Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

23.11.2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив зменшити розмір аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі виконавчого листа №2-3281/2008, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська 16.07.2008 року з позивача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, що у грошову виразі на даний час становить 1686,71 грн. На даний час позивач не має змоги сплачувати присуджені аліменти, оскільки одружений вдруге, офіційно не працює, отримує заробітки від тимчасових підробітків. 24.11.2017 року судом здійснено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області щодо місця проживання відповідача та 08.12.2017 року отримано відповідь. 08.12.2017 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 26.01.2018 року. 11.01.2018 року позивач надала в судове засідання заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. 24.01.2018 року відповідач надав до суду відзив на позов. 11.01.2018 року відповідач надав в судове засідання заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 13.12.2016 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-3281/2008 виданий Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська 16.07.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини [PERSON], [INFO]. 19.05.2016 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. У своєму позові позивач посилається на те, що він офіційно не працює, отримує заробітки від тимчасових підробітків. Посилається на зміну його матеріального стану, що на його думку, є підставою для зменшення розміру аліментів. За правилами ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому, необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. На момент стягнення аліментів, прожитковий мінімум на дитину віком від 06 до 18 років станом на 14.02.2017 року складає 1689 грн., з 01 травня 2017 року пo 30 листопада 2017 року - 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Розмір присуджених до стягнення аліментів не перевищує гранично допустимих у відсотковому відношенні до доходів позивача, визначений судом виходячи із принципів розумності та справедливості. Поряд з цим, судом встановлено, що у позивача по справі не існує будь - яких інших зобов'язань з утримання (оскільки належних доказів протилежного позивачем не надано), стан здоров'я у нього задовільний, він є працездатною особою, а тому у нього не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утримання власної дитини у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, який є достатнім для забезпечення дитині можливості нормального розвитку, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на позивача та не відшкодовувати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed