Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

22 травня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] . Після її смерті позивачка звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, після чого була заведена спадкова справа № 25/2018. Однак позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Просить суд визначити додатковий строк до трьох місяців для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 22.05.2020 було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. 31.08.2020 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області за клопотанням позивача витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 27.01.2021 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 27.01.2021 в судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання 27.01.2021 свого представника не направив. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Судом встановлено, що предметом спору є неможливість оформити у спадщину майно, що залишилось після смерті [PERSON] , тому суд під час вирішення справи керується нормами Цивільного кодексу України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15.11.2017 органом державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про що складено актовий запис № 618. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 23.06.1976 Первомайським районним ЗАГС м. Ростов-на-Дону, РРФСР. Прізвище [PERSON] змінене на [PERSON] у зв`язку з одруженням, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданим 21.02.1998 відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського району Київської області. 26.01.2018 позивачка звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою № 56 про прийняття спадщини після матері [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 25/2018, наданої Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області. На підставі вказаної заяви було розпочато спадкову справу № 25/2018. Відповідно до частин 1, 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини . Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже наведені норми встановлюють, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має у шестимісячний строк особисто подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Перебіг шестимісячного строку починається з часу відкриття спадщини. Як видно з матеріалів справи [PERSON] померла [INFO] , а позивачка подала заяву про прийняття спадщини до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області 26.01.2018, що становить 2 місяці 9 днів після смерті спадкодавиці. Тому строк для прийняття спадщини нею не є пропущеним. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто суд може визначити додатковий строк, достатній для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини, якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця. 07.12.2018 позивачка звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою № 1737 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії вих. № 3782/02-31 від 07.12.2018 державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області зазначила, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є відсутність реєстрації за [PERSON] відповідно до норм діючого на той час законодавства 11/19 часток житлового будинку [ADDRESS] . Вказані 11/19 часток по [ADDRESS] були присуджені Києво-Святошинським районним народним судом Київської області Медусі А.А. 04.02.1983 у справі № 2-234/83 за позовом [PERSON] . Листом комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 24.07.2018 № 1275 повідомлено позивачку, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] право власності зареєстроване за [PERSON] на Ѕ частину на підставі договору дарування від 19.04.1996 посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Стратілат П.І та зареєстрованого в реєстрі за № 1806 (зареєстровано в БТІ 25.04.1996 за реєстраційним № 2738 в реєстраційній книзі № 18); [PERSON] на Ѕ частину - на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.1981 посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Стратілат П.І та зареєстрованого в реєстрі за № 2256 (зареєстровано в БТІ 16.06.1981 за реєстраційним № 2738 в реєстраційній книзі № 18). Нотаріусом встановлено, що пред`явлене [PERSON] рішення суду про розподіл часток між подружжям та інформація БТІ про реєстрацію права власності не співвідноситься, адже загальний розмір часток будинку перевищує цілий будинок. Тому було рекомендовано звернутись до суду. Отже нотаріусом були наведені інші підстави відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, ніж пропуск строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та необхідність визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип диспозитивності, зміст якого розкриває стаття 13 ЦПК України. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже розгляд справи судом відбувається тільки за зверненням особи, яке подане відповідно до ЦПК, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Інакше кажучи, право визначення предмету і підстави позову позивач реалізує самостійно, на власний розсуд, підтверджуючи порушення права необхідними доказами. Згідно із частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частин 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою прийняття спадщини, на підставі якої було розпочато спадкову справу. Враховуючи відсутність доказів того, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини суд доходить до висновку про недоведеність порушення її права на та необґрунтованість позову. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у позові. Зважаючи на вище викладене, відповідно до статей 1218, 1220, 1221, 1222, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: dismissed