Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

22 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його баба [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка площею 4,14 га, розташована на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області. Спадщину після баби фактично прийняв її син, а його батько [PERSON], але юридично її не оформив. [INFO] батько помер. У зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай), яка належала його бабі, втрачений, він позбавлений можливості одержати правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. У зв'язку з викладеними обставинами, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,14 умовних кадастрових га в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Кальченківське», яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області. В судове засідання позивач, [PERSON] не з'явився, подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарах в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Кальченківське», яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO], а також заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 53, 57). Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 47). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився, надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі (а. с. 46). Треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з'явились, надали заяви про те, що позов [PERSON] підтримують, просять розглянути справу в їх відсутність (а. с. 54-56). У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як вказані правовідносини продовжують існувати і на даний час . Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР в редакції закону 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 560 ЦК УРСР визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Згідно рішення Білопільського районного суду Сумської області від 13 листопада 2014 року [PERSON], яка записана у свідоцтві про смерть серії [NUMBER], [PERSON], яка записана у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 09 квітня 1996 року за №246, розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарах, в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Кальченківське» на території Кальченківської сільської ради та [PERSON], яка записана в свідоцтві про народження серії [NUMBER], є матір'ю [PERSON], померлого [INFO], і бабою [PERSON], [INFO] (а. с. 11). З довідки відділу Держземаенства у Білопільському районі Сумської області від 13 листопада 2014 року №1332 вбачається, що за розпорядженням голови Білопільської районної державної адміністрації від 05 квітня 1996 року №106 та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Кальченківське» на території Кальченківської сільської ради, громадянці [PERSON] виписаний сертифікат серії [NUMBER] від 09 квітня 1996 року за реєстраційним номером 246, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 4,14 га, та виданий на руки (а. с. 33). Згідно вказаного вище рішення Білопільського районного суду Сумської області від 13 листопада 2014 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 09 квітня 1996 року за №246, розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарах, в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Кальченківське» на території Кальченківської сільської ради, виписаний на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON], яка померла [INFO] (а. с. 11). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02 лютого 2015 року, виданої Білопільською районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], не заводилась (а. с. 31). Згідно довідки Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 09 грудня 2014 року [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Кальченківсьї сільської ради не посвідчувався. Після смерті [PERSON] син останньої [PERSON] розпорядився предметами домашнього вжитку і особистими речами померлої та фактично прийняв спадщину після неї, але юридично її не оформив (а. с. 6). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Кальченківське», розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в порядку спадкування за законом, шляхом фактичного прийняття спадщини після матері [PERSON], яка померла [INFO], але свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не отримав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а. с. 9). Рішенням Білопільського районного суду від 10 лютого 2015 року встановлено, а тому у відповідності до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає, що [PERSON], який помер [INFO], був батьком позивача [PERSON], [INFO] (а. с. 58-59). Згідно довідки Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 29 січня 2015 року [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Разом з ними проживала донька [PERSON]. Зі слів останньої, після смерті батька [PERSON] особисті речі померлого передані на зберігання її брату [PERSON] (а. с. 34). З огляду на викладене вище, суд вважає доведеним той факт, що позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину після батька [PERSON], який помер [INFO]. У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02 лютого 2015 року, виданої Білопільською районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], не заводилась (а. с. 30). Згідно оголошення в газеті «Білопільщина» від 20 грудня 2014 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 09 квітня1996 року за №246, виданий на ім'я [PERSON], втрачений (а. с. 19). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України 2003 року правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України 2004 року визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Кальченківське» розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування після батька [PERSON], який помер [INFO], однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений. Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за останнім право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Кальченківське», розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved