Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

23 листопада 2016 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником зазначеного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 1992 року. За її згодою, як власника вказаного будинку, з осені 2013 року в будинку зареєстрована відповідач - [PERSON], яка не є її родичем, та фактично не проживала і не проживає у будинку з дати реєстрації та по теперішній час, що підтверджується відповідним актом. Ніякої участі у витратах по сплаті наданих комунальних послуг та утриманню житла відповідач не приймає, крім того, факт його реєстрації в даній квартирі не дає позивачу реалізувати своє право на оформлення субсидії, що в свою чергу, негативно впливає на його майновий стан, що порушує її права як власника зазначеної квартири, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись з вказаною позовною заявою до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її присутності з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином судовими повістками, які були направлені відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України на адресу за місцем її останньої реєстрації. Від неї заяв та клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його присутності з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 квітня 1992 року (а.с. 4-5). Відповідно до копії довідки № 2655 від 09 листопада 2016 року, виданої секретарем Іванівської сільської ради [PERSON], за адресою: [ADDRESS], окрім власника - [PERSON] - зареєстровані: [PERSON], 19 березня 1949 року, який є чоловіком власника, та [PERSON], [INFO], яка не є родичем власника (а.с. 6 зворот). З копії акту від 09 листопада 2016 року, складеного комісією у складі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], затвердженого депутатом Іванівської сільської ради Надворною В.М. та секретарем Іванівської сільської ради [PERSON], вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2013 року по теперішній час у зв'язку з виїздом до Росії на постійне проживання (а.с. 6). Відповідно до відомостей, наданих секретарем Іванівської сільської ради [PERSON] від 30 листопада 2016 року за № 868/02-34, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом статті 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника будинку, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач користувалась житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] до 2013 року, тобто у вказаній квартирі відповідач не проживає понад шість місяців. Відповідно до ст. 129 Конституції України, статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад шість місяців знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідачів понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, пов'язані з розглядом справи у вигляді судового збору в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved