Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

23 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до Софіївського районного суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.06.1999 року Ордо-Василівською сільською радою Софіївського району [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, відповідно якого їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 8,430 га, яка розташована на території Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району. 06.03.2008 року [PERSON] заповітом земельну ділянку заповіла [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 8,430 га, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. 27.09.2012 року позивач подала заяву до Софіївської нотаріальної контори про прийняття спадщини, а 18.03.2013 року звернулася до Софіївської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відсутність правовстановлюючого документа на землю виявилося на початку лютого 2011 року, коли за життя [PERSON] надала позивачу заповіт. За її проханням в лютому 2011 року позивач подала оголошення в газету «Вісті Софіївщини», яке було опубліковано 12.02.2011 року. До цього часу Державний акт на право приватної власності на землю не знайшовся, дублікат Державного акта на право приватної власності на землю за життя [PERSON] також не виготовлявся через похилий вік та тяжкий стан здоров'я. Крім позивача спадкоємців за законом чи заповітом немає. Зазначені обставини змусили позивача звернутись до суду за захистом свого порушеного права, у зв'язку із зазначеним, позивач просить визнати за нею, в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку, яка належала померлій на підставі Державного акта. Позивач - [PERSON] позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду позовній заяві, на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідач - Ордо-Василівська сільська рада позовні вимоги визнають, проти позову не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали до суду відповідну заяву. Третя особа - Софіївська державна нотаріальна контора будучи, у встановленому чинним законодавством порядку, увідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання свого представника не направили, про причини неявки суд не повідомили. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено: 03.06.1999 року Ордо-Василівською сільською радою Софіївського району [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, відповідно якого їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 8,430 га, яка розташована на території Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району (а.с. 6). 06.03.2008 року [PERSON] заповітом земельну ділянку заповіла [PERSON] (а.с. 7). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 8,430 га, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. 27.09.2012 року позивач подала заяву до Софіївської нотаріальної контори про прийняття спадщини, а 18.03.2013 року звернулася до Софіївської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 12). Відсутність правовстановлюючого документа на землю виявилося на початку лютого 2011 року, коли за життя [PERSON] надала позивачу заповіт. За її проханням в лютому 2011 року позивач подала оголошення в газету «Вісті Софіївщини», яке було опубліковано 12.02.2011 року (а.с. 14-18). До цього часу Державний акт на право приватної власності на землю не знайшовся, дублікат Державного акта на право приватної власності на землю за життя [PERSON] також не виготовлявся через похилий вік та тяжкий стан здоров'я. Крім позивача спадкоємців за законом чи заповітом немає. Для того, щоб позивач могла володіти та користуватися спадковим майном, а саме: земельною ділянкою, позивачу потрібно набути таке право в порядку спадкування. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України позивач являється спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом. Стаття 1223 ЦК передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У випадку, коли спадкодавець склав заповіт, - до спадщини закликаються спадкоємці за заповітом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Стаття 1225 ч. 1 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. А спадкодавець за життя отримала такий правовстановлюючий документ - Державний акт на право власності на земельну ділянку, що також підтверджує довідка відділу Держземагентства у Софіївському районі, де відмічено, що площа земельної ділянки становить 8,430 га, а грошова оцінка складає - 156573,39 грн. (а.с. 13). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому у позивача є всі законні права на земельну ділянку. За таких обставин і в силу вимог, які містяться в ст. 60 ЦПК України, позивач довела ту обставину, що вона має право успадкувати майно після смерті [PERSON] На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved