overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

21 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], мотивуючи її тим, що з 1995 року його немає за місцем свого постійного проживання і жодних даних про його місцезнаходження у членів сім'ї немає. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявнику для реєстрації її у квартирі чоловіка за адресою: [ADDRESS], співвласником якої є [PERSON] У судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд заяви без її участі. Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд заяви без участі представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява обгрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що заявник неодноразово зверталася до Деснянського РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області з заявою про реєстрацію її за адресою чоловіка [PERSON] - [ADDRESS], проте заявнику відмовили у реєстрації, мотивуючи відмову тим, що для реєстрації потрібна згода співвласника квартири [PERSON]. Як зазначила заявник у судовому засіданні, з 1995 року [PERSON] відсутній за місцем свого постійного проживання і жодних даних про його місцезнаходження у членів сім'ї немає. Вказане підтвердила у судовому засіданні і свідок [PERSON], яка проживає по сусідству із заявником. Заявник зверталася до ЧМВ УМВС України в Чернігівській області з приводу розшуку [PERSON], але мірами розшуку встановити його місцезнаходження не виявилося можливим (а/с 10). Згідно інформації Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові, Чернігівського міського центру зайнятості, Відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців Чернігівського міського управління юстиції, [PERSON] на обліку не перебуває, пенсію чи допомогу по безробіттю не отримує, фізичною особою-підприємцем не зареєстрований. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

21 травня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору (а.с.2-4). Свій позов аргументує тим, що між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено договір №б/н від 24.07.2008 року за яким відповідач отримала кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 05.05.2014 року відповідач має заборгованість - 25965,82 грн., яка складається з наступного: - 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 13816,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7437,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1212,66 - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не прибув був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи без його присутності, позов підтримав, у разі не явки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи, (а.с.28). Відповідач у судове засідання не прибув, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. (а.с. 26, 27, 29). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24.07.2008 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] укладений кредитний договір за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 3000,00 грн. під 24,00% річних (а.с.9-10). Згідно розрахунку заборгованості, за відповідачем є заборгованість у розмірі 25965,82 грн. (а.с.5-8). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення боргу та і в частині судових витрат - 243,60 (а.с.36).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

21 травня 2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачкою, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції 10.06.1978р., актовий запис № 51. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій справу просив розглянути у його відсутності, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не з'явилася також, подала заяву у якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

21 травня 2014 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою у якій просив змінити боржника за виконавчим листом, а саме з померлої матері - [PERSON] на нього - [PERSON] В судове засідання учасники не з'явились, повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 378 ЦПК України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Згідно поданої заяви та матеріалів справи встановлено наступне. 19 січня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було прийнято рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортсервіс» на користь [PERSON] заборгованості з виплати заробітної плати в сумі 7020 гривень 88 копійок. 19 серпня 2013 року судом видано виконавчий лист. На підставі вказаного виконавчого листа, 24 квітня 2014 року держаним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. [INFO] стягував по виконавчому листу - [PERSON] померла, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть(а.с.5). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON]. Зважаючи, що спірні правовідносини передбачають правонаступництво для участі в виконавчому провадженні необхідно замінити сторону виконавчого провадження. Окрім того, згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Відповідно до ст. 378 ЦПК України - у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. За таких обставин є неможливим виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання на всій території України, тому заяву слід задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

21 травня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.05.2014р. о 23 год. 32 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.05.2014р. о 14 год. 00 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької лікарні МЛ №14. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, настрій знижений, до чогось прислухається, негативістична. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

21 травня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.05.2014р. о 17 год. 46 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.05.2014р. о 17 год. 46 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Єгорова лікарні КЗ ПНД «СМСЧ» №6. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий висловлює думки, що не хоче жити. Настрій знижений. Мишлення паралогічне, торпідне. Гр.[PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія параноїдна, безперервний перебіг, депресивно-параноїдний синдром, поточний процес на фоні вираженого дефекту змішаного типу. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

21 травня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб укладений 02.10.1993 року з відповідачкою [PERSON]. Позивачк в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка направила до суду заяву в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачв та просить справу слухати за її відсутності в судовому засіданні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1993 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом актів громадянського стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 162. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини з червня 2009 року і проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

21 травня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача аліментіф на її користь, на утримання сина, [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що вона з 01 серпня 1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Вони мають сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги не надає, інших осіб на утриманні не має. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не мешне 30% прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не мешне 30% прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2). Дитина проживає разом з позивачем та вона сама утримує і виховує сина. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає не надає, тоді як відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати його до досягнення повноліття. Враховуючи наявні обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

21 травня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 17 серпня 1991 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають спільну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породжує в сім'ї непорозуміння та конфлікти, які негативно впливають на взаємовідносини. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинили та спільно як сім'я не проживають з 25 лютого 2014 року, в зв'язку з чим подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має для позивача істотне значення, а тому шлюб прохає розірвати. Заявою до суду позивач [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 1991 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Глобинським райвідділом ЗАГС, актовий запис за № 84. Від даного шлюбу мають спільну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки з 25 лютого 2014 року, проживають за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та їх малолітньої дитини, шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, сторони поновлювати шлюбні відносини не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

21 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 травня 2013 року виконавчим комітетом Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за актовим записом № 02. У судове засідання позивач подав заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

21 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву відповідно до якої вимоги підтримав повністю , просить шлюб розірвати. Зазначив в позовній заяві, що 25 грудня 1991 року Ленінградським відділом ЗАГСу м. Києва зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], яких просить залишити проживати з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилась , направила до суду заяву про розгляд справи без її участі , з позовом згодна. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується те, що сторони з 25 грудня 1991 року перебувають у шлюбі. ( арк.с. 5). У сторін маються діти: [PERSON] [INFO] народження та [PERSON] [INFO] народження. ( арк.с. 5-6). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved