Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

23 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначило, що на підставі кредитного договору № DNH4KP11400658 від 03 липня 2005 року [PERSON] для придбання пральної машини отримав кредит у розмірі 3426 грн. 80 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, з кінцевим терміном повернення 03 січня 2007 року. Згідно п. 1.2 договору, відповідач повинен був щомісяця у період з 21 по 28 число надавати Банку грошові кошти у сумі 230 грн. 97 грн. для погашення заборгованості. [PERSON] передбачені договором зобовязання не виконував, внаслідок чого станом на 17.09.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 66370 грн. 47 коп., з яких: 16989 грн.18 коп.. заборгованість по процентам, 49381 грн. 29 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 66370 грн. 47 коп. за кредитним договором № DNH4KP11400658 від 03 липня 2005 року та судові витрати у розмірі 663 грн.70 коп. Представник позивача в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та письмові пояснення, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнала, просила застосувати позовну давність. При цьому пояснила, що тіло кредиту відповідачем сплачено повністю, строк дії договору скінчився ще 03.01.2007 року, тобто сплив термін позовної давності. Крім того зазначила, що в 2013 роця Банк звертався до суду з аналогічним позовом. За цим позовом рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.06.2013 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим кредитним договором, відмовлено. З наведених підстав, просила відмовити Банку у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом статей 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які складалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що 03 липня 2005 року на підставі кредитного договору № DNH4KP11400658 позивач надав [PERSON] для придбання пральної машини споживчий кредит у розмірі 3426 грн. 80 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, з кінцевим терміном повернення 03 січня 2007 року (а.с. 6-7). За змістом статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як передбачено статтею 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала із загальною позовною давністю. При цьому, позовна давність у один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути змінена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, 11 січня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» вже звертався до суду з аналогічним позовом. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.06.2013 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим кредитним договором, відмовлено (а.с. 45-47). З моменту набрання зазначеного рішення законної сили 05.06.2013 року до предявлення цього позову (23.12.2014 року) минуло 1 рік 6 місяців, тобто Банк пропустив строк, установлений ст.258 ЦК України. Доказів того, що строк позовної давності пропущено з поважних причин позивач не надав, з клопотанням про поновлення пропущеного строку до суду не звертався. Посилання позивача на те, що позовна давність за кредитним договором встановлена 5 років, безпідставна, оскільки спростовується змістом договору. Виходячи з того, що позовна давність пропущена позивачем без поважних причин і представником відповідача заявлено клопотання про застосування позовної давності, є підстави для відмови у позові.

Outcome: dismissed