Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

22.03.2017 року позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначили, що 14.06.2014 року у м.Луганськ помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у виді 41/100 частки квартири №306 у будинку №4-а за адресою: [ADDRESS] років Жовтня, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.1996 року, 1/2 частка квартири №306 у будинку №4-а за адресою: [ADDRESS] років Жовтня, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.09.1995 року, а також земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована у садовому товаристві «Чорнобилець» №37, кадастровий №44101000000:02:030:0007, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №037477 від 24.03.2003 року. За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів доньці [PERSON] Однак, позивач [PERSON] як непрацездатна дружина спадкодавця має право на обовязкову частку у спадщині. На час відкриття спадщини вони обидві були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцем і з метою прийняття спадщини звернулись із заявою до Бучанської державної нотаріальної контори. Однак їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з тим, що вказане спадкове майно знаходиться на тимчасово окупованій території, нотаріус позбавлений витребувати необхідні правовстановлюючі документи для вчинення нотаріальних дій. У звязку з неможливістю прийняти спадщину у встановленому законом порядку вони змушені звернутися до суду та просять визнати за [PERSON]: право власності на 41/200 частку квартири №306 за адресою: кв.50 років Жовтня, б.4-а, м.Луганськ, а також на ? частку земельної ділянки №37 площею 0,1000 га, яка розташована у садовому товаристві «Чорнобилець» як частку у спільному майні подружжя; право власності на 1/8 частку квартири №306, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] років Жовтня, б.4-а, та право власності на 3/8 частки вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Крім того просять визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частки квартири №30 за адресою: [ADDRESS] років Жовтня, б.4-а, а також право власності на 3/8 частки спадкової земельної ділянки. Сторони в судове засідання не зявились. Від позивачів надійшла письмова заява, згідно якої вони просили справу розглядати без їх участі. Відповідач [PERSON] районна у м.Луганську рада про дату та час судових засідань повідомлялась неодноразово шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 30.03.2017 р, на 06.04.2017 р., на 10.05.2017 р). Причини неявки не повідомила, свого представника до суду не направила. Відповідно до вимог\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 15.09.1995 року, виданого відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів, квартира №306 за адресою: кв-л 50 років Жовтня, б.4-а, м.Луганськ належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON]. Право власності зареєстровано 21.10.1996 року Державним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» за №9183 (а.с.19). Відповідно до договору купівлі-продажу 41/100 частки квартири від 25.12.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], а також реєстраційного посвідчення від 11.01.1997 року №3030, 41/100 частка квартири №306, яка знаходиться за адресою: м.Луганськ, кв-л 50 років Жовтня, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.20-21). Як вбачається з копії Державного акту на право на земельну ділянку серії ЛГ №037477 від 24.03.2003 року, а також копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.06.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], власником земельної ділянки для садівництва площею 0,1000 га, яка розташована у садовому товаристві «Чорнобилець», сад №37, є [PERSON]. [PERSON] є співвласником зазначеної земельної ділянки із визначенням частки у розмірі 1/2 (а.с.22-23). Відповідно до копії заповіту від 17.11.2008 року, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON]. Зазначений заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі 17.11.2008 року за №45838471 (а.с.18). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 06.12.1991 року, [PERSON] та позивач [PERSON] є чоловіком та дружиною (а.с.16). Відповідно до копії свідоцтва про народження від 03.06.1998 року, а також копії свідоцтва про укладення шлюбу від 05.06.2010 року, позивач [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.16-17). [PERSON] помер 14.06.2014 року у м.Луганську, згідно копії свідоцтва про смерть від 18.06.2016 року, виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області серії І-ОК №374066 (а.с.15) Згідно паспортних даних позивачів на момент смерті спадкодавця [PERSON] вони були зареєстровані та проживали разом з ним за адресою: [ADDRESS] років Жовтня[ADDRESS] (а.с.10, 12, 13). Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.06.2016 року №845/02-31, виданої державним нотаріусом Бучанської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] з тих підстав, що спадкове майно знаходиться у м.Луганськ і неможливо отримати правовстановлюючі документи про належність цього майна спадкодавцеві (а.с.30). Відповідно до ст.1261 ЦК України позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна після смерті [PERSON] як його дружина та донька. Виходячи із системного аналізу ст.. 1277 ЦК України, ст.. 1, 10, 41 Закону України «Про місцеве самоврядування» у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Зазначене також підтверджується п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Інтереси територіальних громад міста представляє міська рада, яка і може бути належним відповідачем по такій справі. Районні у містах ради можуть створюватися з передачею їм повноважень міськими радами. Отже, [PERSON] районна рада міста Луганська може бути відповідачем по такій справі у разі делегування їй Луганською міською радою повноважень з питань відумерлості спадщини. Матеріали справи не містять доказів того, що Луганською міською радою було делеговано [PERSON] районній раді м.Луганська повноваження з питань відумерлості спадщини, отже, позов в даному випадку предявлено до неналежного відповідача. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляд справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного у ст. 11 ЦПК, суд не може за власною ініціативою замінити неналежного позивача належним на підставі ст. 33 цього Кодексу. Зміст зазначеної норми цивільного процесуального законодавства у системному аналізі з положеннями ст.ст.1, 3, 15 ЦПК України, ст.15 ЦК України дозволяє зробити висновок, що у разі відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем суд повинен відмовляти у задоволенні позову саме до цього відповідача, що не позбавляє позивача права звернутись з аналогічними позовними вимогами до належного відповідача. При таких обставинах, приймаючи до уваги, що від позивачів не надходило клопотання про заміну первісного відповідача належним, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON] районної у м.Луганську ради про визнання права власності задоволенню не підлягають, оскільки предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Доводи, на які позивачі посилаються у позовній заяві і обґрунтовують ними свої позовні вимоги, в даному випадку не підлягають правовій оцінці судом внаслідок того, що позов предявлено до неналежного відповідача. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed