Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

23 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходів) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2016 року, відповідач є батьком дитини доньки [PERSON] , [INFO] . Вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Донька проживає разом із нею та вона здійснює за нею догляд. На даний час вона не працює, знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу. Іншим особам відповідач аліменти не сплачує. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив до суду не подано. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вважає за можливе розглянути справу без відповідача та ухвалити заочне рішення. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головно територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за №172, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2016 року (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 листопада 2018 року Добропільським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 274, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , позивач є його матір`ю (а.с.3). Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з дитиною [PERSON] [INFO] (а.с.6). Згідно довідки виданої Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради від 19.04.2021 р., [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як одержувач допомоги дитині померлого годувальника призначено по 20.11.2030 р. , щомісячної допомоги при народженні дитини. Загальна сума доходу за період з 01.10.2020 р. по 31.03.2021 р. становить 11460,00 грн. (а.с.7). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 16962/6/05-99-12-03-16 від 27.05.2021 року, [PERSON] , отримано дохід за 4 квартал 2020 року у розмірі 47617,94 грн., за 1 квартал 2021 року у розмірі 35533,55 грн., 46129,35 грн. та 3783,05 грн. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка в зв`язку з народженням дитини не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та отримує державну допомогу на дитину. Інших джерел доходів вона не має. Кошти, які отримує позивачка від держави до досягнення дитиною трьох років, не вистачає на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . \~На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від\~26 квітня 2001 року № 2402-III\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України\~\~закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2\~ст.181 СК України\~\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання їхньої дитини. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1,2\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п. 17\~постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1.ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 23 квітня 2021 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дитини. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років суд зазначає наступне. Згідно ч.1,2\~ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2,4,6\~ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до\~ч. 2\~ст. 84 Сімейного кодексу України\~та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вищевказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. До таких висновків прийшов Верховний Суд в постанові від 12 листопада 2018 року у справі №202/712/17, провадження №61-28943св18. Судом встановлено, що позивач проживає разом з малолітньою дитиною, яка не досягнула трирічного віку, відповідач є працездатною особою, водночас позивач позбавлена можливості отримувати самостійний дохід, оскільки доглядає за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідачем суду не надано доказів, що останній не\~може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] , трирічного віку, тобто, до [INFO] . Згідно ч.1\~ст.79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на утримання дитини та дружини за один місяць відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430\~ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного ст.75, 84, 85, 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved