Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

23.05.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з Українського Державного науково - дослідного інституту проблем водопостачання та охорони навколишнього природного середовища заборгованість при звільнені, невиплачені платежі у сумі - 16 776 грн. 61 коп., середній заробіток за час затримання розрахунку у зв'язку з порушенням строків виплати, витрати на правову допомогу -300 грн. з урахуванням інфляції та індексації. В судове засідання позивач з'явилась, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути невиплачені платежі, середній заробіток за час затримання розрахунку у зв'язку з порушенням строків виплати, витрати на правову допомогу -300 грн. з урахуванням інфляції та індексації. В ході судового розгляду позивач зменшила позовні вимоги в частині розміру суми невиплачений платежів з 16 776 грн. 61 коп. до 16 441 грн. 91 коп., оскільки 344, 70 грн. їй було виплачено. Представник відповідача в судовому засіданні визнав факт заборгованості щодо виплат нарахованої заробітної плати, зазначив, що виплати позивачу були розпочаті, заборгованість складає 16 441 грн. 91 коп. з урахуванням проведеної індексації. Позовні вимоги [PERSON] щодо виплат середнього заробітку за час затримання розрахунку у зв'язку з порушенням строків виплати, представник відповідача заперечував, оскільки трудовий договір з позивачем був припинений на підставі п1. ст. 36 КЗпП України, тобто не є таким, що розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. [PERSON] не вважається такою, що була звільнена, тому дія норм ст 117 КЗпП України на неї не поширюється. Суд, вислухавши думку позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Судом встановлено та сторонами не заперечено, що 09.01. 2009 р. позивач [PERSON] відповідно до наказу № 1- ОС від 08.01.2009р. була прийнята на посаду інженера 1 категорії проектно-технологічного відділу до Українського Державного науково - дослідного інституту проблем водопостачання та охорони навколишнього природнього середовища. 11.03.2014 р. позивач була звільнена за ст. 36 п.1 КЗпП України, [PERSON] була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 16 766 грн. 61 коп. (а.с. 6). Розрахунок між сторонами не був проведений в повному обсязі, тому станом на 17.06.2014 р. відповідач перед позивачем має заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 17 441 грн. 91 коп.(а.с.15) Відповідно до п 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58 Записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов'язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Отже, поняття «звільнення» за чинними нормативними актами охоплює припинення трудового не тільки за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо не поширення на позивача дії норм ст. 117 КЗпП України Відповідно до ст. ст. 116-117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у вищезазначені строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Пленум Верховного Суду України в п. 20 своїй постанови N 13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначає: «Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи». За постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] заробітна плата за останні два календарні місяці складає: лютий 2014р. - 2494, 02 грн, березень - 3092,5 грн. Середньоденний заробіток позивача складає 103, 45 грн - частка від ділення суми заробітку за лютий та березень на кількість відпрацьованих днів(при п'ятиденному робочому тижні -27 днів за розрахунковий період). Виходячи з вищезазначеного, заборгованість відповідача за затримку розрахунку при звільненні станом на 03.07.2014р. складає 11 793,3 грн. Відповідно до п.3,4 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 сума компенсації у зв'язку з порушенням термінів її виплати обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. У разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається за кожний місяць окремо і підсумовується. Оскільки позивачем не конкретизовано вимоги та не надані відомості, за яким можливо визначити саме за які місяці та які суми заборгованості мають бути індексовані, вимоги позивача щодо індексації суд вважає такими, що не підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: partial