Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

23.12.2016 року позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 10 квітня 2016 року в місті Первомайську Миколаївської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, що складалося з земельної ділянки площею 0,24 га переданої для особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою вул. Степова, 2 в с. Гаєвське Первомайського району Миколаївської області, та земельну ділянку площею 0,25 га переданої для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою вул. Степова, 2 в с. Гаєвське Первомайського району Миколаївської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON] 18.03.2016 року за реєстровим №1070 після смерті [PERSON] За заповітом [PERSON] заповіла позивачу земельні ділянки площею 0,24 га, переданої для особистого підсобного господарства, та площею 0,25 га, переданої для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою вул. Степова, 2 в с. Гаєвське Первомайського району Миколаївської області. Так, 11.10.2016 року позивач звернувся до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], але йому було відмовлено у видачі свідоцтв на право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки у звязку з тим, що оригінали державних актів на право приватної власності на вищезазначені земельні ділянки ним не було надано до нотаріальної контори. Вказані вище земельні ділянки були приватною власністю померлої на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії IV-МК № 004068 від 22.06.1999 року та серії IV-МК № 004069 від 22.06.1999 року, про що свідчать копії вказаних актів та витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок. Отримати дублікати вказаних вище документів неможливо, оскільки органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати лиш власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Таким чином, на даний час [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, і в той же час, за незалежними від нього обставинами, не має змоги оформити спадщину і користуватися спадковим майном, хоча згідно діючого законодавства має на це всі права. Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від відповідача на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності представника, позовні вимоги визнавали та не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом від 18.03.2016 року реєстровий №1070, після смерті [PERSON], яка померла 10.04.2016 року (свідоцтво про смерть від 13.04.2016 року серія І-ФП № 234831). До складу спадщини після смерті [PERSON] входить: земельна ділянка площею 0,24 га передана для особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою вул. Степова, 2 в с. Гаєвське Первомайського району Миколаївської області, та земельна ділянка площею 0,25 га передана для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка розташована за адресою вул. Степова, 2 в с. Гаєвське Первомайського району Миколаївської області. [PERSON] прийняв спадщину, проте нотаріус постановою від 11.10.2016 року відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки по вул. Степова, 2 в с. Гаєвське Первомайського району Миколаївської області, через те, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved