Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

23 квітня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 28 липня 2006 року, під час перебування у якому у подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . З початку лютого 2020 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені через втрату всіх фізичних та духовних зв`язків, з огляду на що і ведення спільного господарства між подружжям припинене. Примирення не сталося з моменту припинення фактичних шлюбних відносин, а збереження шлюбу буду суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, з огляду на що позивач звернулась до суду з зазначеною позовною заявою. Спори про поділ майна та визначення місця проживання дитини відсутні. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 08 годину 00 хвилин 05 червня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. До судового засідання не з`явились позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , які про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобами телефонного зв`язку, що оформлено відповідними телефонограмами. Позивач та відповідач до початку розгляду справи подали до суду заяви, у яких зазначили, що справу просять розглянути без їх участі, позивач підтримала позовні вимоги, а відповідач не заперечував проти його задоволення. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , з 28 липня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка - [PERSON] . При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з наведеним, ухвалюючи дане рішення, суд вважає доцільним задовольнити клопотання позивача про залишення після розірвання шлюбу їй прізвища, набутого у шлюбі. Сторонами не заявлено про спорів щодо спільного майна, а також визначення місця проживання дитини. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову за позовну вимогу немайнового характеру про розірвання шлюбу, а другу половину сплаченого нею судового збору належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved