Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

23 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 930 гривень, щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 24.09.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та на утримання якої відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані суду докази, приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.09.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Як вбачається з матеріалів справи сторони у справі є батьками дитини [PERSON], [INFO], яка утримується матірю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, беручи до уваги в першу чергу інтереси дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові у твердій грошовій сумі, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved