Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

24.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0242 га, за адресою: м. Миколаїв, вул. 5 Ялтинська, 4 мотивуючи тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва за позивачем було визнано право власності лише на житловий будинок за вказаною адресою без зазначення статусу земельної ділянки на якій розташоване нерухоме майно. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 13 лютого 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення про визнання права власності за позивачем на житловий будинок №4 по вул. 5 Ялтинська в м. Миколаєві з усіма прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами. Вказане рішення суду 03.03.2015 року було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №34990445. Однак, вказаним рішенням суду за позивачем було визнано право власності лише на житловий будинок без зазначення статусу земельної ділянки (кадастровий номер 4810136300:03:025:0001) на якій розташоване нерухоме майно. Оскільки на теперішній час у позивача виникла необхідність в оформленні права власності на землю, він був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідно до ЗК України право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №157998, зареєстрованого на ім'я Відповідача, зовнішні межі земельної ділянки були визначені на місцевості, а сам державний акт (план зовнішніх меж земельної ділянки) це посвідчує. До тепер межі земельної ділянки та її розмір не були змінені. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі. Положеннями ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розмішені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням вищезазначеного суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved