Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

22 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просив шлюб між ним, [PERSON] та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 05 липня 2003 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 438, від якого є неповнолітня донька [PERSON], [INFO] розірвати. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 05 липня 2003 року між ним та відповідачкою відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Дніпропетровська зареєстровано шлюб, актовий запис № 438. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними розвалились з причини несходження характерів, та різного погляду на життя, на виховання доньки та по всіх напрямках сімейного життя. В сім'ї часто відбуваються сварки за різними приводами та без них, що дуже погано виявляється на їх доньці. Так далі не може продовжуватись. При таких відносинах він зрозумів, що їх сім'я розвалилась та несе формальний характер. 01 грудня 2017 року він пішов з сім'ї й зараз проживає за іншою адресою. На цей час він прийшов до висновку, що в нас дуже багато непорозумінь й тому вирішив розірвати шлюб. Матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки він надає добровільно. Спор про розподіл майна в нас відсутній. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. У судове засідання відповідачка не зявилася, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали до суду письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст. ст. 104 - 107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 05 липня 2003 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КИ № 183991, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що 05 липня 2003 року зроблено запис № 438 (а. с. 4). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 291803, виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що 08 червня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 571 (а. с. 5). Шлюбні відносини між сторонами припинені з 01 грудня 2017 року, що підтверджується заявами сторін (а. с. 22, 23). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін. Фактично взаємини сторін як подружжя відсутні, тому суд вважає за можливе їх шлюб в якому є одна дитина розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved