overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

22.03.2016 року представник Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Вінницької обласної ради, комунальної установи Гайсинська центральна районна лікарня, просив стягнути з [PERSON] 8529 грн. 94 коп. витрат на лікування [PERSON], потерпілого від злочину вчиненого відповідачем. Прокурор звернувся до суду з заяву про зменшення позовних вимоги у звязку з уточненням вартості лікування [PERSON] в хірургічному відділенні Гайсинської ЦРЛ та кількість ліжкоднів, просив стягнути 7860 грн. 76 коп. (а.с.24, 25). Представник Вінницької обласної ради звернувся до суду з заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.16). Відповідач письмово просив справу розглянути у його відсутність, вимоги позову визнав повністю (а.с.16). З'ясувавши позиції сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд вважає вимоги позову обґрунтованими. Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 31.12.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців з позбавленням прав керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік, відповідно ст. 75, 104 КК України від призначеного основного покарання [PERSON] звільнено, якщо протягом однорічного іспитового строку він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обовязки (а.с.3-4). [PERSON] у зв'язку із заподіянням [PERSON] тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Гайсинської ЦРЛ з 10.05.2015 р. по 13.05.2015 р. (3ліжко/днів) та в травматологічному відділенні у Гайсинській ЦРЛ з 13.05.2015 р. по 20.05.2015 р. (7 ліжко/днів) з діагнозом політравма, забій лівої половини грудної клітки, забій живота, вартість медичного обслуговування за рахунок лікарні - 7860 грн. 76 коп.(а.с.5-7, 25). Спірні правовідносини регулюються ст.1206 ЦК України, за змістом якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Встановлені обставини свідчать, що витрати на лікування [PERSON] підлягають стягненню з відповідача на користь Гайсинської ЦРЛ шляхом зарахування до обласного бюджету Вінницької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

22.03.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 17872,82 грн. та 1600 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 10.10.2014, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 31.12.2016 становить 17872,82 грн. і складається з наступних сум: 10260,26 грн. заборгованість за кредитом; 5786,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 499,25 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 827,28 грн. штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1600 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.10.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір (а.с.6-31). Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 17872,82 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 10260,26 грн. заборгованість за кредитом; 5786,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 499,25 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 827,28 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 17872,82 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 1600 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

22.03.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 17875,63 грн. та 1600 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору № б/н від 31.08.2013, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 31.12.2016 становить 17875,63 грн. і складається з наступних сум: 298,25 грн. заборгованість за кредитом; 12649,97 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3600 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 827,41 грн. штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1600 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 31.08.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а.с.5-31. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 17875,63 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 298,25 грн. заборгованість за кредитом; 12649,97 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3600 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 827,41 грн. штраф (процентна складова),- а.с.4. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 17875,63 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 1600,00 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

22.03.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.09.2008 року зареєструвала шлюб із відповідачем, від подружніх відносин в них народилася дочка [PERSON] Відповідач добровільно не надає коштів на утримання малолітньої дочки, не піклується про її матеріальне забезпечення, тому просить стягувати з відповідача аліменти в примусовому порядку на утримання дитини в розмірі 1500 грн. до досягнення повноліття. В судовому засіданні\~ позивач [PERSON] позов підтримала та, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON]\~ в судовому засіданні\~ позов визнав частково та вказав, що не заперечує проти обовязку утримувати дочку, однак сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі не має можливості, так як не має постійного місця праці, його заробіток мінливий. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України\~ батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт перебування сторін у шлюбних відносинах з 20.09.2008\~ року, стверджує свідоцтво про шлюб, видане Новояворівською міською Радою Яворівського району Львівської області від 20.09.2008 року. Згідно актового запису про народження\~ [PERSON], [INFO], батьком дитини є [PERSON], що відповідачем не оспорюється.\~\~\~ Проживання малолітньої [PERSON] разом з матірю [PERSON] стверджується\~\~ поясненнями сторін, даними в судовому засіданні та довідкою про склад сімї, виданою ОСББ «Добрий-Господар». Відповідач\~ [PERSON] не має постійного місця праці, його щомісячний заробіток є мінливим, однак він є\~ здоровою та працездатною особою, інших аліментних зобовязань не має, а тому суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання дитини\~ в розмірі\~ по 800 грн щомісячно.\~ За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає частково до задоволення. Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

22.03.2017 р. [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на кв. [ADDRESS], посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини, що викладені нижче. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Судом встановлено, що заявником не надано належних та допустимих доказів щодо наміру відповідача здійснити відчуження (продаж) кв. [ADDRESS] на користь третіх осіб. З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

22.03.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] третя особа - Тернівський відділ державної виконавчої служби міста Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області /далі ДВС/, про виключення з акту опису та звільнення від арешту 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] В обґрунтування вказує що рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 10.02.2014 р. за нею визнано право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] як частку спільного, майна набутого під час проживання з [PERSON] без реєстрації шлюбу. У провадженні ДВС є виконавчий лист виданий 25.10.2012 р. Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] грошової суми на користь [PERSON] в ході якого накладено арешт на цілий житловий будинок [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи в свою відсутність. ДВС подало до суду заперечення з клопотанням про розгляд справи в відсутності представника. Вказує на законність накладення арешту яке відбулося до реєстрації права власності на частину будинку за [PERSON] Дослідивши письмові докази, суд вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено постановою про відкриття виконавчого провадження, рішенням суду, витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно що житловий будинок [ADDRESS] належитьпо ? частині як боржнику [PERSON] так і позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності. Згідно акту опису і арешту майна державного виконавця від 04.12.2015 р. накладено арешт на цілий житловий будинок який належав [PERSON] як боржнику по виконавчому провадженню Відповідно до ст.60 ч.1-2 Закону України «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно ст.391 ЦК України - власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином будинок належить не тільки боржнику, а й іншим особам, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна, яке їм належить. На підставі ст.ст.391 ЦК України, ст.60 ч.1-2 Закону України «Про виконавче провадження,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

22.03.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] (а.с. 1-2), в якому позивач просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття 24.09.2020 р. В судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала заяву, в якій\~ підтримала позов у повному обсязі та просила розглянути справу у її\~ \~ відсутності (а.с. 24). Відповідач\~ надав заяву, в якій визнав позовні вимоги, та заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 25). Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності нез'явившихся учасників судового розгляду. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходяться у шлюбі з 24.09.2013 р., мають дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8), який мешкає з позивачкою. Сторони на час звернення до суду не досягли домовленості з питання утримання дитини. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини. При цьому суд бере до уваги визнання позову відповідачем (а.с. 25). Відповідно до ст. 180 СК України закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

22.03.2017р. Заводським районним судом м.Миколаєва розглянута справа та постановлено рішення, яким частково задоволено позов [PERSON] та ухвалено стягнути\~з Державного бюджету України\~через Державну казначейську службу України\~шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500000грн. При постановлені рішення судом не було вирішено питання про судові витрати на користь держави. На підставі ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зокрема, з Державного бюджету України\~через Державну казначейську службу України в дохід держави слід стягнути 640грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

22.03.2017 року [PERSON] звернувсяз вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 21.04.2012 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, згідно якої позов визнала, просила розглядати справу без її участі. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 21.04.2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі ОМУЮ, актовий запис №261. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

22.03.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14.11.2008 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 534, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились у вересні 2016 року, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, також просила справу слухати без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.11.2008 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії 1-ФП № 045012 виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 14.11.2008 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні матері. Шлюбні відносини подружжя припинились у вересні 2016 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved