Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

22 липня 2021 року [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 31.05.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено письмовий договір позики грошей, що підтверджується письмовою розпискою позичальника, згідно з якою відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 55 100 гривень, які зобов`язувався повернути до 10.06.2021. Після закінчення вказаного строку [PERSON] грошові кошти не повернув. На неодноразові вимоги позивача повернути кошти відповідач не реагує та в добровільному порядку не повертає борг. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, у заяві вказано, що позивач позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, відзиву, заяв чи клопотань суду не надав, про причини свого неприбуття суд не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Правовідносини між фізичними особами щодо договору позики врегульовано главою 71 ЦК України. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2021 [PERSON] взяв у борг в [PERSON] , без сплати відсотків, грошові кошти в сумі 55 100 гривень, які зобов`язувався повернути [PERSON] до 10.06.2021. На підтвердження укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики позивач надав суду власноручно написану відповідачем письмову розписку від 31.05.2021, яка посвідчує вказані обставини. Отже між сторонами у даній справі був укладений договір позики, який за формою і змістом відповідає вимогам законодавства. Свої зобов`язання за цим договором щодо повернення отриманих у борг грошових коштів у встановлений строк [PERSON] не виконав. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Не підлягають доказуванню, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 55 100 гривень (п`ятдесят п`ять тисяч сто гривень), які згідно з розпискою від 31.05.2021 [PERSON] зобов`язувався повернути [PERSON] до 10.06.2021. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень (дев`ятсот вісім гривень). На підставі статей 526, 530, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved