overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

22 лютого 2010 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 липня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 52725,60 грн., заборгованність за кредитом 2383,12 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 43435,55 грн, заборгованність за пенею та комісією 3920,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2486,93 грн., всього загальна сума заборгованості склала 52725,60 гривень. Тому представник позивача просить розглянути справу заочно та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 лютого 2010 року в розмірі 52725,60 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 22 лютого 2010 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 липня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 52725,60 грн., заборгованність за кредитом 2383,12 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 43435,55 грн, заборгованність за пенею та комісією 3920,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2486,93 грн., всього загальна сума заборгованості склала 52725,60 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

22 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 21893,19 грн., заборгованність за кредитом 966,95 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 16207,52 грн, заборгованність за пенею та комісією 3200,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1018,72 грн., всього загальна сума заборгованості склала 21893,19 гривень. Тому представник позивача просить розглянути справу заочно та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 лютого 2013 року в розмірі 21893,19 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 22 лютого 2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 21893,19 грн., заборгованність за кредитом 966,95 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 16207,52 грн, заборгованність за пенею та комісією 3200,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1018,72 грн., всього загальна сума заборгованості склала 21893,19 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

22 лютого 2014 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Шевельова»), [INFO], зареєстрований 22 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 134143 від 22.02.2014. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) серії І-ЖС № 329387 від 04.04.2017. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають предявленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову в частині вимог про розірвання шлюбу. Позивач, який змінив своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, зазначив про своє бажання відновити дошлюбне прізвище, що є його правом, передбаченим статтею 113 СК України. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 05.04.2017 № 9, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 640,00 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

22 лютого 2014 року позивачка уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №17. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають, але розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач заперечує. В позовній заяві позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через несумісність характерів, спільне господарство ними не ведеться, шлюбні відносини між ними припинені з березня 2014 року. Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, суд зі згоди позивачки ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони проживають окремо, сімейні відносини між ними припинені з березня 2014 року, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають, родину зберегти не можливо, шлюб позивачки та відповідача слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 6 вересня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Дітей від спільного шлюбу немає. [PERSON] просить шлюб розірвати та відновити її дошлюбне прізвище, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння один одного, різні характери і різні погляди на сімейне життя. Однією сім'єю вони не проживають майже три місяці. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. На примирення вона не згодна. У судове засідання позивач не з'явилася, проте в заяві від 25.02.2016 вона просить справу розглянути у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити, на примирення не згодна. У судове засідання відповідач не з'явився, проте 14.03.2016 від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу з підстав, зазначених у позові, не заперечує, на примирення не згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 4). Дітей від спільного шлюбу у сторін немає. Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через спільне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння один одного, різні характери і різні погляди на сімейне життя. Відповідач постійно їй погрожує. Збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Разом сторони не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з заявою про встановлення \~факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Просив \~встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу його [PERSON] та [PERSON] з 1984 року по день її смерті 26.01.2016 року , оскільки після її смерті залишився будинок в смт. Казанка, вул. Фрунзе, 68, Миколаївської області , в якому вони більше 30 років прожили разом, добудували, провели воду і газ, тому він хоче звернутися до нотаріуса для оформлення спадщині, у зв'язку з цим йому потрібно в судовому порядку встановити \~факт спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] з 1984 року по день її смерті 26.01.2016 року . В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю, як чоловік та жінка без шлюбу більше 30 років. Цей будинок, який належить померлій був недобудований, вони його разом добудували, провели воду і газ, держали господарство. Від першого шлюбу у померлої є дві доньки, які проживають окремо. Заявник її хоронив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю, як чоловік та жінка без шлюбу біля 30 років. Вели спільне господарство, добудували будинок. Заявник сам її хоронив. Доньки приїжджали на похорони, однак вони з похоронами заявнику не допомогли. Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку. При огляді копії паспорту [PERSON] видно, що він народився 24.07.1952 року в с. В-Олександрівка, Казанківського району Миколаївської області, прописаний смт. Казанка, вул. Фрунзе, 68, Миколаївської області з 12.02.1987 року. При огляді копії свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] померла 26.01.2016 р., актовий запис № 12, серії І-ФП № 231701. При огляді копії свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 03.09.1986 року видно, що житловий будинок, який розташований в смт. Казанка, № 68, Фрунзе ,дійсно належить [PERSON] . Дослідженні докази вказують на те, що заява підлягає частковому задоволенню, оскільки допитані свідки в судовому засіданні не зазначили року, з якого вони проживають разом, тому суд вважає , що дату спільного проживання слід вважати з дати прописки заявника, а саме з 12.02.1987 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Хетагурова, 49, в якому зареєстровані відповідачі. Останні понад рік за вказаною адресою не проживають, фактичне місце їх проживання невідоме. Наявність зареєстрованих осіб позбавляє його права розпорядитися нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] являється власником житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Хетагурова, 49, що підтверджується копією витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19849733 від 11 серпня 2008 року та № 56648254 від 05 квітня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача жилого приміщення у будинку, що належить громадянину, за першим зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1 ст. 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. За зазначеною вище адресою зареєстровані: [PERSON] з 05 липня 2010 року, [PERSON] з 07 лютого 2005 року, [PERSON] з 13 лютого 2008 року, але фактично не проживають понад один рік. Вказані обставини підтверджуються копією будинкової книги, довідками Очаківського РС УМВС України в Миколаївській області від 25 лютого 2016 року та актом обстеження будинку від 09 лютого 2016 року. Таким чином, враховуючи, що відповідачі за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Хетагурова, 49, фактично не проживають більше одного року, а також те, що наявність зареєстрованих осіб позбавляє позивача права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 лютого 2002 року виконкомом Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Від шлюбу мають одну дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені в січні 2016 року, через відсутність порозуміння між ними, неналежну поведінку відповідача. Позивач [PERSON] просить заявлені позовні вимоги задовольнити, розірвати шлюб між ними. Вказує на те, що з січня 2016 року, через погіршення відносин між ними, вони проживають окремо. Вона проживає з іншим чоловіком. Миритись не бажає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, просить розірвати шлюб між ними, так як дійсно вони спільно не проживають, миритись він не бажає. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2002 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Від шлюбу мають одну дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається. Шлюбні відносини між ними припинені в січні 2016 року. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відносини між сторонами погіршились через непорозуміння між ними, і з січня 2016 року, сторони спільно не проживають, позивач проживає з іншим чоловіком. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09.07.2005 року, про що було зроблено актовий запис № 893. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. В сім'ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 09 липня 2005 року. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 липня 2005 року, про що було зроблено актовий запис № 893 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Словянської міської ради про визнання права власності на 3/5 часток домоволодіння № 29 по вул. Александрова Ігоря (колишня вул. Плеханова, назву змінено згідно розпорядження Словянської міської ради № 53р від 19 лютого 2016 року) в м. Словянську в порядку спадкування. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved