Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

23 липня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Київської міської ради про поділ житлового будинку, земельної ділянки (а.с.32-35) та згідно остаточної заяви про уточненням позовних вимог від 27 квітня 2016 року (а.с. 170-176) просить ухвалити рішенням, яким: -виділити йому в натурі в окреме домоволодіння 56/100 частин житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], що складається з: передпокою 2-1 площею 8,5 кв. метри; душової 2-2 площею 2,6 кв. метри; убиральні 2-3 площею 1,5 кв. метри, кухні 2-4 площею 11,5 кв. метри; житлової кімнати 2-5 площею 21,5 кв. метри; житлової кімнати 2-6 площею 13,6 кв. метри; всього приміщень в будинку загальною площею 59,2 кв. метри, а також господарських будівель і споруд: гаража (літера Б) площею 34,4 кв. метри; сараю (літера В) площею 7,7 кв. метри; погребу (літера Д) площею 15,6 кв. метри; вбиральні (літера К) площею 1,3 кв. метри; літньої кухні (літера Л) площею 12,6 кв. метри; сараю (літера М) площею 10,6 кв. метри; -виділити [PERSON] в натурі в окреме домоволодіння 44/100 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], яке складається з: коридора 1-1 площею 4,9 кв. метри; санвузла 1-2 площею 6,8 кв. метри; кухні 1-3 площею 12,8 кв. метри; житлової кімнати 1-4 площею 15,3 кв. метри; житлової кімнати 1-5 площею 10,1 кв. метри; всього приміщень в будинку загальною площею 49,9 кв. метри, а також господарських будівель та споруд: погребу (літера Е), вбиральні (літера И), сараю (літера Ж), бесідки (літера Н), літнього душу (літера О); споруди № 3-6 з урахуванням висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи від 21 липня 2015 року; -припинити право спільної власності його та [PERSON] на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS]; -виділити йому в натурі земельну ділянку площею 0,0610 га (610 кв. метрів), яка обмежена лініями розподілу, та виділити [PERSON] натурі земельну ділянку площею 0,0390 га (390 кв. метрів), яка обмежена лініями розподілу, з урахуванням запропонованого висновком судової експертизи від 21 липня 2015 року (варіант № 2 розподілу земельної ділянки, який наведений у додатку № 3 до зазначеного висновку); -припинити право спільної власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; -встановити сервітут на земельну ділянку [PERSON], площею 3,5 кв. метри, розташованої по [ADDRESS], для обслуговування частини житлового будинку [PERSON], яка обмежена відповідними лініями розподілу; -визнати право власності на будівельні матеріали у вигляді цегли, шиферу, дощок. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить 61/100 частина житлового будинку по [ADDRESS]. Інші 39/100 частин будинку належать на праві власності [PERSON] Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку та господарських будівель, правовстановлюючий документ - державний акт на право власності на земельну ділянку від 26 березня 2005 року. Житловий будинок площею 109,2 кв. метри фактично складається з двох домоволодінь, і між ним та [PERSON] склався конкретний порядок користування жилими приміщенням. У них з відповідачем різні погляди з приводу користування будинком, останній не бажає в добровільному порядку вирішити питання про поділ будинку, тому він змушений звернутися з позовом в суд. Крім того, земельна ділянка перебувала у спільній власності з попереднім власником 39/100 частин будинку - [PERSON], яка померла і земельна ділянка ніким не була успадкована, тому він залучив до участі в справі в якості відповідача Київську міську раду. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов у повному обсязі та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 181), направив до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі (а.с. 48). Відповідач Київська міська рада в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 183), направила до суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволені позову. Посилається на те, що рішенням Київської міської ради від 28 січня 1999 року № 116-4/217 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків та господарських будівель» було передано в спільну приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] без виділення часток. Оскільки другий співвласник земельної ділянки померла, а земельна ділянка не успадкована, питання виділу частки позивача в натурі може бути вирішено після визначення його частки у спільній власності. Позивач для вирішення цього питання має звернутися до Київської міської ради, і це питання при відсутності спадкоємців на земельну ділянку, може бути вирішено в добровільному порядку (а.с. 61-63). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 61/100 частини будинку [ADDRESS] згідно з свідоцтвом про право на особисту власність на домоволодіння від 15 грудня 1995 року, виданого на підставі рішення виконкому Залізничної районної Ради народних депутатів № 3 від 24 лютого 1992 року та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна і записаного в книзі реєстрації за № 36467 від 25 січня 1996 року (а.с. 7-8). [PERSON] є власником 39/100 частин цього будинку згідно договору дарування житлового будинку від 24 травня 2002 року, укладеного ним з [PERSON] Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В., зареєстровано в реєстрі за № 6656 та зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, записано 06 вересня 2002 року в реєстрову книгу за № 206-66 (а.с. 11-12). Позивач просить виділити йому в натурі 54/100 частин житлового будинку, що складається з окремих приміщень, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], а відповідачу [PERSON] - 44/100 частин житлового будинку, що складається з окремих приміщень господарських будівель і споруд та виділити кожному з них в натурі земельну ділянку. На підтвердження своїх доводів щодо можливості виділу часток в натурі та визначення конкретного варіанту поділку будинку в натурі між співвласниками та виділу їм земельної ділянки сторона позивача просила призначити в справі експертизу. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року в справі призначено судову експертизу. 03 серпня 2015 року до суду надійшов Висновок експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 17405/14-43/1901/1902/15-43/1903/15-41 від 21 липня 2015 року (а.с. 97- 117). З наданого висновку вбачається, що виділ 61/100 частини житлового будинку «А», господарських будівель та споруд по [ADDRESS] технічно можливий при умові відступу від ідеальних часток співвласників. Фактична частка співвласника [PERSON] при запропонованому варіанті поділу становить 56/100, а фактична частина співвласника [PERSON] становить 44/100. За висновком експертів [PERSON] на 56/100 частин будинку слід виділити наступні приміщення: передпокій площею 8,5 кв. метри; душову площею 2,6 кв. метри; кухню площею 11,5 кв. метри; житлову кімнату площею 21,5 кв. метри; житлову кімнату площею 13,6 кв. метри. [PERSON] на 44/100 частин будинку слід виділити такі приміщення: коридор площею 4,9 кв. метри; санвузол площею 6,8 кв. метри; кухню площею 12,8 кв. метри; житлову кімнату площею 15,3 кв. метри; житлову кімнату площею 10,1 кв. метри. З наведеного висновку вбачається, що єдиним можливим варіантом поділу будинку є його поділ з урахуванням самовільно збудованих та перепланованих приміщень. Так, за висновком експерта поділу підлягає будинок житловою площею (житлові кімнати площею 21,5; 13,6; 15,3; 10,1 кв. метри), що становить загальну житлову площу 60,5 кв. метри (а.с. 104). Як вбачається з договору дарування від 24 травня 2002 року [PERSON] подарувала 39/100 будинку [ADDRESS] [PERSON] Житловий будинок має житлову площу всього 41,40 кв. метри - літ. А та будівлі і споруди: гараж - літ. Б, сарай - літ. В, альтанка - літ. Г, погріб - літ. Д, погріб - літ. Е, сарай - літ. Ж, сарай - літ. З, вбиральня - літ. И, спорудження № 1-6 (а.с. 11). За висновком експерта можливим варіантом поділу будинку є виділ [PERSON] кухні 2-4 площею 11,5 кв. метри; житлової кімнати 2-5 площею 21,5 кв. метри; житлової кімнати 2-6 площею 13,6 кв. метри, передпокою площею 8,5 кв. метри; душової площею 2,6 кв. метри, убиральні площею 1,5 кв. метри. У позовні заяві та технічному паспорті вказано, що передпокій площею 8,5 кв. метри, душова площею 2,6 кв. метри, убиральня площею 1,5 кв. метри є самочинним будівництвом, які не введено в експлуатацію, і право власності на які не зареєстровано. За цим же висновком експертів можливим варіантом поділу будинку є виділ [PERSON] коридору площею 4,9 кв. метри; санвузла площею 6,8 кв. метри; кухні 12,8 кв. метри; житлової кімнати площею 15,1 кв. метри; житлової кімнати площею 10,1 кв. метри, а всього площею 49,9 кв. метри. З технічного паспорту вбачається, що коридор площею 4,9 кв. метри, санвузол площею 6,8 кв. метри; кухня 12,8 кв. метри є самочинним будівництвом, які не введено в експлуатацію, і право власності на які не зареєстровано. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Вбачається, що положеннями зазначеної норми права визначено, що новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації. Аналогічне положення міститься і в пункті 2.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року № 55, де вказано, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Пункт 2.6 цієї Інструкції визначає перелік документів, які необхідно мати для вирішення цього питання. З наданого суду технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] (схематичного плану земельної ділянки, плану будинку та експлікації приміщень житлового будинку, вбачається, що на земельній ділянці самочинно збудовано прибудова літ. «а3» - 29,2 кв. метри; прибудова літ. «А4» - 16,3 кв. метри; літня кухня літ. «Л» - 12,6 кв. метри; сарай літ. «М» - 10,6 кв. метри (а.с.14). Перелік самочинно збудованих і переобладнаних приміщень також зазначений в есплікації приміщень до плану садибного житлового будинку (а.с. 16) і зазначений самим позивачем у позовній заяві (а.