Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

22 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду із зазначеним позовом. Позов обгрунтовувала наступним. З 02.07.2007 року вона являється власником житлового будинку, розташованого за адресою: Полтавська область, Глобинський район, село Бабичівка, вулиця Горького, 13. З 2003 року після реєстрації шлюбу її доньки - [PERSON] з [PERSON], останній почав проживати в належному їй житловому будинку. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 27 червня 2013 року шлюб її доньки з відповідачем було розірвано. Починаючи з 2013 року, [PERSON] своєю негативною поведінкою створив непридатні умови для проживання всіх членів сімї, а саме через зловживання спиртними напоями він постійно вчиняє сварки з колишньою дружиною, завдає шкоду її майну, погрожує та не бажає виселятися, з приводу чого вона та її донька не одноразово зверталися до правоохоронних органів. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд виселити відповідача з належного їй на праві власності житлового будинку без надання іншого жилого приміщення. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9\~ст. 74 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася. Направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Частиною 2 статті 158 ЦПК України,\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до\~ ст. 169, 224\~ ЦПК України. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Суд дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом, [PERSON], відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.07.2007 року, виданого Бабичівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, зареєстрованого в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 19.07.2007 року в книзі: 14, номер запису: 126, являється власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: Полтавська область, Глобинський район, село Бабичівка, вулиця Горького, 13. Відповідно до копії паспорту КН 447674, виданого 12 серпня 1997 року Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області на імя [PERSON], останній з 20.12.2011 року зареєстрований за адресою: [INFO]. Крім того, судом встановлено, що відповідач систематично вчиняє насильство відносно позивача та його колишньої дружини [PERSON], що підтверджується довідкою з ЄРДР від 12.03.2016 року, листом начальника Глобинського РВ УМВС України в Полтавській області від 29.10.2014 року № 8520, висновком по факту звернення гр. [PERSON] ДІМ СДІМ Глобинського РВ УМВС України в Полтавській обл. від 28.07.2014 року. В добровільному порядку [PERSON] не виселяється. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений уйого здійсненні. Виходячи з положень ст. ст.16, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно зі ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. В ст. 150 ЖК України, встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 116 ЖК України,\~ якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до\~закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном .\~\~\~\~ При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Outcome: approved