Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

23.06.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні жилим будинком і визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Із позову вбачається, що позивач є власником будинку № 99 по вул. Коцюбинського в м. Краматорську Донецької області на підставі договору купівлі-продажу. У зазначеному будинку також зареєстрований [PERSON], член родини колишнього власника. Відповідач з моменту укладення договору купівлі-продажу, тобто з листопада 2014 року у будинку не мешкає. Права власності в будинку відповідач не має. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким усунити йому перешкоди у користуванні та розпорядженні, належним йому на праві власності жилим будинком № 99 по вул. Коцюбинського в м. Краматорську, визнавши [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням- будинком № 99 по вул. Коцюбинського в м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність та про те, що позов підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] придбав у [PERSON] жилий будинок № 99 по вул. Коцюбинського в м. Краматорську. (а.с. 9) Згідно домової книги у будинку № 99 по вул. Коцюбинського в м. Краматорську значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Згідно акту про не проживання від 19.06.2017 року відповідач [PERSON] проживає у [INFO] з листопада 2014 року. (а.с. 6). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сімї власника житла, зареєстрований у будинку позивача, але з листопада 2014 року не проживає у будинку, який належить позивачу на праві власності. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням- будинком № 99 по вул. Коцюбинського в м. Краматорську Донецької області підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача стосовно усунення перешкод у користуванні будинком № 99 по вул. Коцюбинського у м. Краматорську, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у [INFO] з 2014 року, а тому будь - яких перешкод в користуванні будинком позивачу не чинить. На підставі викладеного й

Outcome: partial