Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

22 березня 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. на кожного, яка була завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалися, що 24 березня 2018 року [PERSON] керував технічно справним автомобілем «KRASZ G2BSFX», державний номерний знак [NUMBER] , яким на правовій основі володіло ТДВ «Салтівський хлібзавод», на якому рухався по автодорозі сполученням Краснокутськ-Старий Мерчик з боку с.м.т. Старий Мерчик у напрямку автодороги сполученням Київ-Харків-Довжанський на території Валківського району Харківської області. Під час руху водій [PERSON] , перебуваючи у стані стомлення, заснув за кермом та втратив контроль над автомобілем, чим порушив вимоги п. 2.9 б), п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок зіткнення пасажири автомобілю «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивачі у справі, отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості кожен. Вироком Валківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Вирок набрав законної сили 31 жовтня 2020 року. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вважають, що діями [PERSON] їм було завдано моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень кожному. Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON] завдано моральної шкоди, яка виражається у фізичних болях, отриманих ним під час ДТП та під час лікування, які змушений був терпіти, витримувати болючі операції та процедури, не міг тривалий час обходитися без сторонньої допомоги, порушився його колишній спосіб життя, утворилися психологічні чинники, які стали джерелом негативних емоцій та переживань, призвели до погіршення здоров`я, був втрачений душевний спокій та колишній спосіб життя. У зв`язку із травмою руки та ноги позивач не міг обходитися без сторонньої допомоги у самих буденних справах, був змушений звертатися за допомогою до дружини та дочки, з якими проживає, та до сторонньої допомоги. Дані зміни життя призвели до моральних страждань та хвилювань, до теперішнього часу він не може увійти у колишній ритм життя. У зв`язку з ДТП позивач утратив неофіційну працю, котра годувала його сім`ю, через деякий час належить зробити ще кілька операцій, після закінчення лікування, в зв`язку з отриманою травмою та зазначеними наслідками, позивач змушений буде проходити МСЕК, яка буде визначати його працездатність. Такі обставини принижують честь і гідність позивача [PERSON] , через події, що відбулися, він втратив душевний спокій, постійно відчуває нервову напругу, стрес, перебуває в роздратованому стані, погіршилися його стосунки з оточуючими, зруйновані звичні життєві зв`язки, пропали сон та апетит, порушені нормальні умови життя, матеріальне становище його сім`ї дуже погіршилося, оскільки він як раніше не може працювати, до теперішнього часу водій [PERSON] досі не приніс своїх вибачень, не надав матеріальної допомоги на лікування, що ще більше посилює моральні хвилювання. Спричинену моральну шкоду оцінює у розмірі 20 000 гривен. Позивач [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження та проходила лікування стаціонарно у ХМКЛШНМД з 24.03.2018 по 02.05.2018, амбулаторне лікування у поліклініці за місцем проживання, їй досі важко пересуватися, згідно з висновком судово-медичної експертизи у результаті ДТП їй було заподіяно середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, за ознаками тривалості розладу здоров`я. Внаслідок ДТП їй завдано моральної шкоди, яка виражається у фізичних болях, отриманих ним під час ДТП та під час лікування, які змушений був терпіти, витримувати болючі операції та процедури, не міг тривалий час обходитися без сторонньої допомоги, порушився її колишній спосіб життя, утворилися психологічні чинники, які стали джерелом негативних емоцій та переживань, призвели до погіршення здоров`я, був втрачений душевний спокій та колишній спосіб життя. Вона вимушена позичати кошти у борг для проходження лікування, що посилило її хвилювання та негативні емоції, до теперішнього часу вона перебуває у боргах перед людьми, які надавали їй матеріальну допомогу. ЇЇ бюджет до ДТП становила її пенсія, вона також неофіційно працювала, адже пенсії на життя не вистачало, після ДТП вона втратила неофіційну працю, котра годувала її. Дані зміни життя призвели до втрати душевного спокою, вона постійно відчуває нервову напругу, стрес, перебуває в роздратованому стані, погіршилися її стосунки з оточуючими, зруйновані звичні життєві зв`язки, пропали сон та апетит, порушені нормальні умови життя, позивач не може виходити на улицю самостійно з метою сходити до магазина за продуктами, вона не може себе утримувати як раніше, адже за станом здоров`я вже не може працювати, до теперішнього часу водій [PERSON] досі не приніс своїх вибачень, не надав матеріальної допомоги на лікування, що ще більше посилює моральні хвилювання. Спричинену моральну шкоду оцінює у розмірі 20 000 гривен. Позивач [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому завдано моральної шкоди, яка виражається у фізичних болях, отриманих ним під час ДТП та під час лікування, які змушений був терпіти, витримувати болючі операції та процедури, не міг тривалий час обходитися без сторонньої допомоги, порушився його колишній спосіб життя, утворилися психологічні чинники, які стали джерелом негативних емоцій та переживань, призвели до погіршення здоров`я, був втрачений душевний спокій та колишній спосіб життя. У зв`язку із травмою руки та ноги позивач не міг обходитися без сторонньої допомоги у самих буденних справах, був змушений звертатися за допомогою до дружини та сина, з якими проживає, та до сторонньої допомоги. Дані зміни життя призвели до моральних страждань та хвилювань, до теперішнього часу він не може увійти у колишній ритм життя. У зв`язку з ДТП позивач утратив неофіційну працю, котра годувала його сім`ю, адже джерелом існування його сім`ї були його та його дружини пенсія, їх син має захворювання нирок, що потребує щоденного медичної підтримки, внаслідок ДТП він втратив неофіційну роботу, за рахунок якої, у тому числі, існувала його сім`я. Наведені обставини принижують честь і гідність позивача [PERSON] , через події, що відбулися, він втратив душевний спокій, постійно відчуває нервову напругу, стрес, перебуває в роздратованому стані, погіршилися його стосунки з оточуючими, зруйновані звичні життєві зв`язки, пропали сон та апетит, порушені нормальні умови життя, матеріальне становище його сім`ї дуже погіршилося, оскільки він як раніше не може працювати, до теперішнього часу водій [PERSON] досі не приніс своїх вибачень, не надав матеріальної допомоги на лікування, що ще більше посилює моральні хвилювання. Спричинену моральну шкоду оцінює у розмірі 20 000 гривен. Також позивачі посилалися, що згідно з технічним паспортом серії [NUMBER] , власником автомобілю ««KRASZ G2BSFX», державний номерний знак [NUMBER] , є ТДВ «Салтівський хлібзавод», законним користувачем зазначеного транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди було ТДВ «Харківський хлібзавод», а водій [PERSON] був працівником даного товариства. Згідно з наказом № 51-к від 15.03.2018 [PERSON] був прийнятий на роботу у ТДВ «Салдтівський хлібзавод» на посаду водія у цех № 11 з 16.03.2018. Відповідно до подорожнього листа від 23.03.2018 [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди знаходився у трудових відносинах із законним користувачем транспортного засобу - ТДВ «Салтівський хлібзавод». Посилалися, що ТДВ «Харківський хлібзавод», як особа, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом «KRASZ G2BSFX», державний номерний знак [NUMBER] , зобов`язана відшкодувати заподіяні його працівником, водієм [PERSON] , під час виконання ним своїх трудових обов`язків, збитки, а саме - компенсувати спричинену позивачам моральну шкоду, яку вони оцінюють у розмірі 20 000 грн. на кожного. В межах кримінального провадження пред`явлений позивачами цивільний позов був залишений без розгляду. На момент звернення до суду відповідач не відшкодував позивачам спричинену їм моральну шкоду, у зв`язку з чим останні змушені звернутися до суду з даним позовом. 30 квітня 2021 року представник відповідача ТДВ «Харківський хлібзавод» через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, через канцелярію суду надали заяви, в яких просили суд розглядати справу за їх відсутності, задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача ТДВ «Харківський хлібзавод» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ТДВ «Харківській хлібзавод», у поданій заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 08 травня 2021 року, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу письмових пояснень стосовно позовної заяви не скористався. Будь-яких клопотань від третьої особи не надходило. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як встановлено вироком Валківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2020 року, 24 березня 2018 року приблизно о 12-00 годині [PERSON] керував технічно справним автомобілем «KRASZ G2BSFX», державний номерний знак [NUMBER] , на якому рухався по автодорозі Краснокутськ-Старий Мерчик з боку с.м.т. Старий Мерчик у напрямку автодороги Київ-Харків-Довжанський на території Валківського району Харківської області. Під час руху в районі електроопори № 70 [PERSON] , перебуваючи у стані стомлення, заснув за кермом та втратив контроль над автомобілем, чим порушив вимоги п. 2.9 б) ПДД України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані стомлення. Утративши контроль над керуванням автомобіля, [PERSON] допустив виїзд автомобіля «KRASZ G2BSFX», державний номерний знак [NUMBER] , на зустрічну смугу руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1, згідно з якими: перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також п. 12.1 ПДР України, згідно з якими: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Внаслідок порушення [PERSON] вказаних вимог ПДР України відбулося зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , завдано тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, а саме: [PERSON] - закритий уламковий перелом нижньої третини діафіза лівої стегнової кістки; закритий перелом верхньої третини дііфіза лівої малогомілкової кістки; закритий дрібноуламковий поперечний перелом середньої третини дііафіза лівої великогомілкової кістки. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/701-А/18 від 04.09.2018, проведеної в кримінальному провадженні, [PERSON] було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, що призвели за собою тривалий розлад здоров`я; [PERSON] - закритий перелом лівої променевої кістки в типовому місці із зсувом; багатоуламковий перелом лівої стегневої кістки на межі нижньої і середньої третини діафіза. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/699-А/18 від 04.09.2018, проведеної в кримінальному провадженні, [PERSON] було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, що призвели за собою тривалий розлад здоров`я. [PERSON] - садна тім`яної області; закритий перелом лівої променевої кістки в типовому місці; закритий перелом лівої ліктьової кістки на межі середньої і нижньої третини діафіза; внутрішньо суглобовий перелом зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/700-А/18 від 04.09.2018, проведеної в кримінальному провадженні, [PERSON] було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, що призвели за собою тривалий розлад здоров`я. Зазначеним вироком від 30 вересня 2020 року, який набрав законної сили 31.10.2020, у справі № 615/56/19 [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами, в силу ст. 75 КК України від відбування покарання обвинуваченого [PERSON] в частині основного покарання звільнено з випробуванням строком на 1 рік, на підставі ст. 76 КК України покладено на [PERSON] наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 березня 2018 року, [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, адже працював на посаді водія в ТДВ «Харківській хлібзавод» та на момент дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов`язки, що знаходить своє підтвердження витягом з наказу № 51-К 15.03.2018 про прийняття [PERSON] на роботу на посаду водія у цех № 11 з 16.03.2018 з оплатою згідно зі штатним розписом. Власником спеціалізованого вантажного фургону хлібного марки «KRASZ G2BSFX», реєстраційний номер [NUMBER] є ТДВ «Салтівський хлібзавод», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність ТДВ «Салтівський хлібзавод», як власника транспортного засобу спеціалізованого вантажного фургону хлібного марки «KRASZ G2BSFX», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована Приватним акціонерним товариством «СК «УНІКА» згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/8042509 від 30.12.2017, який станом на 24.03.20218 є діючим, на страхову суму за полісом на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000,00 гривень. Згідно з листом ПрАТ «СК «УНІКА» за вих. № 00327137 від 14.11.2019, [PERSON] нарахували до виплати 2233,80 гривень у якості суми страхового відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У пред`явленому позові позивач [PERSON] зазначив, що вказану страхову виплату ним було отримано. Згідно з листом ПрАТ «СК «УНІКА» за вих. № 00331797 від 12.12.2019, [PERSON] нарахували до виплати 3350,70 гривень у якості суми страхового відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У пред`явленому позові позивач [PERSON] зазначила, що вказану страхову виплату нею було отримано. Позивачем [PERSON] , як на це він посилається у позовній заяві, було отримано страхову виплату в рахунок страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 3350,70 гривень, яка була нарахована у такому розмірі, згідно із листом ПрАТ «СК «УНІКА» за вих. № 00332015 від 24.01.2020. Відповідно до наведеного вище вироку суду, ухвалою суду від 29.09.2020 цивільні позови потерпілих та цивільного позивача залишено без розгляду, та роз`яснено можливість звернутися з таким позовом в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що з приводу отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова з 24 березня 2018 року по 16 квітня 2018 року, що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого № 7877. Із копій чеків та виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 7877, наданих позивачем, убачається, що згідно з призначення лікаря обґрунтовано на лікування він витрачав грошові кошти. З приводу отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова з 24 березня 2018 року по 02 травня 2018 року, що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого № 7866. Із копій чеків та виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 7866, наданих позивачем, убачається, що згідно з призначення лікаря обґрунтовано на лікування він витрачав грошові кошти. [PERSON] з приводу отриманих тілесних ушкоджень знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова з 24 березня 2018 року по 20 квітня 2018 року, що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого № 7865. Із копій чеків та виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 7865, наданих позивачем, убачається, що згідно з призначення лікаря обґрунтовано на лікування він витрачав грошові кошти. За правилами ч. 1 ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави, як це закріплено вимогами п. 2 ч. 2 ст. 50 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Учасниками справи визнаються та підтверджені вироком Валківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2020 року фактичні обставини справи, а саме факт заподіяння позивачам моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 березня 2018 року та яка відбулась з вини третьої особи [PERSON] під час виконання останнім трудових обов`язків на посаді водія ТДВ «Салтівський хлібзавод». Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 18 наведеної вище Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачам в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини [PERSON] , що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, суд виходить з того, що через події дорожньо-транспортної пригоди, що відбулися, позивачі втратили душевний спокій, постійно відчувають нервову напругу, стрес, перебувають в роздратованому стані, погіршилися їх стосунки з оточуючими, зруйновані звичні життєві зв`язки, ними втрачені сон та апетит, порушені нормальні умови життя, матеріальне становище їх сімей дуже погіршилося, оскільки водій [PERSON] досі не приніс ним своїх вибачень, не надав матеріальної допомоги на лікування, посилюються їх емоційні хвилювання. За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. З матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінального провадження цивільний позов потерпілих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було залишено без розгляду, тому вони звернулися в порядку цивільного судочинства із позовом про відшкодування моральної шкоди, оскільки їм діями третьої особи - засудженого вироком Валківського районного суду Харківської області [PERSON] була заподіяна така шкода внаслідок його злочинних дій. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на вище викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, ураховуючи, що вина третьої особи [PERSON] у вчиненні ним злочинних дій, направлених на заподіяння здоров`ю позивачів, доведена вироком суду, який набрав законної сили, завдані злочинними діями третьої особи позивачам тілесні ушкодження, які за критерієм небезпеки життя є середнього ступеня тяжкості тілесними ушкодженнями, мають причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою третьої особи і моральною шкодою, якої він завдав позивачам, що виразилась у душевних стражданнях позивачів, яких вони зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них, а також у фізичному болю та стражданнях, яких позивачі зазнали у зв`язку з ушкодженням здоров`я, отримані ушкодження змусили позивачів вживати додаткових заходів для відновлення свого здоров`я, а саме - проведення тривалого лікування, ураховуючи визнання відповідачем ТДВ «Салтівський хлібзавод» позовних вимог позивачів в повному обсязі, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При таких обставинах, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, за наслідками розгляду позову з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: approved