Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

23.08.2016 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача та третіх осіб та просить суд ухвалити рішення, яким визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 30 липня 2015 року, зареєстроване у реєстрі за №2-342, т.в.о. державного нотаріуса Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Одеської області, державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко [PERSON] на імя спадкоємця за законом [PERSON] частково недійсним; визнати, що [PERSON] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 14 жовтня 2014 року, належить ? частина квартири №18, що знаходиться за адресою: м.Роздільна, вул..Леніна (нова назва вулиці Європейська), будинок №3 та внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5-6). 30.09.2016 року представник позивача [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, де доповнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: судовий збір на загальну суму 1472 гривні та витрати на правову допомогу у сумі 2500 гривень, а всього стягнути 3972 грн. судових витрат (а.с.55). 13.11.2017 року представник позивача адвокат [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, де просила суд скасувати у повному обсязі свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАО №385757, видане 30 липня 2015 року за реєстровим номером 2-342 на імя [PERSON] на квартиру в місті Роздільна, вул..Леніна (нова назва вулиці Європейська) №18, у будинку №3, Одеської області; скасувати державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру в цілій частині для подальшого внесення зміни у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнути з [PERSON] витрати по справі, а саме: витрати на правову допомогу у сумі 2500 гривень (а.с.139-140). Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем до майна померлого [PERSON], який помер 22 квітня 2014 року. Спадкова справа №112/2014 заведена за його заявою про прийняття спадщини приватним нотаріусом Роздільнянського нотаріального округу. Роздільнянською районною державною нотаріальною конторою Одеської області за заявою [PERSON] про прийняття спадщини до майна померлої 14 жовтня 2014 року [PERSON] заведена спадкова справа №154/2015. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS], яка належала [PERSON], який помер 22.04.2014 року, спадкоємцем якого по закону була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину та не оформила спадкових прав. 30 липня 2015 року за реєстровим номером 2-342 державним нотаріусом на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану квартиру та проведено державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно в цілій частині. Під час видачі вказаного свідоцтва було допущено технічну помилку та не перевірено наявність заведеної спадкової справи на інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON]. Спадкоємцями після його смерті були: дружина померлого [PERSON]Ф, яка прийняла спадщину згідно ст.1268 ЦК України та онук померлого (за правом представлення) [PERSON], позивач по справі. Видача свідоцтва про право на спадщину у цілому на [PERSON] на все спадкове майно порушує права позивача на спадкування. Відповідач не прибула за вимогою до нотаріуса для внесення змін до вказаного свідоцтва, згідно ст.1300 ЦК України, тому позивач змушений звернутися з позовом до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримала заяву про уточнення позовних вимог від 13.11.2017 року та просила задовольнити позовні вимоги, викладені у ній, а також наполягала на стягненні з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 2500 гривень, на стягненні судового збору та інших витрат не наполягала. [PERSON] визнала позов у частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на її імя від 30.07.2015 року та скасування державної реєстрації права власності на спірне майно на неї у цілому, заперечувала проти задоволенн вимог про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки вона також понесла витрати на правову допомогу адвоката та її вина у видачі оспорюваного свідоцтва та його реєстрації відсутня, а вона особисто права позивача не порушувала. Просила в цій частині позову відмовити.Думку відповідача підтримав її представник адвокат [PERSON]. Представники третіх осіб Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Одеської області та Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області надали письмові пояснення на позов (а.с.22-24,50-53), де підтвердили, що [PERSON] дійсно 30.07.2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлої [PERSON], а саме: на квартиру [ADDRESS] в цілому. При цьому не були враховані інтереси позивача, який подав заяву про прийняття спадщини до майна [PERSON] до приватного нотаріуса та до складу спадкового майна входила ця ж сама нерухомість. Після встановлення помилки [PERSON] була запрошена до нотаріальної контори для видачі нового свідоцтва, але не прибула за викликом. Згідно ст.51 Закону України «Про нотаріат» у разі виявлення нотаріусом, що ним допущена помилка при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус зобовязаний повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства. [PERSON] не виявила бажання отримати нове (виправлене) свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа. якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно п.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація прав офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Скасування державної реєстрації можливе тільки на підставі рішення суду. За таких обставин треті особи вважають, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом підлягає визнанню не дійсним у повному обсязі та у звязку з цим підлягає скасуванню державна реєстрація речового права, яка відбулася на підставі вказаного свідоцтва. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали спадкових справ: №112/2014 до майна померлого 22.04.2014 року [PERSON] та №154/2015 до майна померлої 14.10.2014 року [PERSON], прийшов до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено наступне. 22 квітня 2014 року помер [PERSON], актовий запис про смерть №316 від 30.04.2014 року, місце реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського між районного управління юстиції в Одеській області (а.с.35,71). Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входила квартира [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.1992 року (а.с.32-34). На день смерті [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. 30.07.2014 року позивач [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини свого діда [PERSON]В.(заява №380, спадкова справа №112/2014) (а.с.68-80). В своїй заяві він вказав, що його батько [PERSON] помер 11.01.2014 року, а крім позивача спадкоємцями до майна діда є дружина померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON] (відповідач по справі, яка після обруження змінила прізвище на [PERSON]). [PERSON] померла 14.10.2014 року, актовий запис про смерть №676 від 14.10.2014 року, місце реєстрації Відділ ДРАЦС реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського між районного управління юстиції в Одеській області (а.с.36). 18.07.2015 року до Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини до майна померлої [PERSON] звернулася [PERSON] (заява №391, спадкова справа №154/2015) (а.с.83-96). В своїй заяві [PERSON] зазначила спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], а саме: квартира №18, що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Роздільна, вул..Леніна, буд. №3, що належала [PERSON], який помер 22.04.2014 року, спадкоємцем якого була дружина [PERSON]. яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. Інших спадкоємців до майна померлої, в тому числі дітей, батьків) не має (а.с.84). 30.07.2015 року [PERSON] подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої [PERSON]. 30.07.2015 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлої [PERSON] на спадщину, яка складається з квартири №18, що розташована в місті Роздільна Одеської області, по вулиці Леніна, у будинку №3 та складається у цілому з чотирьої житлових кімнат та допоміжних приміщень, житловою площею 50,10 м2, загальною площею 80,55 м2. Зазначена квартира належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Роздільнянською державною нотаріальною конторою Одеської області 08 травня 1992 року за реєстровим №1313, зареєстрованого в Роздільнянському бюро технічної інвентаризації від 05 липня 2004 року, реєстраційний номер 6471285, номер запису 93 в книзі 4 та належала [PERSON], який помер 22 квітня 2014 року, спадкоємцем якого за законом була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №2-342 (а.с.92). [PERSON] зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис №10617997 від 30.07.2015 року (а.с.65-66). Позивачу у серпні 2016 року стало відомо про видачу вказаного свідоцтва [PERSON] та він звернувся із заявою до Роздільнянської державної нотаріальної контори та повідомив про заведену за його заявою спадкову справу №112/2014 та про помилку у видачі свідоцтва на все нерухоме майно [PERSON]. У відповідь на його звернення 18.08.2016 року за №629/02-14 він отримав відповідь він державного нотаріуса про те, що спадкоємець до майна померлої [PERSON] відмовляється надавати оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом для внесення змін, а без цього неможливо видати нові свідоцтва про право на спадщину за законом. У звязку з чим йому рекомендовано звернутися до суду (а.с.93-94). Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, видане Роздільнянською районною державною нотаріальною конторою вищезазначене свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.07.2015 року на імя [PERSON] на все спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON], без урахування наявної спадкової справи №112/2014 за заявою [PERSON] та з порушенням його прав, має бути визнано недійсним. У звязку із визнанням недійсним вказаного свідоцтва підлягає скасуванню державна реєстрація вказаного свідоцтва у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Позов у цій частині оснований на законі, доведений, доказами, дослідженими у судовому засіданні, визнаний відповідачем та третіми особами і підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що на стягненні судового збору з відповідача позивач та його представник не наполягає. Згідно ст.79 ЦПК України до складу витрат, повязаних із розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК). Стаття 84 ЦПК України визначає, що витрати на правову допомогу адвоката несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позову долучена квитанція від 23.08.2016 року про сплату [PERSON] адвокату [PERSON] 2500 гривень (а.с.56), однак не надано розрахунку обґрунтованості вказаних витрат адвокатом, зокрема, часу який витрачено адвокатом на підготовку та складання позову та на участь у судових засіданнях. На підставі цього суд вважає, що вказані судові витрати документально не підтверджені. Крім того, суд також враховує, що інтереси [PERSON] представляв адвокат [PERSON] за угодою та вона понесла витрати на правову допомогу у звязку з подачею позову до неї, а також те, що вона особисто права позивача не порушувала та не складала оспорюваний документ. Враховуючи часткове задоволення позову та відсутність, крім квитанції, іншого документального підтвердження витрат на правову допомогу, суд вважає, що у задоволенні вимоги про стягнення на користь позивача вказаних витрат слід відмовити.

Outcome: partial