Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

24.06.2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.09.1997 року позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. За згодою [PERSON] в будинку з 25 липня 2013 року зареєстрована її онучка [PERSON]. Позивачка дала згоду в зв'язку з тим, що онучка бажала проживати у неї в будинку як член сім'ї, де проживала до січня 2013 року, а потім виїхала до м.Одеса на заробітки. При зустрічі [PERSON] запропоновувала відповідачці знятись з реєстрації в добровільному порядку. Спочатку вона обіцяла це зробити, але не виконує обіцянки цього без всяких поважних причин. Посилаючись на норму ч.2 ст.405 ЦК України, позивачка просить визнати відповідачку втратившою право користування житлом. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, але надали заяви з проханням справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, в разі неявки відповідачки просили винести рішення при заочному розгляді справи. Відповідачка у судове засідання неодноразово не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомленою у відповідності до ч.ч.5,9 ст.74 ЦПК України - шляхом опублікування оголошення в пресі (а.с.19-22). Оскільки немає відомостей про причину неявки відповідачки, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивачі згодні. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 2719 від 01.09.1997 року (а.с.5) підтверджується, що [PERSON] продала а [PERSON] купила житловий будинок по [ADDRESS]. Довідкою, виданою Жовтоярською сільською радою Татарбунарського району Одеської області №264 від 15.06.2015 року (а.с.6) видно, що гр. [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS], але на території сільської ради не проживає з 2013 року. Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що позивачка є власником будинку [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 01.09.1997 року (а.с.5). Відповідачка [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 25.07.2011 року. Однак, як слідує з довідки виданої Жовтоярською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.6), з січня 2013 року відповідачка за вказаною адресою не проживає. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вказані обставини та аналіз наведених вище норм цивільного законодавства не встановлюють будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення відповідачів (які відсутні за місцем реєстрації більше року) права користування житлом та зняття їх з реєстрації місця проживання. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, за відсутності заперечень відповідачки, суд вважає, що права власників мають бути захищені судом, а тому позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності житловим будинком, підлягають задоволенню, як основані на законі, що надасть можливість позивачці розпоряджатися, користуватися і володіти своїм будинком на власний розсуд. На підставі викладеного,

Outcome: approved