Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

21 травня 2015 року до суду звернувся [PERSON] та просить ухвалити рішення згідно якого стягнути на його користь з відповідача суму позики у розмірі 90 000 грн. 00 коп. та стягнути на його користь понесені ним витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 900 грн. 00 коп. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 3 березня 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 90\~000,00 грн., зі строком повернення не пізніше 18 травня 2015 року. Зазначені грошові кошти були передані позивачем відповідачу 3 березня 2015 року. Не дивлячись на те, що строк повернення грошей у розписці визначений не пізніше 18 травня 2015 року, станом на теперішній час сума позики відповідачем не повернута. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У випадку неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних права та обовязків зокрема є договори та інші правочини. Так, у судовому засідання встановлено, що 3 березня 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 90\~000,00 грн., зі строком повернення не пізніше 18 травня 2015 року. (а.с.6). Зазначені грошові кошти у розмірі 90\~000,00 грн. були передані позивачем відповідачу 3 березня 2015 року. Однак, не дивлячись на те, що строк повернення грошей у розписці визначений не пізніше 18 травня 2015 року, станом на теперішній час сума позики відповідачем не повернута. Відповідно до ч.ч. 1 . 2 ст. 207 ЦК України , правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною /сторонами/. У відповідності з ч.2. ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В підтвердження укладення договору позики, підтверджується копією розписки від 3 березня 2015 року, оригінал якої знаходиться у позивача (а.с.6). У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з розписки, відповідач повинен був повернути позивачу 90 000,00 гривень не пізніше 18 травня 2015 року. Вимогу про повернення грошей взятих у борг відповідно до договору позики - не виконав. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України , якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України , боржник не звільняється відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання . Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про доведеність позивачем своїх позовних вимог та їх обґрунтованість. Так як справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі ст.88 ЦПК України належить стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 900,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved