Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

24.03.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] обласної організації УТОГ, [PERSON] правління УТОГ, треті особи Бабушкінський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська, Кіровський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська, Первинна профспілкова організація [PERSON] обласної організації УТОГ про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди(а.с.2-11) Позивачі у позовній заяві та у судовому засіданні посилалися на те, що вони працювали в [PERSON] обласної організації УТОГ, а саме: [PERSON] на посаді художнього керівника [PERSON] обласного будинку культури глухих (УТОГ), який знаходиться на проспекті Кірова , 50- в м. Дніпропетровську, а [PERSON] та [PERSON] на посаді сторожів, але в квітні-травні 2014 року позивачів було звільнено за наказом голови [PERSON] обласної організації УТОГ [PERSON] з посад відповідно до п.1 ст 40 КЗпП України в звязку з скороченням штату. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2014 року, яке набрало законної сили, було скасовано накази про звільнення та поновлено позивачів на їх посадах. З врахуванням дати фактичного поновлення на роботі позивачі [PERSON] та [PERSON] перебували вимушеному прогулі в період з 30.04.2014 року по З0. 10.2014 року, а [PERSON] з 30.04.2015 року по 01.11.2014 року. Позивачі в цей час перебували на обліку у центрі занятості та отримували допомогу по безробіттю. Крім того, за час перебування у вимушеному прогулі позивачі зазнали з боку відповідачів значної моральної шкоди, оскільки не отримували заробітної плати, що ставило їх у досить скрутне матеріальне становище та змушувало принижуватися та брати гроші в борг для того, щоб оплатити комунальні послуги та купити продукти харчування, дії відповідачів спричинили приниження їх честі та гідності, незаконне звільнення з вини відповідачів із займаних посад завдало їм значних переживань та погіршення стану нервової системи, адже вони вимушені були захищати свої права та боротися за поновлення на роботі у судовому порядку, для захисту своїх прав вимушені були користуватися правовою допомогою, у звязку з чим вимушені були нести додаткові фінансові витрати. Враховуючи зазначене позивачі просили суд стягнути з [PERSON] обласної організації УТОГ та з [PERSON] правління УТОГ на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу 9\~922,50 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.; [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу 10\~596,88 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.; [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу 10\~230,60 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.(а.с.2-11) У судовому засіданні представник позивачі та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] обласної організації УТОГ у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачі при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу невірно застосували постанову КМУ від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати( останні зміни № 35 від 25.01.2012 року), в зв'язку з чим допустили арифметичні помилки при розрахунках, при цьому відповідач згоден виплатити позивачам середній заробіток за час вимушеного прогулу зазначеному позивачами з вирахуванням з даної суми вихідної допомоги, яка була їм виплачена при звільненні та виплати допомоги по безробіттю, яка буде стягнута з роботодавця в майбутньому. При цьому представник відповідача повністю заперечував проти позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки дані вимоги є безпідставними та не підтвердженими доказами(а.с.50-51) Відповідач [PERSON] правління УТОГ та третя особа Первинна профспілкова організація [PERSON] обласної організації УТОГ у судове засідання своїх представників не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Кіровського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська у судовому засіданні просила суд розглянути вказану справу на свій розсуд. Третя особа - Бабушкінський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська направили на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності(а.с.73-74) Вислухавши пояснення позивачів, представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали даної цивільної справи суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2014 року по справі № 203/3640/14-ц, судом скасовано наказ [PERSON] обласної організації глухих (УТОГ) № 42 від 29.04.2014року про звільнення [PERSON] з посади художнього керівника ОБК УТОГ згідно п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штату; наказ [PERSON] обласної організації глухих (УТОГ) №44 від 29.04.2014р. про звільнення [PERSON] з посади сторожа згідно п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штату та наказ [PERSON] обласної організації глухих (УТОГ) №55 від 15.05.2014р. про звільнення [PERSON] з посади сторожа згідно п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штату, а також поновлено [PERSON] на посаді художнього керівника ОБК УТОГ з 29.04.2014 року в [PERSON] обласній організації УТОГ в м. Дніпропетровську по пр. Кірова, буд. 50- в; [PERSON] на посаді сторожа з 29.04.2014 року в [PERSON] обласній організації УТОГ в м. Дніпропетровську по пр. Кірова, буд. 50- в та [PERSON] на посаді сторожа з 15.05.2014 року в [PERSON] обласній організації глухих (УТОГ) в м. [PERSON] по пр. Кірова, буд. 50- в. Вказане рішення було залишено без змін рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 року(а.с.28-34) Встановлено, що при звільненні [PERSON] отримала вихідну допомогу у розмірі - 1575.00 грн., [PERSON] 1668,89 грн. та [PERSON] 1691,61 грн., що підтверджується довідкою № 77 від 14.04.2015 року та визнанням даного факту сторонами(а.с.52) Судом встановлено, що [PERSON] з 29.10.2014 року поновлена на посаді художнього керівника ОБК УТОГ, [PERSON] з 29.04.2014 року на посаді сторожа в [PERSON] обласній організації УТОГ та [PERSON] з 31.10.2014 року на посаді сторожа в [PERSON] обласній організації УТОГ, що підтверджується копіями наказів (а.с.40-42) У судовому засіданні встановлено, що розмір середньої заробітної плати [PERSON] за час вимушеного прогулу за період з 30.04.2014 року по 30.10.2014 року складає 9\~922,50 грн.; [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу 10\~596,88 грн. та [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу 10\~230,60 грн., що підтверджується копіями довідок та поясненнями сторін (а.с.35-39,125-130) Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами КЗпП України, положеннями укладеного між сторонами контракту. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ті обставини. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Конституції України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці». Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується . Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 КзпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст. 94 КзпП та ст.. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ст.. 97 КЗпП та ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Також статтею 97 КЗпП передбачено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. За змістом ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Згідно ст.. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу провадиться відповідно до абз. «з» п. 1.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100. Відповідно до п. 2 Порядку № 100 у разі обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до пп. 2, 3 Порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2001 р. № 439, оплата днів тимчасової непрацездатності застрахованій особі провадиться за основним місцем роботи у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати за робочі дні (години) згідно з графіком роботи, що припадають на дні тимчасової непрацездатності. Підставою для оплати днів тимчасової непрацездатності є виданий в установленому порядку листок непрацездатності. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд при розгляді справи виходить з того, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому суд враховує Положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348) Суд вважає [PERSON] обласну організацію УТОГ належним відповідачем, зважаючи на те, що даний відповідач у судовому засіданні особисто через представника підтвердив свій обовязок у виплаті позивачам середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд при визначені розміру середнього заробітку приймає за основу довідки надані позивачами та представником відповідача, зважаючи на те, що правильність обчислення на час судових дебатів не оспорювалась сторонами. При цьому суд вважає, що позовні вимоги позивачів про стягнення з відповідачів повної суми середнього заробітку без вирахування вихідної допомоги незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позиції відповідача, що з суми середнього заробітку необхідно вирахувати також суму допомоги по безробіттю, оскільки в подальшому до нього як роботодавця від Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська та Кіровського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська буде предявлена вимога про повернення даної суми, то суд вважає це не суттєвим, оскільки в подальшому, враховуючи висновки викладені в даному рішенні суду та те, що суми виплат не стягнуті з позивачів, дасть право третім особам предявити вимоги, в тому числі у судовому порядку, про поверхня коштів до осіб яким вони були виплачені, а саме позивачів. Таким чином, оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності та враховуючи, вищенаведене, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] обласної організації УТОГ на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 29.04.2014 року по 30.10.2014 року 8\~347,50 грн. (9\~922,50 грн. 1575 грн.); на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 29.04.2014 року по 30.10.2014 року 8\~927,99 грн. (10\~596,88 грн. 1\~668,89 грн.) та на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 29.04.2014 року по 01.11.2014 року 8\~538,99 грн. (10\~230,60 грн. 1\~691,61 грн.) Вирішуючи вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що внаслідок незаконного звільнення та перебування позивачами у вимушеному прогулі без отримання заробітної плати, позивачам була завдана моральна шкода, яка полягає для них у принижені честі та гідності, необхідності захищати свої права у судовому порядку, необхідності брати грошові кошти в борг, необхідністю вчиняти дії щодо оформлення допомоги по безробіттю, а тому суд вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивачів у рахунок відшкодування моральної шкоди по 1000 грн. кожному, а у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивачу - відмовити. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 року № 4 (із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5), згідно з яким ця шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи питання судових витрат суд,

Outcome: approved