Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

22.08.17р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з врахуванням уточнених позовних вимог, просив суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірними дії відповідача щодо демонтажу та вилучення за адресою Львівська обл. Радехівський р-н с. Шайноги приладів обліку газу та направлення їх на експертизу; скасувати висновки внутрішньої експертизи приладів обліку газу та рішення засідання центральної комісії по розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем України від 27.11.17р.; визнати неправомірними дії ПАТ «Львівгаз» щодо проведення донарахування за абонентським рахунком [NUMBER] необлікованого обєму природного газу в сумі 77369 грн. 08 коп. Свої вимоги мотивує тим, що проживає у [INFO] у приватному будинку, який належить йому на праві власності. 04.08.2017р. до будинку з'явилися працівники Радехівської газової дільниці та представники ПАТ «Львівгаз» для перевірки несанкціонованого втручання в газову мережу. Не виявивши порушень підключення до газової мережі під землею, вони почали здійснювати демонтаж приладів обліку газу для перевірки таких на предмет зовнішнього втручання в їх роботу. При зовнішньому огляді представниками газової служби порушень не виявлено, при цьому останніми не складено відповідного акту про відсутність порушень. В подальшому 17.08.2017 р. ПАТ «Львівгаз» проведено експертизу одного із лічильників за № 9084745, за результатами якої було встановлено внутрішнє втручання в роботу приладу обліку газу. На підставі цього, вже в процесі розгляду справи ПАТ «Львівгаз» здійснило донарахування за необлікований газ в сумі 77 369,08 грн. Позивач вважає такі дії працівників ПАТ «Львівгаз» неправомірними, що грубо порушують чинне законодавство, тому змушений звернутись до суду із заявленими вимогами. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали пояснення, аналогічні викладеним в заяві та уточненнях, просили позов задовольнити. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив з наступних підстав. Що стосується вимог позивача про визнання дій ПАТ «Львівгаз» неправомірними та про скасування рішень комісії, вважає такі безпідставними, оскільки позивач обрав невірний спосіб захисту своїх порушених прав. Так, ПАТ «Львівгаз» та його посадові особи не належать до структури ні органів державної влади, органів влади АР Крим чи органів місцевого самоврядування, а ні його посадові особи. А згідно положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади. Що стосується вимог про скасування висновків експертизи та проведення донарахування необлікованого обєму природного газу в сумі 77369 грн. 08 коп., то зазначає наступне. Позивач [PERSON] є фактичним споживачем природного газу, відтак згідно Кодексу ГРС несе відповідальність згідно із законодавством за пошкодження лічильника газу, а також дій що призводять до заниження показань лічильника. Працівниками ПАТ «Львівгаз» в присутності позивача було демонтовано лічильник, вкладено в поліетиленовий пакет і опломбовано пломбою № [NUMBER], після чого направлено на експертизу в сервісний центр ПАТ «Львівгаз». За результатами експертизи встановлено втручання в лічильник, а саме виявлено, що порушене пломбування заводського тавра, збиті грані болтів, тощо. Результати експертизи було зафіксовано у відповідному акті, за результатами розгляду якого вирішено провести дорахунок вартості спожитого природного газу за період з 05.02.2017р. по 04.08.2017р. в обсязі 9 250,42 куб.м. на суму 77 369,08 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку в с. Майноги Радехівського району Львівської області, де проживає та є фактичним споживачем природного газу. Даний факт не заперечується самим позивачем. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496. [PERSON] НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до обєктів споживачів. Пунктом 2.3 Типового договору розподілу природного газу передбачено, що окрім договору сторони зобовязуються керуватись Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС). Згідно п. 2 глави 5 розділу III Кодексу ГРС власники газових мереж, у тому числі побутові споживачі згідно з актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відповідають за експлуатацію цих мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, зокрема Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року N 285, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119. Таким чином, позивач [PERSON] несе відповідальність згідно із законодавством за пошкодження лічильника газу, а також дій що призводять до заниження показань лічильника. Як встановлено, в помешканні позивача за вищевказаною адресою був встановлений лічильник газу марки РП типорозміру Є-6 з заводським номером № 9084745. 04.08.2017р. працівниками ПАТ «Львівгаз» вказаний лічильник в присутності позивача було демонтовано, вкладено в поліетиленовий пакет і опломбовано пломбою № [NUMBER] та направлено на експертизу в сервісний центр ПАТ «Львівгаз», про що складено відповідний акт. Так, 15.08.2017 року в присутності представника Державного підприємства Львівського науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації було проведено експертизу лічильника марки РП типорозміру 0-6 з заводським номером № 9084745. При обстеженні виявлено, що порушене на цілісність з передньої частини пломбування заводського тавра, збиті грані болтів, кріплення передньої стінки ПЛГ; задня не порушена. Вказане порушення у виді несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що передбачено пп. 3 п. 1 гл.2 Розділу XI Кодексу ГРС належним чином, з дотриманням положень глави 5 Розділу XI Кодексу ГРС за участю позивача зафіксовано актом про порушення від 15.08.2017р. Пунктом 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРС визначено, що в разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок обєму необлікованого природного газу здійснюється за граничними обємами споживання природного газу населенням (додаток X цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. За результатами розгляду акту про порушення № 002346 та акту експертизи лічильника на засіданні комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу, вимог Кодексу ГРС, вирішено провести донарахування вартості спожитого природного газу за період з 05.02.2017р. по 04.08.2017р. в обсязі 9 250,42 куб.м. на суму 77 369,08 грн. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] правомірно проведено донарахування за несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу на вказану суму та відповідає Кодексу ГРC, а тому безпідставною є вимога про скасування висновків спірної експертизи та проведення вказаного донарахування. Що стосується вимог про визнання неправомірними дій працівників ПАТ «Львівгаз» щодо демонтажу та вилучення приладів газового обліку, направлення їх на експертизу та про скасування рішення засідання центральної комісії по розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем України від 27.11.17р., суд зазначає наступне. Згідно ч.1 , 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» державний орган - орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший субєкт публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю В даному випадку ні ПАТ «Львівгаз», ні його посадові особи не належать до структури органів державної влади, органів влади АР Крим, чи органів місцевого самоврядування. Таким чином, судом не можуть бути визнати дії ПАТ «Львівгаз» протиправними, оскільки такого способу захисту не передбачено чинним законодавством України. Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом України у справі №6-4ц11 в постанові від 06.06.2011 року, а також у справі №6-26441 св09. Зокрема зазначено, що як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Також ухвалою ВСС з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2016 у №369/3704/15-ц встановлено, що «Згідно положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для скасування такої вимоги, враховуючи, що зазначений спосіб захисту не передбачений цивільним процесуальним законодавством. При цьому, посилання суду апеляційної інстанції на можливість захисту цивільного права позивачки на підставі положень п. 39 Правил надання населенню послуг з газопостачання, ст. 16 ЦК України,ст. 55 Конституції України є безпідставними з огляду на те, що зазначені норми передбачають оскарження в судовому порядку рішень органу державної влади, яким не може вважатись оскаржуване попередження про необхідність сплати заборгованості за послуги з газопостачання». В даному випадку, складені акти про порушення, акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, акт експертизи лічильника та інформація про дорахунок за втручання в роботу газового лічильника є лише фіксацією донарахування сум на порушення, яке було виявлене під час проведення ПАТ «Львівгаз» перевірки дотримання Кодексу газорозподільних систем, що затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 РОКУ №2494. Оскарження дій ПАТ «Львівгаз» щодо нарахування плати за використаний природний газ та збитків, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. Така позиція також підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 року у справі N8 6-24067св14, в якій зазначено: «...вимоги про визнання дій з нарахування заборгованості неправомірними за спожитий природний газ не відповідають способам захисту цивільних прав та інтересів, визначених законом.» Разом з цим , згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Однак, суд не вбачає з боку відповідача жодних порушень прав чи законних інтересів позивача. Останній являється побутовим споживачем природного газу, та повинен оплачувати його вартість згідно вимог Закону, в тому числі Типового договору, затвердженого [PERSON] НКРЕКП від 30.09.15р. № 2500. Останнім, в силу вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Зважаючи на викладене, заявлені позивачем [PERSON] вимоги не відповідають способам захисту. Тому, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed