Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

22.06.2021 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.04.2014 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №486. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не мають фактичних шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка дійшла висновку про необхідність офіційного розірвання шлюбу. Оскільки після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з позивачкою, яка щомісячно витрачає на дитину понад 8000 гривень, а відповідач, будучи працездатним та працюючим, в добровільному порядку регулярної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень з моменту звернення до суду і до її повноліття. 09.07.2021 рок ухвалою Дарницького районного суду м. Києва, в порядку ч. 1 ст.31 ЦПК України, матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, які надійшли на адресу суду 12.08.2021 року. 12.08.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано в провадження головуючому судді Коваленко І.В. 20.08.2021 року та 27.08.2021 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання сторін по справі. 30.08.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі, а її розгляд призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін; сторонам роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. 13.10.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у вказаній цивільній справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів затверджено мирову угоду, укладену 13 жовтня 2021 року, на умовах, погоджених та підписаних сторонами; провадження в частині позовних вимог про стягнення аліментів - закрито. Сторони в судове засідання не з`явились, представник позивача та відповідач подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала та просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, з 19 квітня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №486, від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні стосунки подружжя не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають обопільне бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідача, який в межах розгляду даної справи визнав позов, не заперечує факт припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене та

Outcome: approved