Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

23.02.2015 року позивач звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви і до повноліття сина. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина. Син перебуває лише на її утриманні, оскільки відповідач перестав опікуватись дитиною та надавати будь-яку допомогу, зокрема матеріальну. Визначаючи розмір аліментів, вона виходила з того, що відповідач працює на постійній роботі в ДП «МА «Бориспіль», має достатній розмір заробітної плати, щоб надавати їй допомогу у визначеному нею розмірі, інших утриманців не має. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, а також підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Пояснила, що відповідач проживає від них окремо, останні півтора року матеріально їй не допомагає, коштів, які вона утримує за місце роботи їй не вистачає, щоб самостійно утримувати сина, і в цьому їй допомагають їй батьки. Визначаючи розмір аліментів, вона також виходила з того, що у разі стягнення аліментів з відповідача у визначеному нею розмірі, їх з відповідачем рівень доходу буде однаковим і дозволить їй забезпечувати сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем його роботи, заперечень проти позову, а також заяви про розгляду справи у його відсутність, не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 02 серпня 2008 року (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.4). Згідно з довідкою №17/11793 від 26.11.2014 року, виданою Начальником Бориспільського РВ УДМС України в Київській області позивач та її неповнолітній син зареєстровані в [ADDRESS] (а.с.5). Згідно з довідками, виданими ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», відповідач [PERSON] працює з Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 24.09.2009 року на посаді агента з наземного обслуговування ПС служби наземного обслуговування та має сукупний дохід за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно в розмірі 45229,57 гривень (а.с.10,11). Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких належних і допустимих доказів того, що на утриманні відповідача є інші непрацездатні особи, суду відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам, суд прийшов до висновку, що за матеріальним станом відповідача, який є особою працездатного віку, він може сплачувати аліменти на сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), при цьому визначений позивачем розмір аліментів 1/3 частині усіх видів заробітку (доходу) відповідача є необґрунтовано завищеним, оскільки, враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дітей, позивач, виходячи з розміру її заробітної плати, за своїм матеріальним станом не має можливості надавати забезпечення сину в такому самому розмірі, який би дорівнював 1/3 частині заробітку відповідача (а.с.6). Визначений судом розмір аліментів на думку суду є справедливим і достатнім, враховуючи розмір прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік». Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial