судом встановлено, що позивач за первісним позовом мав об'єктивну можливість, намір і бажав настання реальних правових наслідків під час укладення спірного договору купівлі-продажу, що підтверджується належним підписанням договору № 31/01/07-1 від 31.01.2007р. і його виконанням. Вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на автомобіль LEXUSGS 300 AWD, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER], та зобов'язання ТОВ «Автоком» повернути йому зазначений автомобіль мають бути залишені судом без розгляду на підставі ч.3 ст. 169, п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України. [PERSON] в судове засідання не з'явився, представника не направив, причини неявки не повідомив, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 214 ЦК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи, що заходи забезпечення позову були вжиті судом за заявами позивача ТОВ «Автоком», який просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 23.05.2007р. у справі № 2-2904 2007 року і ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04.03.2008р. у справі № 2-481 2008 року. На підставі ст. ст. 16, 202, 203, 215, 216, 230, 236 ЦК України, ст. ст. 23, 24, 27, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved