Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

21 травня 2014 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому зазначила, що з 25 грудня 1995 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану Будьоннівської районної ради м. Донецька, актовий запис № 589. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини припинені з січня 2007 року, по причині непорозуміння між ними, виникнення сварок, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, зловживання відповідачем спиртними напоями, з цього часу ведення спільного господарства припинено. Спір про поділ майна відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Представник позивача [PERSON], належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, згідно якої підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином,заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За ухвалою суду справа розглянута заочно за наявних в справі доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 25 грудня 1995 року у відділі реєстрації актів громадського стану Будьоннівської районної ради м. Донецька, актовий запис № 589. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви вбачається, що [PERSON] та [PERSON] більш семи років як припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved