Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

23 червня 2015 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 21 січня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є він та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк зобовязався надати їй кредит в розмірі 3100,00 грн. на придбання майна, зі сплатою процентної ставки 12 % на рік та сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,45 % в місяць, з остаточним терміном повернення 20 січня 2010 року, а відповідачка повернути його та плату за його користування. Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі передавши відповідачці грошові кошти, однак остання зобовязань не виконала, кошти у визначеному розмірі та у визначений строк не повернула. Станом на 15 травня 2015 року її заборгованість склала 4978,80 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позові заявив про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, направила письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення проти позовних вимог позивача через сплив строку позовної давності. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 січня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Дельта, правонаступником якого є позивач та відповідачкою було укладено кредитний договір № 003-14094-210108 про надання кредиту в розмірі 3658,00 грн., з яких 3100,00 грн. на придбання майна та 558,00 грн. на оплату страхового платежу, зі строком повернення до 20 січня 2010 року, під 12 % річних та зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості, в розмірі 2,45 % в місяць (а.с.3-4). Відповідно до п.2.9. укладеного договору, відповідачка зобовязалася щомісячно здійснювати погашення заборгованості рівними частинами, в розмірі 263,00 грн. згідно з графіком, однак взятих на себе зобовязань не виконала. Станом на 15 травня 2015 року відповідачці нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, в розмірі 4978,80 грн., яка складається з: 2979,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 296,89 грн. заборгованість за відсотками та 1702,78 грн. заборгованість за комісією (а.с.8). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права за кредитним договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, ст.257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідачки за кредитним договором в розмірі 4978,80 грн. виникла ще 21 квітня 2010 року, а значить позивач пропустив трирічний строк позовної давності, звернувшись до суду за її стягненням 23 червня 2015 року. У відповідності до ч.4 ст.267 вищевказаного Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами до відповідачки, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed