Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

22 березня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Кобеляцького районного суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] . В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до умов укладеного 06.02.2012 року договору, відповідач, [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк надав відповідачу строковий кредит, однак [PERSON] у порушення умов договору у встановлений строк не проводив чергові платежі. Станом на 27.02.2019 року за відповідачем по укладеному договору рахується заборгованість на загальну суму 24946,78 грн., яку позивач прохає суд стягнути із відповідача. Крім цього, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прохає стягнути із відповідача понесені судові витрати. 11 липня 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду уточнення до позову, в якому зазначив, що з урахуванням сплати відповідачем коштів, станом на 08.07.2019 року заборгованість за кредитом становить 24755,86 грн, а тому прохав суд стягнути з відповідача дану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду від 05 квітня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, у якій просив справу розглянути без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги. У разі неявки в судове засідання відповідача, прохав провести заочний розгляд справи. Відповідач, [PERSON] , будучи завчасно належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак 25.06.2019 року подав до суду заяву, в якій позов не визнав та пояснив, що сплатив 10000 грн., а тому прохав врахувати дані кошти при вирішенні питання про стягнення заборгованості. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 06.02.2012 року [PERSON] відкрито рахунок у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та видано кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом (а.с. 9, 10-25). Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Відповідач за кредитним договором свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому станом на 27.02.2019 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 24946,78 грн., яка складається із: - заборгованість за тілом кредиту - 10786,14 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками - 5229,13 грн; - нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 6545,84 грн; - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати - 721,54 грн.; - заборгованість по штрафам - 1664,13 грн (а.с. 5-8). Згідно квитанції R_hoy5205IYXGFAYTNGNEPF від 30 травня 2019 року вбачається, що [PERSON] сплатив на рахунок АТ КБ «Приватбанк» кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень (а.с.54). Станом на 08.07.2019 року заборгованість за кредитом становить 24755,86 грн, яка складається із: - заборгованість за тілом кредиту - 5708,30 грн; - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 4913,64 грн; - нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 13933,92 грн; - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати - 200 грн. (а.с. 69-73). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вище викладене, оскільки [PERSON] отримав у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти та взяв на себе обов`язки по виконанню договору, які на даний час не виконав, то з нього слід стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 1921 грн.

Outcome: approved