overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

22 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 4. Від спільного проживання разом у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, тому їхня сім'я фактично розпалася. Позивачка вважає, що примирення і збереження сім'ї бути не може. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій попросила справу за її позовом про розірвання шлюбу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій попросив справу про розірвання шлюбу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони перестали розуміти однин одного через різні погляди на життя, сторони поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивачка попросила залишити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе задовольнити таку вимогу останньої та залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

22 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином - через оголошення, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи Матеріалами справи встановлено,що сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції 09.08.2007 року. Дітей від шлюбу сторони не мають. Спільне життя подружжя не склалося, на протязі останніх трьох років спільне господарство позивач та відповідач не ведуть, шлюбні відносини між подружжям фактично припинено. 24.04.2011 року сторони розлучилися за Ісламським законом. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

22 січня 2015 року Василівським районним судом Запорізької області ухвалено рішення, відповідно до якого розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач. Згідно довідки від 14.04.2016 року, виданої КУП «Наш Дім» донька [PERSON] мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги, калорійного харчування, одягу, взуття. [PERSON] працює на ПАТ «ЗЗРК» та має постійний дохід. З 01.08.2014 року по 31.12.2015 рік за власною ініціативою відповідача з його заробітної плати проводились відрахування на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 25 % від його заробітку, але, починаючи з 01.01.2016 року відповідач зменшив на власний розсуд суму відрахувань, встановивши її у розмірі 16,5 %. Іншу допомогу, крім даних відрахувань від заробітної плати, які [PERSON] корегує на власний розсуд він надавати відмовляється. Крім того, відповідач відмовляється приймати будь-яку участь у вихованні дитини, мотивуючи відсутністю часу. На даний час згоди між [PERSON] та відповідачем щодо розміру аліментів на утримання доньки та порядку їх виплати не досягнуто. Тому [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітиною повноліття, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, але до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява з проханням цивільну справу розглянути без його участі, в звязку із зайнятістю на роботі. Проти позовних вимог заперечень не має та визнає у повному обсязі. Враховуючи думку сторін, оглянувши матеріали справи, а саме: копію рішення про розірвання шлюбу, копію свідоцтва про народження, довідку про склад сімї, довідку про заробітну плату та інші доходи працівника, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с. 8). Спільне життя з [PERSON] у позивачки не склалось, шлюб розірвано (а.с. 7). Дитина знаходиться на утриманні позивачки (а.с. 9), відповідач [PERSON] допомоги на утримання доньки не надає, тому суд, враховуючи матеріальний стан відповідача (працює на ПзІІ у формі ПАТ «ЗЗРК» а.с. 10), вважає необхідним стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

22 січня 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору (а.с.3-4). Свій позов аргументує тим, що між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено договір №б/н від 13.11.2013 року за яким відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 18.11.2014 року відповідач має заборгованість - 17396,18 грн., яка складається з наступного: · 10065,37 грн. - заборгованість за кредитом; · 5115,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 910,98 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.; · 500,00 грн. штраф (фіксована частина); · 804,58 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду спарви. Відповідач у судове засідання не прибув, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.51,52,53). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.11.2013 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] укладений кредитний договір за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 15000,00 грн. під 30,00% річних (а.с.6). Згідно розрахунку заборгованості, за відповідачем є заборгованість у розмірі 17396,18 грн. (а.с.5). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення боргу та і в частині судових витрат - 243,60 грн.(а.с.38).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

22 січня 2015 року позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 лютого 2009 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 46 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 21 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 46 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину-дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

22 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 жовтня 2011 року в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис за № 3462. У судовому засіданні 24 лютого 2015 року позивач змінила позовні вимоги, доповнивши їх вимогою про стягнення аліментів з відповідача на сина в твердій грошовій сумі 1 500,00 грн. Позивач посилається на такі обставини. 18 жовтня 2011 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, через нехтування ним сімейними цінностями, ініціювання сварок, через його дії, що негативно впливали на позивача та дитину. Позивач не має довіри та поваги до чоловіка. Спільне життя з відповідачем та примирення є неможливими. В добровільному порядку, без рішення суду, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має для цього достатні доходи. Інших дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні в сторін не має. Дитина відвідує дитячий садок, часто хворіє, що потребує значних матеріальних витрат. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов з урахуванням змін та просила задовольнити її позовні вимоги повністю. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням змін про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 1500 грн. визнав та не заперечував проти задоволення позову. Сторони заперечили проти надання їм судом строку для примирення. Заслухавши думку позивача та відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені останнім і документально підтверджені судові витрати - 243,60 грн., а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. у зв'язку із задоволенням позовної вимоги про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

22 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з житлового будинку [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги просив задовольнити, справу розглянути без його участі. Представник відповідача, ВДВС Овідіопольського РУЮ в Одеській області, у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що є розписка у матеріалах справи, причини неявки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], колишній чоловік заявника, не залишивши заповіту, після чого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено нотаріусом у зв'язку з недоведеністю факту проживання зі спадкодавцем однією родиною на день його смерті. 04 листопада 2015 року у судовому порядку було встановлено юридичний факт проживання [PERSON] з [PERSON] як чоловіка та жінки без шлюбу з 27.02.2004 року до дня смерті, [INFO] року. Під час перевірки нотаріусом наявності заборони чи арешту вказаного вище житлового будинку, було виявлено, що на житловий будинок був накладений арешт, підставою якого була постанова б/н Овідіопольського РВ ДВС управління юстиції Одеської області від 16.02.2004 року. (копія Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна) Відділом ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області за заявою [PERSON], їй було відмовлено у знятті арешту, про що надано письмове роз'яснення з пропозицією звернутися до суду за №03-1921 від 13.02.2014 року. 08 грудня 2014 року [PERSON] сплатила борг за спожито електроенергію, який належав спадкодавцеві, відповідно до Довідки №1352 від 08.12.2014 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ніхто не може протиправно позбавити право власності. Частиною ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

22 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб зареєстровано 16 вересня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 457. Свій позов позивач обгрунтовує тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

22 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки[PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, дитина повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій через канцелярію суду письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщався, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] народження (а.с. 4), який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, поновлювати їх позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересампозивача. Згідно ст. 180 Сімейного кодексуУкраїни, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексуУкраїни, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги проживання дитини сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні, обов'язок відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, враховуючи обставини справи та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави та позивача в розмірі по 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

22 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 17 червня 1995 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 786, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2014 року, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом зі сторонами по справі та знаходиться на утриманні відповідача. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 1995 року, про що є актовий запис № 786 у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2014 року, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом зі сторонами по справі та знаходиться на утриманні відповідача. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved