Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

22 лютого 2018 року [PERSON] звернулася з позовом, який в процесі розгляду уточнила, до [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2017 року близько 00-45 год. в м. Суми по вул. Володимирській, 52/2 сталася ДТП, під час якої [PERSON], який керував належним йому автомобілем Ауді 100 н.з. ВМ9078ВС, при швидкому русі допустив наїзд в цегляний паркан, що належить позивачу. Внаслідок ДТП було частково зруйновано паркан позивача, будинок позивача за адресою: м. Суми, вул. Володимирська, 52/1 здригнувся і по стінам пішли тріщини. Водія [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності постановою суду від 09 листопада 2017 року. Позивач зазначає, що діями відповідача їй завдано матеріальну та моральну шкоду. Матеріальну шкоду позивач оцінює в розмірі 11 500,00 грн. та моральну в розмірі 10\~000,00 грн. Позивач вказує, що завдана їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала в звязку з пошкодженням її майна, втраті нормальних життєвих звязків та звичок, вимушених додаткових зусиль по організації її життя. Просить суд стягнути матеріальну та моральну шкоду, а також сплачений судовий збір. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю. Відповідач позов визнав частково в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11500,00 грн., у частині стягнення моральної шкоди просив відмовити, пояснюючи це тим, що його дії були неумисними, зі сторонами він говорив з повагою. Відшкодувати шкоду зразу він не міг по причині відсутності коштів. Письмових відгуків не подавав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст.\~\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 09 листопада 2017 року о 00-45 годині в м. Суми по вул. Володимирська, 52/1 водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Ауді 100 д.н. ВМ 9078ВС, не врахувавши дорожньої обстановки, скоїв наїзд на цегляний паркан. Вказані обставини та вина водія [PERSON] у вчиненні даного ДТП встановлена постановою Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2017 року, якою притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. ст.124, 122-4 КУпАП (а.с.8). Судом встановлено, що відповідачем вина завдана майну позивача [PERSON] Дана обставина сторонами не оспорювалася. Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, традиційно виділяють у спеціальний делікт у звязку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обовязку таку шкоду відшкодувати. \~ \~ \~ \~Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного звязку між ними. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1 ч.1\~ст.1188 ЦК України\~шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вбачається з матеріалів справи, вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2017 року, і ці обставини не підлягають доказуванню. У постанові зазначено, що своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.10 «а»,12.1 ПДР. Пунктом 12.1 ПДР встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У пункті 13.1 ПДР зазначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. \~ \~ \~ \~Тобто, вимоги вказаних пунктів ПДР України передбачають повну відповідальність водія за його вибір в\~установлених межах\~безпечної швидкості\~руху,\~за врахування\~дорожньої обстановки,\~за не\~відволікання від\~керування автомобілем. \~ \~ \~ \~Вбачається, що будучи допитаним в судовому засіданні 09 листопада 2017 року, під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, [PERSON] свою вину визнав (а.с.30). Як встановлено судом, позивачу [PERSON] під час ДТП завдано матеріальну шкоду, а саме: пошкоджено цегляний паркан, та фасад будинку. Матеріальні збитки становлять 11 500,00 грн. які складаються з витрат на будівельні матеріали у сумі 6300,00 грн. та вартості ремонтних робіт 4750,00 грн. Частина 1 ст. 22 ЦК України встановлює право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, майну позивача завдано матеріальну школу на загальну суму 11500,00 грн., що підтверджено належними та допустимими в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України письмовими доказами, наданими стороно позивача (а.с.31-36), тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст.23\~ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а за змістом ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку надані суду докази дають підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача завданої моральної шкоди. \~ \~ \~ \~ Суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП позивач [PERSON] зазнала душевних страждань у звязку з пошкодженням її майна, що відповідно до ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди. З урахуванням обставин справи, ступеня вини відповідача, який вчинив правопорушення, глибини душевних страждань позивача, яка пережила нервовий стрес у звязку з ДТП, з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним задовольнити вимогу про відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у розмірі 2000,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволені, то з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягає стягненню понесений нею судовий збір в розмірі по 704,80 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial