Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Львівської міської ради, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення, оформлене протоколом Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради №33 від 31.03.2017 року про погодження межі між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35 в м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] є власником житлового будинку № 35 на вул. Городницькій в місті Львові. [PERSON] є власником житлового линку № 35а на вул. Городницькій в місті Львові. Обидва будинки розташовані на одній земельній ділянці площею 1125,2 кв.м. Дана земельна ділянка знаходиться в користуванні [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] ухвали Львівської міської ради від 14.07.2015 року № 4954, [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для оформлення землекористування на земельну ділянку, яка раніше була надана у користування для обслуговування індивідуального житлового будинку. Аналогічний дозвіл було надано [PERSON] ухвалою Львівської міської ради від 30.12.2015 року № 113. Одним із документів, з яких складається проект землеустрою для оформлення землекористування на земельну ділянку, є акт погодження меж між суміжними землекористувачами. Між позивачем та третьою особою не досягнуто згоди щодо межі між земельними ділянками, які знаходяться в їхньому користуванні. У зв'язку з цим [PERSON] звернулася в грудні 2016 року до Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради для вирішення спору щодо погодження межі між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35. Засідання Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради, на яких розглядалося дане питання, відбулися 16.12.2016 року та 04.01.2017 року. [PERSON] з протоколу № 26 засідання Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 04.01.2017 року, комісія рекомендувала сторонам земельного спору у двохмісячний термін погодити межі земельними ділянками на вул. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35 на умовах добросусідства. У випадку відмови власника житлового будинку № 35 на вул.. Городницькій у погодженні межі земельної ділянки на вул. Городницькій, 35а, [PERSON] було рекомендовано повторно звернутися на Узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів. 07.03.2017 року [PERSON] повторно звернулася до Узгоджувальної комісії для вирішення спору щодо погодження межі між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35. Вказане звернення мало розглядатися на засіданні Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради 17.03.2017 року о 15.00 год. Цього дня засідання не відбулося. Наступне засідання Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів було призначене на 31.03.2017 року. Перед тим, а саме 23.03.2017 року [PERSON] звернулася до секретаря Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради [PERSON] з проханням призначити розгляд спору в частині узгодження меж між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35 та вул.. Городницькій, 35а за зверненням [PERSON] після 15.04.2017 року. Своє звернення [PERSON] аргументувала тим, що землевпорядна організація, до послуг якої вона звернулася, не готова завершити підготовку документів по розподілу спірної земельної ділянки раніше 15.04.2017 року. [PERSON] з протоколу № 33 засідання Узгоджувальної комісії для вішення земельних спорів від 31.03.2017 року, комісія заслухала звернення [PERSON] від 07.03.2017 року про вирішення земельного спору в частині узгодження меж між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35 та звернення [PERSON] від 23.03.2017 року про відкладення розгляду земельного спору. За результатами розгляду вказаних звернень Узгоджувальна комісія прийняла рішення погодити межу між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35 (межа по лінії Б-В) з обмеженнями без права загромадження доступу до житлового будинку № 35 на вул. Городницькій відповідного до представленого [PERSON] акту встановлення узгодження меж земельної ділянки на вул. Городницькій, 35а від 23.09.2016 року (виконавець робіт ТзОВ «Ордо Плюс»). Позивач не згідна з прийнятим рішенням Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів. Так, позивач вважає, що розгляд спору щодо межі між земельними ділянками на вул.. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35 без врахування її звернення про призначення розгляду спору після 15.04.2017 року, у зв'язку з тим, що землевпорядна організація не встигає завершити підготовку документів по розподілу спірної земельної ділянки, порушує її право на захист, передбачене статтею 160 Земельного кодексу України та пунктом 5.1. Положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів. Не врахувавши вказане звернення. Узгоджувальна комісія порушила право на подання документів та доказів, які обґрунтовують позицію позивача. Крім того, [PERSON] вважає, що неможливість своєчасного подання нею документів для обєктивного, неупередженого та законного вирішення спору Узгоджувальною комісією є поважною причиною для відкладення такого розгляду. Наявність поважної причини передбачає відкладення розгляду спору, про що прямо зазначено у частині 2 статті 159 Земельного кодексу України та в пункті 4.2. Положення про Узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів. Враховуючи вищевикладене, вимушена звернутися до суду. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила, підтримавши письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відомостей про причину їх неявки немає. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Стаття 41 Конституції гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. [PERSON] положень ч.1ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Положеннями ч.3 та ч.5 ст. 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. [PERSON] ст. 159 ЗК України, земельні спори розглядаються органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у місячний термін з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. Вищевказані норми також закріплені у Положенні про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів, затвердженого Ухвалою Львівської міської ради №298 від 17.03.2016 року. Крім того, ухвалою Львівської міської ради № 1826 від 14.11.2012 року відповідно до вимог ст. 144 Конституції України, пп. 34 п.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 158, 159, 160, 161 ЗК України визначено персональний склад узгоджувальної комісії з вирішення земельних спорів та затверджено положення про неї, відповідно до п.п. 1.1, 1.4, 1.5 якого узгоджувальна комісія для вирішення земельних спорів утворюється міською радою на термін повноважень міської ради, рішення узгоджувальної комісії є підставою для прийняття ухвали міської ради, та є обовязковими для виконання усіма органами виконавчої влади, місцевого самоврядування та підприємствами, установами, організаціями, представники яких є членами комісії та усіма субєктами звернення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що, розглядаючи земельні спори, узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів Львівської міської ради діє від імені Львівської міської ради, отже, у випадку оскарження її рішень в судовому порядку належним відповідачем є Львівська міська рада. Крім того, рішення на переконання суду, оскільки рішення узгоджувальної комісії відповідно до п.п. 1.4, 1.5 Положення про неї є підставою для прийняття ухвали міської ради, та є обовязковими для виконання усіма органами виконавчої влади, місцевого самоврядування та підприємствами, установами, організаціями, представники яких є членами комісії та усіма субєктами звернення, то такі рішення самі по собі породжують певні права та обовязки визначеного Положенням кола осіб, а, отже, можуть бути предметом самостійного оскарження не залежно від того, чи були на підставі цих рішень прийняті рішення Львівської міської ради. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 35 на вул. Городницькій в місті Львові. Третя особа [PERSON] є власником житлового линку № 35а на вул. Городницькій в місті Львові. Обидва будинки розташовані на одній земельній ділянці площею 1125,2 кв.м. Дана земельна ділянка знаходиться в користуванні [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] ухвали Львівської міської ради від 14.07.2015 року № 4954, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для оформлення землекористування на земельну ділянку, яка раніше була надана у користування для обслуговування індивідуального житлового будинку. Аналогічний дозвіл було надано [PERSON] ухвалою Львівської міської ради від 30.12.2015 року № 113. Також судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] не досягнуто згоди щодо межі між земельними ділянками, які знаходяться в їхньому користуванні. У зв'язку з тим, [PERSON] звернулася в грудні 2016 року до Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради для вирішення спору щодо погодження межі між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35 у м. Львові. Засідання Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради, на яких розглядалося дане питання, відбулися 16.12.2016 року та 04.01.2017 року. [PERSON] з протоколу № 26 засідання Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 04.01.2017 року, комісія рекомендувала сторонам земельного спору у двохмісячний термін погодити межі між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35 на умовах добросусідства. У випадку відмови власника житлового будинку № 35 на вул.. Городницькій у погодженні межі земельної ділянки на вул. Городницькій, 35а, [PERSON] було рекомендовано повторно звернутися на Узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів. 07.03.2017 року [PERSON] повторно звернулася до Узгоджувальної комісії для вирішення спору щодо погодження межі між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35 у м. Львові. Вказане звернення мало розглядатися на засіданні Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради 17.03.2017 року о 15.00 год., однак цього дня засідання не відбулося. Наступне засідання Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів було призначене на 31.03.2017 року. Перед тим, а саме 23.03.2017 року [PERSON] звернулася до секретаря Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради [PERSON] з проханням призначити розгляд спору в частині узгодження меж між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35 та вул.. Городницькій, 35а за зверненням [PERSON] після 15.04.2017 року. Своє звернення [PERSON] аргументувала тим, що землевпорядна організація, до послуг якої вона звернулася, не готова завершити підготовку документів по розподілу спірної земельної ділянки раніше 15.04.2017 року. [PERSON] з протоколу № 33 засідання Узгоджувальної комісії для вішення земельних спорів Львівської міської ради від 31.03.2017 року, комісія заслухала звернення [PERSON] від 07.03.2017 року про вирішення земельного спору в частині узгодження меж між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35 та звернення [PERSON] від 23.03.2017 року про відкладення розгляду земельного спору. За результатами розгляду вказаних звернень Узгоджувальна комісія прийняла рішення погодити межу між земельними ділянками на вул. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35 (межа по лінії Б-В) з обмеженнями без права загромадження доступу до житлового будинку № 35 на вул. Городницькій відповідного до представленого [PERSON] акту встановлення узгодження меж земельної ділянки на вул. Городницькій, 35а від 23.09.2016 року (виконавець робіт ТзОВ «Ордо Плюс»). Однак позивачка не згідна з прийнятим рішенням Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради. Так, в судовому засіданні встановлено, що вирішення земельного спору щодо узгодження меж між земельними ділянками на вул.. Городницькій, 35а та вул. Городницькій, 35 у м. Львові проводилось без врахування звернення позивача [PERSON] про призначення розгляду спору після 15.04.2017 року, у зв'язку з тим, що землевпорядна організація не встигає завершити підготовку документів по розподілу спірної земельної ділянки, а відтак порушує право позивача на захист, передбачене статтею 160 Земельного кодексу України та пунктом 5.1. Положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів. Не врахувавши вказане звернення, Узгоджувальна комісія порушила право на подання документів та доказів, які обґрунтовують позицію позивача. Крім того, на думку суду, неможливість своєчасного подання позивачем документів для обєктивного, неупередженого та законного вирішення спору Узгоджувальною комісією є поважною причиною для відкладення такого розгляду. Наявність поважної причини передбачає відкладення розгляду спору, про що прямо зазначено у частині 2 статті 159 Земельного кодексу України та в пункті 4.2. Положення про Узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що відповідно до положення про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів, основною формою їх діяльності є засідання; основним документом, який створює комісія, є протокол. За результатами розгляду спорів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, додержання громадянами правил добросусідства узгоджувальна комісія готує своє рішення, яке оформляється відповідно до протоколу і яке підписують голова та секретар узгоджувальної комісії. Рішення узгоджувальної комісії є підставою для прийняття ухвали міської ради. Відтак, доводи представника відповідача в тому, що рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів не впливає на взаємовідносини сторін, не заслуговують на увагу суду, оскільки рішення є підставою для прийняття ухвали міської ради. Представник відповідача, заперечуючи позов, у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надав жодного доказу, який би дозволив суду прийти до однозначного висновку про правомірність прийнятого 31.03.2017 року рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради, яким надано перевагу третій особі у розподілі межі спірної земельної ділянки, порушивши право рівності захисту права на землю. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, на думку суду доводи позивачів знайшли своє ствердження у судовому засіданні та в повній мірі відповідають матеріалам справи, відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved