Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

23.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], який зареєстровано 19.11.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені з серпня 2015 року, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що [INFO] року від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити, пояснила, що збереження сім'ї неможливе, так як позивач має іншу сім'ю, а тому заперечувала проти надання подружжю строку на примирення. Після розірвання шлюбу просить залишити позивачу дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 19.11.2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 345, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 12/. [INFO] року народилася [PERSON], актовий запис № 912, що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 4/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з серпня 2015 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання доньки, її утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved