Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

22.10.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Дерезуватської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона більше 10 років тому, за домовленістю і з дозволу керівника власника житлового будинку совхозу «Вперед» почала добросовісно володіти та проживати у будинку №13, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Широкосмоленка, вул. Набережна. На даний час совхозу «Вперед» не існує, а право власності на зазначений обєкт нерухомого майна зареєстровано за цим неіснуючим господарством. Згідно технічного паспорта, виданого Комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17 вересня 2018 року, житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Широкосмоленка, вул. Набережна, 13, заінвентаризовано за [PERSON]. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку IV ДП №130122 від 09 вересня 1996 року, право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Широкосмоленка, вул. Набережна, 13, визнано за [PERSON] В звязку із викладеним, [PERSON] просить суд визнати за нею право приватної власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Широкосмоленка, вул. Набережна, 13. Представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, але до початку його проведення надав суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без його присутності. До початку проведення судового засідання відповідачем, в особі сільського голови Дерезуватської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON], надано суду заяву про відсутність заперечень проти позову [PERSON] та розгляд справи без участі представника сільської ради. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16.07.2009 року, встановлено, що власником будинку №13, розташованого по вул. Набережна у с. Широкосмоленка Синельниківського району Дніпропетровської області є совхоз «Вперед» (а.с.11), а земельна ділянка за вказаною адресою, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ДП №130122 від 09 червня 1996 року, площею 0,28 га, з якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд визначено 0,25 га та ведення особового підсобного господарства - 0,03 га, належить [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки ТОВ «Луг» від 2003 року, яке є правонаступником КСП «Луговое», підтверджено, що дійсно житловий будинок по вул. Набережна, 13 у с. Широкосмоленка Синельниківського району Дніпропетровської області, не перебуває на балансі товариства (а.с.16). Головою Дерезуватської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, у заяві, поданій до суду від 16.01.2019 року, вказано, що житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Широкосмоленка, вул. Набережна, 13, в якому проживає [PERSON], на балансі Дерезуватської сільської ради не перебуває і раніше, після ліквідації совхозу «Вперед», не перебував, по теперішній час жодному правонаступнику не передавався і у жодного правонаступника не перебував. Увесь час даним будинком добросовісно користується [PERSON] Відповідно ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Позивач [PERSON], згідно погосподарської книги №5 (особовий рахунок 05-0424-1), проживає одна в житловому будинку №13, розташованому по вул. Набережна у с. Широкосмоленка Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.15). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК про те, що правила ст.\~344\~ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344\~ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови) Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Пунктом 5 Постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Отже, беручи до уваги, що позивач [PERSON] добросовісно, тобто при заволодінні нерухомим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Широкосмоленка, вул. Набережна, 13, відкрито, безперервно володіла будинком понад 10 років, тому суд вважає за можливе визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. На підставі викладеного, ст.ст. 15,16, 328, 344, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved