Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

23.06.2020 до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить визнати за нею, як за колишнім членом АТ «Промінь», право на земельну частку (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів із земель резерву, запасу комунальної власності або із невитребуваних земельних часток (паїв) Золочівської селищної ради Харківської області. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 19.07.1991 вона була прийнята на посаду завідуючої магазина № 13 Золочівського району Харківської області. 14.04.1995 вона була переведена в АТ «Промінь». Так, на час видачі державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-13-49-000262 від 11.05.1995 на підставі розпорядження Золочівської районної ради від 29.03.1995, вона була членом товариства, проте з невідомих причин її не було включено до списку громадян-членів АТ «Промінь», що додається до державного акту, та не було виділено земельну ділянку. Тому в цей час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання з`явилася позивач [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві. У завчасно поданій до канцелярії суду відповіді на відзив зазначила, що 19.07.1991 вона була прийнята на роботу до державного підприємства Золочівське Сільпо на посаду завідуючої магазину № 13. Так, вона стала повноправним учасником АТ «Промінь», оскільки була членомЗолочівське Сільпо на момент приватизації його майна і приймала участь у його викупі, що в повній мірі відповідає статуту АТ «Промінь», при цьому вона не подавала відповідної заяви про вихід із членів товариства а самим товариством не приймалося рішення про її виключення з його членів. Крім того, початок перебігу строку загальної позовної давності повинен відраховуватися з 28.11.2019, тобто з часу офіційного ознайомлення позивача з відомостями, зазначеними у листі відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №107/142-19 від 28.11.2019. З часу видачі державного акту на право колективної власності АТ «Промінь» та до теперішнього часу законодавством України не визначено обов`язку учасника колективного сільськогосподарського підприємства ознайомлюватися чи дізнаватися в органах правління чи органах публічної влади про порушення (невизнання) за ним права на земельну частку (пай). Одночасно позивач вважала своє право на земельну частку (пай) гарантованим державою та непорушним та не отримувала жодної інформації про можливе обмеження її права, у зв`язку з чим просила також поновити строки позовної давності для визнання її права на земельну частку (пай) АТ «Промінь». Представник відповідача Золочівський селищний голова Канівець Л.В. в судове засідання також не з`явився, завчасно подав через канцелярію суду письмовий відзив, в якому просив розглянути справу за відсутності їх представника, відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надала жодних доказів того, що вона була членом АТ «Промінь». Такими доказами можуть бути записи в трудовій книжці колгоспника в розділі «відомості про членство» або витяг з протоколу засідання правління сільськогосподарського підприємства про прийняття особи в його члени. Позивачем надано трудову книжку, яка не може підтвердити її членства в ньому. Крім того, з копії трудової книжки [PERSON] 01.05.1995 прийнята на роботу продавцем в магазин АТ «Промінь», підставою прийняття зазначено прот. пр. № 3 від 12.05.1995, в той час, коли державний акт на право колективної власності було видано 11.05.1995 на підставі рішення, яке було прийнято ще раніше. Тому вважає, що [PERSON] на момент розпаювання земель не являлася членом АТ «Промінь» і не могла ним бути, оскільки ще не працювала в ньому на час розпаювання землі, у зв`язку із чим її не було включено у список осіб, які мають право на земельну частку (пай), тому вона не має права на земельну частку (пай). Крім того, позов не підлягає задоволенню через сплив строку позовної давності, оскільки позивач не звертався за захистом свого права протягом 25 років. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З трудової книжки серії [NUMBER] від 31.07.1991, виданої на ім`я [PERSON] , вбачається, що остання з 19.07.1991 прийнята на роботу завідуючою магазину «Золочівське сільпо» відповідно до розпорядження № 66 від 19.07.1991; 14.04.1995 звільнена у порядку переводу за її згодою у розпорядження АТ «Промінь» відповідно до розпорядження №24 від 14.04.1995; 01.05.1995 прийнята продавцем у магазин АТ «Промінь» Золочівського району с. Цапівка відповідно до прот. пр. № 3 від 12.05.1995; 10.03.2000 АТ «Промінь» за рішення загальних зборів перейменовано у ВАТ «Промінь» відповідно до протоколу № 1 від 06.03.2000; 04.06.2007 звільнена з роботи за п. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) на підставі протоколу № 3 від 27.05.2007. Розпорядженням Представника Президента України Золочівської районної державної адміністрації Харківської області Сердюка М. від 18.03.1994 згідно із листом акціонерного товариства «Промінь» № 101 від 14.03.1994 перереєстровано Статут акціонерного товариства «Промінь», зареєстрований розпорядженням Представника Президента України в районі № 176 від 11.09.1992 у зв`язку зі зміною типу товариства. Відповідно до положень Статуту акціонерного товариства «Промінь», прийнятого на загальних зборах акціонерів акціонерного товариства «Промінь», протокол від 05 лютого 1994 року, зареєстрованого розпорядженням Представника Президента України в Золочівському районі № 75 від 18.03.1994 року: п. 1.7 акціонерне товариство «Промінь» - колективне господарське агроформування утворене на базі колгоспу імені Кірова. Акціонерне товариство являється правонаступником колгоспу ім. Кірова. П. 4.1, 4.2 засновниками товариства є власники майнового земельного паю, який вони отримали в результаті реорганізації колишнього колгоспу ім. Кірова, працівники товариства, які отримали безкоштовно акції з колективної власності, разом з акціями отримують права засновників товариства. П. 5.1 акціонерне товариство складають учасники товариства - громадяни, організації та підприємства, що купили акції товариства. П. 8.3 земля розподіляється на паї серед акціонерів-засновників згідно з діючого законодавства України. П. 9.1 при виході акціонера-засновника із товариства з метою створення селянського (фермерського) господарства йому надається вся належна частка майна в грошовій або натуральній формі, а також відповідна частка землі. 28 серпня 2004 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, про що 28.08.2004 зроблено актовий запис № 53 та цього ж дня видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . З листа начальника Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Трофімова В.П. № 107/142-19 від 28.11.2019 Державний акт на право колективної власності АТ «Промінь» серії ХР-13-49-000262 було видано 11.05.1995; [PERSON] не включена до списку громадян-членів АТ, який додається до державного акту на право колективної власності на землю АТ «Промінь»; сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] не виготовлялися. З архівної довідки Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 10.12.2019 № 02-19/7949 в архівному фонді колгоспу ім. Кірова у відомостях нарахування заробітної плати АТ «Промінь», ВАТ «Промінь» за 1995-1997 роки значиться [PERSON] з травня 1995 року (відомості нарахування заробітної плати за 1995 рік) по травень 2007 року (відомості нарахування заробітної плати за 2007 рік). З інформації начальника відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Трофімова В.П. № 936/142-20 від 23.11.2020 розмір земельної частки (паю) на одну особу ВАТ «Промінь» Золочівського району Харківської області становить 5,06 в умовних кадастрових гектарах. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Земельного Кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Члену підприємства, який побажав вийти з його складу, земельна ділянка надається із земель сільськогосподарських угідь підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства. Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Стаття 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так, право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Стаття 2 цього закону, визначає документи, що посвідчують право на земельну частку (пай). Так, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Стаття 3 цього ж закону, перелічує підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Стаття 5 цього ж Закону встановлює, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в тому числі: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Стаття 13 регламентує питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Земельного Кодексу України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, то суд виходить із наступних міркувань. Позовна давність виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитися у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «ЮКОС» проти Росії»). У цьому випадку суд вважає, що у позивача, як члена сільськогосподарського товариства, виникло право на земельну частку (пай). Реалізація цього права не порушує майнові права відповідача та не призводить до правової невизначеності. Позивач сам вправі обирати час і спосіб, коли він реалізує своє право. Тому суд вважає, що строк позовної давності на звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) позивачем не пропущено. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач [PERSON] до розпаювання земель колективної власності була прийнята до членів АТ «Промінь», де пропрацювала до 04.06.2007, при цьому вона добровільно не виходила та не була виключена з членів товариства на момент передачі землі у колективну власність у 1995 році та видачі 11.05.1995 державного акту на право колективної власності АТ «Промінь» відповідно до рішення ІV сесії ХХІІ скликання Золочівської районної ради народних депутатів від 29 березня 1995 року, який було зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю за №1 (рішення про виключення [PERSON] з членів товариства суду не надано, інші відомості у суду відсутні), в зв`язку з чим набула право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 5,06 в умовних кадастрових гектарах з дня видачі цього акта відповідно до положень ст.1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Враховуючи, що в цей час передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка [PERSON] відповідно до положень ст.ст. 12, 19, 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради Харківської області.

Outcome: approved