Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

22.07.2016 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В своїй заяві вказала, 28.06.2016 року дружина її рідного брата [PERSON], [INFO], народила дитину чоловічої статі. Пологи відбулися в міській лікарні № 2, м. Макіївка Донецької області. Про народження дитини у вказаній медичній установі дружині брата заявника було видане медичне свідоцтво про народження від 28.06.2016 року № 344. Через відмову прикордонних сил на виїзд сімї рідного брата заявника з тимчасово окупованої території для державної реєстрації народження дитини [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) І.А. звернулася до Радомишльського районного Відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо реєстрації народження дитини, але в звязку з тим, що медичне свідоцтво про народження від 28.06.2016 року № 344 видане міською лікарнею № 2 м. Макіївка Донецької області, тобто видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, їй відмовлено у державній реєстрації народження дитини. Заявник в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник зацікавленої особи - Радомишльський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи також був повідомлений належним чином. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту народження дитини підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. 28.06.2016 року дружина рідного брата заявника народила дитину чоловічої статі. Пологи відбулися в міській лікарні № 2, м. Макіївка Донецької області. Про народження дитини у вказаній медичній установі дружині брата заявника було видане медичне свідоцтво про народження від 28.06.2016 року № 344. Згідно листа Радомишльського районного Відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, заявнику було відмовлено у реєстрації дитини, оскільки свідоцтво про реєстрацію є незаконним та не створює правових наслідків. Ст. 257-1 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. А також справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження племінника. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], громадянка України, зареєстрована в [INFO] та перемістилася з тимчасово окупованої території в м. Радомишль, вул. Комсомольська, буд. 9, Житомирської області являється рідною сестрою [PERSON], [INFO], зареєстрованого та проживаючого в [INFO]. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 189700 [PERSON], громадянин України, та [PERSON], громадянка України, 25.07.2009 року зареєстрували шлюб і після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини «Чубенко». [PERSON], [INFO], громадянка України, зареєстрована в [INFO], у міській лікарні № 2, м. Макіївка Донецької області 28.06.2016 року народила хлопчика, про що їй були видано медичне свідоцтво про народження № 344, яке відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, її брат та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її племінника, виданого державним органом України.

Outcome: approved