Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

22.07.2016 року представник позивача [PERSON], на підставі довіреності від 15.06.2016 року, звернувся в суд з позовом в інтересах [PERSON] до Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Ухвалою судді від 25 липня 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання предстваник позича не з?явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, в поданій до суду позовній заяві просить суд розглянути справу без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, проти позовних вимог сільська рада не заперечує. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сова В.Ф., про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась. Надала до суду письмову заяву з проханням провести судове засідання за наявними матеріалами справи за її відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позов обґрунтовується тим, що по [ADDRESS] знаходиться домоволодіння № 36, яке згідно запису в погосподарській книзі по с. Малий Дирчин за 1993-1995 роки, особовий рахунок [NUMBER], належало до суспільної групи - колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року головою зазначеного колгоспного двору являлась [PERSON], а членами колгоспного двору були її донька, [PERSON], 1929 року народження та онук, [PERSON], 1968 року народження, кожному з яких належало по 1/3 частині домоволодіння. [INFO] року у віці 87 років померла [PERSON]. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована [ADDRESS]. З нею в будинку були зареєстровані та проживали її донька, [PERSON], та онук, [PERSON]. Як спадкоємець першої черги, та спадкоємець який проживав на день смерті спадкодавця зі спадкодавцем, [PERSON] прийняла спадщину після своєї матері на 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] року у віці 74 роки померла [PERSON], вона була постійним жителем села Малий Дирчин Городнянського району Чернігівської області, проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. На день її смерті з нею проживав та був зареєстрований її син, [PERSON]. Після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину до якої увійшло 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS]. У віці 43 роки [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті чоловіка, позивач [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, але право власності на спадковий будинок не було зареєстровано, що унеможливлює представлення нотаріусу правовстановлюючого документу на будинок як спадкове майно, що стало перешкодою в оформленні права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку і причиною необхідності звернення до суду із відповідною позовною заявою. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Домоволодіння № 36, яке знаходиться по [ADDRESS], згідно запису в погосподарській книзі по с. Малий Дирчин за 1993-1995 роки, особовий рахунок [NUMBER], належало до суспільної групи - колгоспного двору ( а.с. 15 ). Станом на 15.04.1991 року головою зазначеного колгоспного двору являлась [PERSON], а членами колгоспного двору були її донька, [PERSON], 1929 року народження та онук, [PERSON], 1968 року народження, кожному з яких належало по 1/3 частині домоволодіння.(а.с.15-16). [INFO] року у віці 87 років померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] року зроблено запис №1 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER](а.с.17). На день смерті померла проживала та була зареєстрована [ADDRESS].(а.с.18). З нею в будинку були зареєстровані та проживали її донька, [PERSON], та онук, [PERSON].(а.с.19). Як спадкоємець першої черги, та спадкоємець який проживав на день смерті спадкодавця зі спадкодавцем, [PERSON], вважається такою що прийняла спадщину після смерті своєї матері, [PERSON], до спадку якої увійшла 1/3 частина домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] року у віці 74 роки померла [PERSON], про що 29.12.2003 року в книзі реєстрації актів про смерть виконкомом В.-Дирчинської сільської ради зроблено запис за № 14 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER].(а.с.20). [PERSON] була постійним жителем села Малий Дирчин Городнянського району Чернігівської області, проживала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS]. На день її смерті з нею проживав та був зареєстрований її син, [PERSON](а.с.21-22). За життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено та зареєстровано секретарем Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та згідно якого все її майно вона заповіла своєму сину, [PERSON](а.с.23). Як спадкоємець, який проживав на день смерті зі спадкодавцем і не заявив про відмову від спадщини, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері до спадку якої увійшло 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS]. У віці 43 роки [PERSON] помер, про що [INFO] року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №2907 та видано Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER](а.с.10). Будучи спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сови В.Ф., де за її заявою була відкрита спадкова справа за № 43/2012(а.с.40-43), заведена та зареєстрована у Спадковому реєстрі спадкова справа № 52765532(а.с.13). Право власності на житловий будинок № 36 з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS](було побудовано в 1937-1988 рр., процент готовності житла 100%, інвентаризаційна справа №22) не було зареєстровано, що унеможливлює представлення нотаріусу правовстановлюючого документу на будинок як спадкове майно, то дані обставини стали перешкодою в оформленні права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку і причиною необхідності звернення до суду із відповідною позовною заявою. Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме : право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову самочинно збудованим майном суд не вбачає. Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 р. № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалось за головою колгоспного двору. Згідно з довідкою від 13.06.2016 року за № 349, виданою Городнянським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано(а.с.14). Суд також бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1937-1988 роках в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 року № 612/23144, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого Чернігівським МБТІ технічного паспорта на житловий будинок за адресою : [ADDRESS] встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : А - 1 - житловий будинок площею забудови 72,4 кв.м., загальною площею 59,7 кв.м., в т.ч. житловою площею 25,0 кв.м, допоміжною 34,7 кв. м., Б - 1 - погріб площею забудови 8,6 кв.м. ( а.с. 11-12 ). Враховуючи, що за життя спадкодавці не зареєстрували своє право власності на частку вказаного нерухомого майно, це унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Враховуючи наведене,

Outcome: approved