Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

22 червня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 липня 1977 року. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO], яка повнолітня та має власну сім'ю. Спільне життя не склалось через те, що кожний з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідачка, яка має 2 групу інвалідності, не розуміє та не бажає розуміти сутності проблем, які виникають у сім'ї, безпідставно вчиняє сварки та скандали і не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї. На даний час відповідач до нього, як до чоловіка, не проявляє любові, поваги та взаємодопомоги, вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив строк на примирення не надавати та шлюб розірвати, оскільки протягом тривалого часу разом як сім'я не проживають, має іншу жінку, з якою має намір створити сім'ю. Представник позивача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засідані позов визнала, просила строк на примирення не надавати та ухвалити рішення в підготовчому засіданні, оскільки сім'я розпалась і наміру зберігати її не має. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З'ясувавши думки сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження та позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 16 липня 1977 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №8. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 16 липня 1977 року Великорешнівською сільською радою Шепетівського району Хмельницькій області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю, відсутність спільного побуту на протязі тривалого часу, наявність у позивача іншої жінки, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними, а тому не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім'ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 СК України,

Outcome: approved