Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує батьківські обов'язки з утримання, розвитку, лікування та виховання свого сина, не цікавиться його життям, не проявляє ніякої батьківської турботи, аліменти на утримання дитини не сплачує. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина. У судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовної заяви наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 01.10.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Сімейне життя не склалося та шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане 01.07.2010 року (а.с.8). Згідно з копією виконавчого листа, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 22.02.2011 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку щомісячно (а.с.9). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 07.09.2018 року №13784 заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 31.07.2018 року становить 79354,63 грн. (а.с.10). Згідно з інформацією директора Бердянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 від 03.10.2018 року №288 відповідач участі у вихованні сина не приймає, батьківські збори не відвідує, успіхами у навчанні не цікавиться (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності з ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ґрунтується на факті спорідненості з дитиною і має місце у разі ухилення батьків від виконання своїх обов'язків лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками... В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи наведені факти, письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що відповідач ухиляється та свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання та утримання свого сина [PERSON], [INFO]. На підставі чого суд вважає за потрібне позбавити відповідача батьківських прав. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704 гривні 20 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved