Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

23.01.2018 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про зміну розміру аліментів до відповідача [PERSON] Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.01.2018 року позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення встановлених судом недоліків. 14.02.2018 року позивачем надано уточнену позовну заяву, згідно якої усунуті недоліки поданого позову. 23.03.2018 року отримано довідку про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2018 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 24.05.2018 року. В установлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить змінити розмір аліментів, стягнених за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2013 року з відповідача на її користь на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 800 грн., на 1/3 частину всіх видів його заробітку (прибутку), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі в період з 2011 року по 2015 рік. 18.05.2018 року шлюб між ними був розірваний В період шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO] За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.09.2013 року з відповідача на її користь стягнені аліменти на утримання дитини: доньки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 400 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та змінено розмір аліментів. стягуваних з відповідача на утримання сина - [PERSON], [INFO] за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.12.20111 року, стягнувши їх в твердій грошовій сумі 400 грн., щомісячно до повноліття дитини. На час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних затрат, і стягнення аліментів в даному розмірі є недостатнім для їх гармонійного розвитку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011 року по 2015 рік. Шлюб між сторонами був розірваний 18.08.2015 року . В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, в якому відповідач записаний батьком дітей. Відповідно до рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.09.2013 року з відповідача на користь позивача стягнені аліменти на утримання дитини: доньки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 400 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та змінено розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання сина - [PERSON], [INFO] за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.12.2011 року, стягнувши їх в твердій грошовій сумі 400 грн., щомісячно до повноліття дитини, що підтверджується копією рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Позивач звернулась до суду з позовом про зміну способу стягуваних аліментів з твердої грошової суми до розміру 1/3 частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції у справі за № 6-143 цс 13 судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2014 року в зв'язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 С К України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виходячи з того, що з відповідача стягнені аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в незначному розмірі, розмір аліментів на даний час є нижчим від встановленого законом мінімального розміру аліментів, тобто 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду не надає можливості для задоволення всіх необхідних потреб дітей даного віку та не є достатнім для їх гармонійного розвитку, а також виходячи із правової позиції, викладеної у справі за № 6-143 цс 13 судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2014 року, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, стягуваних з відповідача, змінивши спосіб їх стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дітей з твердої грошової суми на частку від прибутку відповідача. Оцінюючи надані суду докази, та

Outcome: approved