Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

23.10. 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Київського комунального виробничого підприємства «Міськпаливо» заборгованість по заробітній платі 63 115, 57 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що у період з 15.12.2016р. по 02.04.2019р. позивач знаходився у трудових відносинах з ККВП «Міськпаливо». 02.04.2019р. він був звільнений за згодою сторін, згідно наказу № 9 від 02.04.2019р. Вказаним наказом була також передбачена виплата заробітної плати та виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку. У день звільнення позивача 02.04.2019р. відповідач письмово не повідомив про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст.116 КЗпП України. Згідно розрахунку у зв`язку із звільненням відповідач повинен нарахувати до виплати: 3 392,00 грн. - заробітна плата за серпень 2017р., 17 393,30 грн. - заробітна пата за березень 2019р., 1 879,23 грн. - заробітна плата за квітень 2019р.; 40 451,04 грн. компенсація за 72 дні невикористаної відпустки. Позивач вважає, що за таких обставин з відповідача підлягає стягненню 63 115,57 грн. Крім того, згідно довідки про доходи № М -00000003 від 05.08.2019р. заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи склала 37 129,20 грн. За таких обставин, середньоденна заробітна плата позивача складає 629, 30 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 204 дні, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 128 377,20 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 31.10.2019р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін/а.с.12/. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладений у позовній заяві. Представник відповідача ККВП «Міськпаливо» у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача , оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до наказу № 9 від 02.04.2019р. [PERSON] звільнено з 02.04.2019р. із займаної посади заступника директора з фінансів ККВП «Міськпаливо» на підставі заяви про звільнення, згідно ст.. 36 КзПП України/а.с.7/. Відповідно до довідки про доходи займав посаду заступника директора з фінансів ККВП «Міськпаливо», загальна сума доходу за період з січня 2018р. по травень 2019р. становить 247 821, 71 грн./а.с.4/. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно зі ст.3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 та пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством , календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. В судовому засіданні, не виявилося можливим встановити, що відповідачем не було здійснено всі розрахунки із заробітної плати. Позивачем не надано суду довідку про розмір заборгованості. Надану довідку про доходи, суд не приймає до уваги, оскільки вона вказує, тільки відомості про суми отриманих доходів та суми сплачених податків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог щодо порушення його права відносно несвоєчасної виплати заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки, суд не вбачає підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed