Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

22.07.2021 року до суду звернувся позивач, [PERSON] , з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г 11.08.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи 12.08.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 19.10.2021 року. 19.10.2021 року закінчене підготовче судове засідання справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 19.10.2021 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.. 19.10.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю в два місяці для прийняття спадщини після смерті сина - [PERSON] , померлого [INFO] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідно до рішення Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області № 2055 від 13.10.2006 року видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , за яким власниками квартири були: він, [PERSON] , його дружина - [PERSON] та його син - [PERSON] . [INFO] померла його дружина, [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2008 року спадкоємцем померлої [PERSON] , є її син, [PERSON] . Спадщина складає 1/3 частина квартири розташованої в [ADDRESS] . [INFO] помер його старший син - [PERSON] . Після смерті сина [PERSON] ,. він домовився із молодшим сином [PERSON] , що останній вступить у спадщину, що відкрилась після смерті брата. Проте на початку 2021 року він сина йому стало відомо, що останній у спадкові права так і не вступив. 11.06.2021 року він звернувся до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 11.06.2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини він пропустив з тієї причини, що вважав, що його другий син прийняв спадщину після смерті брата. І лише в цьому році йому стало відомо, що його менший син до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини так і не звернувся. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: в судове засідання не з`явилась, подавши заяви про розгляд справи у її відсутність. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що відповідно до рішення Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області № 2055 від 13.10.2006 року видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , за яким власниками зазначеної квартири були: позивач, [PERSON] , дружина позивача - [PERSON] та син позивача - [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на майно. [INFO] померла дружина позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2008 року спадкоємцем померлої [PERSON] , є , [PERSON] . Спадщина, на яку видане зазначене свідоцтво складає 1/3 частина квартири розташованої в [ADDRESS] . [INFO] помер старший син позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За доводами позивача, після смерті [PERSON] ,, між ним та його сином [PERSON] існувала домовленість, що останній вступить у спадщину, що відкрилась після смерті брата. Проте на початку 2021 року позивачеві від сина стало відомо, що останній у спадкові права так і не вступив та заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини так і не подав. 11.06.2021 року позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті сина. Однак, постановою державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 11.06.2021 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного: За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що пропустив строк для прийняття спадщини в зв`язку з тим, що між ним існувала домовлені про те, що інший спадкоємець вступить в дану частину спадщини. Проте інший спадкоємець спадкові права не оформив та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся, що підтверджується копією спадкової справи, з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач. Таким чином на думку суду позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з об`єктивних, незалежних від нього причин, які були непереборними та унеможливлювали своєчасне звернення позивача із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. За наведених вище обставин, на думку суду причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем суд вважає поважними та суд вважає за потрібне визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачу тривалістю в два місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини позивача у порушенні прав позивача.

Outcome: approved