Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

22 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Матеріальну допомогу на виховання дитини відповідач не надає, у зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 16.02.2016 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а також просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому 16.02.2016 також подав до суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'ята матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved