Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

23.12.2016 позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, стягнення коштів за договором по залученню внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 15.05.2018 просив стягнути з Кредитної спілки «КС «Володар» на його користь: - кошти за Договором № ДВ - 360.1 Стандарт Плюс по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.12.14 у сумі 35 200,00 грн. (тридцять п`ять тисяч двісті гривень), відсотки за час користування вкладом протягом періоду з 24.12.2015 по 23.12.2016 у сумі 25 565,83 грн.; - 3 % річних в сумі 2883,95 грн., пені -23 564,22 грн., інфляційних втрат - 12 292,59 грн. за порушення Кредитною спілкою «КС Володар» умов Договору № ДВ - 360.1 Стандарт Плюс по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.12.14 р. в частині неповернення суми вкладу; - 3 % річних в сумі 1 062,28 грн., пені -11091,24 грн., інфляційних втрат -4884,15 грн. за порушення Кредитною спілкою «КС Володар» умов Договору № ДВ - 360.1 Стандарт Плюс по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.12.14 в частині неповернення суми нарахованих відсотків за користування вкладом. Свої вимоги мотивує тим, що 04.12.2014 року між ним та кредитною спілкою «КС «Володар» було укладено Договір №ДВ - 360.1 Стандарт Плюс по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. На виконання умов вказаного Договору 04.12.2014 позивачем було внесено, відповідачем прийнято внесок (вклад) на депозитний рахунок у сумі 50 200,00 грн. Згідно п.2.2. Договору, на внесений членом Кредитної спілки внесок щомісячно нараховується 28% річних. Згідно умов Договору (п.1.1), Кредитна спілка після використання внеску в цілях передбачених статутом Кредитної спілки та даним Договором, зобов`язується повернути його члену Кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками не раніше 04.12.2015, що становить 12 місяців. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернення внеску, сплати нарахованих на внесок відсотків, проте відповідач повернув лише частину внеску платежами від 23.12.2015 у сумі 3 000,00 грн., від 26.03.2016 у сумі 1 000,00 грн., від 27.08.2016 у сумі 500,00 грн., від 27.09.2016 у сумі 500,00 грн., від 11.01.2017 у сумі 10 000,00 грн. З письмовою заявою-вимогою щодо повернення внеску позивач звернувся до відповідача 23.12.2016, а тому вважає, що на суму внесеного ним вкладу мають бути нараховані відсотки за період з 04.12.2014 по 23.12.2016, а на підставі положень Договору, ст.ст.549, 625 Цивільного кодексу України та ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» з відповідача підлягає стягненню борг з урахуванням встановленого індексу інфляції, пеня розмірі подвійної облікової ставки НБУ та №% річних за весь час прострочення згідно наданого в додатках до заяви про збільшення позовних вимог від 15.05.2018 розрахунку. З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги. 27.12.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Лазаренко В.В. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Згідно Розпорядження керівника апарату суду від 31.01.2019 №69 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. 31.01.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Позивач у судове засідання не з`явився, проте представником позивача подано заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Судом встановлено, що між сторонами 04.12.2014 року було укладено договір , що за своєю природою є договором банківського внеску. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ст.23 Закону України «Про кредитні спілки», внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. 04.12.2014 року позивач вніс на депозитний рахунок вклад у сумі 50 200,00 грн. Згідно п.2.2. Договору, на внесений членом Кредитної спілки внесок щомісячно нараховується 28% річних. Згідно з п. 2.7. Договору від 04 грудня 2014 року № ДВ - 360.1 Стандарт Плюс по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (надалі - Договір), Кредитна спілка зобов`язується достроково повернути члену Кредитної спілки внесений останнім внесок повністю на першу вимогу протягом місяця з дати заявлення відповідної вимоги. При цьому, одночасно з достроковим поверненням члену Кредитної спілки зробленого останнім внеску, йому виплачуються відсотки, нараховані Кредитною спілкою на внесок за весь період використання залученого внеску умовах внеску (вкладу) до запитання (на вимогу). Згідно доводів позову позивач звернувся до Кредитної спілки з вимогою про повернення належних йому коштів, внаслідок чого остання з 23.12.2015 р. почала видавати [PERSON] належні йому за Договором кошти. Такі конклюдентні дії Кредитної спілки підтверджують факт визнання останньою свого обов`язку, передбаченого п. 2.7. Договору внаслідок звернення [PERSON] з вимогою про повернення вкладу та нарахованих на нього відсотків. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява-вимога позивача, датована 23.12.2016 року. Відтак, відсотки за користування відповідачем вкладом повинні нараховуватись до 23.12.2016 року включно. Відповідно до п. 4.1. Договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з даного Договору (надалі - «порушення договору»), винна Сторона несе відповідальність, визначену даним Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом Договору. За п. 4.2. Договору, у випадку порушення Кредитною спілкою вимог п.п.1.1. та 2.7. Договору остання несе відповідальність згідно вимог чинного законодавства України. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. А тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення (окрім неповернутого залишку вкладу та суми відсотків за користування ним протягом періоду з 04.12.2014 по 23.12.2015 року) з відповідача відсотків за користування вкладом за період з 24.12.2015 по 23.12.2016 року, пені за прострочення повернення внеску та за прострочення виплати нарахованих відсотків, 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо повернення вкладу та сплати відсотків, є обґрунтованими. Розрахунок відсотків за користування вкладом за період з 04.12.2014 по 23.12.2016 здійснено судом за наступною формулою: сума відсотків = (С * 28% * Д) : 365 : 100, де С- сума вкладу, Д - кількість днів нарахування відсотків. При цьому судом взято до уваги здійснені відповідачем платежі на користь позивача 23.12.2015 у сумі 3 000,00 грн., 26.03.2016 у сумі 1 000,00 грн., 27.08.2016 у сумі 1 000,00 грн., 27.09.2016 у сумі 500,00 грн. Отже, за період з 04.12.2014 по 23.12.2015 сума відсотків становить 14 787, 70 грн. (50 200,00 * 28% * 384 :365 :100), за період з 24.12.2015 по 25.03.2016 сума відсотків становить 3 367,53 грн. (47 200,00 * 28% * 93 :365:100), за період 26.03.2016 по 26.08.2016 сума відсотків становить 5 422,32 грн. (46 200,00 * 28% * 153 :365 :100), за період з 27.08.2016 по 26.09.2016 сума відсотків становить 1 086,86 грн. (45 700,00 * 28% * 31 :365 :100), за період з 27.09.2016 по 23.12.2016 сума відсотків становить 901,42 грн. (45 200,00 * 28% *106 :365 :100). Загальний розмір відсотків - 25 565,83 грн. Розрахунок пені за прострочення повернення суми вкладу за період з 23.12.2015 по 15.05.2018 здійснено судом за наступною формулою: пеня = С * А * Д) :365 :100, де С- сума вкладу, А - ставка пені, Д - кількість днів. При цьому судом взято до уваги здійснені відповідачем платежі на користь позивача 23.12.2015 у сумі 3 000,00 грн., 26.03.2016 у сумі 1 000,00 грн., 27.08.2016 у сумі 500,00 грн., 27.09.2016 у сумі 500,00 грн., 11.01.2017 у сумі 10 000,00 грн. Отже, за період з 23.12.2015 по 25.03.2016 сума пені на вклад становить 5 348,47 грн., за період з 26.03.2016 по 26.08.2016 сума пені на вклад становить 7 062,91 грн., за період з 27.08.2016 по 26.09.2016 сума пені на вклад становить 1 189,45 грн., за період з 27.09.2016 по 10.01.2017 сума пені на вклад становить 3 752,13 грн., за період з 11.01.2017 по 15.05.2018 сума пені на вклад становить 13 267,02 грн. Загальний розмір пені за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо повернення суми вкладу становить 23 564,22 грн. Крім того, пеня за прострочення сплати відсотків за користування вкладом, нарахованих за період з 04.12.2014 по 23.12.2015 станом на 15.05.2018 становить 11 091,24 грн. Розрахунок 3% річних за прострочення грошового зобов`язання щодо повернення суми вкладу здійснено судом за формулою: сума 3% річних = С * 3% * Д :365 : 100, де С- сума вкладу, Д - кількість днів. При цьому судом взято до уваги здійснені відповідачем платежі на користь позивача 23.12.2015 у сумі 3 000,00 грн., 26.03.2016 у сумі 1 000,00 грн., 27.08.2016 у сумі 500,00 грн., 27.09.2016 у сумі 500,00 грн., 11.01.2017 у сумі 10 000,00 грн. Отже, за період з 23.12.2015 по 25.03.2016 сума 3% річних на вклад становить 364,67 грн., за період з 26.03.2016 по 26.08.2016 сума 3% річних на вклад становить 584,78 грн., за період з 27.08.2016 по 26.09.2016 сума 3% річних на вклад становить 116,44 грн., за період з 27.09.2016 по 10.01.2017 сума 3% річних на вклад становить 397,52 грн., за період з 11.01.2017 по 15.05.2018 сума 3% річних на вклад становить 1420,54 грн. Загальний розмір 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо повернення суми вкладу становить 2 883,95 грн. Крім того, за прострочення сплати відсотків за користування вкладом, нарахованих за період з 04.12.2014 по 23.12.2015 року у сумі 14 787,70 грн. сума 3% річних станом на 15.05.2018 року становить 1 062,28 грн. (14 787,70*3%*874:365:100). Розрахунок інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо повернення суми позики здійснено судом а формулою: інфляційні втрати = С* І :100 - С, де С - сума боргу, І - індекс інфляції. При цьому судом взято до уваги здійснені відповідачем платежі на користь позивача 23.12.2015 у сумі 3 000,00 грн., 26.03.2016 у сумі 1 000,00 грн., 27.08.2016 у сумі 500,00 грн., 27.09.2016 у сумі 500,00 грн., 11.01.2017 у сумі 10 000,00 грн. Отже, за період з 23.12.2015 по 25.03.2016 сума інфляційних втрат на вклад становить 713,15 грн., за період з 26.03.2016 по 26.08.2016 сума інфляційних втрат на вклад становить 1 378,15 грн., за період з 27.08.2016 по 26.09.2016 сума інфляційних втрат на вклад становить 822,60 грн., за період з 27.09.2016 по 10.01.2017 сума інфляційних втрат на вклад становить 2527,70 грн., за період з 11.01.2017 по 15.05.2018 сума інфляційних втрат на вклад становить 6850,99 грн. Загальний розмір інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо повернення суми вкладу становить 12 292,59 грн. Крім того, за прострочення сплати відсотків за користування вкладом, нарахованих за період з 04.12.2014 по 23.12.2015 року у сумі 14 787,70 грн. сума інфляційних втрат станом на 15.05.2018 року становить 4 884,15 грн. (14 787,70*133,03% :100). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кошти за Договором № ДВ - 360.1 Стандарт Плюс по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.12.14 у сумі 35 200,00 грн., відсотки за час користування вкладом протягом періоду з 24.12.2015 по 23.12.2016 у сумі 25 565,83 грн., 3 % річних за прострочення повернення вкладу в сумі 2883,95 грн., 3 % річних за прострочення виплати відсотків у сумі 1 062,28 грн., пеню за прострочення повернення вкладу в сумі 23 564,22 грн., пеню за прострочення виплати відсотків у сумі 11091,24 грн., інфляційні втрати за прострочення повернення вкладу в сумі 12 292,59 грн., інфляційні втрати за прострочення виплати відсотків у сумі 4884,15 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладенен вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обгрунтовані, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 1 165,44 грн.

Outcome: approved