Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

23.10.2019 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019 року головуючим по справі визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, з наданням терміну для усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2019 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відкрито спрощене провадження без повідомлення (виклику) сторін. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] , останній звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, на розмір 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач зазначає наступне. 31.05.2014 року між ним та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб, від даного шлюбу з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2017 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, а також, присуджено до стягнення з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач 02.12.2017 року уклав шлюб з [PERSON] , від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Також, позивач зазначає, що на даний час він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в тому розмірі, який було присуджено за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2017 року, у зв`язку зі зміною його сімейного стану, народженням у нього другої дитини, наявності нової родини, яка перебуває на його утриманні, оскільки дружина перебуває в декретній відпустці по догляду за їх спільною дитиною. У зв`язку з чим, просить змінити розмір аліментів шляхом їх зменшення. У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленою належним чином, відзив на позов не подала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.05.2014 року між позивачем та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. А також, за даним рішення з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 16.03.2017 року і до досягнення повнолітня дитини. 02.12.2017 року позивач [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правовою позицією постанови Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначив, що оскільки з його одруженням та народженням другої дитини змінилося його матеріальне становище, а тому він не в змозі сплачувати аліменти, в тому розмірі, який було визначено рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2017 року. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Даючи оцінку наданим по справі доказам, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, зважаючи на те, що сторони рівні в обов`язку утримувати спільну дитину, відсутність відзиву від відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved