Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

22.01.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, яким просила суд скасувати арешт Ѕ частини квартири [ADDRESS] , який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника від 21.07.2015 року, винесеної державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав ( а.с.1-3). Свої вимоги обґрунтовує наступним. Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 82000 грн., проценти за договором позики в сумі 59040 грн., а також витрати на оплату судового збору у розмірі 1410,40 грн. Відносно [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 43125275 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/544 від 23.04.2014 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] боргу 142450,40 грн. 21.07.2015 року державним виконавцем Бориспільського ВДВС винесено постанову про арешт майна боржника, оскільки [PERSON] належала 1/2 частина квартири [ADDRESS] , та одночасно внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначила, що [INFO] її син [PERSON] помер. Позивач, являється спадкоємцем померлого боржника [PERSON] . Також вказує, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15 квітня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та стягнення боргу задоволено частково, встановлено факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У задоволенні решти позову відмовлено. З цих підстав, вважає, що наявність накладеного арешту на квартиру позивача, не знятого до цього часу, порушує її права як співвласника та спадкоємця, тому і звернулася до суду з даним позовом за захистом порушеного права. Ухвалою судді від 27 січня 2020 року (а.с.21,22) відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року (а.с.48,49) витребувано у Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва копію виконавчого провадження №43125275 з виконання виконавчого листа №2/359/544 від 23.04.2014 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 142450,40 грн., у якому було винесено постанову про арешт майна боржника від 21.07.2015. Ухвалою судді від 25 лютого 2020 року ( а.с.59) закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву (а.с.70), у якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримує. Представник відповідача Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 16.03.2020 року на адресу суду надійшов лист за підписом головного державного виконавця Степів Ю.О. з проханням розглянути справу без участі представника відділу. Одночасно представником відповідача зазначено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 43125275, відкрите на підставі виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 142450,40 грн., яке закінчено 11.04.2016 згідно п.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». У ході виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Прус О.В. накладено арешт на нерухоме майно боржника. Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки. Дане виконавче провадження знищено за закінченням строку його зберігання. Будь-яких заперечень та відзиву на позовну заяву до суду від відповідача не надійшло. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що як спадкоємець померлого чоловіка є правонаступником кредитора та має право на стягнення суми боргу за рахунок арештованого майна. Заслухавши пояснення третьої особи, дослідивши заяви та матеріали справи, а також матеріали цивільної справи № 359/8345/17 (провадження №2/359/169/2019), суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з имогами ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У судовому засіданні встановлено, що Ѕ частина квартири [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу [PERSON] ,інша Ѕ частина квартири належала її сину [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Бориспільським міськвиконкомом 09.10.1998 р. та довідкою КП БТІ № 970 від 31.08.2017, а також свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02 березня 2017 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.13,14,15). Встановлено, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2014 року у справі № 359/279/14-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 82000 грн., проценти за договором позики у сумі 59040грн., а також витрати на оплату судового збору у розмірі 1410,40грн. ( а.с.8,9). З наданого відповідачем на запит суду витягу зі спец розділу по ВП 43125275( а.с.62-64) вбачається, що 28.04.2014 Бориспільським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження ВП 43125275 з примусового виконання виконавчого листа від 23.04.2014 №2/359/544 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 142450,40грн. та 21.07.2015 державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.10.2017 № 99654476 (а.с.16), 21.07.2015 державним реєстратором Управління державної реєстрації ГТУЮ у Київській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження б/н, виданої 21.07.2015 відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, було внесено запис про державну реєстрацію обтяжень - арешт нерухомого майна, особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] , опис предмета обтяження: Ѕ частина квартири [ADDRESS] , вже зазначено вище, [INFO] [PERSON] помер, Позивач, [PERSON] , є матір`ю померлого [PERSON] , та відповідно спадкоємцем першої черги за законом. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15 квітня 2019 року у цивільній справі № 359/8345/17, за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та стягнення боргу, позов задоволено частково. Судом встановлено факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті її сина та батька, відповідно, [PERSON] , померлого [INFO] . У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення боргу відмовлено (а.с.28-33). Листами від 18.12.19 за № 48443 та від 24.12.19 за № 49546 Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на звернення позивача [PERSON] , повідомлено наступне. На виконанні у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області перебувало виконавче провадження № 43125275 з виконання виконавчого листа №2/359/544 від 23.04.2014 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 142450,40 грн. В ході виконавчого провадження 21.07.2015 державним виконавцем відділу Прус О.М. винесено постанову про арешт майна боржника, оскільки [PERSON] належала 1/2 частина квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 09.10.1998 року, та одночасно внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 11.06.2016 року головним державним виконавцем відділу Прус О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. З ч. 1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю стягувача. Згідно ч. З статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Згідно ч. 1 статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Зазначено, щозаконодавством не передбачено зняття арешту з майна у разі закінчення виконавчого провадження згідно п. З ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», та у відповідності до ч.1 ст.59 ЗУ « Про виконавче провадження», рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Крім того, представником відповідача у листі від 13.03.2020 за № 28054 (а.с.61) зазначено, що виконавче провадження №43125275 відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008, знищено за закінченням строку його зберігання (строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки). Інформація щодо закінчення виконавчого провадження підтверджується витягом зі спец розділу по ВП 43124275 (а.с.62-64). Відповідно до вимог ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження (на 11.06.2016), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Встановлено, що зазначених вимог державним виконавцем до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Прус О.М. під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 43124275 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 142450,40 грн., дотримано не було - арешт, накладений на майно боржника, не скасований. За змістом ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що накладене обтяження обмежує право позивача як спадкоємця, вільно володіти, користуватися, розпоряджатися, в тому числі належним чином оформити право на зазначене спадкове майно, що зумовлює захист інтересів позивача шляхом скасування арешту з майна. При цьому суд враховує, що підстави для подальшого арешту спадкового майна відсутні. Так, рішення суду, яким би було накладено стягнення на Ѕ частини квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] , в порядку, визначеному ст..1282 ЦК України, яка визначає обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора спадкодавця, в даному випадку нового кредитора [PERSON] , відсутнє, а виконавче провадження з примусового стягнення боргу з боржника [PERSON] , у якому накладався арешт, закінчено. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу вимог ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» позивач звільнена від сплати судового збору. Інших судових витрат по справі не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved