Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

24.07.2014 р. позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, в уточненні до якої просив встановити факт, що [PERSON], померлий [INFO] р. є його, [PERSON], батьком та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] та ? частину земельної ділянки, яка розташована на території Кордонської сільської ради, СТ «Сонячний», ділянка № [NUMBER], ділянка № [NUMBER] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] р. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги [PERSON] не визнали, у задоволенні заявлених вимог просили відмовити, оскільки обставини, на які посилається позивач не підтверджені належними та допустимими доказами та грунтується на припущеннях. На підставі пояснень сторін, наданих ними доказів, показань свідків судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні до них правовідносини. З листопада 1993 року 24-х річний [PERSON], якого рідні та знайомі називали [PERSON], та 17-ти річна [PERSON] після місяця зустрічей, стали спільно проживати та вести спільне господарство в приватному, самовільно побудованому будинку батьків [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де їм була виділена окрема кімната. В той час [PERSON] працював на Одеському заводі радіально-свердлильних станків, що знаходився неподалік від будинку батьків [PERSON] ( а.с. 237) [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. В органах РАЦС його народження зареєстровано не було через відсутність у [PERSON] паспорта та прописки. Разом з сином [PERSON] [PERSON] та [PERSON] продовжували жити однією сім'єю по [ADDRESS]. Мати [PERSON], [PERSON] та її чоловік [PERSON] забезпечили [PERSON] та [PERSON] меблями, холодильником, здійснили прибудову до будинку по [ADDRESS], дбаючи про сина та внука, часто їх відвідуючи у будинку по [ADDRESS]. Такі дії [PERSON] та її чоловіка [PERSON], на переконання суду безумовно свідчать про сімейні відносини [PERSON] та [PERSON] в указаному будинку. Батьки та родичі [PERSON] підтримували родинні відносини з чисельними родичами [PERSON], відмічаючи ювілеї, весілля, інші свята, на яких був присутній і син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] визнавав [PERSON] сином, виховував і утримував його, знаходячись у фактичних шлюбних відносинах зі [PERSON] до 2002 року. Через сварки, конфлікти [PERSON] та [PERSON] припинили подружні відносини і [PERSON] повернувся проживати до матері. [PERSON] намагався примиритись, але через короткий час [PERSON] утворила нову сім'ю. 12.04.2002 року відділом РАГС Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси зроблений актовий запис про народження [PERSON], матір'ю якого записана [PERSON], а відомості про батька: [PERSON] записані зі слів матері. ( а.с. 91) [PERSON] не записала сина по батькові як [PERSON] через образу на нього після припинення подружніх відносин і на його батьків, які відмовились прописувати її у своїй квартирі, а у зв'язку з тим, що будинок батьків був самовільно збудованим, вона не була в ньому прописана і не мала паспорта. Зазначені обставини фактично підтвердили свідки, допитані як зі сторони позивача, так і відповідача, а саме, [PERSON] - мати відповідача, [PERSON], двоюрідний брат [PERSON] і відповідача, [PERSON] - двоюрідна сестра [PERSON] і відповідача, [PERSON], знайома батьків [PERSON], [PERSON], тітка [PERSON], яка до смерті [PERSON] підтримувала з нею дружні стосунки, [PERSON] - двоюрідний брат [PERSON] та відповідача та [PERSON] Показання свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON] відносно того, що [PERSON] не називав [PERSON] сином суд оцінює, як неправдиві. Названі свідки прямо зацікавлені у результатах розгляду справи та їх показання в цій частині неконкретні, вони прямо не вказали, як [PERSON] називав [PERSON] і навпаки. Як вбачається з історії розвитку дитини - [PERSON], яка була досліджена судом, лікарем Жіночої консультації № 4 м. Одеси [PERSON] здійснений патронаж вагітної [PERSON], яка проживала [ADDRESS]. Строк вагітності 18 тижнів, вагітність та роди перші, передбачуваний строк родів - 08.1994 р. Лікарем зазначені відомості про чоловіка: [PERSON], 25 років, працюючого на ЗРС, газозварником, який палить та з яким шлюб не укладений. В історії розвитку дитини мається довідка Одеського міського родильного будинку № 1 від 31.08.1994 року, яка видана [PERSON] для дитячої консультації, і в якій зазначено, що вона [INFO] року народила доношеного хлопчика, що батьком дитини являється [PERSON]., який працює газорізальником на ЗРС і проживає за адресою: [ADDRESS], яка була вказана за місцем прописки, а не фактичного проживання. Хоча в цих документах маються розбіжності щодо імені [PERSON], які пояснюються тим, що рідні та знайомі по різному його називали. Разом з тим, у суду немає жодних сумнівів у тому, що саме [PERSON] 18-ти річна [PERSON] називала батьком свого сина за багато років до звернення її сина до суду з заявою про встановлення батьківства і до виникнення судового спору. Також суд вважає доведеним, виходячи з медичної документації, що зачаття позивача відбулося у листопаді 1993 року, коли [PERSON] та [PERSON] проживали разом у будинку батьків матері позивача. Наявність у [PERSON] на той час іншого чоловіка не доведена. Показання свідка [PERSON] про вагітність [PERSON] від іншого чоловіка ні чим не підтверджена і не спирається на певне джерело. Зазначені у рішенні фактичні обставини також підтверджуються сімейними фотографіями. (а.с. 11-21) Згідно з свідоцтвом про хрещення від 13.05.2000 р. таїнство хрещення було здійснено над [PERSON]. (а.с. 34) В історії розвитку дитини [PERSON], будучи неодноразово обстеженим, здаючи різні аналізи, значився як [PERSON], а під час диспансеризації у серпні 2002 року його прізвище було змінено на [PERSON] у зв'язку з тим, що його мати отримала свідоцтво про народження. В характеристиці на [PERSON], підписаною класним керівником та директором школи №78 зазначено, що його мати - [PERSON], батько - [PERSON] (помер). ( а.с. 33) У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що судам при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст. 53 КЗпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином, при встановленні батьківства [PERSON] судом береться до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і [PERSON], спільне виховання та утримання ними дитини та визнання [PERSON] батьківства відносно [PERSON], [INFO] Посилання відповідача на ту обставину, що позивачу невідомі дні народження та смерті [PERSON] не спростовують встановлені судом обставини, з якими закон пов'язує виникнення батьківства. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2012 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.10.2013 р., встановлено факт, що [PERSON] є батьком [PERSON], зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції внести наступні зміни до актового запису № 14 від 12.04.2002 р. про народження [PERSON], зазначивши у графі дитина - змінити прізвище зі «[PERSON]» на «[PERSON]» у графі ім'я по батькові - змінити з «[PERSON]» на «[PERSON]»; у графі відомості про батька - змінити зі «[PERSON]» на «[PERSON]», [INFO] (а.с. 25-27, 38-40) Вказане судове рішення було виконане і [PERSON] отримав повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER], що видане 02.02.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції з зазначенням дати народження - [INFO] року, його прізвища, імені та по батькові: [PERSON], а також відомостей про батьків: [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 14). (а.с. 10) 22.02.2013 року [PERSON] отримав паспорт громадянина України на ім'я [PERSON]. ( а.с. 8) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2012 р. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25.10.2013 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 28-31) Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2014 р. заяву [PERSON] про встановлення факту батьківства залишено без розгляду, роз'яснено [PERSON] його право звернутись до суду в порядку позовного провадження. Поворот виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2012 р. допущений не був. (а.с. 32) Зі Свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкоємицею майна [PERSON], який помер [INFO] р. є його дружина [PERSON], спадкове майно складалося з земельної ділянки, площею 0, 120 га, розташованої на території Кордонської сільської ради, садівничого масиву «Тилигульський-12», садівничого товариства «Сонячний», діл. [NUMBER], [NUMBER], яку було передано для ведення садівництва на підставі державного Акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 090233, виданого Комінтернівською районною державною адміністрацією 02.06.2003 р., та зареєстрованого в книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 4. (а.с. 65-66) [PERSON] помер [INFO] р., на підставі чого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського імського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. (а.с. 179) Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2010 р. за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] (а.с. 64) [INFO] р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції. (.а.с 88) Заповіту або спадкового договору померла не залишила, а отже спадкування її майна, яке складається з земельної ділянки, площею 0, 120 га, розташованої на території Кордонської сільської ради, садівничого масиву «Тилигульський-12», садівничого товариства «Сонячний», діл. [NUMBER], [NUMBER] та квартири [ADDRESS], яка складається з 2 житлових кімнат, житловою площею квартири 30, 1 кв.м., загальною площею 60,7 кв.м., має здійснюватися за законом. Після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини зверталися: 14.09.2012 р. [PERSON] ([PERSON]); 09.10.2012 р. сестра [PERSON], яка відмовилась від своєї частки на користь [PERSON]; 16.10.2012 р. племінниця [PERSON]; 16.10.2012 р. племінник [PERSON], який відмовився від своєї частки на користь [PERSON]; 23.11.2012 р. брат [PERSON], який відмовився від своєї частки на користь [PERSON]; 05.12.2012 р. племінниця [PERSON], яка відмовилась від своєї частки на користь [PERSON] (а.с. 79-84) На підставі вказаних заяв приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було зареєстровано спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі 53386081, номер у нотаріуса 33/2012 щодо майна [PERSON], померлої [INFO] р., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 31682369 від 14.09.2012 р. (а.с. 87) Таким чином, визначення кола спадкоємців залежить від встановлення факту батьківства, визначеного цим рішенням, а саме що [PERSON], померлий [INFO] р. був батьком [PERSON] ([PERSON]) Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 1268 і ст. 1270 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини для її прийняття. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами ст. 1266 ЦК, є вичерпним. Немає підстав розширювати цей перелік за рахунок осіб, які в якості двоюрідних племінників, двоюрідних внуків мають право на спадкування як спадкоємці п'ятої черги спадкоємців за законом. Правило про те, що при спадкуванні при прямій нисхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення (ч. 6 ст. 1266 ЦК), слід розуміти таким чином, що спадкоємцями по прямій нисхідній лінії є рідні пра-, прадід, дід, батько, внук, правнук, праправнук. Внуки, праправнуки спадкують за правом представлення відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК, а прадід, (прабаба) відповідно до ч. 2 ст. 1266 ЦК. Таким чином, [PERSON], визнаний цим рішенням суду сином [PERSON] являється відповідно внуком [PERSON] та має право на спадкування після її смерті за правом представлення тієї частки спадщини, яка належала б за законом його батькові [PERSON], якби він був живим на час відкриття спадщини. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову в повному обсязі та встановлює факт батьківства [PERSON] та визнаєза [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 30,1 кв.м., загальною площею 60, 7 кв.м. та на ? частину земельної ділянки, яка розташована на території Кордонської сільської ради, СТ «Сонячний», ділянка № [NUMBER], ділянка № [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (статті 10 і 11 ЦПК України) Всупереч вимогам ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, в яких передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач не надав доказів щодо обставин на які посилався.

Outcome: approved