Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

23 квітня 2015 року позивач ПАТ «Словважмаш» звернулося до суду з даним позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та її неповнолітню дитину [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що воно є власником гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у тому числі кімнат № 240 та 242, у яких зареєстровані відповідачі. [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою з 04 грудня 2013 року, однак, з 01 червня 2014 року за вказаною адресою не проживають, їх речей у кімнатах не має, місце знаходження позивачу не відомо. Посилаючись на наведене, просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме: кімнатами [ADDRESS] та зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. У судове засідання представник позивача за довіреністю Щербачук Я.І., будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду, не з'явилася, надавши суду заяву в якій просить судовий розгляд провести без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилась. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Служба у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області надала суду заяву, у якій просить розглянути справу без їх участі та винести рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду, надала суду заяву в якій справу просить розглянути без її участі. Суд, дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за позивачем ПАТ «Словважмаш» на підставі рішення суду, серія та номер 12/503в, виданого 26 січня 2004 року Господарським судом Донецької області, зареєстровано право приватної власності на будівлю гуртожитку [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно копії картки про місце реєстрації, наданої ПАТ «Словважмаш», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], 1988 року народження, та її неповнолітня дитина [PERSON], 2007 року народження (а.с. 5). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Положення статті 405 ЦК України та статті 71 ЖК України однаково регулюють правовідносини щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме не проживання без поважної причини в приміщенні понад встановлений законом строк. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). У підтвердження відсутності відповідачів в кімнатах понад шість місяців позивач надав суду акт дослідження від 09 квітня 2015 року, складений начальником СБС [PERSON] та швейцаром гуртожитку [PERSON], зі змісту якого убачається, що [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] не проживають в кімнатах [ADDRESS] з 01 червня 2014 року по теперішній час. Даний факт в акті підтверджено свідками - жильцями вказаного житлового будинку: кімнати № 244 - [PERSON], кімнати № 238 - [PERSON] (а.с. 6). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач перешкоджає проживанню відповідачам в кімнатах гуртожитку, а також, будь-якої домовленості між сторонами щодо користування вказаним житлом. Відповідач [PERSON] не надала доказів поважності причин їх відсутності у кімнатах понад шість місяців. У статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, у судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач за власною ініціативою і у добровільному порядку залишила кімнати гуртожитку. На протязі тривалого часу - більше шести місяців за даною адресою не проживає. У справі відсутні відомості щодо будь-якої неправомірної поведінки позивача відносно відповідачів, створення з боку позивача перешкод для їх проживання в даному жилому приміщенні, у зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню. Статтею 7 закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зі змісту нормативно-правового акта убачається, що рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням за законом є самостійною підставою для зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання. Отже, позовні вимоги про зняття відповідачів з реєстраційного обліку є передчасними та не підлягають задоволенню. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача понесених судових витрат при зверненні з позовом до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial