Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

22.09.2020 року до суду звернувся представник: адвокат Данилова Т.А. в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з позовом до [PERSON] , третя особа: ТОВ «Мрія Сервіс», про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу. 28.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання. 15.04.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 18.05.2021 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.05.2017 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПП «Орлан-2005» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №44\\17-Т\\Чк1, відповідно до якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «ЗАЗ Sens», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 02.06.2017 року біля с. Залісся Борщівського р-ну Тернопільської області сталася ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ Sens», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та колісного трактору «Case», 3340, під керуванням [PERSON] . Відповідно Постанови Борщівського районного суду Тернопільської області від 22.06.2017 року по справі № 594/716/17, вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ПДР України водієм «Case», 3340, [PERSON] . Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «ЗАЗ Sens», д/н [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток, розмір якого відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку автомобіля №117/2 від 24.09.2017 року складає 34716,17 грн., але відповідно Рахунку № 0131-17 від 05.07.2017 року СПДФО [PERSON] та Рахунку № 0153-17 від 29.09.2017 року СПДФО [PERSON] вартість відновлювального ремонту складає 34100 грн. Таким чином, на підставі Рахунку № 0131-17 від 05.07.2017 року СПДФО [PERSON] та Рахунку № 0153-17 від 29.09.2017 року СПДФО [PERSON] , умов договору страхування № 44\\17-Т\\Чк1 від 26.05.2017 року, розрахунків суми страхового відшкодування, страхових актів від 06.10.2017 року та 27.07.2017 року Страховик поніс збитки, виплативши страхове відшкодування в сумі 34100 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника «Case», 3340, не була застрахована полісом ОСЦПВВН ТЗ на момент ДТП, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до [PERSON] . У зв`язку з запровадженням на території України карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду з пропущенням строку позовної давності. Прохали поновити строки позовної давності та визнати причини пропуску строку позовної давності поважними, стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» борг у сумі 34100 грн., та суму судового збору у розмірі 2102 грн. 21.10.2020 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що вважає заявлені вимоги необґрунтованими, оскільки коли він порушив вимоги п.10.9 ПДР України та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 червня 2017 року, він був у трудових відносинах в ТОВ «Мрія Сервіс», яке знаходиться за адресою: Тернопільська область, м. Підгайці, вул. Мицкевича 12, код ЄДРПОУ 38554271. Вважає, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки роботодавець відшкодовує шкоду, завдану його працівником при виконанні своїх трудових (службових) обов`язків (ч.1 ст.1172 ЦК), він був у трудових відносинах з ТОВ «Мрія Сервіс», що підтверджується записом у трудовій книжці, наказом №97 прийнятий на посаду «тракторист», та 23 серпня 2017 року звільнений з роботи згідно наказу №250-к за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Транспортний засіб власником якого є ТОВ «Мрія Сервіс» на час скоєння ДТП також був застрахований, однак у нього не було страхового полісу. Збиток, завданий джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.1 ст.1187 ЦК). Отже, обов`язок відшкодовувати збитки в порядку регресу покладається на роботодавця ТОВ «Мрія Сервіс» та його страхову компанію. Також, позивачем без поважної причини пропущено строк, не надано доказів, що під час карантину не працювала страхова компанія, і які були перешкоди щодо відправлення позову через пошту. Прохав відмовити у позові (а.с.62-63). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, 06.05.2021 року надав клопотання про розгляд справи без участі представника, прохав позов задовольнити в повному обсязі (а.с.129). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, 21.10.2020 року подав відзив на позов. Представник третьої особи ТОВ «Мрія Сервіс» в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий 17.04.1997 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.64-66). 26.05.2017 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПП «Орлан-2005» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №44\\17-Т\\Чк1, відповідно до якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005» будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «ЗАЗ Sens», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с.6-17). 22.06.2017 року постановою Борщівського районного суду Тернопільської області у справі №594/716/17 встановлено, що [PERSON] , який працює трактористом агрохолдингу «Мрія», 02.06.2017 року о 19:05 на польовій дорозі біля с. Залісся, керуючи транспортним засобом без державного номерного знаку, рухаючись заднім ходом, не звернувся до сторонніх осіб для забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ SENS», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який був припаркований на даній половій дорозі, в результаті чого автомобіль «ЗАЗ SENS» отримав механічні пошкодження, а саме: деформовано передній капот, деформовано переднє праве та ліве крило, передній бампер, розбито праву фару, деформовано радіатор, тріснуло лобове скло з правої сторони, деформовано правий лонжерон, розбито декоративну решітку, повітрязабірник та деформовано праве колесо з диском, чим порушив п.10.9 ПДР України. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.25). Відповідно довідки про дорожньо-транспорту пригоду №3017158546065742, виданої Борщівським ВП Чотківського ВП ГУНП в Тернопільській області 02.06.2017 року о 19:05 скоєно ДТП за адресою: Тернопільська область, Борщівський район, с. Залісся, вул. Центральна за участі колісного трактора «Case 3340» під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ЗАЗ SENS», державний номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005», під керуванням [PERSON] (а.с.38). 06.06.2017 року водій автомобіля «ЗАЗ SENS», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] повідомив страховика ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.44). 06.06.2017 року складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с.46). 05.07.2017 року складено акт додаткового огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с.45). 05.07.2017 року СПДФО [PERSON] виставлено ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005» рахунок №0131-17 на автомобільні запчастини для автомобіля «ЗАЗ SENS», реєстраційний номер [NUMBER] , на загальну суму 30200 грн. (а.с.35-36). 27.07.2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого страхове відшкодування визначено в розмірі 29600 грн. за умови виплати на рахунок №0131-17 від 05.07.2017 року СПДФО [PERSON] (а.с.21). 27.07.2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено страховий акт №006.00609217-1 за Договором добровільного страхування наземного транспорту №44\\17-Т\\Чк1 від 26.05.2017 року, відповідно до якого вказану подію визнано страховим випадком та вирішено виплатити ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005» страхове відшкодування в розмірі 29600 грн. (а.с.24). 31.07.2017 року відповідно до платіжного доручення №895805 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило на користь [PERSON] страхову виплату ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005» згідно страхового акту №006.00609217-1 від 27.07.2017 року та згідно рахунку №0131-17 від 05.07.2017 року в розмірі 29600 грн. (а.с.42). 29.09.2017 року СПДФО [PERSON] виставлено ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005» рахунок №0153-17 на автомобільні запчастини для автомобіля «ЗАЗ SENS», реєстраційний номер [NUMBER] , на загальну суму 4500 грн. (а.с.37). 06.10.2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено розрахунок додаткової суми страхового відшкодування, відповідно до якого страхове відшкодування визначено в розмірі 4500 грн. за умови виплати на рахунок №0153-17 від 29.09.2017 року СПДФО [PERSON] (а.с.22). 06.10.2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено страховий акт №006.00609217-2 за Договором добровільного страхування наземного транспорту №44\\17-Т\\Чк1 від 26.05.2017 року, відповідно до якого вказану подію визнано страховим випадком та вирішено виплатити ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005» страхове відшкодування в розмірі 4500 грн. (а.с.23). 09.10.2017 року відповідно до платіжного доручення №905415 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило на користь [PERSON] страхову виплату ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005» згідно страхового акту №006.00609217-2 від 06.10.2017 року та згідно рахунку №0153-17 від 29.09.2017 року в розмірі 4500 грн. (а.с.43). Відповідно до звіту №117/2 від 24.09.2017 року про незалежну оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «ЗАЗ SENS», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005», розмір збитку в результаті пошкодження при ДТП складає 34716 грн. (а.с.26-34). 21.08.2019 року ТОВ «Мрія Агрохолдинг» повідомило ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про те, що [PERSON] не перебуває і не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Мрія Агрохолдинг» (а.с.47). Відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] від 04.10.2000 року, [PERSON] з 10.04.2017 року по 23.08.2017 року працював трактористом в ТОВ «Мрія Сервіс», код ЄДРПОУ 38554271 (а.с.68-70). Суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 2 п.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Як вбачається з позову, до суду звернувся позивач, як страховик за договором добровільного страхування наземного транспорту №44\\17-Т\\Чк1 від 26.05.2017 року, який укладено між позивачем ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПП «Орлан-2005», відповідно до якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005» будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «ЗАЗ Sens», д/н [NUMBER] , з позовом до [PERSON] , як до водія транспортного засобу, який скоїв ДТП 02.06.2017 року на польовій дорозі біля с. Залісся, з вимогою про відшкодування сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 34100 грн. Згідно з вимогами ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вини цією особою. За таких обставин, суд вважає, що вина відповідача у скоєнні ДТП 02.06.2017 року встановлена судом відповідно до постанови Борщівського районного суду Тернопільської області у справі №594/716/17 від 22.06.2017 року. Також матеріалами справи встановлено, що в результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «ЗАЗ Sens», д/н [NUMBER] , який належав на праві власності ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005», якому позивач виплатив страхове відшкодування в загальному розмірі 34100 грн. Однак, судом встановлено, що відповідач на час скоєння ДТП 02.06.2017 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Мрія Сервіс», код ЄДРПОУ 38554271, і керував транспортним засобом: колісним трактором «Case 3340» у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків тракториста, про що міститься відповідний запис в його трудовій книжці. Тому суд доходить висновку, що нормами ч.2 ст.1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. В той час, норми спеціального Закону - «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надають страховику, який виплатив страхове відшкодування, альтернативне право на звернення з позовом у порядку регресу до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, у визначених Законом випадках. Однак згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином, альтернатива, визначена п.38.1 ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до спірних правовідносин не застосовується. Виняток із загального правила, визначеного ч.2 ст.1187 ЦК України, викладено у частинах третій та четвертій цієї статті. Зі свого боку, юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, у постанові Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 911/3511/16, у постанові Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17, у постанові Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 910/20622/17, у постанові Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 905/1391/19, аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13). Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі №910/14685/17. У даній справі судом встановлено, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди працював трактористом ТОВ «Мрія Сервіс» виконуючи свої службові обов`язки в польових умовах особисто, керував наданим йому в управління трактором. Тому з огляду на викладене, суд доходить висновку, що [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі, так як не несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки в даному випадку. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, позовна давність є строком для пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Оскільки судом встановлено, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, тому питання щодо поновлення строків для звернення з позовною заявою не розглядається. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, з урахуванням вищенаведеного та оцінки доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як судом відмовлено у задоволенні позову, то судовий збір у сумі 2102 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed