Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

22 березня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 13828 гривень, а також 4500 грн. витрат на правничу допомогу та суми сплаченого судового збору. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 06 серпня 2020 року він за домовленістю з відповідачем здав останньому вирощену на власній земельній ділянці пшеницю вагою 4 тони 300 кілограм, загальною вартістю 15428 гривень. Факт отримання зазначеної пшениці та зобов`язання сплатити її вартість до 01 листопада 2020 року, підтверджено власноручно написаною розпискою [PERSON] . Зазначає, що на його неодноразові звернення з вимогою сплатити гроші відповідач [PERSON] повернув йому лише частину боргу в сумі 1600 гривень. 16 грудня 2020 року він звернувся до відповідача з письмовою претензією стосовно сплати решти заборгованості за здану пшеницю, однак останній її проігнорував. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання у визначений договором строк не виконав, просив позов задовольнити, стягнути заборгованість та судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позову, розгляд справи просив проводити у його відсутності, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, зокрема у відповідності до ч. 11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки відповідач не повідомив, відзив на позов, а також заяву про слухання справи у його відсутності не подав. Тому зі згоди сторони позивача, з урахуванням положень ст. ст.128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті заочно за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01 жовтня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було досягнуто домовленості щодо продажу останньому зерна пшениці в кількості 4 тони 300 кілограм, на суму 15428 грн. Саме на цих умовах вони і уклали договір купівлі-продажу в якому визначили кінцевий термін оплати відповідачем переданого товару до 01 листопада 2020 року. На підтвердження передачі товару відповідач власноруч написав позивачеві розписку, копія розписки міститься в матеріалах справи. Відповідач фактично отримав товар. Однак свої зобов`язання згідно договору, та у вказаний в розписці строк, виконав частково, а саме 02.12.2020 року лише на 1600 грн. , що свідчить про початок виконання зобов`язання відповідачем. Позивач неодноразово звертався до нього з вимогою сплати вартості товару, однак від відповідача решта коштів до цього часу не надійшла. Такі дії відповідача свідчать про те, що він навмисно ухиляється від виконання зобов`язань за договором. Це змусило позивача звернутися за захистом порушеного права до суду. У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Встановлено, що відповідач [PERSON] у встановлений договором строк, а саме до 01 листопада 2020 року, взяті на себе зобов`язання не виконав, грошові кошти за отриману ним пшеницю позивачу не повернув, що потягло за собою порушення прав позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії розписки 02 грудня 2020 року відповідач повернув частину боргу в сумі 1600 гривень. Отже, виходячи з встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 13828 гривень. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача, а отже боргове зобов`язання позивача перед відповідачем не виконане. За вказаних обставин суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову, а відтак підставність його задоволення. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідача. Позивачем документально підтверджено сплату судового збору за подання даного позову, а також судові витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved