Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

23.09.2015року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким визначити за [PERSON], яка померла 24 грудня 2014 року 45/100 частини земельної ділянки на вул. Варшавській, 133 у м. Львові; визначити за [PERSON] 55/100 частини земельної ділянки на вул. Варшавській, 133 у м. Львові; визнати за [PERSON] право власності на 45/100 частини земельної ділянки на вул. Варшавській, 133 у м. Львові, в порядку спадкування по смерті [PERSON], яка померла 24 грудня 2014 року. В обґрунтування своїх вимог зазначали про те, що 24 грудня 2014року померла [PERSON], яка являлась її матірю. Вона, її рідний брат [PERSON] та її батько [PERSON] являються спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], однак її рідний брат [PERSON] та її батько [PERSON] відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті матері у її користь. На день смерті матері залишилось таке спадкове майно, а саме: 100 ідеальних реальних частин житлового будинку №133 на вул. Варшавській у м. Львові та частина земельної ділянки, розташованої на вул. Варшавській,133 у м. Львові, призначеної для обслуговування вищезгаданого житлового будинку. Для оформлення спадкових прав після смерті матері вона звернулась до Третьої Львівської державної нотаріальної контори, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, в частині оформлення спадкових прав на частину земельної ділянки, яка розташована на вул. Варшавській, 133 у м. Львові у зв'язку з тим, що не виділена частка померлої у спільній власності на вищевказану земельну ділянку. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог та слухання справи у її відсутності. Представник Третьої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився та направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2014року померла [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], однак [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] у користь [PERSON]. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: 100 ідеальних реальних частин житлового будинку №133 на вул. Варшавській у м. Львові та частина земельної ділянки, розташованої на вул. Варшавській,133 у м. Львові, призначеної для обслуговування вищезгаданого житлового будинку. Для оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] звернулась до Третьої Львівської державної нотаріальної контори, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, в частині оформлення спадкових прав на частину земельної ділянки, яка розташована на вул. Варшавській,133 у м. Львові у зв'язку з тим, що не виділена частка померлої у спільній власності на вищевказану земельну ділянку. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні. Відповідно до ч.5 ст.89 Земельного Кодексу України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають із ст. 370 ЦК України, де передбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Ще за життя [PERSON] мала намір виділити в натурі частину земельної ділянки, що знаходиться на вул. Варшавській,133 у м. Львові, у звязку з чим нею було розроблено технічну документацію щодо поділу вищезгаданої земельної ділянки, згідно якої сторони домовились, що померлій [PERSON] буде належати 45/100 частин спірної земельної ділянки, а іншому співвласнику, а саме відповідачу, [PERSON] буде належати 55/100 частин земельної ділянки. Однак у зв'язку з смертю, вона на встигла отримати свідоцтво про право власності на 45/100 частин належної їй земельної ділянки. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] та відповідно до положень ст.1261 ЦК України, має право па спадкування після смерті матері в першу чергу. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням Її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Для оформлення спадщини сторонам необхідно визначити частку [PERSON], [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку на вул. Варшавській,133 у м. Львові. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial