Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

22 червня 2020 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Уточнивши позовні вимоги , позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , 2011 року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2010, який було розірвано 13.06.2016. Від шлюбних відношень вони мають дитину - [PERSON] , 2011 року народження. Дитина проживає разом з нею та находиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання їх дитини не надає, вихованням дитини не займається. Відповідач є працездатним, інших утриманців не має. Тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 червня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, також через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13 червня 2016 року (а.с. 9). Від шлюбних відношень у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження в графі «батько» вказаний відповідач - [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) неповнолітній син зареєстрований та мешкає разом з матір`ю (а.с. 7). Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Основним завданням (обов`язком) суду у даній категорії справ є забезпечення і охорона прав дитини. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Враховуючи надані позивачем докази, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved