Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

22.12.2014 року відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.10.2014 року з відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачці було надано грошові кошти у розмірі 42000 грн., які вона повинна була повернути за першою вимогою. Проте після отримання грошей відповідачка уникає спілкування, на вимогу повернути гроші не реагує, гроші не віддає. Тому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість по договору позики у розмірі 42000 грн., а також просить стягнути 420 грн. сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав стягнути з відповідачки 42000 грн. боргу за договором позики, 420 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, та 2500 грн. витрат за оплату послуг адвоката. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що працювала у позивача продавцем в магазині «[INFO]». На початку жовтня під час перевірки була нібито виявлена нестача в розмірі 84000 грн., її та [PERSON], яка працювала разом з нею, після роботи позивач викликав до кабінету, тривалий час тримав їх, погрожував, здійснював психічний тиск на них, примусив написати розписки про отримання 42000 грн. в якості позики. Вона дійсно написала дану розписку, хоча фактично коштів не отримувала. В зв'язку з цим, вона звернулася до прокуратури й на даний час проводиться перевірка з цього приводу. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона разом з [PERSON] працювала у [PERSON] продавцем в магазині. При перевірці бухгалтерією була виявлена нестача в розмірі 84000 грн. 06.10.2014 року вони працювали разом з відповідачкою з 07.00 год. по 21.00 год., ввечері цього дня приїхав [PERSON], їх викликали до кабінету завідуючої, тривалий час тримали там, лякали, що вони можуть або скласти боргові розписки, або вони викличуть працівників міліції. Близько 23.00 год. вона та [PERSON] написали під диктовку [PERSON] однакові за змістом розписки про отримання 42000 грн. Під час написання розписок також були присутні завідуюча та продавець [PERSON] З цього приводу вони звернулися до міліції й на даний час ведеться кримінальне провадження. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідка, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або цінні речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що між сторонами 06.10.2014 року був укладений договір позики, згідно якого позивачем були надані відповідачці в борг кошти у розмірі 42000 грн., які остання зобов'язалася повернути на першу вимогу, що підтверджується розпискою відповідачки від 06.10.2014 року. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. 05.12.2014 року на адресу відповідачки позивачем була надіслана вимога про повернення позики в сумі 42000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Сторони не заперечують, що в порушення умов договору кошти на даний час не повернуті, про що також свідчить наявність у позивача боргового документу. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів вини [PERSON] у нестачі товарно-матеріальних цінностей й того, що її розписка від 06.10.2014 року стосується цієї нестачі. Крім того, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Суд не може прийняти до уваги доводи відповідачки щодо неотримання нею грошових коштів, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Покази свідка [PERSON] не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з приписів ст. 1051 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості з [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем наданий договір про надання правової допомоги адвокатом [PERSON], додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт та квитанція про оплату 2500 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, необхідний і фактично наданий обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про стягнення 1500 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. Також підлягають відшкодуванню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 420 грн., а всього з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 1920 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved