Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

23 липня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 24 липня 2008 року укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в сумі 3367 грн. 23 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1129 грн. 77 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1839 грн. 02 коп., штрафів (фіксована частина) в розмірі 250 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 148 грн. 44 коп., що утворилася станом на 30 червня 2015 року, посилаючись на порушення боржником зобовязань за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що 29 травня 2012 року нею виплачена заборгованість за зазначеним кредитним договором в повному обсязі, а нараховані після цього суми за користування модемом People Net, нараховані безпідставно, оскільки зазначену послугу вона не замовляла, з приводу чого зверталась до банку з відповідною заявою, на підставі якої 31 липня 2012 року їй банком було повернуто грошові кошти списані за користування модемом PeopleNet в розмірі 556,46 грн., на підставі викладеного просила відмовити в задоволенні позову, крім того подала до суду клопотання про застосування позовної давності при вирішенні спору по справі. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір відповідно до якого відповідачка отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту в розмірі 800 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заява про отримання кредитних коштів позичальника містить посилання про те, що позичальник ознайомлений та погодився із умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку і погодився із тим, що його заява разом із умовами надання послуг, правилами та тарифами банку складають договір про надання банківських послуг Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця; пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. В п.п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах даного договору. В п. 8.6 зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів позичальник сплачує банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Разом з тим, банком не було доведено про здійснення пролонгації зазначеного договору. Так, позивачем надано розрахунок з якого вбачається, що станом на 30 червня 2015 року банком нарахована відповідачці заборгованість в розмірі 3367 грн. 23 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1129 грн. 77 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1839 грн. 02 коп., штрафів (фіксована частина) в розмірі 250 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 148 грн. 44 коп. Також з зазначеного розрахунку та виписки відносно [PERSON], вбачається, що останнє погашення кредиту здійснено 29 травня 2012 року; 31 липня 2012 року банком здійснено повернення списаних коштів People Net 635516 в розмірі 556,46 грн.. Відповідно до договору б/н від 24 липня 2008 року карта видана 24 липня 2008 року. Відомості про первісність кредитної картки чи її перевипуск банком суду не надані, копію карти сторонами суду не надано, проте суд вважає, що інформація про карту в якій зазначений строк дії картки значення не має, оскільки умовами договору передбачено щомісячне погашення заборгованості. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; до ст. 259 ЦК України позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі; ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін; ст.261 ЦК України за зобовязання з визначеним строк виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги; ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14 цс14. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що, згідно наданого позивачем розрахунку 29 травня 2012 року відповідачем проведено останній платіж, та сплачено заборгованість за кредитом в повному обсязі, що неспрастовано представником позивача в судовому засіданні, крім того, той факт, що умовами договору не передбачений строк повного погашення кредиту, пов'язаного з останнім днем місяця дії картки, а передбачені щомісячні кредитні платежі, позивна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу, в той час як позивач звернувся до суду з відповідною вимогою тільки 23 липня 2015 року, а тому, з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, яка відповідно до Умов і правил надання банківських послуг за домовленістю сторін збільшена не була, та за відсутності заяви позивача про поновлення такого строку, суд приходить до висновку, що банком пропущено строк позовної давності для звернення до суду з основної вимоги, а тому відповідно до ст. 266 ЦК позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких підстав суд вважає за необхідне постановити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строків позовної давності. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed