overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

23 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1952 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.03.2015р. о 09 год. 01 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.03.2015р. о 09 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Горного лікарні КЗ «П'ятихатської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, багатомовна. Виказує маячні ідеї фізичного збитку, отруєння, знищення в адресу дітей сусідів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

23 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1954 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.03.2015р. о 10 год. 57 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.03.2015р. о 10 год. 57 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Брандзе Т.А. лікарні КЗ «Дніпропетровська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора орієнтована у навколишньому вірно. На питання відповідає вибірково, не по суті. Інструкції не виконує. Постійно щось шепоче або мовчить. Дома відмовляється від прийому їжі та ліків, не спить. Виносила з дома речі і палила. Інвалід 2 гр. б/с. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

23 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1971 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.03.2015р. о 12 год. 49 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.03.2015р. о 12 год. 49 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора інтелектуально знижена, збуджена, негативі стична, агресивна до оточуючих, уходить з дому. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - помірна розумова відсталість з вираженими порушеннями емоцій та поведінки. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

23 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1992 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.03.2015р. о 17 год. 34 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.03.2015р. о 17 год. 34 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцька лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий говорить, що чує чоловічі «голоси», «Бог - отец наш, боевые искусства применять только при необходимости». Каже, що був у полоні. Емоційно напружений, тривожний, підозрілий. Мислення паралогічне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

23 березня 2015 року Оріхівським районним судом Запорізької області по справі ухвалено рішення, яким задоволено позов повністю, виключено відомості про [PERSON], як батька [PERSON], [INFO] зі свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 16 травня 2012 року, актовий запис №185, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області. Під час судового розгляду за клопотанням позивача було призначено судово-біологічну (генетичну) експертизу, вартість якої була оплачена позивачем. Оскільки позовні вимоги було задоволено повністю, позивач просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання розподілу судових витрат, бо при винесенні рішення у справі суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат. У судове засідання сторони не з'явилися. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення вимог заяви. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

23 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів шляхом повернення банківського вкладу (депозиту) та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 лютого 2015 року був внесений депозит у сумі 540,00 доларів США згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США. Внесення коштів підтверджується квитанцією № 6 від 13.02.2015 року. Згідно п. 1.1 укладеного договору, даний договір є строковим із автоматичною пролонгацією кожних сім днів. 24.02.2015 року позивач написав заяву про повернення 26.02.2015 року банківського вкладу у сумі 540,00 доларів США. Позивач неодноразово звертався до відповідача про повернення депозиту, проте безрезультатно. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, грошове відшкодування завданої моральної шкоди оцінює у розмірі 2\~000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 540,00 доларів США за договором банківського вкладу та моральну шкоду у сумі 2\~000,00 грн. Позивач у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо винесення заочного судового рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

23 березня 2015 року позивач, [PERSON], звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Посилалась на те, що 12 грудня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Вони мають сина, [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Син проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. Просила, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на утримання [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на утримання [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, заявила клопотання про розгляд справи у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність суду не надав. Враховуючи заяву позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Судом встановлено, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини ( а.с.3). Дитина проживає разом з позивачем т , яка утримує і виховує сина. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тоді як відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати його до досягнення повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наявні обставини, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

23 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 20 жовтня 2012 року, актовий запис № 3. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що в 2012 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Під час перебування в шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. З серпня 2014 року сторони припинили подружні стосунки, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, в зв'язку з чим між ними постійно відбувалися сварки, конфлікти. До теперішнього часу відповідач не цікавиться долею дитини, участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Позивач дійшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася, в зв'язку з чим звернулася до суду із вказаним позовом, просила шлюб розірвати, залишивши їй прізвище, що було обрано нею під час реєстрації шлюбу, - Чореску . За письмовою заявою відповідача сторонам був наданий строк на примирення чотири місяця, згідно ухвали суду від 30 квітня 2015 року. Після поновлення провадження у справі сторони в судове засідання, призначене на 30 вересня 2015 року, не зявилися,позивач надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. В матеріалах справи знаходиться заява від відповідача про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Зеленогайської сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 20 жовтня 2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис під №3. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Чореску (а.с.3). Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, примирення між ними не відбулося. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини, що стали причиною подання позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

23 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 жовтня 1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], від сумісного проживання вони мають повнолітню дитину. На даний час сторони проживають за однією адресою, але подружні стосунки між ними припинені з літа 2013 року, сумісне господарство не ведеться. Сімейне життя сторін не склалося через те, що відповідач матеріально не підтримує дружину, подружніх обов'язків не виконує протягом тривалого часу, що призвело до повного розладу та втрати взаєморозуміння один до одного. Майнові суперечки між ними відсутні. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася та примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та задовольнити позов, залишивши їй прізвище - Подзорова, не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в звязку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Веселинівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 01 жовтня 1994 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №50. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Подзорова (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

23 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів шляхом повернення банківського вкладу (депозиту), стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11 лютого 2015 року був внесений депозит у сумі 500,00 доларів США згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США. Внесення коштів підтверджується квитанцією № 9 від 11.02.2015 року. Згідно п. 1.1 укладеного договору, даний договір є строковим із автоматичною пролонгацією кожних сім днів. 20.02.2015 року позивач написала заяву повернення банківського вкладу по закінченню чергового строку вкладу. Вклад мав бути повернутий 24.02.2015 року. Станом на день подання позову відповідач не повернув банківський вклад у сумі 500,00 доларів США. Позивач неодноразово зверталася до відповідача про повернення депозиту, проте безрезультатно. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнала моральних страждань, грошове відшкодування завданої моральної шкоди оцінює у розмірі 2\~000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 500,00 доларів США за договором банківського вкладу, неустойку у сумі 15 доларів США та моральну шкоду у сумі 2\~000,00 грн. Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, проте представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial