Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.10.1994 року з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини були стягнені аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітної плати, починаючи з 12.09.1994 року і до повноліття дитини, тобто до 01.07.2011 року, що підтверджується копією виконавчого листа по справі №12-107. Виконавчий лист перебував на виконанні в Самарському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідач ухилявся від сплати аліментів, тому постійно накопичувалися борги. 01.03.2006 року на майно боржника було накладено арешт. На момент досягнення сином повноліття заборгованість зі сплати аліментів склала 24155,54 грн. В жовтні 2016 року позивачу стало відомо про те, що виконавче провадження припинено, а виконавчий лист повернений без виконання у звязку з тим, що протягом 3-х років виконати рішення можливості не було. Добровільно сплатити заборгованість по аліментам відповідач не бажає. Позивач просила суд ухвалити рішення. яким стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, що утворилася станом на 01.07.2011 року у розмірі 24155 грн. 54 коп., а також судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Приймаючи до уваги письмові пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.10.1994 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дитини були стягнені аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітної плати, починаючи з 12.09.1994 року і до повноліття дитини, тобто до 01.07.2011 року (а.с.4-5). На підставі цього рішення було відкрито виконавче провадження та 01.03.2006 року на майно боржника було накладено арешт, що підтверджується відповідною постановою державного виконавця (а.с.6). Наразі виконавче провадження припинено, а виконавчий лист повернено без виконання. Заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 24155 грн. 54 коп., що підтверджується довідкою від 21.04.2017 року №5588, виданою Самарським ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9) Відповідно до ч.4 ст.194 СК України, заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. В силу ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобовязання. Так, заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.07.2011 року складає 24155,54 грн. Враховуючи вище приведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача, стягнувши заявлену суму грошових коштів у розмірі 24155,54 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial