overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

23 червня 2020 року [PERSON] звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 26 грудня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 257. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що у них з відповідачем є дочка - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки припинені, мешкають окремо. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою від 03.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі в порядку спрощеного позовного провадження на 23.07.2020. Позивач у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову і розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 26 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] , у відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 257 ( а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] ( а.с.9). Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За час подружнього життя сторонами не створено дружної родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні стосунки припинено, мешкають окремо. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

23 червня 2020 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до [PERSON] про відшкодування витрат державного бюджету. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що громадянка України [PERSON] надавала сприяння у перебуванні на території України громадянину Республіки Таджикистан [PERSON] , який був нелегальним мігрантом на той час. Відповідачка була обізнана про те, що громадянин Республіки Таджикистан [PERSON] є нелегальним мігрантом та знаходиться на території України з порушенням міграційного законодавства. 07 листопада 2019 року [PERSON] витворений за межі території України на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області про примусове видворення за межі України із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства (справа № 263/13218/19). 19 вересня 2019 року відносно відповідачки складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 206 КУпАП, постановою її було визнано винною та нею сплачено штраф у розмірі 5100 гривень. Громадянин Республіки Таджикистан [PERSON] видворений за межі території України 07 листопада 2019 року, про що свідчить акт про повернення пасажира. Згідно з актом про фактичне здійснення витрат про примусове видворення іноземців (особи без громадянства) за рахунок власних коштів особи чи приймаючої сторони складає 0 гривень, а за рахунок державного бюджету 13189 гривень. На підставі акту про фактично здійснені витрати про примусове видворення іноземців (особи без громадянства) Головним управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області відповідачці надісланий лист від 13 грудня 2019 року, яким запропоновано в досудовому порядку, добровільно сплатити витрати бюджету на примусове видворення іноземця. 19 грудня 2019 року відповідачка звернулася до позивача із заявою, в якій зазначила про відмову сплачувати витрати державного бюджету на примусове видворення [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

23\~червня\~2020\~року\~позивач\~звернувся до\~суду\~з\~вищевказаним позовом\~в\~якому\~просив суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу)\~ відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 281 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає. Для нормального повноцінного життя дитині потрібне відповідне харчування, одяг та багато інших речей. Позивачці дуже важко забезпечувати дитину усім необхідним, тому вона змушена звернутися до суду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої, другої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. З урахуванням вимог\~ст. 141 ЦПК України\~та задоволення позову позивачки, яка в даному випадку звільнена від сплати судового збору по розгляду позовних вимог щодо стягнення аліментів, з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

23 червня 2020 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 жовтня 2018 року Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 161, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, на теперішній час відповідачка вже мешкає з іншим чоловіком тому подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] . 14 липня 2020 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі, призначено перше судове засідання на 02 вересня 2020 року. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовом повністю згодна. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 30 жовтня 2018 року Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 161, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , актовий запис № 38 (а.с.7). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

23 червня 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 серпня 2008 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне сімейне життя між ними поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з лютого 2020 року. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю і тому позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе. Ухвалою від 07 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 8). У судове засідання сторони не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Встановлено, що 30 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 376, прізвища після державної реєстрації шлюбу у чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 2). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київські області (а. с. 3). Крім того, у судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 420 гривень 40 копійок (а. с. 4). В іншій частині понесені судові витрати позивач згідно з поданою письмовою заявою залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

23 червня 2020 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 листопада 1993 року Відділом РАЦС Первомайського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 340, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного через різні погляди на сімейне життя та сварки, які постійно відбуваються в сім`ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. 14 липня 2020 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі, призначено перше судове засідання на 02 вересня 2020 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча судом належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без його участі до суду не надходило, як не надходило і заперечень проти позову, відзиву у встановлений судом строк не надано. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 12 листопада 1993 року Відділом РАЦС Первомайського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 340, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Судові витрати по справі розподілити між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

23 червня 2021 року [PERSON] звернулась до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вимоги обґрунтовано тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . При виготовлені первісного технічного паспорту на зазначену квартиру, помилково зазначили, що квартира трикімнатна, замість двокімнатної. Під час виготовлення свідоцтва про право власності на квартиру було взято до уваги технічний паспорт з помилкою, а тому у свідоцтві також помилково зазначено про належність їй на праві приватної власності трикімнатної квартири. Наявність розбіжностей у свідоцтві про право власності та в новому технічному паспорті позбавляє її можливості здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру, а тому вона змушена звернутися до суду з вказаною заявою. Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення заяви. Представник заінтересованої особи - Чорноморської сільської ради об`єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області, в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення № 62 від 25 вересня 2003 року Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області Бардіній О.М. передано у приватну власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 8). 10 листопада 2020 року за замовленням заявниці Очаківською районною філією КП ММБТІ були проведені поточні інвентаризаційні роботи на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . Результатами обстеження саном на 10 листопада 2020 року встановлені наступні показники: двокімнатна квартирна загальною площею 52.90 кв.м., житловою площею 27.80 кв.м. Станом на 28 грудня 2012 року право власності зареєстроване за заявницею та реєстрація не скасовувалась (а.с. 13). 03 грудня 2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, за змістом якого їй належить на праві приватної власності трикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 6,7). З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що вказана квартира є двокімнатною (а.с. 9-11). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки не помилка щодо зазначення типу квартири позбавляє її можливості внести відомості до реєстру нерухомого майна. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею права на розпорядження належного їй на праві приватної власності нерухомого майна, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що квартира [ADDRESS] , є двокімнатною, а тому заява про встановлення цього факту підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

23 червня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 20 вересня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №548. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини не підтримують більше двох років, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 24.06.2021 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, якою не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, наполягав на розірванні шлюбу. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 вересня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №548. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, діаметрально протилежних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони з 2019 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вимог щодо компенсації понесених судових витрат з боку позивача заявлено не було.

Outcome: approved