Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

23.06.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом право власності на земельну ділянку площею 3,42 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що вищевказана земельна ділянка належить [PERSON] 17.02.2015 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. 09.02.2015 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,42 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 475532, виданий 08.12.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, яка знаходиться на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області заповів позивачу. [PERSON] прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у звязку з із тим, що було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,42 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 475532, виданого 08.12.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-04-356. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 409688 від 17.02.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 17.02.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,42 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 09.02.2015 року секретарем Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 05, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,42 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 475532, виданий 08.12.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, яка знаходиться на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45317580 від 05.10.2016 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 09.02.2015 року, зареєстрований за № 05 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою та корінцем про відправлення вищевказаної заяви до нотаріальної контори, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] № 14/01-16 від 27.01.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Вислухавши, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved