Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

22 серпня 2017 року позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, згідно якого просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. \~Згідно ст.105 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Ст.109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України,\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як слідує з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] із відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 1994 року. Шлюб зареєстровано в Покровському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №349. Від даного шлюбу подружжя мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Сумісне життя у позивача з відповідачем не склалось, оскільки вони перестали розуміти один одного та мають різні погляди на подружнє життя. З 29 червня 2017 року між позивачем та відповідачем були припинені шлюбні відносини остаточно і з цього часу вони проживають окремо один від одного, спільне господарство ними не ведеться. На думку позивача його примирення з відповідачем та збереження сімї неможливе. Відповідач, згідно поданої до суду письмової заяви, проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом\~ст.55 СК України\~зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~ Враховуючи наведені обставини, а також відсутність заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved