Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

22.04.2016р. Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго в інтересах філії Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго Врадіївського району Західного округу (з урахуванням залучення до участі у справі співвідповідача) звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить стягнути з останніх в солідарному порядку на свою користь витрати на відновлення опори в сумі 4 868 грн. 82 коп. та 47 грн. 00 коп. за недовідпуск електричної енергії в мережу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.04.2015р. [PERSON] керуючи трактором МТЗ-80 д/з 326-43 ВЕ в смт. Врадіївка по вул. Б.Хмельницького в стані алкогольного сп'яніння не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, та здійснив зіткнення з опорою №58 ф-2 ТП -36. Таким чином, в результаті дії [PERSON] позивачу була завдана майнова шкода. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав зазначених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 30.05.2016р. заперечив проти позовних вимог та просив в задоволенні позову відмовити, оскільки у нього відсутні кошти, при цьому пояснив, що дійсно 24.04.2015р. на прохання власника трактора МТЗ-80 д/з 326-43 ВЕ, прізвище, ім'я та по-батькові якого він точно не пам'ятає, переганяв його з поля до гаражу, під час чого в смт. Врадіївка по вул. Б.Хмельницького, пошкодив опору №58 ф-2 ТП-36. Крім того, відповідач пояснив, що не перебував та не перебуває у жодних трудових відносинах з власником трактора. В судові засідання 08.08.2016р. та 17.08.2016р. відповідач [PERSON] не з'явився, хоча, в силу приписів ст. 74 ЦПК України, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду (що підтверджується розпискою останнього та інформацією відділення зв'язку), про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судові засідання 08.08.2016р. та 17.08.2016р. не з'явився, хоча, в силу приписів ст. 74 ЦПК України, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду (що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яким останньому направлено копію позовної заяви та судову повістку, а також інформацією відділення зв'язку), про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Враховуючи приписи ч. 4 ст. 169 ЦПК України, думку представника позивача та те, що строк розгляду справи визначений ст. 157 ЦПК України закінчився, а відповідачі двічі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином був повідомлені про час та місце судового розгляду, а також те, що [PERSON], який був залучений до участі у справі співвідповідачем жодним чином не висловив свого бажання щодо розгляду справи спочатку, в порядку визначеному ст. 33 ЦПК України, суд вважає за необхідне, з метою дотримання принципів змагальності та диспозитивності розглядати справу без участі відповідачів на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], який дав пояснення в судовому засіданні 30.05.2016р., суд приходить до наступного висновку. 24.04.2015р. стосовно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №739344 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння), згідно якого 24.04.2015р. близько 19.20 години, водій [PERSON] керував трактором МТЗ-80 д/з 326-43 ВЕ в смт. Врадіївка по вул. Б.Хмельницького в стані алкогольного сп'яніння, про що свідчить висновок Врадіївської ЦРЛ за №14 від 24.04.2015р., результати огляду становить 2.15 % проміле, чим порушив вимогу п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 08.05.2015р. провадження у справі відносно [PERSON] закрито, в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак, при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що 24.04.2015р. близько 19.20 год. [PERSON] керуючи трактором марки МТЗ-80 д/н [NUMBER] по вул. Б.Хмельницького, смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, здійснив наїзд на опору. Вказані обставини були встановленні судом із пояснень самого [PERSON] та інспектора АП ВДАІ Врадіївського РВ УМВС старшого лейтенанта міліції [PERSON] В матеріалах справи відсутні відомості щодо складання стосовно [PERSON] протоколу про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна) та притягнення останнього до адміністративної відповідальності по даному факту, що підтверджується також листом Сектору патрульної поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП України в Миколаївській області № 57/189 від 14.06.2016р. 05.05.2015р. до Врадіївського РВ УМВС України в Миколаївській області надійшла заява [PERSON] № 01/53-707 від 05.05.2016р., в якій останній просив притягнути до відповідальності гр. [PERSON], який 24.04.2015р. о 17 год. 30 хв. транспортним засобом пошкодив опору № 58 ф-2 від ТП -36, яка розташована по вул. Б.Хмельницького, 24, смт. Врадіївка та завдав збитків ПАТ Миколаївобленерго на суму 4 915 грн. 82 коп. За зверненням [PERSON] СДІМ Врадіївського РВ УМВС України в Миколаївській області 05.05.2015р. складено висновок, згідно якого закінчено перевірку по вказаній заяві та роз'яснено [PERSON] право на звернення з цивільним позовом по даному факту до суду, при цьому у висновку зазначено, що в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушень. Судом встановлено, що згідно паспорта повітряної лінії 0,4 кВ від КТП № 36 опора № 58 ф-2 перебуває на балансі філії Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго Врадіївського району Західного округу. Позивачем на підтвердження своїх вимог щодо розміру заподіяної шкоди надано довідку ПАТ Миколаївобленерго про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2015р., згідно якої відновлення збитої опори № 58 ПЛ-0,4 кВ від ТП-36 смт. Врадіївка Миколаївської області, у тому числі будівельні роботи та інші витрати становлять 4 868 грн. 82 коп. Однак, суд критично оцінює даний доказ щодо достовірності вказаних у них відомостей, оскільки вказана довідка підписана лише підрядником. Водночас, позивачем на підтвердження своїх вимог було також надано відомості щодо договірної ціни станом на 27.04.2015р. та акт приймання виконаних будівельних робіт від 24.04.2015р., згідно яких вартість відновлення збитої опори № 58 ПЛ-0,4 кВ від ТП-36 смт. Врадіївка Миколаївської області, у тому числі будівельні роботи та інші витрати становлять 4 868 грн. 82 коп. Згідно довідок ПАТ Миколаївобленерго № 01/53-140 від 01.02.2016р. та № 01/53-870 від 07.06.2016р. недовідпуск електроенергії, що стався по причині пошкодження опори №58 ПЛ-0,4 кВ від ТП-36 смт. Врадіївка 24.04.2015р. склав 46 грн. 99 коп., а не 47 грн. 00 коп., як про це вказує позивач у позовній заяві. Крім того, судом встановлено, що згідно листа Сектору патрульної поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП України в Миколаївській області № 57/189 від 14.06.2016р. в базі даних НАІС ДАІ інформація стосовно власника вказаного трактора відсутня, так як дана категорія транспортних засобів реєструється в управлінні держтехнагляду. Водночас, згідно листа Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області № 818/7-09 від 28.07.2016р. трактор МТЗ-80 д/з 326-43 ВЕ зареєстрований за [PERSON] (юридична адреса: Миколаївська обл., смт. Врадіївка, вул. Б.Хмельницького, 17, РНОКПП [NUMBER]). Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, яка кореспондується із ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. З комплексного аналізу вказаних положень ЦК України слідує, що власник джерела підвищеної небезпеки та особа, яка безпосередньо здійснює діяльність щодо джерела підвищеною небезпеки (в даму випадку керує транспортним засобом) спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їх вини, а внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідачі не надали суду жодних належних та допустимих доказів, в порядку визначеному ст.ст. 57-60 ЦПК України, які б свідчили проте, що шкоди позивачу було завдано не з їх вини, а внаслідок непереборної сили або умислу позивача. Водночас, суд зазначає, що оскільки в силу приписів ст. 1191 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Особа, що відшкодувала шкоду, за яку передбачена відповідальність у солідарному порядку, має на підставі ст. 1191 ЦК України право зворотної вимоги до кожного з солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено законом, як у випадках, коли відшкодування було присуджено з усіх боржників, так і при покладенні цього обов'язку на вимогу потерпілого на частину з них. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Вказана позиція висвітлена в п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992р. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 4. ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі вищевикладеного в сукупності вбачається, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів в солідарному порядку завданої шкоди є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 4 868 грн. 82 коп. витрат на відновлення опори та 46 грн. 99 коп. за недовідпуск електричної енергії в мережу. На підставі ст. 88 ЦПК України витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача порівну по 689 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: partial