Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

23 березня 2017 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 29 березня 2000 року, актовий запис № 98 від 29 березня 2000 року, складений відділом реєстрації актів громадського стану м. Костянтинівки Донецької області. У позовній заяві вказано, що подружжя від шлюбу має спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем на даний час проживають разом, однак подружні відносини вони припинили через різні погляди на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, небажання працювати. Окрім того, відповідач застосовував до неї насилля та розтрачував майно її батьків. Спору про поділ майна не має. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, строк на примирення не потрібний, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. В судовому засіданні позивачу було роз'яснено про можливість заочного розгляду справи та наслідки такого розгляду. За згодою позивача судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду зазначеної справи. З'ясувавши позицію позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 29 березня 2000 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану м. Костянтинівки Донецької області, актовий запис № 98 від 29 березня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], дошлюбне прізвище дружини - [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (актовий запис №324, складений 25 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Костянтинівського управління юстиції. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим ст. 110 СК України передбачена можливість пред'явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя хоча разом і проживає, однак зберігати сім'ю намірів не має, а, отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved