Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

23.03.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього в його користь 3000 гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову, покликається на те, що 16.12.2020 року о 16 год. 30 хв. [PERSON] , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні квартири [ADDRESS] , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, відкрито викрав із його гаманця грошові кошти, a саме: дві банкноти кожна із яких номіналом 200 гривень та одну банкноту номіналом 100 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 16.12.2020 становить 2775 грн. 90 коп., не реагуючи на погрози потерпілого про виклик поліції і прохання повернути грошові кошти, чим спричинив потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 3175 грн. 90 коп. Таким чином, [PERSON] вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України. 30.12.2020 між ним та відповідачем в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України було укладено угоду про примирення, яку 22.01.2021 було затверджено Дрогобицьким міськрайонним судом. Однією з умов вказаної угоди було взяте відповідачем на себе зобов`язання відшкодувати йому як потерпілому майнову шкоду у розмірі 2865,90 грн впродовж 2 місяців з дня укладення угоди. Крім цього в приміщенні суду між ним та відповідачем було досягнуто домовленості про повернення коштів в сумі 100 доларів США та 500 грн. до 01.03.2021, а в разі прострочення виплати відшкодування моральної шкоди в розмірі 2500 грн., що також підтверджується розпискою. Станом на 23.03.2021 відповідач не сплатив йому жодних коштів, чим порушив не лише свої обов`язки за угодою від 30.12.2020 про примирення, а й умови повернення коштів за розпискою від 22.01.2021. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою. Суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити. Як вбачається з вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2021 [PERSON] визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.186 КК України, за якою призначено йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30.12.2020 покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин. Також з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто 2865,90 грн. матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Згідно розписки, наданої [PERSON] [PERSON] , останній зобов`язався повернути останньому матеріальну шкоду у у сумі 500 грн та 100 доларів США до 01.03.2021, а у разі неповернення вказаної суми, сплатити моральну шкоду у розмірі 2500 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, фактично мали місце незаконні дії [PERSON] , а саме: відкрите викрадення майна [PERSON] , чим завдано матеріальну шкоду в розмірі 2865,90 гривень, як встановлено вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2021. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна (п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (зі змінами від 25 травня 2005 року), розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Оцінюючи розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, з врахуванням вказаних ним та встановлених судом обставин та характеру спричиненої\~моральної шкоди,\~та виходячи\~з міркувань\~розумності,\~виваженості та справедливості, статусу позивача (інвалід 2 групи), суд вважає можливим стягнути з відповідача на його користь 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 908 грн. судового збору.

Outcome: approved