Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

22 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який підписано його представником адвокатом Волковим А.В. Вимоги обґрунтовує тим, що 30 грудня 2017 року він за усним договором позики дав у борг [PERSON] 1600 доларів США, про що останній надав розписку, з умовою їх повернення до 28 лютого 2018 року. Однак до цього часу відповідач у добровільному порядку борг не повернув, уникає зустрічей, змінив номер телефону. Оскільки останнім днем повернення боргу за розпискою є 28 лютого 2018 року, а за офіційним курсом Національного Банку України станом на вказану дату курс валют становив 26 грн. 94 коп. за 1 долар США, тому відповідач заборгував йому у гривневому еквіваленті 43104 грн. У зв`язку з викладеним, просить стягнути на його користь із відповідача заборгованість у розмірі 43104 грн., а також сплачений ним при зверненні до суду судовий збір. У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Волкова А.В. надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без присутності позивача та його представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно з яким останній отримав від позивача грошову суму у розмірі 1600 доларів США, з умовою їх повернення до 28 лютого 2018 року. Укладення договору підтверджується борговою розпискою, підписаною [PERSON] . Однак, свого зобов`язання повернути гроші відповідач не виконав, про що вказує наявність у позивача оригіналу боргового документу, що надано до суду. Відповідно до ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позика вважається повернутою, а зобов`язання позичальника припиненими лише в момент одержання позикодавцем суми позики (ст.599, ч.3 ст.1049 ЦК України). У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц. Оскільки між сторонами з досягненням усіх істотних умов укладено, повністю виконано позикодавцем і взагалі не виконано позичальником договір позики, то наявна з 28 лютого 2018 року заборгованість по сумі позики - 1600 доларів США підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] , тому позов підлягає частковому задоволенню. Укладаючи договір позики в іноземній валюті, договірні сторони розуміли про наявність валютних ризиків під час виконання зобов`язань, тому несприятливі наслідки у зв`язку з подорожчанням чи знеціненням національної валюти під час дії вказаного договору кожна сторона несе відповідно до обсягу взятих на себе зобов`язань. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у гривневому еквіваленті по курсу долара на останній день повернення позики у розмірі 43104 грн. не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial