Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

22 липня 2021 року позивач АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості в сумі 16844,83 грн. У обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що 10.09.2018 року відповідачем [PERSON] була підписана заява №521913115 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника надав кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок в розмірі 13000 грн. з можливістю збільшення до 250000,00 грн. на строк до дати закінчення строку дії платіжної картки з можливим подовженням на той самий строк під 38 % річних. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі, в свою чергу відповідач свої обов`язки по своєчасному поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитними коштами виконував неналежним чином, в зв`язку із чим станом на 29.06.2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить - 16844,83 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 12979,57 грн.; сума заборгованості за процентами за користування кредитом 1853,30 грн.; комісія 5,98 грн.; пеня 137,95грн.; 3% річних від прострочених сум заборгованості за основним боргом (кредитом) 617,03 грн.; 3% річних від прострочених сум погашення процентів за користування кредитом 120,06 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу 973,34грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 157,60грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 04.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 10.09.2018 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] була підписана заява №521913115 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якої Банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та видав платіжну картку типу MasterCard Debit World PayPass «Моя картка». У межах та згідно вищевказаного договору, а саме, заяви [PERSON] на встановлення відновлювальної кредитної лінії, акцептованої банком, а також підписаного сторонами паспорту споживчого кредиту, які є частиною кредитного договору, банк надав відповідачу на споживчі потреби кредит у вигляді встановленої відновлюваної кредитної лінії з лімітом у 13000 грн. (з можливістю збільшення до 250000 грн.) зі строком користування протягом 60 місяців (з можливістю продовження на той самий строк), а відповідач зобов`язався щомісячно повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 38 % річних (крім випадку користування кредитними коштами протягом грейс-періоду, протягом якого проценти сплачуються за ставкою 0,001 % річних). Наслідками порушення договору в частині своєчасного повернення позичальником кредиту або його чергової частини, а також внесення плати за користування кредитними коштами, комісії є обов`язок останнього сплачувати на користь банку неустойку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. Також, в разі істотного порушення позичальником зобов`язань за договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих відсотки та комісії. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. У зв`язку з цим, станом на 29.06.2021 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором, а саме, заборгованість: за тілом кредиту 12979,57 грн.; за процентами за користування кредитом 1853,30 грн.; пенею 137,95грн., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу та випискою з рахунку позичальника. Тому, вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Водночас, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, оскільки [PERSON] прострочив виконання зобов`язання, яке є грошовим, а то з нього на користь банку підлягають стягненню: 3% річних від прострочених сум заборгованості за основним боргом (кредитом) 617,03 грн.; 3% річних від прострочених сум погашення процентів за користування кредитом 120,06 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу 973,34грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 157,60грн. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості за комісією, то суд виходить з того, що позов не містить жодного обґрунтування нарахування банком комісії та її розміру. Крім того згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Ураховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування вищевказаної суми комісії, суд прийшов до висновку про те, що у стягнені з відповідача комісії слід відмовити . За такого суд прийшов до висновку що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за кредитним договором у сумі 16838,94 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 12979,57 грн.; сума заборгованості за процентами за користування кредитом 1853,30 грн.; пеня 137,95грн.; 3% річних від прострочених сум заборгованості за основним боргом (кредитом) 617,03 грн.; 3% річних від прострочених сум погашення процентів за користування кредитом 120,06 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу 973,34грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 157,60грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2269,20 грн. судового збору.

Outcome: partial