с. 3). Стороною позивача не надано доказів, які б свідчили про вчинення ним та відповідачем [PERSON] дій щодо здачі самочинно збудованих приміщень в експлуатацію, реєстрації права власності на самочинно збудовані об'єкти та відмову державного органу, до компетенції якого віднесено питання прийняття самочинно збудованих приміщень в експлуатацію, щодо прийняття самочинно збудованих приміщень в експлуатацію. Наведене свідчить про те, що самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу та виділу в натурі. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у справі. Оскільки за висновком експерта виділ частки в натурі можливий лише за одним варіантом, до складу якої входить самочинно збудоване нерухоме майно, вимоги про виділ зазначених позивачем приміщень в натурі, не підлягають задоволенню з огляду на відсутність такої можливості без належного узаконення самочинно збудованих приміщень. При цьому іншому співвласнику не може бути виділено в натурі самочинно збудоване майно, яке не прийнято в експлуатацію та не зареєстроване. Для цього сторонами мають бути надані докази щодо права власності іншого співвласника на нерухоме майно. Такі докази суду не надавались. За висновком експерта відповідачу в його 44/100 частин будинку також включено самовільно збудовані приміщення (а.с. 104). Іншого можливого варіанту поділу будинку експертом не встановлено. У зв'язку з відмовою в задоволені позову про виділ часток в натурі, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про припинення права спільної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS], які є похідними від первинної вимоги. Підлягає задоволенню вимога позивача про виділ йому в натурі земельної ділянки площею 610 кв. метрів, а відповідачу [PERSON] відповідно 390 кв. метрів згідно з варіантом № 2 висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 17405/14-43/1901/1902/15-43/1903/15-41 від 21 липня 2015 року. З наданого суду державного акта на право власності на спірну земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,1000 га передана у спільну власність [PERSON] та [PERSON] без визначення часток (а.с. 9). [PERSON] просить виділити йому в натурі земельну ділянку площею 610 кв. метри. Посилається на те, що йому належить на праві власності 61/100 частина земельної ділянки, оскільки за рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] у порядку спадкування визнано право власності на 39/100 частин спірної земельної ділянки. Відповідно до частин 3, 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. За рішенням суду за відповідачем визнано право власності на 39/100 частин спірної земельної ділянки, відповідно позивачу належить 61/100 частина земельної ділянки за наявності двох співвласників земельної ділянки. [PERSON] просить поділити земельну ділянку по варіанту № 2 висновку експерта. Зазначає, що між ним та [PERSON] досягнуто згоди щодо поділу земельної ділянки саме за таким варіантом. 11 квітня 2016 року [PERSON] надав суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що він ознайомився з висновком експерта щодо можливих варіанті поділу земельної ділянки та згоден на поділ земельної ділянки відповідно до часток 61/100 та 39/100, який відображений у додатку № 3 до висновку експерта. Заявлений позов відповідач [PERSON] визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 21 липня 2015 року варіант № 2 розподілу земельної ділянки [ADDRESS] враховує інтереси сторін, оскільки визначений експертом за згодою обох співвласників. Такий варіант поділу земельної ділянки не порушує права третіх осіб, тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо поділу земельної ділянки за варіантом № 2 висновку експерта, схема розподілу земельної ділянки наведена в додатку № 3 до висновку (а.с. 109-110). За таких обставин, підлягає задоволенню і вимога про припинення права спільної власності на зазначену земельну ділянку по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно з частинами 1-3 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Аналогічні положення містяться і в нормах Земельного кодексу України. Так, частинами 1, 2 ст. 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Статтею 100 ЗК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Позивач просить для обслуговування частини свого житлового будинку встановити безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки відповідача [PERSON], розташованої по [ADDRESS], в межах визначених висновком судової експертизи. Відповідач [PERSON] визнав заявлений позов, зокрема, і в частині цієї вимоги, тому суд вважає, що вона підлягає задоволенню. Позивач також просить визнати за ним право власності на будівельні матеріали у вигляді цегли, шиферу, дощок. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Будь-яких доказів на підтвердження правомірності такої вимоги стороною позивача суду не надано. Згідно з рішенням суду в іншому судовому провадженні за [PERSON] визнано право власності на 39/100 частин спірної земельної ділянки в порядку спадкування, то не підлягає задоволенню позов у частині вимог до відповідача Київської міської ради. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає 3654 гривні судового збору.

Outcome: partial