Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

22 серпня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] селищної ради Межівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 грудня 2013 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Брат позивача [PERSON] запевнив його відмовитися від прийняття спадщини, пообіцявши після її оформлення порівну поділити прибуток від неї. Позивачу в подальшому стало відомо, що в нього серед документів був заповіт від батька на його імя, про який він не сказав. Відмова від прийняття спадщини за законом обумовлена також тим, що [PERSON] тривалий час перебував на лікуванні та не міг фізично навіть зявитися до нотаріуса оформити будь-які документи, навіть заяву передавали, він особисто її не привозив. 21 лютого 2016 року помер брат позивача [PERSON], після чого позивач поцікавився у його дружини щодо оформлення спадщини після смерті батька та з приводу розподілу цього майна. Вона йому повідомила, що їй невідомо про їх домовленість, знає тільки те, що той щось оформляв по спадщині. Позивач став дізнаватися про це серед мешканців місця відкриття спадщини в селищі Демурино, [PERSON] повідомила позивача про те, що на його імя є заповіт, складений померлим батьком. [PERSON] відомо, що згідно з ч.5 ст.1275 ЦК України, відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Зрозуміла і наявність права спадкоємця в протилежному випадку: [PERSON] має право спадкувати за заповітом, відмовившись при цьому від спадкування за законом, оскільки спадкування за заповітом засновується на чіткому волевиявленні спадкодавця, що має перевагу на спадкування за законом (ст.1223 ЦК України) і свобода якого не може бути обмежена, крім випадку спадкування за обовязковою часткою на підставі ст.1241 ЦК України. Звернувшись до приватного нотаріуса Межівського нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, позивач отримав відмову, оскільки пропустив шестимісячний строк. [PERSON] має намір оформити спадщину по заповіту, оскільки в ньому батько зазначив його спадкоємцем всього майна. Оскільки спадщину прийняв брат позивача, то він повинен би був бути відповідачем по цьому позову, але внаслідок його смерті правонаступником його прав та обовязків могли бути його дружина та син. Як відомо [PERSON] з моменту його смерті й до сьогоднішнього дня вони заяви про прийняття спадщини не подавали, а тобто не прийняли її. Тому належним відповідачем є [PERSON] селищна рада Межівського району Дніпропетровської області. Позивач просить суд визначити йому додатковий строк у два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], померлого 02 грудня 2013 року. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Згідно свідоцтва про народження серії III-ЯР №277018, виданого [PERSON] селищною радою Межівського району Дніпропетровської області 30 жовтня 1958 року, актовий запис №66, позивач [PERSON] народився 22 жовтня 1958 року, батьком якого записано [PERSON], а матірю [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть, серії I-КИ №557182, виданого виконавчим комітетом [PERSON] селищною радою Межівського району Дніпропетровської області 18 лютого 2014 року, актовий запис №9, [PERSON] помер 02 грудня 2013 року, який заповів позивачу нележний йому на праві особистої власності житловий будинок, що знаходиться в с.Василівка по вул Чапаєва,23, земельні частки (паї) згіжно сертифікатів серії ДП №0185175 від 02 червня 1997 року та ДП №0309080 від 22 грудня 1999 року, та все, що належить йому на день смерті, що підтверджується заповітом посвідченого секретарем Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області 05 грудня 2000 року, зареєстровано в реєстрі за №176. Згідно повідомлення [PERSON] селищної ради №261 від 14 червня 2016 року, згідно записів журналу реєстрації [PERSON] селищної ради, відмітки про видачу копії заповіту, підписаного [PERSON] не значиться. Відомостей про доведення селищною радою змісту заповіту №176 від 05 грудня 2000 року відсутні. Згідно свідоцтва про смерть, серії I-КИ №677223, виданого виконавчим комітетом [PERSON] селищною радою Межівського району Дніпропетровської області 22 лютого 2016 року, актовий запис №10, [PERSON] помер 21 лютого 2016 року. Свідоцтвами про право на спадщину за законом, посвідченими приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 10 грудня 2014 року, зареєстрованими в реєстрі за №1630 та №1631, підтверджується, що спадкоємцем майна [PERSON] у вигляді земельних ділянок, розташованих на території [PERSON] селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, площею 6,34га та 6,204га є його син [PERSON]. Медичними документами, а саме: довідкою №29, №30 «Дніпропетровського обласного клінічного центру кардіології та кардіохірургії» Дніпропетровської обласної ради від 06 та 08 травня 2015 року, листами непрацездатності, серії АГН №526317, №781137, №565911, №781249, №565965 та №745212 підтверджується, що позивач, в період з січня по травень 2014 року, знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Стабільна стенокардія III ФК» Дифузний кардіосклероз». За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області [PERSON], [INFO], 18 червня 1991 року зареєстрована у встановленому законом порядку по вул.Нем-Данченко,30/65, Самарського району, м.Дніпропетровська, а [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться. Довідкою виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Межівського району Дніпропетровської області №1103 від 12 вересня 2016 року підтверджується, що [PERSON] з 2013 року по день смерті 21 лютого 2016 року проживав без реєстрації в с.Василівка, Межівського району, Дніпропетровської області, тому в силу ч.3 ст.1268 ЦК України його дружина та син, не можуть вважатися такими, що прийняли спадщину. Тому позивачем вірно визначено відповідачем [PERSON] селищну раду Межівського району Дніпропетровської області. Згідно постанови приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом так і за заповітом на спадкове майно після смерті 02 грудня 2013 року його батька [PERSON] в звязку з пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. З повідомлення приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області №485/01-16 від 05 вересня 2016 року вбачається те, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 21 лютого 2016 року, не заводилася, що унеможливлює надати її копію. Письмовими поясненнями [PERSON] підтверджується, що вона у березні 2016 року повідомила позивача про наявність заповіту складеного померлим батьком [PERSON] на його імя. Ч.1 ст.1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Положенням ч.1 ст.1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи те, що строк звернення [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (який склав на його імя заповіт) порушений з поважних причин спадкоємець не знав про наявність заповіту, про що дізнався лише в березні 2016 року, наявність тривалої хвороби, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки відповідач [PERSON] селищна рада позов визнала повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved