Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

23.08.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.09.2007 року між [PERSON] та нею було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Новопетликівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 05. Прізвище після реєстрації шлюбу вона не змінювала. [INFO] року у сторін народилася донька [PERSON]. Протягом останніх кількох років сімейного життя, шлюбні відносини між ними з відповідачем погіршились, вони перестали розуміти один одного. Через несумісність характерів виникали сварки. Сімейне життя не склалося, адже у них абсолютно різні погляди на подружнє життя. Вже понад 9 місяців вони з відповідачем проживають окремо, припинили ведення спільного господарства та спільного бюджету. Примирення між ними з [PERSON] бути не може, адже відповідач уже має іншу родину. На сьогоднішній день донька проживає з позивачем. Спору про те, з ким вона буде проживати після розірвання шлюбу, між ними з [PERSON] немає. Після розірвання шлюбу їх донька [PERSON] [INFO], залишиться проживати з матір'ю - [PERSON] Просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], [INFO], зареєстрований 26.09.2007 року Виконавчим комітетом Новопетликівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 05. Ухвалою Малиновського районного суду від 22.03.2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було виділено в самостійне провадження. Представника позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Вислухавши пояснення відповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 26.09.2007 року Виконавчим комітетом Новопетликівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис № 05. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є втрата один до одного відчуття любові, відсутність взаєморозуміння. Ухвалою Малиновського районного суду від 22.11.2016 року, судом надавався сторонам строк для примирення, однак позивач наполягає на розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved