Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

22 вересня 2020 року, представниця позивачів АТ «Укрсиббанк», звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просила суд, скасувати обтяження за номером запису обтяження 6064850, зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А. В. 20.11.2007 р. з земельної ділянки, площею 0,034 га, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, сільська рада Прилиманська, СК «Авангард - 2», земельна ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 5123783500:01:001:0660; скасувати обтяження за номером запису обтяження 6065044, зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. 20.11.2007 р. з земельної ділянки, площею 0,1200 га, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, сільська рада Прилиманська, СК «Авангард - 2», земельна ділянка № [NUMBER] , [NUMBER] , кадастровий номер 5123783500:01:001:0458;скасувати обтяження за номером запису обтяження 6065100, зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. 20.11.2007 р. з будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; скасувати арешт з земельної ділянки площею 0,0774 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на підставі Постанови про арешт майна боржника ВП № 51447253 від 12.12.2018 р. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, номер запису про обтяження 29405855; скасувати арешт з домоволодіння загальною площею 340,5 кв. м., житловою 92,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на підставі Постанови про арешт майна боржника ВП №51447253 від 12.12.2018 р. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, номер запису про обтяження 29403954; скасувати арешт, накладений на майно [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51471637 від 08.09.2016 р., Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області; номер запису про обтяження 16291566; скасувати арешт, накладений на майно [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), відповідно до Постанови про арешт майна боржника ВП 51447511 від 22.05.2018 р. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, номер запису про обтяження 26255792; скасувати арешт, накладений на майно [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), відповідно до Постанови про арешт майна боржника ВП 51447511 від 18.05.2018 р. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, номер запису про обтяження 26251197; скасувати арешт, накладений на майно [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 51471336 від 08.09.2016 р. Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, номер запису про обтяження 16292297, мотивуючи, її тим, що між ними та відповідачами існує домовленість про добровільний продаж домоволодіння та земельної ділянки з метою задоволення своїх вимог як іпотекодержателя АТ «УКРСИББАНК», але вони позбавлені вказаної можливості, у зв`язку з наявністю арештів на майно відповідачів. В судове засідання представниця позивачів АТ «Укрсиббанк» не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, однак надіслала до суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позов, просила його задовольнити, слухати справу без її участі (а.с. 44). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, однак надіслали на адресу суду письмові заяви, в яких позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» визнали в повному обсязі, та просили справу слухати без їх участі (а.с. 47,48). Представники 3-іх осіб без самостійних вимог на предмет спору : Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Другого Київського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності суду не надали (а.с. 49,50). Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності - є непорушним. Статтями 316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статями 386-393 ЦК України передбачено - держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна - арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Статтями 546 та 575 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Окремим видом застави є іпотека Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом - ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку». Статтею 36 Закону України «Про іпотеку», передбачене право сторін іпотечного договору вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Згідно з ч. 6 та ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Іпотекодержатель нерухомого майна, право якого зареєстроване в установленому законом порядку, має право на звернення з позовом про скасування заборони на нерухоме майно, якщо вважає, що такими діями порушені його права, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 338/1118/16-ц. Судом встановлено, що 26 липня 2005 року між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 402-08 ПОУ Н (10604162001) відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» надало відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 288 000,00 доларів США, а останній зобов`язався сплатити проценти за його користування в порядку і на умовах, визначених цим договором, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 26 липня 2023 р. (а.с. 6-8). В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачкою [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю. Д. 26.07.2005 р., за реєстровим №2286, відповідно до якого відповідачка передала в іпотеку домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 340,5 кв. м., житловою площею 92,9 кв. м., розташований на земельної ділянці площею 0,0774 га, кадастровий номер 5110136900:43:010:0017 (а.с. 9-15). Також судом встановлено, що 02.11.2006 року між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11069126000 (надалі - Кредитний договір 2) відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» надало відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 230 000,00 доларів США, а останній зобов`язався сплатити проценти за його користування в порядку і на умовах, визначених цим договором, та з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 02 листопада 2023 року (а.с. 12-16). В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачкою [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю. Д. 02.11.2006 р., за реєстровим №5398, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку земельну ділянку площею 0,0774 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110136900:43:010:0017 (а.с. 17-19). Більш того, 21.03.2014 р. АТ «УКРСИББАНК» звернувся з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 1 та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2015 р. по справі №520/3919/14-ц, позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» до відповідачів про стягнення заборгованості задоволено повністю, стягнуто з обох відповідачів в солідарному порчдку заборгованість за кредитом в сумі 225 517,94 дол. США, а також судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. Рішення набрало чинності 13.10.2015 р. На підставі наведеного рішення 09.12.2015 р. Київським районним судом м. Одеси по справі №520/3919/14-ц видано виконавчі листи. Також, 21.03.2014 р. АТ «УКРСИББАНК» звернувся з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 2 та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2014 р. по справі №520/3634/14-ц, позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» до обох відповідачів про стягнення заборгованості задоволено повністю, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитом в сумі 158 393,33 дол. США, а також судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. при чому, ухвалою Апеляційного суду Одеської області по справі №22ц/785/5858/15 від 15.12.2015 р. - рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2014 р. залишено без змін. На підставі наведеного рішення 03.06.2016 р., Київським районним судом м. Одеси по справі №520/3634/14-ц видано виконавчі листи. З матеріалів позову вбачається, що після отримання виконавчих листів, стягувачі АТ «УКРСИББАНК» неодноразово звертався до виконавчих служб з метою примусового виконання наведеного Рішення суду. Однак, на сьогоднішній день між позивачами (стягувачами) АТ «УКРСИББАНК» та відповідачами - існує домовленість про добровільний продаж домоволодіння та земельної ділянки цим самим задовольнивши вимоги іпотекодержателя АТ «УКРСИББАНК», але не може це зробити, у зв`язку з наявністю арештів на майно відповідачів. Під час проведення виконавчих дій з виконання виконавчих листів державними виконавцями Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) та Другого Київський ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) було накладено ряд арештів на майно, що належить відповідачам, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: - номер запису про обтяження 29405855, накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника ВП №51447253 від 12.12.2018 р. Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області; - номер запису про обтяження 29403954, накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника ВП №51447253 від 12.12.2018 р. Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області; - номер запису про обтяження 16291566, накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51471637 від 08.09.2016 р., Другим Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області; - номер запису про обтяження 26255792, накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника ВП 51447511 від 22.05.2018 р. Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області; - номер запису про обтяження 26251197, накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника ВП 51447511 від 18.05.2018 р. Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області; - номер запису про обтяження 16292297, накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 51471336 від 08.09.2016 р. Другим Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області; - номер запису обтяження 6064850, зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А. В. 20.11.2007 р.; - номер запису обтяження 6065044, зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А. В. 20.11.2007 р.; - номер запису обтяження 6065100, зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А. В. 20.11.2007 р. (а.с. 20-36). З матеріалів позову, а саме з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зазначений арешт порушує права позивача та створює перешкоди у вільному розпорядженні майном, та через вказані обставини позивач позбавлений можливості одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, чим порушується право іпотекодержателя.

Outcome: approved