Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

23 березня 2018 року\~ позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО\~ [PERSON] «ПРИВАТБАНК», від імені якого діє представник за довіреністю, предявило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 09 березня 2013 року відповідно до укладеного договору №б/н відповідач [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 3600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», складають Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких [PERSON] при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою банку. Позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, натомість у порушення норм\~Цивільного кодексу України\~та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 31 грудня 2017 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 73\~554,21 грн., яка складається з: 3511,96 грн. - заборгованість за кредитом; 62\~063,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000,00 грн заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3478,77 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить\~ стягнути з відповідача. Крім того просить покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. У відповіді на відзив та письмових запереченнях зазначив, що підписавши заяву [PERSON] та клієнт приєднались до Умов та зобовязались виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, [PERSON] банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Оскільки договір оформлений ще 09.09.2013 року, остання звірка паспортних даних здійснювалась саме при укладенні договору, тому при подачу позову до суду у банка була відсутня інформація з приводу достовірної інформації про адресу , за якою на час проведення антитерористичної операції проживав відповідач. Боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався, хоча банком було налаштовано прийняття таких заяв як через відділення банку, так і шляхом подачі заяви через інтернет. Картковий рахунок позичальника є рахунком фізичної особи, до якого випущена карта, та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів, та який діє до повного виконання, а строк дії картки зазначений на самій картці. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 4 роки, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними коштами та погашення, які він здійснював. У звязку з цим просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 3511,96 грн та в частині заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 2753,97 грн. У відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що банком на підтвердження позовних вимог не надано оригінал кредитної справи, а також відомості про повідомлення його в будь-якій формі про зміни умов кредитування, нарахування пені, штрафних санкцій. Тобто, розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. Стосовно нарахування штрафних санкцій просив відмовити в їх стягненні в повному обсязі, так як проживає на території, де проводилась антитерористична операція, та де було встановлено мораторій на нарахування штрафних санкцій. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 09.09.2013 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.9). Згідно довідки про умови кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] (картрахунок 5211537431673677 від 09.09.2013 року), старт карткового рахунку був здійснений 09.09.2013 року, встановлений кредитний ліміт по картці в сумі 3600,00 грн, строк дії картки становить до 07.2016 року. Всі вказані операції було проведено у відповідності до Умов та Правил, узгодженими з клієнтом (а.с.8). Відповідно до Витягу з [PERSON] обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна 30 днів пільгового періоду», позичальнику був встановлений період 30 днів за кожною тратою (а.с.10). Згідно виписки руху грошових коштів, наданої банком за картою 5211537431673677 на імя [PERSON], останній платіж позичальником з метою погашення заборгованості за кредитом був здійснений 19 травня 2014 року в сумі 200,00 грн (а.с.130-133). Кредитний договір складається із Анкети-Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил\~ користування платіжною карткою та\~ [PERSON], про що позичальник був проінформований, що підтверджується його власноручним підписом в анкеті. У відповідності до ч. 1\~ст.\~1055 Цивільного\~кодексу України (далі\~-\~ЦК України) кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст.627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини і проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до ч.1\~ст. 628 ЦК України, зміст\~договору\~становлять\~умови (пункти),\~визначені на розсуд сторін і погоджені ними,\~та умови,\~які\~є\~обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~ Згідно ч.1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк\~\~та в порядку, що встановлені договором. Згідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ч. 1 ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо\~\~він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1\~\~ст. 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~\~ Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов), підписання договору є прямою та безперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого [PERSON]. Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком на підтвердження заявлених позовних вимог, відповідач [PERSON] належно не виконував свої зобов'язання за Кредитним договором №б/н від 09.09.2013 року внаслідок чого станом на 31.12.2017 року утворилась заборгованість, яка становить 73\~554,21 грн та складається з: 3511,96 грн заборгованість за тілом кредиту; 62\~063,48 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000,00 грн заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 3478,77 грн штраф (процентна складова) (а.с.6-7). Як було встановлено судом, [PERSON] нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі\~ простроченого кредиту та Овердрафту) позичальник зобовязаний оплатити винагороду банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Як вбачається зі змісту п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою [PERSON] має право вимагати дострокового виконання зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Неналежне виконання відповідачем як позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором належним чином підтверджено наданою Банком суду виписки по основному рахунку карти 5211537431673677 на імя [PERSON] за період з 01.01.1999 р. по 27.03.2018 року (а.с. 130-133) та розрахунком заборгованості за договором б/н від 09.09.2013 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та клієнтом [PERSON], станом на 31.12.2017 року (а.с. 6-7). Судом встановлено, що останній платіж відповідачем здійснений 19 травня 2014 року. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що згідно довідки від 09.06.2018 року №30.1.0.0/2-20180415/2125, виданої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», [PERSON] отримав карту №5211537431673677, яка має термін дії до останнього дня 07.2016 року (а.с.147). Оскільки позивачем позов був предявлений 23.03.2018 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся у межах законодавчо встановленого строку позовної давності. У звязку з чим заборгованість за тілом кредиту в сумі 3511,96 грн підлягає стягненню в повному обсязі. Що стосується заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 62\~063,48 грн., то в цій частині суд зазначає наступне. [PERSON] зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частина другастатті 1067 ЦК України). Згідно з ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ч. 1-4 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта. Згідно з пунктом 1.1.3.1.9 Умов та правил банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати позичальнику виписку про стан картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні позичальника до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobail-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень. Обов'язком клієнта відповідно до пункту 1.1.2.3 Умов та правил є отримання виписки про стан картрахунків і про проведені операції за картрахунками. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підвищував відсоткову ставку за користування кредитом, а саме:з 01.09.2014 року процента ставка була підвищена з 30% до 34,8%, а з 01.04.2015 року процентна ставка збільшена до 43,2% (а.с.6-7). При цьому, судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано достатніх доказів в розумінні вимог ст. 80 ЦПК України на підтвердження виконання банком свого обов'язку проінформувати [PERSON] про зміну відсоткової ставки з 30% до 34,8%, починаючи з 01 вересня 2014 року, і з 34,8% - до 43,20%, починаючи з 01 квітня 2015 року. Роблячи такий висновок, суд бере до уваги, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та вимог частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку (Постанова ВСУ від 30.11.2016 р. №6-823цс16). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушеннямстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому суд зазначає, що право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (справи «Мала проти України»; «Серявін та інші проти України»; «Проніна проти України», «Суомінен проти Фінляндії»). Аналізуючи умови кредитного договору у сукупності із неналежним повідомленням відповідача про зміну [PERSON] відсоткової ставки за користування кредитними коштами в односторонньому порядку, суд вважає встановленим, що відсотки за користування кредитом слід вважати у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, тобто початкові умови, які діяли на момент укладення сторонами кредитного договору. Оскільки погашення процентів передбачено умовами договору щомісячно за попередній місяць, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобов'язання до кожного платежу, а до суду [PERSON] із позовом звернувся 23 березня 2018 року, то до стягнення належать відсотки за користування кредитом з 20 травня 2014 року до 31 грудня 2017 року у розмірі: 3511,96 грн. (загальна заборгованість за тілом кредиту) х 30 (відсоткова ставка) : 100 : 360 (кількість календарних днів на рік згідно п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою) х 1321 (кількість днів з 20.05.2014 року до 31.12.2017 року) = 3866,08 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 7378,04 грн, яка складається з: 3511,96 грн заборгованості за тілом кредиту та 3866,08 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 20.05.2014 року по 31.12.2017 року, тобто на дату розрахунку позивачем заборгованості. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] штрафних санкцій в розмірі 7978,77 грн, до яких входить заборгованість за пенею та комісією: - 4000,00 грн, штраф (фіксована частина) 500,00 грн та штраф (процентна складова) 3478,77 грн, суд бере до уваги вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. [PERSON] та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО). Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» смт Троїцьке Троїцького району Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] має зареєстроване місце проживання: вул.Чкалова, б. 49, смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, а тому він є субєктом, відповідно до якого встановлений мораторій на нарахування штрафних санкцій. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з оригіналом платіжного доручення №BOJ68B1HZ4 від 08 лютого 2018 року при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1762,00 грн (а.с.1). Так як позовні вимоги задоволені частково на 10,03%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в сумі 176,72 грн (1762,00*10,03%=176,72 грн) На підставі викладеного, ст. 526, 610-612,625,628, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial