Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

23 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з 10 серпня 2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від котрого мають неповнолітню дитину, доньку, - [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач [PERSON] . До моменту реєстрації шлюбу вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. На теперішній час фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено, шлюб не розірвано, вони мешкають окремо. Їх спільна донька проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Вона працює, однак її доходів не вистачає на повноцінне забезпечення потреб дитини. Відповідач будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, хоча має реальну можливість надавати таку допомогу, та брати повноцінну участь в її утриманні. Враховуючи викладене просить суд винести рішення, котрим стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Також просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти за минулий час на утримання їх спільної дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, а саме з 12 лютого 2021 року до моменту звернення до суду з даним позовом, оскільки 12 лютого 2021 року вона зверталася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, однак у його видачі їй було відмовлено у зв`язку із не встановленням місця реєстрації боржника. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідача [PERSON] повідомлено про порядок розгляду справи шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу реєстрації. Пакет документів повернувся до суду без вручення за закінченням строків зберігання. Правом надання відзиву відповідач не скористався. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2016 року, котрий зареєстровано Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №302 (а.с.5). Шлюб на сьогоднішній день не розірвано, однак фактично подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку, - [PERSON] , [INFO] , батьками котрої є сторони по справі, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Дитина проживає разом з позивачкою (а.с.8). Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів такого утримання є сплата аліментів тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь того з батьків, хто проживає разом з дитиною. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України, визначено розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки його доходу, на утримання доньки, - [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дитини та обох батьків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів, - у межах суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 23 квітня 2021 року, та саме з цього моменту відповідач має сплачувати аліменти на утримання спільної з позивачем дитини. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів за минулий час в силу викладеного вище задоволенню не підлягають, оскільки незважаючи на те, що 12 лютого 2021 року позивач зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу, у його видачі їй було відмовлено в силу не встановлення місця реєстрації відповідача. Посилання позивача на положення ст.191 СК України, згідно котрої аліменти на дитину присуджуються у разі подання заяви про видачу судового наказу зі дня подання такої заяви, на увагу не заслуговують, оскільки дані положення стосуються саме розгляду справи в порядку наказного а не позовного провадження. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial