Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

22 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2-6114/2010, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 24.03.2010 року і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивував тим, що на даний час його матеріальний стан змінився з огляду на те, що у нього немає постійного доходу, окрім того він несе постійні грошові витрати на лікування в зв`язку з його незадовільним станом здоров`я та проблемами зі здоров`ям його похилої матері. До того ж, наголосив на тому, що несе щомісячні грошові витрати в зв`язку з наймом житла. Окрім того, з нього за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.11.2016 року стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , у твердій грошовій сумі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з 03.10.2016 року і до її повноліття. Грошові кошти, які залишаються в нього після відрахування аліментів не є достатніми для його життєвих потреб. За такого, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2-6114/2010 до 1/6 заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня винесення рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволені, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (Повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2-6114/2010 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 24.03.2010 року і до повноліття дитини. На виконання даного рішення Заводським районним судом м. Миколаєва 19.09.2011 року видано виконавчий лист №2-6114/2010. З здійсненого головним державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюбою Н.М. розрахунку заборгованості від 07.05.2019 року вбачається, що станом на 30.04.2019 року у [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-6114/2010 в сумі 3672,00 грн. Окрім того, позивач являється батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.11.2016 року по справі №490/9707/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з 03.10.2016 року і до її повноліття. Виконавчий лист виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 16.01.2017 року по справі №490/9707/16-ц перебуває на виконанні у головного державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюби Н.М. З наданого нею розрахунку заборгованості від 07.05.2019 року, вбачається наявність у позивача заборгованості по сплаті аліментів в сумі 227,72 грн. станом на 30.04.2019 року. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За такого, позивачем доведено, що його майновий стан змінився в зв`язку з народженням у нього [INFO] доньки [PERSON] , на утримання якої він також сплачує аліменти. З огляду на викладене, враховуючи те що сімейний стан платника аліментів змінився, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позов слід задовольнити, змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , визначений за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2-6114/2010, з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні періоду з якого слід змінити розмір аліментів, суд керується роз`ясненнями, викладеними у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно до яких у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved