Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

21 січня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Згурівського районного суду Київської області від 9 вересня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання дочки [PERSON], [INFO], з матір»ю. З січня 2015 року він проживає окремо. Відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дочкою, він позбавлений права займатися вихованням дитини. Його батьки також позбавлені можливості бачитися із онукою. Мирним шляхом вирішити це питання не вдалося. Розпорядженням Згурівської райдержадміністрації від 9 жовтня 2015 року № 265 йому було визначено спосіб його участі у вихованні дочки та спілкуванні з нею у вигляді побачень один раз на тиждень в робочі дні протягом 30 хвилин в присутності працівника третьої особи у справі та зобов'язано відповідача не чинити йому в цьому перешкоди. Проте відповідач продовжує чинити йому перешкоди, впродовж трьох місяців він бачився з дитиною всього двічі, тому просить зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному його спілкуванні з дочкою, визначити спосіб його участі у вихованні дочки, а саме, особисте спілкування: побачення п'ять разів на тиждень з понеділка по п'ятницю з 16 години до 17 години за місцем його чи її проживання, або під час прогулянок; у разі якщо святкові дні припадають на день побачення або цей день передує побаченню, чи є наступним після нього, то такі дні дочка буде проводити з ним; в день побачень із дочкою забирати її особисто з дому, садка чи школи. Зобов'язати відповідача, за два дні до його зустрічі з дочкою, надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання та перебування дитини, а у разі настання таких змін повідомити його особисто на наступний день, після настання таких обставин. Він звільнений від сплати судового збору як потерпілий від наслідків аварії на ЧАЕС (2 категорія). Судові витрати просить покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, відповідач позов визнала частково. В судовому засіданні позивач надав пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, доповнив, що він згоден додатково узгодити із відповідачем час спілкування із дитиною. Також він вбачає доцільним спілкування із дитиною у вихідний день та в один із робочих днів, щоб дитина швидше звикала до нього, так як відповідач перешкоджає цьому спілкуванню. В судовому засіданні відповідач пояснила, що вона визнає позов частково, а саме, щодо участі батька у вихованні дитини. Дитина має задовільний стан здоров»я. Однак позивач, на її думку, вживає наркотичні засоби, доказів чому вона не має. Щодо періодичності зустрічей, то впродовж розгляду справи змінювала свою думку та остаточно вважає за доцільне, щоб батько спілкувався із дитиною один раз на тиждень, а саме, у вихідний день - суботу з 11 години до 13 години. Також зауважила, що дитина тільки почала відвідувати дитячий садок та перебуває там неповний день. Прокидається дитина приблизно о 7 годині 30 хвилин, її денний сон - з 13 години до 15 години. Вона має вихідні дні суботу та неділю. В судовому засіданні представники третьої особи та органу опіки та піклування пояснили, що розпорядженням голови райдержадміністрації у жовтні місяці 2015 року було визначено спосіб участі батька у вихованні дочки шляхом побачення один раз на тиждень в робочі дні за домовленістю між батьками протягом 30 хвилин у присутності матері та соціального працівника. Оскільки батьки певний час не могли домовитися про день і час зустрічі із-за конфліктів між ними, то перше спілкування батька з дитиною відбулося у грудні 2015 року лише після півгодинного спілкування [PERSON] із [PERSON], під час якого [PERSON] ображала соціальних працівників та органу опіки та піклування, в тому числі нецензурною лайкою. Зустріч батька з дитиною проходила приблизно 15 хвилин у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння між батьками. Друге спілкування пройшло більш-менш нормально. Третя зустріч відбулася за участі соціального працівника [PERSON], під час якого відповідач [PERSON] образила останню, після чого орган опіки та піклування прийняв рішення про припинення участі соціального працівника в зустрічах батька з дитиною. При повторному обговоренні питання про участь батька у вихованні дочки комісія з питань захист прав дитини Згурівської РДА дійшла висновку, що доцільно визначити порядок спілкування батька з дитиною двічі на тиждень, а саме, у вівторок та п'ятницю з 17 години до 19 години шляхом забирання обома батьками дитини з садочка та прогулянок із малолітньою [PERSON] на вулиці. На підставі цього рішення орган опіки та піклування надав свій висновок. Під час вирішення цього питання члени комісії не враховували, що побачення батька з дитиною будуть відбуватися в різні пори року, коли світловий день є коротшим. [PERSON] як представник третьої особи у справі вважає, що спілкування батька з дитиною має відбуватися двічі на тиждень по дві години, один раз - у вихідний день - суботу, другий раз - в робочий день, з метою налагодження стосунків між ними. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.36 - копія свідоцтва про народження). Цей шлюб розірвано рішенням Згурівського районного суду Київської області від 9 вересня 2015 року, відповідно до якого місце проживання дитини визначено із матір»ю [PERSON] (а.с.45-46 - копія рішення суду). Розпорядженням Згурівської райдержадміністрації Київської області як органом опіки та піклування від 9 жовтня 2015 року № 265 було визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дочки та спілкуванні з нею у вигляді побачень один раз на тиждень в робочі дні протягом 30 хвилин за домовленістю обох батьків дитини на території смт. Згурівка в присутності [PERSON] та представника Згурівського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді. Зобов'язано [PERSON] не перешкоджати батькові у його правах на спілкування та виховання малолітньої [PERSON] (а.с.8 - копія розпорядження). Відповідно до розпорядження Згурівської райдержадміністрації Київської області як органу опіки та піклування від 27 січня 2016 року № 16 продовжено участь позивача у вигляді побачень з дочкою один раз на тиждень в робочі дні протягом тридцяти хвилини за домовленістю обох батьків дитини на території смт. Згурівка в присутності відповідача та за відсутності представника Згурівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с.25 - копія розпорядження). Це розпорядження було прийнято у зв'язку з цим, що відповідач проявляла агресію щодо соціального працівника, який приймав участь у зустрічах. Зазначене підтверджується письмовою інформацією Згурівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с.21). Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 09.03.2016 № 6-28/512 остаточно визначено порядок спілкування батька [PERSON] із його малолітньою донькою, а саме, два дні на тиждень, зокрема вівторок та п'ятницю з 17 до 19 години шляхом забирання обома батьками дитини із садочка та спільних прогулянок з малолітньою дочкою на вулиці. Крім того, надано сторонам право за спільною домовленістю змінювати дні або час побачень за умови, що кількість годин зустрічей дитини з батьком повинна відповідати чотирьом годинам впродовж тижня. Крім того, [PERSON] рекомендовано завчасно повідомляти [PERSON] про перенесення зустрічі батька з донькою з об'єктивних причин (погіршення стану здоров'я дитини, перебування її за межами району тощо) (а.с.42-43 - висновок). Позивач на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.59, 60 - медичні довідки), звільнений від сплати судового збору як громадянин, евакуйований у 1986 році із зони відчуження, категорія 2 (а.с.5 - копія посвідчення). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати чи батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з яким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю» № 16 від 12.06.1998 року суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в томі числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Саме про це свідчить і практика Європейського суду з прав людини, зокрема дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ст. ст. 9, 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з положеннями ст. 171 СК України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. Проте дитина [PERSON] не досягла відповідного віку, коли може бути заслуханою. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, представника орану опіки та піклування, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що позивач вжив усіх заходів для добровільного залагодження спору, а тому має право на судовий захист. Відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування та таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвиткові дитини. Судом достовірно встановлено, що сторони мають всі можливості для виховання власної дитини, обоє мають постійне місце роботи, позивач має рівні можливості в частині надання дочці належного виховання. В той же час, виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо їхньої дитини, суд повинен діяти виключно в інтересах дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини віком один рік до матері, з якою постійно проживає у силу життєвих обставин, що склалися, та задовільний стан здоров'я дитини. Також інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі задовільний стан здоров'я батька. Суд також враховує, що сторони працюють і мають вихідні дні суботу та неділю, тобто саме у вихідні дні вони не будуть обтяжені своєю роботою, а зможуть разом повністю приділити час своїй дитині, що, на думку суду, сприятиме позитивному розвитку і вихованню дитини. В цьому випадку суд оцінює звернення позивача із позовом до суду як таке, що не має за мету задовольнити власні егоїстичні амбіції після розірвання шлюбу з відповідачем чи завуальованою помстою останній за рахунок зловживання своїми правами щодо дитини, а щирим намаганням зберегти, підтримувати стосунки з малолітньою дочкою та приймати дієву, активну участь у її вихованні, що є не тільки його правом, а насамперед обов'язком, про що зазначалося вище. Суд вбачає за необхідне частково врахувати висновок органу опіки та піклування, оскільки вважає його недостатньо обґрунтованим, який не в повній мірі враховує інтереси малолітньої дитини, оскільки визначив доволі пізній час для спілкування з батьком та лише в робочі дні, з чим не погоджується й відповідач як мати дитини. Враховуючи, що робочий день обох батьків закінчується о 17 годині, суд вбачає за доцільне визначити час спілкування батька з дитиною у робочий день щовівторка - тривалістю дві години, а саме, з 17 години 15 хвилин до 19 години 15 хвилин, та у вихідний день тривалістю дві години, а саме, щосуботи з 10 години 30 хвилин до 12 години 30 хвилин, так як з 13 години дитина повинна відпочивати. Зобов'язати відповідача завчасно повідомляти позивача про перенесення зустрічей батька з дочкою з об'єктивних причин (погіршення стану здоров»я дитини, перебування за межами району тощо). Встановлено, що між батьками існують тривалі неприязні стосунки, проте суд не вбачає підстав в порядку ч. 2 ст. 159 СК України для обумовлення побачення з дитиною присутністю іншої особи, так як присутність працівника Згурівського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, яка була обумовлена рішенням Згурівської РДА від 09.10.2015 № 265, виявилась неприйнятною та створювала конфліктні ситуації між працівниками цього центру та відповідачем. У задоволенні решти позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, оскільки задоволення їх в повному обсязі може спричинити порушення прав дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial