Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

22.11.2017 [PERSON], звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 26 жовтня 1991 року у Миргородському міському відділі ЗАГС Полтавської області із [PERSON], актовий запис № 341 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26 жовтня 1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них є повнолітній син [PERSON] [INFO]. Неповнолітніх дітей немає. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає, що сімейне життя не склалося на ґрунті психологічного несу місництва характерів. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати (а.с. 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. (а.с. 25). В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним,тому позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 26 жовтня 1991 року позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Севостьянова) та [PERSON] зареєстрували шлюб в Миргородському міському відділі ЗАГС Полтавської області та зроблено запис за № 341 (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Татарнікова», суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «Татарнікова ». Відповідно до ст.114 ЦПК України стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 640 гривень 00 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved