Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у відшкодування майнової шкоди, завданої протиправними діями щодо заниження розміру належної їй пенсії, 28241,55 грн. збитків (упущеної вигоди з 1 квітня 2013 року по 20 березня 2016 року). Свої вимоги обґрунтовує тим, що ГУПФУ в Чернігівській області при призначенні пенсії в березні 2010 року було протиправно занижено її розмір на 1885,44 грн., а при перерахунку пенсії в грудня 2012 року було протиправно занижено її розмір на 1731,52 грн., у звязку з чим позивач щомісяцянедотримуваланалежні їй суми пенсії і не отримувала доходу, який би мала у разі, якби моє право на отримання пенсії в установленому законом розмірі не було порушено відповідачем.В результаті чого позивачу завдана матеріальна шкода, яка полягає не лише у неотриманні відповідних сум пенсії, а і неотриманні доходу, який би [PERSON] отримала при зберіганні грошових коштів на депозиті у банківській установі і на який вона розраховувала при виході на пенсію. Факт реальної можливості отримання доходів при збереженні грошових коштів на депозитному рахунку підтверджується наявними договорами банківського вкладу, укладеними після отримання заборгованості з виплати пенсії. В результаті протиправних дій відповідача за період з 01 квітня 2013 року по 22 березня 2016 року [PERSON] завдані матеріальні збитки у вигляді неотриманих доходів (упущеної вигоди) в розмірі 28241,55 грн. У судове засідання позивач та представник відповідача не зявились, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином. Просили справу розглядати за їхньої відсутності, позивач також просила позов задовольнити, відповідач відмовити в його задоволенні, про що подали письмові заяву та заперечення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 було визнано неправомірними дії ГУПФУ в Чернігівській області щодо розрахунку розміру її пенсії без врахування доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31.12.1996 та щодо врахування додаткових видів грошового забезпечення не за останньою штатною посадою, а за останні 24 місяці служби, та зобовязано ГУПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з урахуванням грошового забезпечення, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою на час звільнення, з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до передбаченої п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31.12.1996, починаючи з 27.03.2010, за вирахуванням вже здійснених виплат. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 визнано протиправними дії ГУПФУ в Чернігівській області щодо перерахунку пенсії [PERSON], проведеного на виконання\~постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355\~із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2012 року № 952, без врахування довідки Державної Податкової Служби в Чернігівській області № 05/645-043 від 25 квітня 2013 року; визнано протиправними дії ГУПФУ в Чернігівській області щодо перерахунку пенсії [PERSON], проведеного в грудні 2012 року на виконання\~постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355\~із змінами, внесеними\~постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2012 року № 952, без врахування перерахунку, проведеного на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року, та зобовязано ГУПФУ в Чернігівській області провести з 21 грудня 2012 року перерахунок та виплату пенсії [PERSON] відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355\~із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2012 року № 952,\~з врахуванням в грошовому забезпеченні доплати, яку вона отримувала за службу 20 і більше років на посадах слідчих відповідно до п. 8\~постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31 грудня 1996 року\~та з урахуванням перерахунку, проведеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року, з врахуванням виплачених за вказаний період коштів. Позивач вважає, що діями Головногоуправління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо призначення пенсії в розмірі меншому, ніж передбачено законом, які визнані судовими рішення неправомірними, їй завдані матеріальні збитки у вигляді неотриманих доходів (упущеної вигоди) в розмірі 28241,55 грн. Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із\~ст. 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Вказана стаття передбачає спеціальні підстави і умови відповідальності при завдання фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їх дій. Сферою застосування зазначеної норми є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених\~Конституцією\~і законодавством України.\~\~ Відповідно до ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зазначених у цьому Законі, а також у несвоєчасному оформленні або поданні документів для призначення пенсії, у видачі для оформлення пенсій недостовірних даних і документів, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом. Постановами Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 та Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо призначення та перерахунку пенсії [PERSON] були визнані неправомірними. Разом з тим, відповідно до приписів статті 22\~ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі відкриття депозитних рахунків. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Корольова Л.В., в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надала доказів, які б свідчили про намір розмістити отримані кошти на депозит у банку. А інформація про процентні ставки за депозитами не є належним доказом того, що позивач розмістила би кошти на депозитному рахунку, оскільки немає об'єктивного зв'язку між цим доказом і обставиною, що належить встановити. Із викладеного убачається, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення їйзбитків у вигляді упущеної вигоди з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у звязку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed