Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою [ADDRESS], оскільки відповідач з моменту реєстрації не проживає в ньому без поважних причин. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ордера на поселення в кімнату [ADDRESS] він не отримував та у вказаній кімнаті не зареєстрований і ніколи не проживав, а зареєстрованим значиться у гуртожитку по [ADDRESS] без зазначення кімнати. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 березня 2009 року позивачу на підставі рішення профспілкового комітету та адміністрації Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради, як працівнику підприємства, було видано ордер № [NUMBER] на поселення в кімнату [ADDRESS] (а/с 9). Позивач та його представник у судовому засіданні пояснили, що відповідач ніколи не проживав за місцем своєї реєстрації, участі у витратах на утримання житла не приймає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що відповідач в спірній кімнаті ніколи не проживав. Також свідок [PERSON] повідомила, що відповідач працює в Комунальному підприємстві «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради тільки в іншій бригаді, ніж позивач. З письмового пояснення, наданого Комунальним підприємством «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради вбачається, що [PERSON] було видано ордер на поселення в кімнату [ADDRESS], але він у вказану кімнату не поселився, а лише зареєструвався в ній. У зв'язку з тим, що ордер дійсний лише 30 днів, а відповідач не скористався своїм правом на поселення, в дану кімнату було поселено, як працівника підприємства, [PERSON] та членів його сім'ї, які проживають в ній і на даний час. Проте, з інформації № 48/05/15 від 28 жовтня 2015 року, наданої на запит суду Комунальним підприємством «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] відповідно до поквартирної картки та картки прописки. Ордер на поселення у вказану вище кімнату [PERSON] не видавався та у вказану кімнату він не поселявся (а/с 51). Згідно копії довідки № 49 Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради від 07 липня 2015 року, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте за адресою своєї реєстрації ніколи не проживав і на даний час не проживає (а/с 11). Разом з тим, згідно інформації від 24 липня 2015 року та від 29 жовтня 2015 року, наданої відділом УДМС України в Чернігівській області про зареєстроване місце проживання [PERSON] встановлено, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. та згідно талону реєстрації (зараз відомості про реєстрацію місця проживання) дані щодо кімнати відсутні (а/с 18, 61). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що ордер на кімнату № 18 йому не видавався, у вказану кімнату він ніколи не вселявся і заяви про надання йому цієї кімнати не писав, а згідно даних паспорту зареєстрованим значиться у гуртожитку по [ADDRESS] без зазначення кімнати, а тому вважає, що вимоги до нього пред'явлені безпідставно. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 129 ЖК України єдиною підставою для вселення на надану жилу площу є ордер, виданий на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку. Таким чином, враховуючи те, що відповідач згідно даних УДМС України в Чернігівській області не зареєстрований саме в кімнаті [ADDRESS], ордер на поселення у вказану кімнату йому не видавався та в дану кімнату він не поселявся, тобто не набув у встановленому законодавством порядку право на користування даним житловим приміщенням, а тому вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.ст. 71, 72 ЖК України, не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed