Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

23.04.2014 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до Чемужівської сільської ради, третя особа - [PERSON], а в подальшому уточнив позовні вимоги та просив встановити факт його проживання разом з [PERSON], однією сім'єю у період з 2007 року по 2013 рік, визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом та визнати право власності на 1/6 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В обґрунтування свого позову [PERSON] вказав, що 30 вересня 1987 року його мати [PERSON], зареєструвала шлюб з [PERSON] У 2004 році він придбав приватний будинок [ADDRESS] де вони разом з матір'ю та вітчимом утримували підсобне господарство та займались городництвом, власне вказаний будинок був придбаний за їх спільні кошти. Практично весь час мати та вітчим перебували у зазначеному будинку і лише ввечері повертались до квартири. У 2007 року [PERSON] тяжко захворіла в зв'язку з чим переїхала разом з чоловіком до сина у вищевказаний будинок. Їх сім'я повністю об'єдналася та вони почали вести спільне господарство мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки тощо. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у виді ? частини квартири [ADDRESS], інша ? частина вказаної квартири належить позивачеві, відповідно до свідоцтва про право власності на житло. 14.04.2014 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частини кожний, квартири [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності на 1/3 частини зазначеної квартири видане не було, оскільки спадкоємцями померлої є позивач, [PERSON] та чоловік спадкодавці [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті матері позивача, [PERSON] до часу своєї смерті, тобто понад п'ять років, постійно мешкав разом з [PERSON] у будинку [ADDRESS], як і за життя матері вони продовжували вести спільне господарство, мали спільний бюджет, а після смерті вітчима, позивач здійснив його поховання. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді 1/6 частини вказаної вище квартири, яку він фактично прийняв, оскільки проживав з спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини. Єдиним спадкоємцем [PERSON] четвертої черги за законом є позивач, оскільки померлий дітей та родичів не мав, його батьки померли. З огляду на вказане [PERSON] просив задовольнити його позов у повному обсязі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності в якій зазначили про визнання позову [PERSON] Третя особа - [PERSON] до суду не з'явилась, подала заяву в якій зазначила на обґрунтованість позовних вимог, просила розглянути справу за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного: З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.6) 30.09.1987 року мати позивача [PERSON], зареєструвала шлюб з [PERSON], їй було присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. ( а.с.7) [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, серії [NUMBER], про що в книзі реєстрації смертей 30 серпня 2010 року зроблено відповідний актовий запис №44. (а.с.8) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири, розташованої по [ADDRESS], яка в ? частині належить [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло. ( а.с.10) 14.04.2014 року [PERSON], [PERSON], отримали у Зміївській державній нотаріальній конторі Харківської області свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді ? частини вказаної вище квартири, на 1/3 частину майна кожний. В свою чергу спадкоємцями [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідоцтво про право власності на 1/3 частини квартири не видавалось. ( а.с.15-18) Таким чином, [PERSON], є спадкоємцем померлої [PERSON], першої черги за законом, прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. ( а.с.9) Згідно довідки Зміївської районної державної нотаріальної контори Харківської області за №833/01-16 від 20.05.2014 року, після померлого [INFO] року [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або відмову від такої ніхто із спадкоємців не звертався. ( а.с.30) Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи,які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спори про спадкування роглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до акту обстеження від 19 листопада 2013 року, що складений комісією за участю депутата Чемужівської сільської ради та свідків, [PERSON], був зареєстрований по [ADDRESS], але фактично проживав з 2007 року до часу смерті - [INFO] року в домоволодінні [PERSON], по [ADDRESS]. ( а.с.13) Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо показали, що вони добре знають сім'ю [PERSON] оскільки товаришували. Їм достовірно відомо про те, що у 2007 році з підстави хвороби [PERSON] разом з чоловіком переїхала в будинок до сина. До цього часу вони власне також постійно знаходились у сина, оскільки вели спільне господарство, тримали худобу, обробляли город. [PERSON] розповідала їм про те, що вони мають дуже добрі стосунки з сином, сумісними силами поповнюють сімейний бюджет, спільно приймають рішення щодо розпорядження коштами. Після смерті [PERSON] її чоловік залишився мешкати з [PERSON], як одна родина аж до часу смерті, після настання якої [PERSON] його поховав. Зазначили, що [PERSON] дітей не мав, його батьки померли. У суду не має підстав ставити під сумнів відомості повідомлені свідками, дані про заінтересованість їх у вирішенні справи відсутні, їх показання повністю відповідають зібраним по справі доказам. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'ю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), слід враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу України, про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'ю до набрання чинності цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] проживав у період 2007 року по 2013 рік, тобто понад п'ять років, з нині померлим [PERSON], вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, внаслідок чого у суду є підстави для застосування норм ст. 1264 ЦК України. Враховуючи, що [PERSON] прийняв спадщину після померлої дружини [PERSON] у виді 1/6 частини з належної їй 1/2 квартири, інших спадкоємців за законом не має, а спадкоємцем четвертої черги за законом в порядку ст. 1264 ЦК України є [PERSON], суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved