Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

23 липня 2010 року Первомайський міжрайонний прокурор Миколаївської області звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому свої вимоги обґрунтовував наступним чином. Відповідачка є матірю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], які проживають біля неї в с. Зелені Кошари Первомайського району Миколаївської області. Вона ухиляється від виконання обовязків по вихованню своєї неповнолітньої дитини, живе в своє задоволення, їх не забезпечує, тому просив позбавити батьківських прав відповідачку щодо її неповнолітніх дітей та передати їх батьку - [PERSON] Також просив вирішити питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив задовольнити. Представники органу опіки та піклування позов також підтримали та просили задовольнити. Відповідачка позовні вимоги не визнала та заперечувала проти них, посилаючись на те, що в даний час веде належний спосіб життя, забезпечує, виховує та утримує своїх дітей, зробила для себе висновки, тому в майбутньому не допустить подібних випадків. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, тобто батько дітей, не заперечував проти передачі дітей йому для подальшого їх виховання та забезпечення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачка є матірю неповнолітніх і [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батько неповнолітніх - [PERSON] проживає окремо від них. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області від 20 липня 2010 року відповідачка за місцем проживання характеризується негативно, вихованням та утриманням своїх неповнолітніх дітей не займається, не піклується їх здоровям та життям, будинок, де вони мешкають знаходиться в занедбаному стані, в тому числі відсутнє електропостачання, спальна білизна та предмети першої побутової необхідності. Відповідачка постійної роботи не має, а отримані грошові кошти від випадкових та тимчасових заробітків витрачає на алкогольні напої. Представники органів опіки та піклування підтримали позов, оскільки неодноразові заходи впливу на відповідачку не давали довготривалих позитивних результатів і діти не отримують і належного виховання та належних умов для проживання і навчання. В судовому засіданні відповідачка підтвердила, що дійсно в неї був період тяжкого життя, коли вона зловживала спиртними напоями і не належному рівні забезпечувала своїх дітей, мало піклувалася про них. Але в даний час вона змінила своє відношення до виховання та утримання дітей, тому просила не позбавляти її батьківських прав. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обовязками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає, що відповідачка дійсно ухилялася від своїх обовязків по вихованню і утриманню дітей, тому вважає доцільним позбавити і її батьківських прав щодо неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, має заробіток та житлові умови, які здатні належним чином; забезпечити виховання та утримання його дітей, тому суд вбачає за можливе передати йому дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи обовязок матері утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоровя та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідачка має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Окрім цього, згідно з п. 4 ч. З ст. 81, ст. 88 ЦПК України, п. «а» ст. З, ст. 4 Декрету КМ України № 7-93 від 21 січня 1993 року та Постанови КМ України № 1258 від 21 грудня 2005 року з і відповідачки також підлягають стягненню в дохід держави судові витрати: судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

Outcome: approved