Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

23 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - ТОВ «МЕТАЛОСИСТЕМА», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.11.2014 року між позивачем та третьою особою було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Зобов'язання третьої особи за кредитним договором були забезпечені договором поруки, укладеним з відповідачем. Відповідач неналежно виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості у сумі 371 311,76 грн. з урахуванням відсотків за користування кредитними коштами, неустойки та комісії (а.с.а.с. 2 - 4, 34). У судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Представник третьої особи до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2014 року між позивачем та третьою особою було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав третій особі кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 200 000,00 грн., а остання зобов'язалася повернути кошти у порядку та на умовах, визначених Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, до яких приєдналася (а.с.а.с. 9 - 25). 18 травня 2015 року між сторонами було укладено договір поруки № POR1431940216989, згідно з яким відповідач зобов'язався солідарно з третьою особою відповідати за своєчасне повернення нею коштів за укладеним кредитним договором (а.с.а.с. 28, 29). Заборгованість, яка утворилася за укладеним кредитним договором станом на 30.05.2016 року, складає 371 211,76 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 26, 27), а саме: -основна заборгованість - 200 000,00 грн.; -відсотки - 88 118,77 грн.; -пеня - 70 492,99 грн.; -комісія - 12 600,00 грн. 07 червня 2016 року позивач направив на адреси відповідача та третьої особи претензію щодо погашення заборгованості, що утворилася за кредитним договором, проте дотепер її не погашено (а.с.а.с. 26 - 30). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав третій особі грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що третя особа дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредитних коштів та відсотків за ними, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні приведеної норми. За правилами частини 1 статті 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1, 2 статті 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що основне зобов'язання (кредитний договір) було забезпечене договором поруки, укладеним з відповідачем, отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконав свої зобов'язання, позивач вправі звернути свої вимоги й окремо до поручителя. Відповідно до кредитного договору в разі порушення третьою особою зобов'язань, покладених на неї договором, вона несе перед позивачем відповідальність у виді сплати додаткових обов'язкових платежів (пеня тощо). Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також відсотків за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. Згідно з частиною 1 статті 14 ЦК цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності зі статтею 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. За правилами статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 88 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію судових витрат у сумі 5 568,18 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved