Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

23.07.2021 позивач звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що з 25 квітня 2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання вони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є студенткою ІІІ курсу мед сестринського відділення КЗ КОР «БЦ медичний фаховий коледж», навчається на денній формі навчання (термін з 01.09.2019 по 30.06.2022) та не має можливості влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Вона, як мати, забезпечує дочку усім необхідним для навчання, однак не має можливості самостійно її утримувати, адже на період навчання останній необхідні кошти на проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування, підручники, тощо. Відповідач має матеріальну можливість допомагати дочці, іншим особам аліменти не сплачує, але на утримання дочки матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Тому, просила у судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дочку у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму доходів громадян відповідно до віку дитини, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання. 12.08.2021, після отримання відповіді на запит з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання відповідача, судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідно ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця проживання (а.с. 18) та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позов з додатками 30.08.2021 (а.с. 22), однак, протягом строку, встановленого судом, відзив на позовну заяву до суду не направив та станом на 12.10.2021 жодних заяв (клопотань) з процесуальних питань на адресу суду від нього не надходило. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 25 квітня 2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання вони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 6,7). Згідно Витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 21.07.2021 за № 15.2-03/19200 (а.с.8), за адресою: [ADDRESS] мають зареєстроване місце проживання: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно із довідкою № 377 від 21.07.2021 (а.с.9), [PERSON] , [INFO] , є студенткою ІІІ курсу мед сестринського відділення КЗ КОР «БЦ медичний фаховий коледж», навчається на денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2022. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховним Судом України по справі № 346/103/17 , провадження №61-20178св18 від 23.01.2019 року. В силу положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач відзив на позов з належними, допустимими та достатніми доказами в спростування доводів позивача до суду не подав, отже не заперечує проти заявлених позовних вимог. Визначаючи розмір аліментів, суд керується принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності та враховує, що [PERSON] , [INFO] , навчається на денній формі навчання, не працює, доходів крім допомоги матері не має, та потребує матеріальної допомоги батька на період навчання, а також, враховує, що відповідач не заперечує проти стягнення аліментів на повнолітню дочку, розуміючи свій обов`язок щодо утримання дочки, яка потребує його матеріальної допомоги, тому враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, позивач має право на стягнення з відповідача на її користь аліментів на дочку, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, тому позовні вимоги в частині визначення мінімального розміру аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, в даному випадку не підлягають до задоволення. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на дочку у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.07.2021 і до закінчення [PERSON] , [INFO] , навчання, але не більше як досягнення нею 23 років. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 908,00 грн. Слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: partial