Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

23.11.2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення на її користь аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття дитини. В подальшому 24.09.2015 року позивач уточнила свої вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти її на користь на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 23.11.2012 року до [INFO]. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти її на користь на утримання дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення донькою навчання чи до досягнення нею 23-х річного віку. 02.02.2016 року позивач знову уточнила свої вимоги та остаточно визначивши з вимогами, просила суд лише стягнути з відповідача аліменти її на користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 23.11.2012 року до [INFO]. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, остаточно уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити . Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до наданих позивачкою документів, вона перебувала з 27.05.1995 року з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2010 року. Під час шлюбу у них народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати разом з позивачкою. Згідно наданих відповідачем квитанції за період з лютого 2013 року по листопад 2014 року, він добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1500 грн. Проте, позивачка наполягала на стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини на підставі рішення суду. Відповідно до ст. ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, з'ясувавши всі обставини справи, які досліджені доказами, суд приходить до переконання про задоволення позову [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини в зв'язку з тим, що дитина потребують матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати дитину і має можливість це робити. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, відсутність інших утриманців і вважає можливим стягнути аліменти у частці у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного вікущомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved