Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

22.09.2021 року ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідачка заборгованість за кредитним договором № 180924-173939 від 24.09.2018 року в розмірі 51795,09 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 грн., оскільки остання не виконує умови договору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.09.2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг № 180924-173939 на суму 2200,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідачка. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі позивача в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Позивач свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів виконало повністю, кошти за Кредитним договором в сумі 2200 грн. було перераховано на банківську картку позичальника платіжною системою Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY». 09.10.2018 року термін платежу за договором настав, однак відповідачка не виконала свої зобов`язання, а саме не повернула отримані на підставі укладеного договору кошти, та не сплатила проценти. Станом на 30.08.2021 загальний розмір заборгованості відповідачкаа за кредитним договором становить 51795,09 грн., яка складається з: сума кредиту 2200 грн., проценти за користування кредитом 46464 грн., пеня 315 грн., індекс інфляції за весь період прострочення 609,28 грн., 3% річних від простроченої суми 2206,81 грн. За таких умов позивач просить суд стягнути з відповідачкаа заборгованість за кредитним договором у розмірі 51795,09 грн., а також сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2270,00 грн. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 28.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, жодних заяв чи клопотань, так само як і відзив на позов до суду не подавала. Тому справа розглянута у її відсутність в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 24.09.2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг № 180924-173939 (а.с. 11). Відповідно до умов Договору, [PERSON] отримала кредит на особисті потреби в розмірі 2200 грн. строком на 16 днів до 09.10.2018 року, та зобов`язалась повернути кредит у розмірі 2200 грн. та сплатити проценти у розмірі 704 грн. (2% за кожен день користування кредитом, 730% річних). Згідно умов договору при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, на 15й день - 5,02%, на 30й день - 7,67% . Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в електронній формі, так, відповідачка заповнила свої дані на сайті позивача, ознайомилася з Правилами та умовами позики (оферта), переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua, і підтвердилп свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій», після подачі заявки, відповідачка отримала унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер, зазначений нею при реєстрації на сайті Товариства, СМС відправляється через зовнішній сервіс СМС-розсилок TurboSMS (http://turbosms.ua), після отримання СМС, відповідачка ввела отриманий код на сайті, і таким чином підтвердила подачу заявки та підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності (а.с. 15). Відповідно до довідки №667 від 30.08.2021 року, наданої ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підтвердження виконання переказу 24.09.2018 17:49:30 відповідачці були перераховані грошові кошти у розмірі 2200 грн. (а.с. 16). Відповідачка [PERSON] взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за його користування не виконала в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 30.08.2021 року має заборгованість за Кредитним договором №180924-173939 від 24.09.2018 року становить 32746,14 грн., з яких: сума кредиту 2200 грн., проценти за користування кредитом 46464 грн., пеня 315 грн., індекс інфляції за весь період прострочення 609,28 грн., 3% річних від простроченої суми 2206,81 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 33-59). Згідно виписки з транзакцій ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», відповідачка здійснила оплату на рахунок ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в рахунок оплати за Кредитним договором, а саме: 09.10.2018 року було перераховано на рахунок позивача суму в розмірі 704 грн., 26.10.2018 року було перераховано на рахунок позивача суму в розмірі 785 грн. (а.с. 32). Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст.627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення правочину) правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був вчинений в електронній формі. А тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно матеріалів справи [PERSON] ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», оформила заявку на отримання кредиту на запропонованих кредитором умовах та проставила отриманий від останнього одноразовий ідентифікатор на правочині, тобто в належній формі прийняла пропозицію укласти договір (акцепт), що вказує на укладення між сторонами кредитного договору. Відповідно до договору ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» надало [PERSON] кредитні кошти в розмірі 2200 грн. зі строком користування протягом 16 днів - до 09.10.2018 року, а відповідачка зобов`язалась вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним в розмірі 2 % за кожен день користування коштами, що становить 44 грн. на день, тобто 704 грн. за весь період користування кредитом. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останньої сплачувати кредитору неустойку: штраф у розмірі 3 % за кожен день прострочення платежу; пеню у розмірі 3,64 % від розміру заборгованості за кожен день прострочення платежу, починаючи з першого дня (з п`ятнадцятого дня 5,02 %, з тридцятого 7,67 %). Факт отримання позичальником кредитних коштів у розмірі 2200 грн. підтверджується письмовими доказами (а.с. 16). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Що стосується процентів та неустойки, нарахованих після закінчення строку кредитування, суд виходить з наступного. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц. Таким чином, після припинення строку кредитування (09.10.2018 року) ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» не мало права нараховувати позичальнику передбачені договором проценти. З цього часу права та інтереси кредитодавця забезпечувалися виключно ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому вимоги в цій частині є безпідставними. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкака взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, сплативши лише проценти, нараховані в межах строку кредитування (704 грн.) та після припинення строку кредитування, 26.10.2018 частково сплачено суму боргу в розмірі 785 грн., яку зараховано як погашення пені за договором кредиту, тому станом на дату закінчення строку кредитування існувала заборгованість за кредитним договором в розмірі 2200 грн. Після цього в період з 10.10.2018 року до 22.10.2018 року включно позивачем було нараховано пеню за кредитним договором в розмірі 1100 грн. 26.10.2018 року відповідачкою було сплачено частину боргу в розмірі 785 грн., які позивачем зараховано в якості погашення пені. Таким чином станом на 27.10.2018 року у відповідачки існувала заборгованість за тілом кредиту в сумі 2200 грн., та 315 грн. - залишок пені за несвоєчасне виконання зобов`язання. Стягнення неустойки є самостійною мірою цивільно-правової відповідальності, відровідно до положень ч. 2 ст. 550 ЦК України на суму неустойки не нараховуються проценти (в тому числі проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, які стягуються відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України). Виходячи з викладеного, ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» має право вимагати від [PERSON] , окрім заборгованості за тілом кредиту, сплату: - 3 % річних від простроченої суми за період прострочення платежу (з 10.10.2018 року до 30.08.2021 року) 190,77 грн. (2200 грн. (сума заборгованості за кредитом) х 3% (річних) / 365 (кількість днів у році) х 1056 днів (прострочення платежу до сплати частини боргу)); - відшкодування інфляційних втрат позивача за період прострочення платежу (з 10.10.2018 року до 30.08.2021 року). При цьому, інфляційні втрати розраховуються шляхом множення заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Разом з тим, сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексуються з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням цього місяця. Тому інфляційні втрати за вказаний період становлять 454,49 грн. (2200 грн. (сума заборгованості за кредитом) х 120,657 % (сукупний індекс інфляції за період з жовтня 2018 по серпень 2021року (включно)). З урахуванням викладеного суд не погоджується із розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, що наданий позивачем. Враховуючи аналіз викладених норм права та досліджені судом докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» 2200 грн. заборгованості за кредитом, 315 грн. пені, 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту за період прострочення платежу в сумі 190,77 грн., інфляційні втрати у зв`язку з невчасним поверненням кредиту за період прострочення платежу 454,49 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати відповідно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 138,47 грн. судового збору (2270 грн. (сума сплаченого судового збору) х 6,1% (процент задоволених позовних вимог)).

Outcome: partial