Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

23 листопада 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином. [PERSON] обґрунтував тим, що 13 жовтня 2015 року відповідач визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК). [PERSON] у даній кримінальній справі є потерпілим і зазнав матеріальних збитків, у звязку із чим просив стягнути з відповідача 10 100 грн. 00 коп. (десять тисяч сто гривень 00 копійок). Позивач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку відповідно до статті 74 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2015 року (а.с.5-7) відповідач була засуджена за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 185 КК. Вирок набрав законної сили. При розгляді вказаного кримінального провадження встановлено, що 17 вересня 2015 року близько 21 години, [PERSON], знаходячись у будинку № 7 по вулиці Шевченка в с. Красне Бахмацького району Чернігівської області, де спільно проживала із громадянином [PERSON], скориставшись його відсутністю, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, здійснила викрадення грошей в сумі 12\~000 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок), які належали потерпілому, чим завдала потерпілому матеріальних збитків на зазначену суму. Виходячи з резолютивної частини вироку позивачу кошти в сумі 1900 грн. 00 коп. (одна тисяча девятсот гривень 00 копійок) були повернуті. З встановленого випливають наступні висновки. Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2015 року встановлена винність відповідача у вчинені кримінального правопорушення (злочину) та заподіяння шкоди позивачу, визначено її розмір, а тому відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 72 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України»). А, згідно із частиною сьомою статті 128 Кримінально процесуального кодексу України (далі КПК) особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному проваджені, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Статтями 22, 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, при наявності яких у особи настає відповідальність за її заподіяння, а статтею 1177 ЦК передбачена можливість відшкодування (компенсації) шкоди особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. В правовідносинах, що склались між сторонами має місце заподіяння шкоди, яка завдана кримінальним правопорушенням (злочином). Так, в даній конкретній ситуації заподіяна шкода сталася внаслідок протиправних дій [PERSON], за наявності її вини, причинного звязку між протиправною поведінкою [PERSON] та шкідливими наслідками, які були заподіяні потерпілому [PERSON], при цьому, протиправними діями відповідача дійсно завдані втрати майнового характеру. Згідно із статтями 10, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заподіяної шкоди. В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б були підставою для зменшення розміру заподіяних збитків або звільнення від їх сплати. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved