Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

22.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який в процесі судового розгляду зменшила, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 11.07.2006 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1382. На даний час позивачкою подано позов до Вінницького міського суду Вінницької області про розірвання шлюбу. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в матеріальному утриманні та вихованні сина взагалі не приймає. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Тому, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 11.07.2006 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1382, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 11.07.2006 року (а.с.3). На даний час позивачкою подано позов до Вінницького міського суду Вінницької області про розірвання шлюбу. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 18.01.2007 року (а.с.8). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В даний час дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідно до довідки з місця проживання Котюжанівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 04.12.2013 року №647 (а.с.9). Відповідач участі в матеріальному утриманні та вихованні сина не приймає. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини [PERSON] та звичайні потреби дитини. Окрім того, суд приймає до уваги, що відповідач являється інвалідом ІІ групи загального захворювання відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №302796, виданої Вінницьким обласним центром медико-соціальної експертизи 31.01.2013 року (а.с.16), зі слів відповідача він не працює та сплачує аліменти в розмірі 200 грн. на дитину від першого шлюбу. А тому, з огляду на вищенаведене та, враховуючи, що позивачка змінені позовні вимоги підтримала, а відповідач останні визнав та не заперечував проти задоволення позову, суд вважає за можливе позов задовольнити. Окрім того, враховуючи, що сторони звільнені від сплати судового збору, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved