Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

24.06.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 11 серпня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO], який в даний час знаходяться на повному утриманні матері. Відповідач не надає матеріальної допомоги дитині та дружині. У зв'язку з чим просить суд, стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі - 1500 грн. щомісячно, починаючи 01.04.2013 року та на своє утримання аліменти в розмірі - 550 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку до [INFO] року. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, проте належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Просила суд, позов задовольнити. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2012 року вбачається, що з 11.08.2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження неповнолітньої дитини, відповідач [PERSON] являється батьком дитини. (а.с. 3) В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітньої дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дитині, яка знаходяться на утриманні та вихованні матері. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається із змісту ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Судом встановлено, що [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу по догляду за дитиною та потребує матеріальної допомоги оскільки, отримані доходи позивача не забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитині в розмірі - 700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття та 500 грн. на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] трьох років, а тому позов слід задовольнити частково Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення в її користь з відповідача аліментів за минулий період з 01.04.2013року з розрахунком 1500 грн. щомісячно, виходячи з наступного. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте, всупереч ст.60 Цивільно-Процесуального Кодексу України, ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України, позивач не довела та не підтвердила належними та допустимими доказами ті обставини, які свідчать про те, що вона вживала заходи щодо отримання аліментів від відповідача, але не могла їх отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Оскільки, на думку суду та обставина, що мати дитини з 01.04.2013 року самостійно утримує дитину не пред'являючи до батька дитини жодних претензій, не є підставою для присудження аліментів за минулий час. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі - 243,60 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial