Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

23 вересня 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/07-186/155274 від 29.01.2008 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 29.01.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (у зв'язку із прийняттям статуту у новій редакції - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») в особі Орджонікідзевського відділення Донецької обласної дирекції та [PERSON] укладений кредитний договір №014/07-186/155274. Згідно умов кредитного договору їй були надані кредитні кошти у сумі 30 457,20 доларів США строком погашення до 29.01.2015 року зі сплатою 14 % річних за користування кредитним коштами. З метою забезпечення повернення кредиту, 06.04.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №014/07-186/155274/3, за умовами якого відповідач взяв на добровільних засадах на себе зобов'язання перед Банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до законодавства та умов договору поручитель [PERSON] несе солідарну відповідальність перед Банком нарівні з Боржником за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, 12 червня 2009 року між Кредитором та відповідачем [PERSON] була укладена додаткова угода №2 та 23 вересня 2010 року додаткова угода №4 до кредитного договору №014/07-186/155274 від 29.01.2008 р., згідно якої Боржнику тимчасово було зменшено розмір щомісячного платежу за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку погашення Кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї додаткової угоди та її невід'ємною частиною. На підставі п.17.4 кредитного договору, всі додатки до кредитного договору, додаткові угоди до нього, а також Умови кредитування є невід'ємною частиною кредитного договору . Станом на 05.08.2013 року [PERSON] свої зобов'язання щодо Графіку погашення кредитної заборгованості не виконує, у зв'язку з чим, заборгованість перед позивачем становить 22 288,21 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ (7,9930) станом на 05.08.2013 р. складає 178 149,66 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 20 183,01 доларів США (еквівалентно - 161 322,80 грн.), заборгованість за відсотками - 1 452,50 доларів США (еквівалентно - 11 609,83 грн.), пеня за прострочення кредиту та відсотків - 652,70 доларів США (еквівалентно - 5217,03 грн.). 13 грудня 2012 року на адресу відповідачів був надісланий лист - попередження, але до теперішнього часу ними не було здійснено жодних дій, щодо усунення порушень зобов'язання або повернення кредиту та інших належних платежів. На підставі викладеного, посилаючись на норми законодавства, просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» суму заборгованості по кредитному договору №014/07-186/155274 від 29.012008 року в розмірі 22 288,21 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ (7,9930) станом на 05.08.2013 р. складає 178 149,66 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 781,50 грн. Представник позивача Васильченко О.І., який діє на підставі довіреності, в судовому засідання надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Також вказував на те, що договір про внесення змін №01 від 24.04.2009 р. до договору іпотек №014/07-186/155274 від 30.01.2008 року, забезпечує вимоги іпотеко держателя - Банку з кредитного договору від 29.01.2008 року. Іпотекою було нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], яке було продано [PERSON] Посилання відповідача на те, що начебто банк грошову суму в розмірі 127888,00 грн., яка вказана у договорі купівлі - продажу предмета іпотеки від 04.02.2013 р. не вказав у розрахунку заборгованості, не можна взяти до уваги, оскільки еквівалент 16 000 доларів США є рівнозначною сумі 127 888,00 грн., тобто вказану суму грошей банк отримав один раз 31.01.2013 р. та надав клієнтові відповідну квитанцію. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти задоволення позовних вимог в ході розгляду справи пояснювала, що нею було сплачено на користь банку 16 000 доларів США, а залишок боргу у розмірі 127 888 грн. було передано банку покупцем при укладанні договору купівлі - продажу від 04.02.2013 року та кредит було закрито, тому позовні вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» задоволенню не підлягають. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідачем за кредитним договором була сплачена грошова сума двічі, а саме: 31 січня 2013 року в розмірі 16 000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією та 04 лютого 2013 року в розмірі 127 888,00 грн., що підтверджується договором купівлі - продажу іпотечного майна по вул. Олімпійська. Арешт з вказаного майна був знятий банком, після сплати грошової суми 31 січня 2013 року, а штрафні санкції за кредитним договором банк обіцяв списати. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, за участю його представника [PERSON] Також вказав, що не визнає позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, в судовому засіданні вказувала на те, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. 29 січня 2008 року був укладений кредитний договір, за яким поручителем виступає [PERSON] За вказаним договором було залогове майно, яке було продано та погашена сума заборгованості. Розрахунок позивача не відповідає дійсності, оскільки відповідачем [PERSON] сума боргу була сплачена двічі: 31.01.2013 року в розмірі 16 000 доларів США, після якої банком було знято арешт з нерухомого майна, та 04.02.2014 року після укладення договору купівлі - продажу. Однак остання грошова сума банком в розрахунку заборгованості вказана не було. Таким чином, заборгованість за кредитним договором була сплачена у повному обсязі. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. З'ясувавши думку сторін щодо позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 29 січня 2008 року, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (у зв'язку із затвердженням статуту у новій редакції, зареєстрованому НБУ 04.11.2009р. - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ) та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/07-186/155274, під заставу нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS], за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 30 457,20 доларів США строком до 29 січня 2015 року та зі сплатою відсотків у розмірі 14 % річних. Відповідач [PERSON] була ознайомлена із умовами зазначеного кредитного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його користування, що підтверджується її особистим підписом в зазначеному договорі. Сторонами не оспорювалось, що 12 червня 2009 року та 23 вересня 2010 року, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] були укладені додаткові угоди №02 та №04, відповідно, до Кредитного договору №014/07-186/155274 від 29 січня 2008 року. 06 квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки №014/07-186/155274/3, за умовами якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], яки виникають з умов Кредитного договору №014/07-186/155274 від 29 січня 2008 року. Пунктом 3.1 вищевказаного договору поруки встановлено, що сторони Договору визначають, що у випадку невиконання Боржником всіх або окремих взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1,2 ст. 536 ЦПК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно умов договору та вимогами Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданої позивачем, за кредитним договором №014/07-186/155274 від 29 січня 2008 року загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 05 серпня 2013 року становить 22 288,21 доларів США, що за курсом НБУ на 05 серпня 2013 року складає 178 149,66 гривень, з яких заборгованість за кредитом - 20 183,01 доларів США що за курсом НБУ на 05.08.2013 року становить 161322,80 гривень; заборгованість за відсотками - 1452,50 доларів США що за курсом НБУ на 05.08.2013 року становить 11609,83 гривень; пеня - 652,70 доларів США що за курсом НБУ на 05.08.2013 року становить 5217,03 гривень. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі порушили умови договору, в наслідок чого склалась заборгованість перед ПАТ «Райффайзен банк Аваль» у сумі 22 288,21 доларів США, що еквівалентно 178 149,66 грн., яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача. Посилання відповідачів та їх представників про сплату боргу за кредитним договором, шляхом внесення грошових сум 31.01.2013 та 04.02.2014 року в рахунок погашення заборгованості, суд не може взяти до уваги з наступних підстав. Відповідно до ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до квитанції №15FК21323 від 31 січня 2013 року, [PERSON], в рахунок поповнення поточного рахунку для подальшого погашення кредиту, було внесено на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошову суму в розмірі 16 000 доларів США, що еквівалентно 127 888,00 грн. 04 лютого 2013 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений договір купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого продавець як іпотеко держатель продав, а покупець купив об'єкт нерухомості, а саме: квартиру [ADDRESS]. В п. 2 вказаного договору вказано, що квартира, що відчужується, є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки №014/07-18/6/155274/1 укладеного між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] Пунктом 3 вищенаведеного договору купівлі - продажу встановлено, що продаж квартири вчиняється за суму, попередньо погоджену між продавцем та боржником, яка становить 127 888,00 грн., без ПДВ, яка сплачена покупцем в повному обсязі. Формулювання п. 3 договору купівлі -продажу не дають суду підстав беззастережно прийти до висновку що сума в розмірі 127 888 грн. була передана покупцем ПАТ «Райффайзен банк Аваль» саме при укладанні договору купівлі - продажу 04.02.2013 року. Крім того, відповідачка в судовому засіданні не заперечувала що обтяження на іпотечне майно було знято банком тільки після отримання 16 000 доларів США 31 січня 2013 року. Таким чином, факт і розмір утворення заборгованості, із врахуванням курсу гривні НБУ по відношенню до долара США, підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачами будь-якими належними і допустимими доказами в сенсі ст.ст. 58-59 ЦПК України. Доводи позивача щодо отримання грошових коштів 31.01.2013 року тільки в розмірі 16 000 доларів США, що еквівалентно 127 888,00 грн., відповідачкою в судовому засіданні не спростовано. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір в розмірі 1781,50 гривень, тобто з кожного по 890,75 грн., що був сплачений останнім при зверненні до суду. На підставі ст. 526, 536, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved