overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

22 червня 2015 року Комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, яка утворилася за період з 01.09.2012 року по 01.06.2015 року в сумі 1750 грн. 72 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є споживачем послуг з водопостачання і водовідведення, які надає позивач в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 68, 162 Житлового кодексу України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач зобовязана своєчасно сплачувати за спожиті послуги. Згідно визначеного у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», поняття комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, визначено, що розрахунковим періодом для оплати відповідних послуг є календарний місяць, а плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідачем порушено зобовязання щодо обовязкової оплати\~\~в установлені строки наданих позивачем послуг, а\~тому сума боргу в розмірі 1750 грн. 72 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Розмір заборгованості та оплата судового збору підтверджується матеріалами справи, що є підставою для їх стягнення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

22 червня 2015 року, ПАТ «Хмельницькобленерго» в особі Шепетівського РЕМ, звернулося до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що «Хмельницькобленерго» в особі Шепетівського РЕМ, постачає щомісяця електричну енергію [PERSON], яку останній зобовязаний щомісяця оплачувати. Станом на 01 червня 2015 року, [PERSON], допустив заборгованість в сумі 1167 (одна тисяча сто шістдесят сім) грн. 29 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача 1167 грн. 77 коп. заборгованості за надані послуги та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні підтримав заявлений позов у повному обсязіта підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві та просив стягнути з останнього заборгованість за використану електроенергію - в сумі 1167 (одна тисяча сто шістдесят сім) грн. 29коп., та судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. Відповідач [PERSON],в судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду справи повідомлений в порядку визначеному ст. 74 76 ЦПК України, уповноваженого представника в судове засідання не направив, заяви про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у його відсутності не подав. Суд дійшов висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Плата за електричну енергію мешканцями будинків вноситься безпосередньо позивачу, оскільки всі вони мають розрахункові особові рахунки, такий розрахунковий особовий рахунок має і відповідач. Відповідно до довідки ПАТ «Хмельницькобленерго» в особі Шепетівського РЕМзаборгованість відповідача за спожиту електроенергію станом на 01.06.2015 року складає 1167 грн. 29 коп. Вказані обставини підтверджуються помісячними розрахунками нарахування та оплати за спожиту електричну енергію з серпня 2010 року. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами і вноситься щомісячно. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, що прямо передбачено ст. 20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно Закону України «Про електроенергетику» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату, так як електроенергія являється товарною продукцією, призначеною для купівлі продажу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

22 червня 2015 року, ПАТ «Хмельницькобленерго» в особі Шепетівського РЕМ, звернулося до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що «Хмельницькобленерго» в особі Шепетівського РЕМ, постачає щомісяця електричну енергію [PERSON], яку остання зобов'язана щомісяця оплачувати. Станом на 01 червня 2015 року, [PERSON], допустила заборгованість в сумі 3048 (три тисячі сорок вісім) грн. 81 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача 3048 грн. 81 коп. заборгованості за надані послуги та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача Обезюк А.Г., в судовому засіданні підтримав заявлений позов у повному обсязіта підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві та просив стягнути з останнього заборгованість за використану електроенергію - в сумі 3048 (три тисячі сорок вісім) грн. 81 коп., та судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. Відповідач [PERSON],в судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена в порядку визначеному ст. 74 - 76 ЦПК України, уповноваженого представника в судове засідання не направляла, заяви про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у її відсутності не подавала. Суд дійшов висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Плата за електричну енергію мешканцями будинків вноситься безпосередньо позивачу, оскільки всі вони мають розрахункові особові рахунки, такий розрахунковий особовий рахунок має і відповідач. Відповідно до довідки ПАТ «Хмельницькобленерго» в особі Шепетівського РЕМзаборгованість відповідача за спожиту електроенергію станом на 01.06.2015 року складає 3048 грн. 81 коп. Вказані обставини підтверджуються помісячними розрахунками нарахування та оплати за спожиту електричну енергію з січня 2014 року. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами і вноситься щомісячно. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, що прямо передбачено ст. 20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно Закону України «Про електроенергетику» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату, так як електроенергія являється товарною продукцією, призначеною для купівлі - продажу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

22 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2012 року. Від шлюбу мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені місяць тому. Причиною припинення їх сімейних відносин стало те, що відповідач побив її на очах дітей, які дуже злякались. Вихованням дитини не займався, сімю не забезпечував. Не бачить сенсу у подальшому збереженні шлюбу. Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, доводи заяви підтверджує, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна, просить позов задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Потєхіна» без змін. Відповідач у судове засідання не прибув, надавши заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 березня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 23 березня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 57. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27 червня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 564. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, прийшов до висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

22 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON] року 14.06.2014 року було укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають: Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14.06.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.2014 року, актовий запис №669 (а.с.3) Від даного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони з квітня 2015 року проживають окремо. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

22 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що 22 вересня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний запис № 55 та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний та мінливий дохід. Участі у виховані дітей не приймає, допомогу на їх утримання не надає, тому просить суд стягнути на її користь аліменти на дітей У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей в розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду був належним чином повідомлений, будь-яких заяв до суду від нього не надходило. Суд, в межах заявлених вимог та наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, встановлено, що 22 вересня 2007 року сторони одружилися. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи те, що відповідач постійно не працює, має мінливий та нерегулярний дохід, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі розміром 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладено,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~22 червня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що з 14 травня 1982 року сторони перебувють у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. У травні 2014 року припинили сімейні стосунки на грунті частих сварок і конфліктів у сімї та проживають окремо. \~\~\~\~\~\~\~\~Просив суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позов підтримав повністю. \~ \~ \~ \~ Відповідачка позов визнала повністю і також просила суд про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~\~\~\~Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 14 травня 1982 року сторони в м. Миколаєві в Палаці урочистих подій зареєстрували шлюб, актовий запис № 702, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. \~\~ У травні 2014 року на грунті частих сварок і конфліктів в сімї подружжя припинило сімейні стосунки. На теперішній час сторони проживають окремо, між ними склалися неприязні стосунки, і позивач і відповідачка наполягають на розірванні шлюбу. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно і розірвання шлюбу відповідає інтересам подружжя , а тому суд задовольняє позовну заяву і розриває шлюб між подружжям на підставі ст.ст.104-105 Сімейного кодексу України. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

22 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 травня 1991 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 травня 1991 року, актовий запис № 976 (а/с 3). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

22 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісяця до її повноліття, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2015 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а/с 4), яка проживає з позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

22 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 21 серпня 1993 року вона уклала шлюб з відповідачем, від сумісного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припиненні у жовтні 2013 року через те, що у них несумісний характер, внаслідок чого виникають постійні сварки, що призводить до неодноразових звернень до правоохоронних органів. Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без її участі зазначивши що строк для примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 серпня 1993 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7) Шлюбні відносини фактично припиненні у жовтні 2013 року через те, що у них несумісний характер, внаслідок чого виникають постійні сварки, що призводить до неодноразових звернень до правоохоронних органів. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved