Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

22 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості частини невідокремлюваних поліпшень житлового будинку. В позовній заяві (в первинній редакції) покликалась на ту обставину, що на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку від 23.06.2010 року, виданого за рішенням Володимир-Волинської міської ради № 41/16 від 14.04.2010 року, вона є власником земельної ділянки площею 0.0963 га по [ADDRESS] , що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрованої на її ім`я за кадастровим № 011007900448 від 17.06.2010 року. На належній їй земельній ділянці розміщений житловий будинок по [ADDRESS] , який належить їй та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях - по 1/2 частині кожному. Зокрема, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою 27.05.1987 року за р. № 676, їй, [PERSON] , належить 1/4 частина будинку за вказаною адресою в порядку спадкування за законом по смерті її батька [PERSON] , який помер13.07.1986 року. Крім цього, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою 09.11.2004 року № 1-751, їй, [PERSON] , належить 3/8 спірного будинку за вказаною адресою в порядку спадкування за заповітом по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Всього ж позивачу належить 1/2 частина будинку. Окрім цього, на підставі дубліката свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок № [NUMBER] від 14.05.1981 року (28.01.1987 року) відповідачеві [PERSON] належить інша 1/2 частина спірного будинку за тою ж адресою по [ADDRESS] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.12.2016 року у цивільній справі № 154/460/16 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , про виділ у натурі із майна, що є у спільній частковій власності, зокрема виділено [PERSON] у приватну власність в натурі 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель і споруд за варіантом ІІ судової будівельно-технічної експертизи з перерахуванням приміщень будинку, а саме вирішено виділити [PERSON] у приватну власність із спільної часткової власності належну йому 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться у [ADDRESS] та яка складається з кімнати 1-4 площею 15.7 кв.м.; кімнати 1-5 площею 20.4 кв.м.; частини кімнати 1-6 площею 15.8 кв.м.; частини коридору 1- 3 площею 6.2 кв.м.; кімнати 1-10 площею 15.3 кв.м.; кімнату 1-11 площею 14.9 кв.м., балкону - а2, 1/2 літньої кухні (Б-1), хліва-прибудови (б), хліва- прибудови (61), хліва (В-1), а огорожу (1), ворота з хвірткою (2) та вимощення (4) залишити в спільному користування. Стягнуто з [PERSON] у користь [PERSON] 613.00 гривень компенсації за відхилення від рівності ідеальних часток. Стягнуто з неї в користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 4200 гривень та оплати судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2819.20 гривень, а всього 7019,20 гривень. Рішення суду на даний час не виконане, оскільки між сторонами з приводу цього ж предмета спору виник новий спір - про стягнення з відповідача [PERSON] у її користь 1/2 частини вартості здійснених нею невідокремлюваних поліпшень житлового будинку з наступних підстав. При вирішенні зазначеної справи не враховувався факт належності [PERSON] права власності на земельну ділянку, на якій розміщений будинок та відсутність права особистої приватної власності на земельну ділянку у співвласника [PERSON] . Вартість земельної ділянки при визначенні вартості часток будинковолодіння як садиби не встановлювалось. Відповідач [PERSON] в будинку більше 20 років не проживає, за цільовим призначенням ним не користується, має на праві власності житловий будинок в Автономній Республіці Крим, участі в утриманні, ремонті, збереженні будинковолодіння та оплаті податків не бере; договору оренди або користування земельною ділянкою на інших умовах з нею не укладав. А тому відповідно до закону він не вправі без її дозволу зводити на вказаній земельній ділянці будівлі та споруди. Дане рішення суду [PERSON] не оскаржував, погодившись на реальний виділ йому частини будинку, в тому числі - з відступом від рівності ідеальних часток сторін. В основу рішення суду було покладено висновок судової будівельно- технічної експертизи № 7488/7489 від 27.10.2016 року, проведеної у зазначеній справі Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту, яким встановлено, що рік побудови спірного будинку 1976-й, визначена експертом розрахункова вартість будинку становить 481034.00 гривень, вартість 1/2 частини будинковолодіння становить (481034:2) = 240517 гривень. Однак, на вирішення даної експертизи судом не ставилось окреме питання про визначення дійсної (ринкової) вартості будинку та надвірних будівель і споруд та проведених нею після спадкування будинку невідокремлюваних поліпшень, вартість яких згідно з висновком експертного дослідження № 0-35/1 від 25.05.2017 року, складеного судовим експертом Волинської торгово-промислової палати Серединським О.А., становить 839695.00 гривень. Проти проведених нею за власний рахунок поліпшень [PERSON] не заперечував, що ствердив своїм позовом про виділ йому майна в натурі. Таким чином, за рахунок вартості невідокремлюваних поліпшень частка позивача в будинку становить ( [NUMBER] ) = 1070202 гривень, - без вартості належної їй на праві особистої приватної власності земельної ділянки. Вартість частки відповідача залишилась незмінною і по даний час становить згідно з вищезазначеним рішенням суду 240517 гривень, що не відповідає кількості та розміру присудженого йому в натурі майна, оскільки - розмір його частки зменшився. Таким чином, відповідач [PERSON] користується значною частиною її майна, якого не створював, а тому права власності на нього не набуває. На?цій підставі позивач вправі витребувати своє майно у відповідача та стягнення його вартості в свою користь. Звернувшись до суду з позовом про виділ в натурі його частки із майна, що є у спільній частковій власності [PERSON] передбачав можливий відступ від рівності часток. Знав, що у будинку проведено ремонт з поліпшеннями, які неможливо відокремлювати та погодився на реальний поділ будинку у його новому стані. Знав, що не має права на земельну ділянку, а тому не має права зводити на ній будівлі та споруди без оформлення земельних прав з її згоди. Зазначає, що 1/2 частина вартості невідокремлюваних поліпшень будинковолодіння (419847,00 гривень) перевищує вартість належної відповідачеві частки будинковолодіння без таких поліпшень (240517 гривень), що має одним із наслідків припинення права на таку частку стягненням вартості невідокремлюваних поліпшень будинку у її користь. Просить постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] , вартості 1/2 частини невідокремлюваних поліпшень житлового будинку, надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] , в сумі 419 847,00 гривень та стягнути судові витрати. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 червня 21017 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 25 липня 2017 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог. За заявою позивача від 24 липня 2017 року, ухвалою суду від 26 жовтня 2017 року вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони на відчуження Ѕ частини житлового будинку та надвірних будівель і споруд, що знаходяться по [ADDRESS] і належить на праві спільної часткової власності відповідачу [PERSON] . Заочним рішенням суду від 16 листопада 2017 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] , вартість 1/2 частини невідокремлюваних поліпшень житлового будинку, надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] , в сумі 419 847,00 гривень та стягнуто судові витрати. 03 грудня 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення у справі. Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду було задоволено, а заочне рішення у справі скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 14 лютого 2019 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог. 06 березня 2019 року позивач подала до суду чергову заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року підготовче провадження було закрито. 27 травня 2019 року за заявою [PERSON] його було залучено до участі у розгляді справив якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. За заявою позивача судом 27 травня 2019 року у справі призначено судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, а провадження у справі на час її проведення - зупинено. 03 грудня 2019 року до суду надійшов висновок експертизи, а тому ухвалою суду від 18 грудня 2019 року провадження у справі було поновлене. 30 січня 2020 року у зв`язку зі смертю [PERSON] за заявою позивача провадження у справі було зупинене до закінчення шестимісячного строку, визначеного законом для прийняття спадщини після його смерті. 06 травня 2020 року провадження у справі було поновлене. 19 травня 2020 року позивач [PERSON] в черговий раз подала до суду заяву про уточнення позовних вимог. 30 березня 2021 року позивач [PERSON] в черговий раз уточнила позовні вимоги, заявила про відмову від заявленої раніше вимоги про визнання за відповідачем [PERSON] право спільної часткової власності на здійснені позивачем невідокремлювані поліпшення садиби, а саме - житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , загальною вартістю 873989 гривень, у розмірі Ѕ частини та про стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] вартості 1/2 частини здійснених нею поліпшень садиби, а саме житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , розміщеного на належній позивачу земельній ділянці площею 0,0693 га призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в сумі 436994 грн. 50 коп. Виклала остаточну редакцію позовних вимог просить визнати за нею право власності на здійснені нею невідокремлювані поліпшення садиби, а саме - житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , загальною вартістю 873989 гривень, встановленої висновком експертизи по справі. Ухвалою суду від 30 березня 2021 року заяву позивача про відмову від частини заявлених позовних вимог прийнято, а провадження в цій частині позову закрито. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги в остаточній редакції підтримали та просять позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві з послідуючими змінами. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] неодноразово подавав відзиви на позов та заперечення на зави про уточнення позовних вимог, в подальшому для участі у розгляді справи не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та її представника, перевіривши та дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в остаточній редакції, не підлягають до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку від 23.06.2010 року, виданого за рішенням Володимир-Волинської міської ради № 41/16 від 14.04.2010 року, пзивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0963 га по [ADDRESS] , що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрованої на її ім`я за кадастровим № 011007900448 від 17.06.2010 року. На належній позивачу земельній ділянці розміщений житловий будинок по [ADDRESS] , який належить їй та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях - по 1/2 частині кожному. Зокрема, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою 27.05.1987 року за р. № 676, їй, [PERSON] , належить 1/4 частина будинку за вказаною адресою в порядку спадкування за законом по смерті її батька [PERSON] , який помер13.07.1986 року. Крім цього, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою 09.11.2004 року № 1-751, їй, [PERSON] , належить 3/8 спірного будинку за вказаною адресою в порядку спадкування за заповітом по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Всього ж позивачу належить 1/2 частина будинку. Окрім цього, на підставі дубліката свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок № [NUMBER] від 14.05.1981 року (28.01.1987 року) відповідачеві [PERSON] належить інша 1/2 частина спірного будинку за тою ж адресою по [ADDRESS] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.12.2016 року у цивільній справі № 154/460/16 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , про виділ у натурі із майна, що є у спільній частковій власності, зокрема виділено [PERSON] у приватну власність в натурі 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель і споруд за варіантом ІІ судової будівельно-технічної експертизи з перерахуванням приміщень будинку, а саме вирішено виділити [PERSON] у приватну власність із спільної часткової власності належну йому 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться у [ADDRESS] та яка складається з кімнати 1-4 площею 15.7 кв.м.; кімнати 1-5 площею 20.4 кв.м.; частини кімнати 1-6 площею 15.8 кв.м.; частини коридору 1- 3 площею 6.2 кв.м.; кімнати 1-10 площею 15.3 кв.м.; кімнату 1-11 площею 14.9 кв.м., балкону - а2, 1/2 літньої кухні (Б-1), хліва-прибудови (б), хліва- прибудови (61), хліва (В-1), а огорожу (1), ворота з хвірткою (2) та вимощення (4) залишити в спільному користування. Стягнуто з [PERSON] у користь [PERSON] 613.00 гривень компенсації за відхилення від рівності ідеальних часток. Стягнуто з неї в користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 4200 гривень та оплати судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2819.20 гривень, а всього 7019,20 гривень. Рішення суду на даний час не виконане, оскільки між сторонами з приводу цього ж предмета спору виник новий спір з приводу визнання за позивачем права власності на здійснені нею невідокремлювані поліпшення житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться у [ADDRESS] . При вирішенні зазначеної справи не враховувався факт належності [PERSON] права власності на земельну ділянку, на якій розміщений будинок та відсутність права особистої приватної власності на земельну ділянку у співвласника [PERSON] . Вартість земельної ділянки при визначенні вартості часток будинковолодіння як садиби не встановлювалось. Відповідач [PERSON] в будинку більше 20 років не проживає, за цільовим призначенням ним не користується, має на праві власності житловий будинок в Автономній Республіці Крим, участі в утриманні, ремонті, збереженні будинковолодіння та оплаті податків не бере; договору оренди або користування земельною ділянкою на інших умовах з нею не укладав. А тому відповідно до закону він не вправі без її дозволу зводити на вказаній земельній ділянці будівлі та споруди. Дане рішення суду [PERSON] не оскаржував, погодившись на реальний виділ йому частини будинку, в тому числі - з відступом від рівності ідеальних часток сторін. В основу рішення суду було покладено висновок судової будівельно- технічної експертизи № 7488/7489 від 27.10.2016 року, проведеної у зазначеній справі Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту, яким встановлено, що рік побудови спірного будинку 1976-й, визначена експертом розрахункова вартість будинку становить 481034.00 гривень, вартість 1/2 частини будинковолодіння становить (481034:2) = 240517 гривень. Однак, на вирішення даної експертизи судом не ставилось окреме питання про визначення дійсної (ринкової) вартості будинку та надвірних будівель і споруд та проведених нею після спадкування будинку невідокремлюваних поліпшень, вартість яких згідно з висновком експертного дослідження № 0-35/1 від 25.05.2017 року, складеного судовим експертом Волинської торгово-промислової палати Серединським О.А., становить 839695.00 гривень. Проти проведених нею за власний рахунок поліпшень [PERSON] не заперечував, що ствердив своїм позовом про виділ йому майна в натурі. Таким чином, за рахунок вартості невідокремлюваних поліпшень частка позивача в будинку становить ( [NUMBER] ) = 1070202 гривень, - без вартості належної їй на праві особистої приватної власності земельної ділянки. Вартість частки відповідача залишилась незмінною і по даний час становить згідно з вищезазначеним рішенням суду 240517 гривень, що не відповідає кількості та розміру присудженого йому в натурі майна, оскільки - розмір його частки зменшився. Позивач зазначає у первинній позовній заяві, що відповідач [PERSON] користується значною частиною її майна, якого не створював, а тому права власності на нього не набуває. Оскільки позивачем заявлено в кінцевому підсумку лише одну позовну вимогу, зокрема про визнання за нею право власності на здійснені нею невідокремлювані поліпшення садиби, а саме - житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , загальною вартістю 873989 гривень, встановленої висновком експертизи по справі, то відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з наступного. Як на підставу для задоволення даного позову, позивач покликається на ту обставину, що нею у спірному будинковолодінні було проведено реконструкцію будинку, з його перекриттям, заміною вікон, дверей, підлоги та інших ремонтно-будівельних робіт, участі у цьому відповідач не приймав. При вирішенні питання про виділ його частки в натурі, судова експертиза проводилась фактично за технічним паспортом на будинковолодіння, тому вартість технічних поліпшень при поділі в натурі не враховувалась.Вважає, що відповідач права на проведені позивачем поліпшення будинковолодіння на суму 873989 грн., що встановлено експертизою у даній справі, не має. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.12.2016 року у цивільній справі № 154/460/16 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , про виділ у натурі із майна, що є у спільній частковій власності, зокрема виділено [PERSON] у приватну власність в натурі 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель і споруд за варіантом ІІ судової будівельно-технічної експертизи з перерахуванням приміщень будинку, а саме вирішено виділити [PERSON] у приватну власність із спільної часткової власності належну йому 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться у [ADDRESS] та яка складається з кімнати 1-4 площею 15.7 кв.м.; кімнати 1-5 площею 20.4 кв.м.; частини кімнати 1-6 площею 15.8 кв.м.; частини коридору 1- 3 площею 6.2 кв.м.; кімнати 1-10 площею 15.3 кв.м.; кімнату 1-11 площею 14.9 кв.м., балкону - а2, 1/2 літньої кухні (Б-1), хліва-прибудови (б), хліва- прибудови (61), хліва (В-1), а огорожу (1), ворота з хвірткою (2) та вимощення (4) залишити в спільному користування. Стягнуто з [PERSON] у користь [PERSON] 613.00 гривень компенсації за відхилення від рівності ідеальних часток. Стягнуто з неї в користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 4200 гривень та оплати судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2819.20 гривень, а всього 7019,20 гривень. Та обставина, що вказане рішення суду не виконане, оскільки позивач [PERSON] заявляє свої вимоги з приводу визнання за нею права власності на здійснені нею невідокремлювані поліпшення житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться у [ADDRESS] , не може бути підставою для задоволення даного позову та фактично змінювати попереднє рішення суду, постановлене між сторонами з приводу виділу співвласникам їхніх часток в натурі. Стаття 369 ЦК України вказує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Як на одну з правових підстав для задоволення заявленого позову, позивач покликається на положення ст.357 ЦК України, відповідно до яких співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач вказує, що нею у спірному будинковолодінні було проведено реконструкцію будинку, з його перекриттям, заміною вікон, дверей, підлоги та інших ремонтно-будівельних робіт, участі у цьому відповідач не приймав. Разом з тим, нею не надано суду достатньо доказів того, що такі роботи нею проводились, за її кошти, та що відповідач повідомлявся нею про необхідність проведення таких робіт, а також на підтвердження того, що вказані поліпшення є невідокремлюваними і в якому саме вони вигляді існують. Окрім цього, позивач вважає невідокремлювані поліпшення будинковолодіння - новоствореним майном (новою річчю), оскільки вся реконструкція була проведена за рахунок її коштів, тому просить визнати за нею право власності на вказані невідокремлювані поліпшення на підставі ст.392 ЦК України. З такими доводами позивача суд не погоджується, оскільки нею не було враховано, що новоствореним об`єктом вважається виключно об`єкт, створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто не є новоствореним об`єктом нерухомого майна вже існуючий об`єкт нерухомості із зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами. У подібних справах диференціація новостворених та реконструйованих об`єктів нерухомості є усталеною судовою практикою, неодноразово була предметом розгляду у Верховному суді України (постанова від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16), а також у Верховному Суді (постанова від 04 липня 2018 року у справі № 335/640/15-ц). На переконання суду, застосування в цьому випадку правила набуття права власності на зроблені поліпшення будинковолодіння, може мати місце лише щодо поліпшення спільного майна, яке можна відокремити (ч.5 ст.357 ЦК України). В даному випадку, позивач ставить питання про визнання права власності на невідокремлювані поліпшення будинковолодіння, що не грунтується на законі. Окрім цього, суд бере до уваги також, що попереднім рішенням суду між сторонами вирішено питання про виділ їхніх часток в натурі, при цьому позивач [PERSON] не ставила питання про збільшення її частки за рахунок проведених нею поліпшень будинковолодіння. За таких обставин справи суд не знаходить правових підстав для задоволення даного позову та відмовляє у його задоволенні. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати, суд залишає за нею.

Outcome: dismissed