Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

24.05.2019 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 9,27 умовних кадастрових гектарів в агрофірмі «Колос», яка розташована на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області, згідно сертифікату на право на земельну частку пай серії [NUMBER] з не витребуваних/нерозподілених земельних часток (паїв). В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач працювала в Агрофірмі «Колос» з 1991 року по травень 1996 рік, в зв`язку з чим була включена до списку членів КСП. 05.10.1991 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , який 10.12.1993 року був розірваний. 11.02.1995 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Тому в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), саме на ім`я [PERSON] за №10 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , інформація про отримання сертифікату відсутня. Де знаходиться зазначений сертифікат на даний час позивачу не відомо. Вирішивши в 2018 році скористатися своїм правом на отримання земельної частки (пай), дізналася, що Сертифікат, який посвідчує її право на земельну частку (пай) - відсутній, що позбавляє її можливості підтвердити своє право на земельну частку (пай) та зареєструвати право власності в передбаченому законом порядку. Посилаючись на вимоги п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.124 Конституції України ст.16, 391, 392 ЦК України, п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95, ст.2 абзацу 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі на (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток», п. 11 XV розділу Конституції України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», представник позивача стверджує, що позивач [PERSON] дійсно набула право на земельну частку (пай), на її ім`я виготовлено та зареєстровано за №10 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , але не може оформити своє право через відсутність у неї даного сертифікату. На підставі ухвали суду від 28.05.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено відповідачу рекомендованим повідомленням, але відзив до суду в передбачені законом строки не надійшов. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час спірних відносин - [PERSON] 05.10.1991 року у Ков`язькій селищній раді Валківського району Харківської області зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №22, в зв`язку з чим їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». А вже 10.12.1993 року позивач розірвала зазначений шлюб, що підтверджується довідкою №28/03-45, виданою Відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області від 10.03.2006 року. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 11.01.2000 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11.02.1995 року, після чого позивачу присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] працювала в агрофірмі «Колос» смт. Ков`яги Валківського району Харківської області у період з 1991 року по травень 1996 рік, що підтверджується даними Архівного витягу протоколу №10, №5 засідання правління колгоспу ім. Леніна від 29.10.1991 року та 22.06.1992 року, а також архівною довідкою №06-14/488, виданою 25.05.2019 року ТОВ «Науково-виробничий сервісний центр «Харківський народний архів». Згідно архівної довідки від 15.08.2018 р. № 01-35/11, рішенням загальних звітних зборів колгоспників Колгоспу «Червоний господар» сел. Ков`яги Ков`язької селищної Ради народних депутатів Валківського району Харківської області колгосп об`єднаний з колгоспом імені Леніна сел. Ков`яги. Об`єднаному колгоспу встановлена назва - імені Леніна. Рішенням зборів уповноважених членів колгоспу ім. Леніна смт. Ков`яги колгосп перетворений в Агрофірму «Колос» без зміни предмету діяльності та форми власності. Агрофірма «Колос» є правонаступником колгоспу ім. Леніна смт. Ков`яги. Рішенням зборів уповноважених членів Агрофірми «Колос» смт. Ков`яги на базі агрофірми створене Приватне сільськогосподарське підприємство «Колос» смт. Ков`яги Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області. Відповідно до повідомлення Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру Харківської області від 14.08.2018 р. № 31-20-0.23,141-768/121-18, в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), на ім`я [PERSON] за №10 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] з приміткою «передано в інститут». Дата реєстрації сертифіката відсутня. Інформація про отримання вказаного документа [PERSON] до Міжрайонного управління не надходила, серед не витребуваних даний сертифікат не зберігається. Відомості щодо отримання [PERSON] Державного акта на право власності на землю в Міжрайонному управлінні відсутні. 08.10.2018 року за №02-20/470 Ков`язька селищна рада Валківського району Харківської області повідомила, що інформація щодо участі [PERSON] у жеребкуванні земельних часток (паїв) по агрофірмі «Колос» в селищній раді відсутня, разом з тим, на території Ков`язької селищної ради наявні вільні не витребувані - нерозподілені земельні частки (паї) у кількості 25 штук. У разі винесення судом рішення про визнання права на земельну частку (пай) [PERSON] . селищна рада не заперечуватиме проти виділення земельної частки (паю) та сприятиме проведенню жеребкування. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно положень ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Процес приватизації землі в Україні розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Крім того, п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в п.1 ст.1 Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Європейський суд з прав людини в своїх рішення, а саме: «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року, «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, сформував позицію, про те, що держава під час виконання своїх функцій, щодо захисту права власності має дотримуватись принципу правомірних або законних очікувань громадян, а також утримуватись від необґрунтованого пасивного втручання у разі якщо такі очікування на оформлення права власності за особою підтвердженні будь-якими засобами, передбаченими національним законодавством. За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. З огляду на викладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] , як член Агрофірми «Колос», має право на земельну частку (пай) розміром 9,27 умовних кадастрових гектарів по агрофірмі «Колос» на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області, відповідно до сертифікату серії [NUMBER] з не витребуваних/не розподілених земельних часток (паїв). На підставі викладеного,

Outcome: approved