Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

22 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору дарування, мотивуючи свій позов тим, що 31.12.2004 року вона подарувала своїй доньці [PERSON], належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS]. Раніше вона мала велику і гарну квартиру в [ADDRESS]. В 2000 році вона продала належну їй квартиру і придбала дві квартири: одну, спірну квартиру [ADDRESS] 28.12.2000 року, а іншу квартиру [ADDRESS] - придбала 11.09.2000 року. Після того, як її донька вийшла заміж, вона подарувала їй двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Цей договір виявися формальним і до сих пір остаточно не виконаний, оскільки її донька ні фактично, ні юридично вказану квартиру у власність, тобто в дарунок не прийняла. В даній квартирі постійно з 2000 року проживає вона, комунальні послуги сплачує вона. Донька не зареєструвала в реєстрі нерухомого майна вказану квартиру, тобто відповідно до частини 1 статті 210 ЦК України даний правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації, яка до сих пір не відбулась. Позивач в позові вказувала, що в належній їй квартирі [ADDRESS] постійно мешкають і офіційно зареєстровані її дочка, [PERSON], її чоловік [PERSON] і двоє малолітніх дітей 2005 року народження та 2010 року народження. В даній квартирі позивач не зареєстрована і не проживає. Дочка зі своєю родиною за квартиру [ADDRESS] та комунальні послуги протягом 10 років не сплачують. В зв»язку з чим виникла велика заборгованість, яку комунальні служби її вимагають сплатити. Позивач побоюється, що через велику заборгованість за квартиру [ADDRESS], може буде накладено арешт на квартиру. Сплачувати комунальні послуги за відповідачку та її родину вона не в змозі, побоюється, що втратить квартиру, все це приводить до моральних страждань, нервових зривів, погіршення стану здоров»я. Дана квартира має для неї велику немайнову цінність, а тому відповідно до статті 727 ЦК України вважає за можливе даний договір дарування розірвати, поновивши строк позовної давності щодо заявлених позовних вимог. Просила суд поновити строк на звернення до суду. Постановити рішення суду, яким розірвати договір дарування, вчинений 31.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON] про передачу в дарунок житлового приміщення квартири [ADDRESS]. Зобов»язати відповідача повернути дарувальнику його майно. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали. Просили суд задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], адвокат Бибик В.А. з позовом не згодні. Просили суд в задоволенні позову відмовити. Вважають, що підстави для поновлення строку звернення до суду у позивача [PERSON] відсутні. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Колотілов О.М. в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Про що в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності третьої особи приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Колотілова О.М. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], думку адвоката Бибик В.А., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 31 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування (а.с.13), згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що на час розгляду справи в суді, відповідно до Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.02.2015 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON]. З листа ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 14.02.2015 року №2008 вбачається, що за матеріалами Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31 грудня 2012 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. від 28.12.2000 року за №10795. Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (а.с.14-15) оформлено на [PERSON]. В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що позивач проживає та зареєстрована в спірній квартирі, власником якої є її донька [PERSON], відповідачка зі своєю родиною проживає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. Позивачем суду надані документи, які підтверджують, що з її пенсії вираховуються кошти на утримання квартири. Частиною 3 статті 727 ЦК України встановлено, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. В судовому засіданні позивач та представник позивача суду пояснили, що в зв»язку з великою заборгованістю по комунальним платежам, є реальна можливість у [PERSON] втратити квартиру [ADDRESS], що має для неї велику немайнову цінність. Тому договір дарування вищевказаної квартири необхідно розірвати. В зв»язку з пропуском строку звернення до суду, строк позивачу необхідно поновити. Але з такою думкою позивача та представника позивача [PERSON] суд не може погодитись з наступних підстав. Частиною 1 статті 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов»язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Статтею 728 ЦК України встановлено, що до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік. В своїй позовній заяві, в судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] стверджували, що відповідач [PERSON] протягом останніх десяти років не сплачує за комунальні послуги та квартиру [ADDRESS] і як власник квартири [ADDRESS] не несе тягар по її утриманню. Таким чином, суд позбавлений можливості застосувати строк позовної давності, оскільки позивачу було відомо, що відповідач не несе тягар по утриманню майна (квартири[ADDRESS]), також їй було відомо, що [PERSON] не зареєструвала договір дарування в органах державної реєстрації. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач та представник позивача, посилаючись на статтю 727 ЦК України, як на підставу своїх вимог, зазначають, що є реальна загроза втратити квартиру [ADDRESS], яка має для позивача велику немайнову цінність. Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази того, що дана квартира є особливо цінним майном та позивач має реальну можливість втратити квартиру. В матеріалах справи лише є докази того, що у позивача та відповідача існують великі борги за квартири, які сплачує [PERSON]. Інші докази в матеріалах справи відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed