Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

23 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом (три місяці) після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] в м. Рига, Латвія, але на час смерті зареєстрованого за адресою: [ADDRESS]. Подалі , 04 грудня 2019 року [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, заявивши їх до Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] , [PERSON] . Позов мотивований тим, що 27 квітня 2006 року у Волохово -Ярській сільській раді Чугуївського району Харківської області дід [PERSON] склав на користь позивача заповіт на земельну ділянку розміром 1,9300 га, яка належала йому на праві приватної власності згідно Державного акту серії ХР № 138583, кадастровий номер 6325482500:02:068:0013. [PERSON] був людиною дуже похилого віку, і на початку 2014 року продав належний йому житловий будинок, в якому мешкав, і заповів своєму синові [PERSON] , до якого й поїхав до м. Рига, Латвія, і де потім помер [INFO] . Свідоцтво № [NUMBER] від 26 квітня 2019 року про смерть [PERSON] , яке було видано відділом ЗАГС м. Рига, було отримано його (позивача) батьком [PERSON] за запитом Балаклійського РВ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області у травні 2019 року, оскільки його брат [PERSON] відмовив у наданні завіреної нотаріусом копії свідоцтва про смерть [PERSON] . Позивач зазначає, що про складений на його користь заповіт на земельну ділянку він дізнався лише у кінці липня 2019 року, коли повернувся до м. Балаклія разом із сім`єю з м. Харків, де мешкав останніх 10 років, коли перебивав старі документи, що залишив дід, виїжджаючи до м. Рига, адже при спілкуванні з дідом, останній нічого не розповідав про заповіт. У зв`язку із чим позивач вважає, що ним пропущений строк для прийняття спадщини з поважних причин. Крім того, позивач вказує, що зі слів батька останній та його брат [PERSON] не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Подалі позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, свої уточнені вимоги підтримав за заявленими підставами і просив їх задовольнити. Представник відповідача - Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечень проти позову не має. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, відзив на позов не надав. Перевіривши надані учасниками справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 36 договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах від 23 травня 1995 року право спадкування майна визначається по законодавству тієї Договірної Сторони, на території якої знаходиться нерухоме майно. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються правом держави, в якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Статтею 71 цього ж Закону також визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Оскільки спірним нерухомим майном, яке підлягає державній реєстрації в Україні, є належна спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності згідно Державного акту серії ХР № 138583 земельна ділянка розміром 1,9300 га, кадастровий номер 6325482500:02:068:0013, що розташована на території Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області, зазначена справа знаходиться в юрисдикції Чугуївського міського суду Харківської області. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З наданої позивачем копії паспорту [NUMBER] , виданого 21 листопада 2005 року Балаклійським РВ УМВС України в Харківській області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Балаклія, Харківської області, зареєстрований з 07 грудня 2005 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( записи зроблені російською мовою) [PERSON] родился [INFO] в городе Балаклея, Харьковская область, УССР, о чем в книге регистрации акта о рождении 13 декабря 1989 года призведена запись №418 райотделом ЗАГС г. Балаклея. Родители: отец - [PERSON] , украинец; мать - [PERSON] , украинка(а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( записи зроблені російською мовою) батько позивача - [PERSON] родился [INFO] в селе Волхов-Яр Балаклейского района , Харьковской области, о чем в книге записей актов гражданського состояния о рождении 17 декабря 1954 года призведена запись №58 в с. Волхов-Яр Балаклейского района , Харьковской области. Родители: отец - [PERSON] , украинец; мать - [PERSON] , русская (а.с.9). З наданої позивачем копії паспорту [NUMBER] , виданого 15 березня 2001 року Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Бригадирівка, Балаклійського району, Харківської області, зареєстрований з 14.0. 2004 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). З довідки виконавчого комітету Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області від 14.08.2019 року за № 02-48/463 вбачається, що згідно запису № 001 в по господарській книзі № 01 за 2016-2020 роки Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області в селі Волхів Яр Чугуївського району Харківської області по [ADDRESS] постійно проживав та був зареєстрований по день своєї смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , в будинку, що належить [PERSON] на праві власності. На день смерті спадкодавця разом із ним в одному будинку проживали та були зареєстровані: не родич - [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 138583, виданого за підписами голови Чугуївської районної державної адміністрації та начальника Чугуївського районного відділу земельних ресурсів 25 липня 2003 року на ім`я [PERSON] , який на підставі розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації від 25 червня 2003 року, №281, є власником земельної ділянки площею 1,9300 га, у межах згідно з планом,яка розташована на території Волохово -Ярської сільради, Чугуївський район, Харківська область з цільовим призначенням земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 13540; кадастровий номер земельної ділянки 6325482500:02:068:0013(а.с.4). Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Волхово - Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області 27 квітня 2006 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: земельну ділянку в розмірі 1,9300 га, що належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту серії ХР № 138583, заповідав у власність своєму онукові [PERSON] повністю; належний йому на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] , на земельній ділянці 0,32 га, яка теж належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту серії ХР -26-00-075095 заповів у власність своєму синові [PERSON] повністю (а.с. 3). Відповідно до ст.1255 ЦК України нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 26 квітня 2019 року Зиємельським відділом ЗАГС м. Рига, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Рига, Латвія, номер регістру 19883 М2014 від 15 вересня 2014 року. (а.с. 5-6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки в розмірі 1,9300 га, що належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту серії ХР № 138583. Позивач [PERSON] є онуком померлого [PERSON] і на час відкриття спадщини постійно разом з спадкодавцем не проживав. Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про заведення спадкової справи щодо нерухомого майна [PERSON] нотаріусом або звернення до нотаріуса або іншої посадової особи, яка посвідчує заповіт, позивача або відповідачів-фізичних осіб із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , відповідно не надсилалася нотаріусом та не розміщувалася в пресі інформація про наявність заповіту на користь позивача. Тому факт необізнаності про існування заповіту [PERSON] на його користь не спростовано іншими учасниками справи. Згідно ст.ст. 1223, 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог ч.1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] в м. Рига, Латвія. Позивач не звернувся своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту. Зворотнього по справі не доведено. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, а також постанови Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судувід 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження №61-38298св18, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінюючи доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він не проживав зі спадкодавцем на момент смерті, не є спадкоємцем першої черги за законом, а тому об`єктивно не міг знати про наявність на його ім`я заповіту. Крім того, він не є єдиним родичем спадкодавця [PERSON] , у котрого є спадкоємці першої черги за законом. Отже, у межах шестимісячного строку позивач [PERSON] не вчиняв дій, спрямованих на прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту. Про існування заповіту позивачу стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку із зазначеним та відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України суд вважає можливим визначити позивачу [PERSON] додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] - три місяці з дня набрання цим рішенням законної сили.

Outcome: approved