Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

22.05.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та відновлення свого дошлюбного прізвища - [PERSON] . Свій позов [PERSON] обґрунтував тим, що шлюб із відповідачкою було укладено 24.09.2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №204, спільних дітей від шлюбу не мають. Сімейне життя не склалося, оскільки постійно між ними відбувалися склоки та спори, вони мають різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Наразі, вони більше 8 років не проживають однією сім`єю та не підтримують будь-яких стосунків, шлюб існує лише формально, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Примирення між ними неможливе та збереження шлюбу безперспективне, оскільки вони втратили спільні інтереси, проживають окремо та кожен влаштовує власне життя. Розірвання шлюбу в органах РАЦС між ними неможливе, оскільки місцезнаходження дружини невідомо, тому просить суд розірвати шлюб та відновити йому дошлюбне прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, задовольнити позов та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача та з повідомленням причин неявки до суду не зверталася. Відзив на позовну заяву до суду не надавала. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 1\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.04.2009 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб, актовий запис №204. Після реєстрації шлюбу позивач обрав прізвище [PERSON] . 22.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх з відповідачкою спільне життя не склалося, шлюбні відносини між ними припинено понад 8 років тому, вони проживають окремо, не пов`язані спільним побутом, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог\~статті 81 ЦПК України\~докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. \~\~\~Що ж стосується позовних вимог [PERSON] про відновлення йому при розірванні шлюбу дошлюбного прізвища [PERSON] , то в цій частині позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 ст.293 ЦПК України визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом та відповідно до ч.8 ст.294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тобто, вказана в ч. 8 ст.. 294 ЦПК України норма поширюється лише при розгляді справ окремого провадження про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя та якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. При розірванні шлюбу в позовному провадженні на загальних підставах зміна прізвища після розірвання шлюбу відноситься до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану на підставі звернення позивач, а у разі відмови органом відновити прізвище, він має право звернутися із відповідним позовом в порядку, передбаченому для оскарження дій державних органів. У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] про відновлення дошлюбного прізвища відмовити.

Outcome: partial