Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

22 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду із позовною вимогою до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що сторони пребували у шлюбі, зареєстрованому 01 жовтня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 36, який був розірваний рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-627/11, що набрало законної сили 03 січня 2012 року. Від вказаного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] [INFO], якого за вказаним вище рішенням залишено проживати з позивачкою і на утримання якого з відповідача на користь позивачки стягненні аліменти у розмірі ? частини заробітку ( доходу) на підставі рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року у цивільній справі № 2/1508/570/2012 р. Сторони проживають у житловому будинку за адресою: вул. Леніна буд. 140, с. Новопетрівка, Великомихайлівського району, Одеської області, який належить на праві приватної власності батьку позивачки [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 10 квітня 2008 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-1597 [PERSON] державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області. Відповідач після припинення з позивачкою сімейних відносин та розірвання шлюбу продовжує проживати у цьому ж будинку і систематично вчиняє щодо позивачки неправомірні дії. За вказані дії вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року № 498/1601/14 відповідач був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України відносно позивачки і йому призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., а також постановою судді Великомихайлівського району Одеської області у справі № 498/1774/14пр. відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУАП у вигляді адміністративного арешту 11 діб. Вказані обставини дають підстави передбачити можливість постійного порушення її права на володіння та користування будинком свого батька шляхом здійснення відповідачем шляхом здійснення відповідачем повторних спроб вселення до будинку. Добровільно виселятись з будинку за адресою: вул. Леніна буд. 140, с. Новопетрівка, Великомихайлівського району, Одеської області відповідач не бажає. Тому позивачка просить суд, припинити право [PERSON] на проживання у житловому будинку по вул. Леніна буд. 140, с. Новопетрівка , Великомихайлівського району, Одеської області та виселити його з цього будинку без надання іншого житлового приміщення. А також заборонити відповідачу перебувати у будинку та присадибній ділянці. Стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 243, 60 грн. і правову допомогу у розмірі 600 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просила слухати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засіданні не зявився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просив слухати справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2011 року було розірвано. Згідно довідки Новопетрівської сільської ради № 2146/02-16 від 04.12.2014 року за адресою: вул. Леніна буд. 140, с. Новопетрівка, Великомихайлівського району, Одеської області зареєстровані позивачка , відповідач їх неповнолітня дитина. Сторони проживають в будинку за адресою: вул. Леніна №140, с. Новопетрівка, Великомихайлівського районну Одеської області, який належить на праві приватної власності батьку позивачки [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу житлового будинку, посвідченого 10 квітня 2008 року. Як вбачається з матеріалів справи відповідач після припинення з позивачкою сімейних відносин та розірвання шлюбу продовжує проживати у цьому ж будинку і систематично вчиняє, щодо позивачки неправомірні дії. Вироком Великомихайлівського районного суду від 01.12.2014 року у справі відповідач був визнаний виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, стосовно позивачки, а також згідно постанов судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28.11.2013 03.12.2014, 17.12.2013 року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУАП . Зазначені вище фактичні обставини та положення законодавства свідчать про те, що відповідач систематично порушує правила співжиття щодо позивачки , що робить неможливим для неї та дитини проживання з ним в одному будинку , а заходи адміністративного та кримінального впливу виявились безрезультатними - звязку з чим наявні підстави для виселення відповідача з будинку без надання йому іншого житлового приміщення. Відповідно до ст. 316 ЦК України передбачено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 116 ЖК України, якщо члени сім'ї, або інші особи, які проживають разом з ним систематичним порушення правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, а заходи запобігання виявились безрезультатними, виселення винних провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право власності, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок, квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках передбачених ст. 116 Житлового кодексу України у судовому порядку. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved