Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

22 лютого 2018 року Перещепинська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просять виселити відповідача з квартири, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, [ADDRESS], являється комунальною власністю, без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що квартира за адресою: [ADDRESS] є державною власністю. У 2016 році в зазначену квартиру заселився [PERSON], [INFO], де на той час був зареєстрований та проживав його рідний брат [PERSON], [INFO], який вів аморальний спосіб життя та мав великі борги за комунальні послуги. [INFO] року [PERSON] помер. Його брат [PERSON] залишився проживати в даній квартирі без реєстрації. Звернувшись до Виконавчого комітету Перещепинської міської ради з заявою про надання дозволу на реєстрацію в даній квартирі, відповідачу було відмовлено, у зв'язку з надходженням чисельних скарг від мешканців будинку №7 про систематичні порушення громадського порядку, зібрання наркоманів, а також у зв'язку з тим, що квартира являється державною та тривалий час за неї не сплачувалися комунальні платежі. 13.04.2017 року відповідач був повідомлений, що після погашення всіх боргів виконком повернеться до розгляду його заяви щодо надання дозволу на реєстрацію в даній квартирі, на що [PERSON] повідомив, що сплачувати борги не збирається, через відсутність коштів. На сьогоднішній день борги не погашені, порушення не припинилися, квартира залишається в антисанітарному стані. Добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду, оскільки своїми діями відповідач створює перешкоди у користуванні квартирою. Крім того, позивач вважає, що відповідач порушує їх право щодо реалізації права управління житловим фондом, а саме розподілення та надання житлового приміщення - квартири [ADDRESS], особам, які перебувають на квартирному обліку Перещепинськом міської ради і потребують поліпшення житлових умов відповідно до «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСРС», затверджених постановою РМ УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470. У зв'язку з вищевикладеним, посилаючись на ч.3 ст. 116 Житлового кодексу України, позивач просять виселити відповідача з жилого приміщення - державної квартири [ADDRESS], без надання без надання іншого жилого приміщення. Ухвалою суду від 30 березня 2018 року відкрито провадження у справі. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що житлова квартира за [ADDRESS] Новомосковського району Дніпропетровської області являється державним житловим фондом Перещепинської міської ради. У відповідності до довідки Перещепинської міської ради № 718-д від 19.10.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих осіб, в тому числі неповнолітніх немає (а.с.10). Останній хто мешкав за вказаною адресою був [PERSON], [INFO], який помер 13.06.2017 року (а.с.11). Матеріали справи свідчать про те, що на даний час в зазначеній квартирі мешкає без реєстрації відповідач по справі [PERSON]. 27 березня 2017 року відповідач звернувся до позивача з заявою про надання дозволу на прописку за адресою: [ADDRESS] (а.с.12), за результатом розгляду якої останньому відмовлено, у зв'язку з надходженням чисельних скарг від мешканців будинку №7 про систематичні порушення громадського порядку в даній квартирі, зібрання наркоманів, а також через наявність величезних боргів за комунальні послуги, однак після погашення всіх боргів за комунальні послуги, виконком повернеться до розгляду заяви відповідача, про свідчить копія листа адресованого на ім'я [PERSON] (а.с.13). З наданих до суду довідок вбачається, що станом на січень місяць 2018 року за комунальні послуги по обслуговуванні квартири за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість з централізованого опалення у розмірі 19395,71 грн. (а.с.18), за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 10376,90 грн.; за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 7069,61 грн.(а.с.20). За результатом розгляду матеріалів, за зверненням Перещепинської міської ради стосовно перевірки законності перебування відповідача у спірній квартирі, відповідним відділом поліції надано висновок від 19.12.2017 року, у відповідності до якого було встановлено, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS], де раніше проживав його померлий брат [PERSON] На даний час [PERSON] жодних документів на вищевказану квартиру немає та проживає там без реєстрації, так як в нього більше немає де жити. В ситуації, що склалася відсутній склад кримінального правопорушення (а.с.16). У відповідності з положеннями 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором Основним законодавчим актом у сфері регулювання житлових відносин є Конституція України та Житловий кодекс України, прийнятий у 1983 році (далі - ЖК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У всіх випадках визнання тієї чи іншої дії як способу захисту пов'язується із зазначенням в нормативних актах. Спосіб захисту також визначають як конкретні закріплені чи санкціоновані законом правоохоронні заходи (засоби), за допомогою яких усуваються порушення прав і вплив на правопорушника. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме. Відповідно до ст. 47 Конституції України, ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідач самовільно зайняв жиле приміщення - квартиру за адресою: [ADDRESS], останній не відноситься до категорії осіб, визначених ст. 125 ЖК України, які не підлягають виселенню, у реєстрації місця проживання за даною адресою йому було відмовлено,Є у зв'язку з порушення громадського порядку та правил співжиття в будинку, а також наявності у значному розмірі заборгованості за комунальні послуги. Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем з приводу користування житловим приміщенням суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, суд вважає, що [PERSON] підлягає виселенню з житлового приміщення - квартири [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved