Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

23 вересня 2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь 1/2 додаткових витрат на дитину [PERSON] , а саме 18 567,84 грн. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у сторін є спільна дитина, яка проживає з позивачем. Відповідач відсторонився від виконання своїх обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. З народження сину було встановлено діагноз і він потребує раз на рік (до 2017 року двічі на рік) обстеження у лікаря-кардіолога. Відповідач цими обставинами ніколи не цікавився та матеріальної допомоги не надавав. Аліменти, які сплачує відповідач вистачає лише на продукти харчування. Дитина лікується, навчався в Миколаївському економічному ліцеї №2 де позивач сплачувала благодійні внески до Піклувального товариства «АНТЕЙ», відвідує курси англійської мови, навчався в ІТ - школі для дітей. Загальна сума додаткових витрат на дитину за період з 20.09.2019 по 20.09.2020 складає 37 135,68 грн. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, не спілкується з ним, додаткових коштів не надавав, у зв`язку чим позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні позовній заяві, однак зазначила, що не підтримує стягнення витрат на одяг, взуття та харчування. Також пояснила, що на теперішній час заборгованість по аліментам відповідачем сплачена. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплатити за лікування та навчання 10 000 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано 17.01.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.02.2021 року, складеним державним виконавцем Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Єльніковою А.М. при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 05.10.2017 року по справі №487/4034/17 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманні неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.09.2017 року і до повноліття, здійснено розрахунок заборгованості за спати аліментів, яка станом на 31.01.2021 року відсутня. Позивач у своєму позові зазначає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, та вона понесла додаткові витрати на утримання дитини за період з 20.09.2019 року по 20.09.2020 року, в зв`язку з його навчанням на курсах англійської мови, в школі та необхідністю лікування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (розвиток здібностей), що потребує додаткових матеріальних витрат. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. В даному випадку позивач зазначає про здібність дитини до вивчення іноземних мов, а тому витрати на сплату курсів англійської мови є додатковими витратами. Так само і витрати на навчання в «ІТ-школі для дітей» є додатковими витратами (на загальну суму 22000 грн.). Такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню. Також витрати на обстеження дитини, пов`язані із наявною у [PERSON] хвороби серця, лікування ГРЗ відносяться до додаткових витрат. Однак, позивачем не надано доказів необхідності щорічного медичного обстеження дитини (електрокардіограма, УЗД серця, консультації у кардіолога), призначення лікарем певних препаратів для лікування ГРЗ, копії квитанцій про придбання яких надано позивачем, а відтак не підлягають задоволенню. Так само позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення додаткових витрат по школі (130 грн. на місяць 4 місяці), внесення благодійних внесків у Миколаївському економічному ліцеї №2. Витрати на придбання одягу та взуття в сумі 8419,40 грн., на канцелярські товари для школи - 443,40 грн., не є додатковими витратами на дитину, оскільки це не викликано особливими обставинами у розумінні ст.185 СК України, а відноситься до звичайних витрат для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, що передбачені стягненням аліментів з батька дитини, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Таким чином, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, та з урахуванням наданих позивачем доказів, суд приходить до переконання, що Ѕ частина понесених позивачем додаткових витрати на оплату для сина курсів англійської мови та навчання в «ІТ-школі для дітей» (22000/2), підлягає стягненню з відповідача, в загальній сумі 11 000 грн. Підсумовуючи викладене, позов належить задовольнити частково. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 908 грн.

Outcome: partial