Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

23 липня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить частина квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 березня 2012 року, виданого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Демко М.Л. Крім неї у даній квартирі зареєстрований її неповнолітній онук, [PERSON], який є співвласником квартири, та її син, [PERSON], [INFO], який не проживає в даній квартирі з 2013 року, оскільки виїхав за межі міста Маріуполя та його фактичне місце знаходження їй не відоме. Отже, не проживаючи у даній квартирі з 2013 року, відповідач [PERSON] за комунальні послуги не сплачує, витрати по утриманню квартири не несе. Таким чином, оскільки син не проживає за місцем реєстрації , отримати згоди останнього на зняття з реєстрації не представляється можливим, та він не користується житловим приміщенням без поважних причин з 2013 року, вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Просила суд усунути їй перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщення у квартирі [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином в установленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та опублікування судовик викликів на офіційному е-сайті «Судова влада». Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас, згідно з положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позивачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] на посвідченого у реєстрі за № 1509, та 1/24 частини зазначеної квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 березня 2012 року, виданого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Демко М.Л. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як вбачається з довідки, виданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб від 13 липня 2018 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно акту № 268 від 19 липня 2018 року, складеного КСН «Східний» [PERSON] за підписами сусідів [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у квартирі [ADDRESS] [PERSON], [INFO], фактично не проживає у ній з 2013 року у зв'язку з виїздом за межі України. Отже, приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є власником частини квартири [ADDRESS] а відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній понад рік, перешкоджає у розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування даною квартирою. На підставі викладеного, заявлені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved