Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

23.07.2019\~позивачка звернулася\~до суду\~із вказаною\~вище позовною\~заявою,\~у якій\~просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення їхньою спільною дитиною - малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2017 між сторонами було укладено шлюб і 18.12.2017 у сторін народився спільний син [PERSON] , проте на даний час сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, при цьому позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не має інших джерел доходу, крім соціальної допомоги, тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка, якої він добровільно не надає, хоча має таку матеріальну можливість. Ухвалою судді Решетилівського районного суду Лизенко І.В. від 02 серпня 2019 року відкрито провадження у даній справі; справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін і призначено судове засідання на 06 вересня 2019 року. 06 вересня 2019 року розгляд справи відкладено до 17 жовтня 2019 року у зв`язку з неявкою сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. Позивачка подала до суду письмову заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначила, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Частиною 1 статті 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на утримання одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що 14 червня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчать записи у свідоцтві про шлюб (а.с. 6). Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що встановлено зі свідоцтва про народження (а.с. 7). Малолітній син проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] , що вбачається з довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради, яка видана 15.07.2019 (а.с. 8). Відповідач проживає по [ADDRESS] , що встановлено із довідки Полтавської міської ради, виданої 30.07.2019 (а.с. 18). Врахувавши зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги від відповідача, а відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу на утримання дружини. Суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, починаючи з 23.07.2019 до досягнення спільним сином сторін трирічного віку. З урахуванням положень п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved