Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

21 січня 2015 року до Рубіжанського міського суду Луганської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб 30.07.2011 року, від шлюбу позивач та відповідач має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 09.01.2015 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкем не склалося через сварки, внаслідок чого подальше спільне життя стало суперечити інтересам позивача. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, 02.03.2015 року подала до суду заяву, в якій просить слухати праву за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, строку для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, 02.03.2015 року подав до суду заяву про те, що він визнає позов, просить слухати справу без його участі, строку для примирення просить не надавати. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30.07.2011 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 30.07.2011 року (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, де батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Сторони у своїх заявах зазначають, що шлюбні відносини припинені з 09.01.2015 року, просять суд не надавати строк для примирення (а.с.16,17). Отже, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися негативні відносини, між сторонами припинені шлюбні стосунки з 09.01.2015 року. Позивач та відповідач не проживають разом, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Відповідно ст. 110 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України щодо пред'явлення позову протягом вагітності дружини та наявності дитини віком до одного року з матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які не мають бажання зберегти сім'ю, а тому все зазначене вище є підставою для розірвання шлюбу між ними. Відповідно до заяви відповідача [PERSON], він визнає позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно заяви [PERSON] від 02.03.2015 року, дитина після розірвання шлюбу залишається проживати разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що не заперечується відповідачем відповідно до його заяви від 02.03.2015 року; також [PERSON] просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved