Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

24.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Амвросіївський комбікормовий завод» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, компенсації за затримку виплати заробітної плати, а також про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 13.07.2009 року до 21.08.2013 року [PERSON] працював механіком в ПАТ «Амвросіївський комбікормовий завод». В день звільнення заробітна плата виплачена [PERSON] не була. На теперішній час заборгованість із заробітної плати складає 4250 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Крім того [PERSON] просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки у видачі трудової книжки та заробітної плати по день ухвалення рішення. Також [PERSON] вважає, що діями ПАТ «Амвросіївський комбікормовий завод» йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 500 грн. та просить стягнути на свою користь. Ухвалою від 05.03.2014 року прийнято відмову [PERSON] від позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди та закрито провадження в цій частині. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги щодо стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати і просив їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали та пояснили, що причиною несвоєчасної та неповної виплати заробітної плати стало скрутне матеріальне становище підприємства. Проте, заборгованість із заробітної плати частково виплачена та складає 3252 грн. 49 коп. Заслухавши позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 13.07.2009 року позивача прийнято на роботу в ВАТ «Амвросіївський комбікормовий завод» на посаду механіка ремонтної дільниці № 2. 14.05.2012 року ВАТ «Амвросіївський комбікормовий завод» реорганізовано в ПАТ «Амвросіївський комбікормовий завод» 21.08.2013 року позивача було звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач в період з 13.07.2009 року по 21.08.2013 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, що підтверджується поясненями сторін та трудовою книжкою позивача. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженним ним органом, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства або уповноваженний ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю. Статтєю 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх належних йому до виплати сум здійснюється підприємством в день звільнення. В судовому засіданні встановлено, що в день звільнення остаточний розрахунок з позивачем здійснено не було. На день звільнення нарахована але не виплачена позивачу заробітна плата становила 7650 грн. З довідки ПАТ «Амвросіївський комбікормовий завод» вбачається, що станом на 05.03.2014 року відповідач має перед позивачем заборгованість із заробітної плати в розмірі 3252 грн. 49 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач був звільнений 21.08.2013 року. Належні при звільненні суми до деперішнього часу в повному обсязі йому не виплачені. Тому середній заробіток обчислюється, виходячи із заробітної плати позивача за липень та серпень 2013 року. Заробітна плата за ці два місяці складає 1791 грн. 46 коп., фактично відпрацьовано позивачем 37 днів. Середньоденна заробітна плата позивача перед звільненням складала 48 грн. 40 коп. (1791,46 грн. / 37 днів). З дня звільнення по день розгляду справи минуло 144 робочих дня. Тому середній заробіток складає 6969 грн. 60 коп. (144 дня х 48,40 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial