overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20 липня 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та поваги один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згодна. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 20 липня 2010 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 13, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не згодні на примирення і обидві сторони бажають шлюб розірвати, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: що [PERSON], який помер 03 травня 2016 р. був його батьком. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що 03 травня 2016 р. помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина і він (заявник) є спадкоємцем за законом, однак не може нотаріально оформити свої спадкові права, оскільки не може довести родинні відносини з батьком через неправильність написання прізвища. Представник заявника звернувсь до суду з заявою про розгляд заяви без його участі, просив заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Старокостянтинівської міської ради, який належним чином повідомлений, до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 03.05.2016р. був батьком [PERSON], [INFO] Дані обставини підтверджуються: паспортними даними заявника; постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори №196/02-31 від 18.01.2017р.; даними повторного свідоцтва про народження заявника [PERSON] І-БВ №279980 від 14.09.2016р.; даними свідоцтва про смерть [PERSON] Серія І-БВ №278359 від 05.05.2016р. Тому на підставі викладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] державного майна про стягнення індексованої заборгованості по заробітній платі, мотивуючи свої вимоги тим, що він працював у ВАТ «Содовий завод» начальником сторожової охорони у період з 10 липня 2002 року по 21 квітня 2011 року. При його звільненні з підприємства, ВАТ «Содовий завод» був зобовязаний провести з ним повний розрахунок, однак не зробив цього, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем підприємства. Станом на час його звільнення заборгованість по заробітній платі склала 5\~708,96 грн. Рішенням Словянського міськрайонного суду №243/8928/16-ц (2/243/4370/2016) від 28 листопада 2016 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на його користь індексовану заборгованість по заробітній платі у сумі 10\~892,12 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 77\~311,19 грн. Виконавчий лист за зазначеним рішенням був своєчасно наданий ліквідатору підприємства, але до цього часу рішення суду невиконане. 29 грудня 2016 року він отримав довідку від ліквідатора ВАТ «Содовий завод», відповідно до якої виконати рішення суду від 28 листопада 2016 року немає можливості, оскільки в цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01 січня 2017 року складає 4035,0 тис. грн. 24 січня 2013 року одержано листа №11-05-00801 від [PERSON] державного майна України в Донецькій області, відповідно до якого станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акції у розмірі 100% статутному капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень суду до Президента України. 07 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області, з якої вбачається, що наша колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року отримано лист від Державної виконавчої служби України, де зазначено, що постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, але надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не зявився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю та надав до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 640 грн. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей позивача: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 3 зворот, а.с.4) та не заперечується відповідачем. Діти знаходяться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві та також не заперечується відповідачем і підтверджується довідкою № 92 від 13 січня 2017 року виданою ОСББ «Мазура,18» (а.с.2). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач в позовній заяв просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати за надання юридичної допомоги, однак ні суми яку необхідно стягнути ні доказів на підтвердження її сплати не надала, а тому в цій частині позовних вимог їй слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 23 березня 2012 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 76. Від шлюбу мають двох дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] . Фактично шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2015 року, у звязку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням непорозумінь та сварок. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 76. Від шлюбу сторони мають двох дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2015 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням непорозумінь та сварок. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить (з урахуванням уточнення до позову від 16.02.2017 року) суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви, посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 07 жовтня 2014 року дотепер. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягувати із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітків (доходів), не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наступних\~ підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2014 року дотепер, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 120478 (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с.4), яка проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Миргородської міської ради (а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2008 року. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 23.01.2017 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Оскільки при подані позову позивач була звільнена від обов'язку сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 січня 2000 року Виконавчим комітетом Аполлонівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, актовий запис №02. Від шлюбу вони мають пятьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначила, що внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому збереження сімї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] посилалася на те, що [INFO] померла її тітка - [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS]. Син [PERSON] - [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІ групи безстроково з дитинства, перебуває на обліку лікаря-психіатра, в зв'язку з розладом здоров'я не здатний усвідомлювати свої дії, не може керувати ними, в зв'язку з чим, потребує постійного догляду та представництва для захисту прав та інтересів. В зв'язку з вищенаведеним, в заяві [PERSON] просила суд визнати [PERSON], [INFO], уродженця с. Спаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області - недієздатним, встановити над ним опіку, призначити її, [PERSON], [INFO], уродженку с. Спаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області опікуном [PERSON], [INFO]. В судове засідання представник заявника не з'явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, заяву [PERSON] підтримує. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши докази, надані заявником, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла тітка заявника [PERSON] - [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Встановлено, що син [PERSON] - [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІ групи безстроково з дитинства, перебуває на обліку лікаря-психіатра. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 93 від27.06.2017 р., проведеної експертами Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», [PERSON] [INFO] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі розумової відсталості, за своїм психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій, керувати ними. Згідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та(або) керувати ними. Приймаючи до уваги, що згідно висновку експертизи [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок стійкого психічного розладу, він може бути визнаний недієздатним. На підставі ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно до подання від 03 лютого 2017 року, Виконавчий комітет Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування вважає за доцільне призначення заявника [PERSON] опікуном дядька - [PERSON] . Враховуючи наведене, суд вважає заяву обґрунтованою. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved