Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

23.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області «Про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини» (вхідний № 2327/17-вх), в якому зазначив, що [INFO] року помер його дідусь [PERSON], після якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 3,32 гектарів (кадастровий № [NUMBER]), розташованої на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, що була передана спадкодавцю у приватну власність відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.06.2003 року (серії [NUMBER]). 12.09.2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А. з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], але в той же день нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, так як ним не було подано заяви про прийняття спадщини у нотаріальну контору впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто пропущений строк для прийняття спадщини. Зазначив, що причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини стало те, що йому не було відомо про наміри його матері не приймати спадщину, яка, в свою чергу, є юридично не обізнаною, внаслідок чого у встановлений законом строк не подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька. Просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дідуся [PERSON], який помер [INFO] року (а. с. 2 - 5). Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був оповіщений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав, однак скористався правом, визначеним частиною 1 статті 38 Цивільного процесуального кодексу України щодо участі у розгляді справи через свого представника за нотаріально посвідченою довіреністю - [PERSON] (а. с. 32). Представник позивача - [PERSON], що діяла на підставі довіреності (бланк серії НМІ № 330840), посвідченої 12.09.2017 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А., у судове засідання також не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки не повідомила, однак надала суду заяву, з проханням справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі (а. с. 16, 34). Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явилась, про час та місце розгляду справи була оповіщена своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надала, однак звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглянути за її відсутності з урахуванням того, що позовні вимоги вона визнає у повному обсязі (а. с. 33). Представник відповідача - Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області - у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, однак сільський голова надіслав листа з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, зазначивши, що вони не заперечують проти задоволення позову у повному обсязі (а. с. 31). За змістом частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача, його представника, відповідача та представника відповідача свідчать їх заяви та лист відповідно, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання особами, які беруть участь у справі, особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які сторона позивача посилались як на підставу своїх вимог та сторона відповідача при його визнанні, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Частина 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України регламентує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому частиною 1 статті 58 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 10 та частини 1 статті 60 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 3 статті 60 та частини 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Зі Свідоцтва про смерть (серії [NUMBER]), виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 14.01.2017 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] року у віці 75 років в місті Харкові, про що 14.01.2017 року складено відповідний актовий запис № 768 (а. с. 8). Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (серії [NUMBER]), виданого 20.06.2003 року [PERSON], який проживає у селі Охоче, на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 198 від 09.06.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 873, той є власником земельної ділянки, площею 3,32 гектарів, розташованої на території Охоченської сільської ради (а. с. 11). Відповідно до Свідоцтва про народження (серії [NUMBER]), виданого 28.07.1998 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, [PERSON] народився [INFO] року у місті Харкові, про що 28.07.1998 року зроблено відповідний запис за № 2550, та його батьками є громадяни України [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Зі Свідоцтва про укладення шлюбу (серії [NUMBER]), виданого 13.06.1987 року Палацом одруження «Дзержинський» міста Харкова, [PERSON], [INFO], уродженець міста Харкова, та [PERSON], [INFO], уродженка села Охоче Нововодолазького району Харківської області, 13.06.1987 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу в цей же день зроблено запис за № 1365. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу - «[PERSON]» (а. с. 15). Згідно Свідоцтва про народження (серії [NUMBER]), виданого 18.11.1965 року Охоченським селищним бюро Запису актів громадянського стану Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] народилась [INFO] року в селі Охоче Нововодолазького району Харківської області, про що в цей же день складено відповідний запис за № 32, та її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). З постанови приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А. від 12.09.2017 року, вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] року його рідного дідуся по материнській лінії - [PERSON], у зв'язку із пропуску строку для прийняття спадщини (а. с. 12). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49767884, виданої 07.11.2017 року о 15:32 Нововодолазькою державною нотаріальною конторою померлий [PERSON], 1941 року народження, за життя спадкових договорів не укладав й заповітів не залишав (а. с. 25). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49767907, виданої 07.11.2017 року о 15:32 Нововодолазькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що приватним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Крючковою Л. А. 12.09.2017 року о 08:17 заведено спадкову справу № 61204922 (у нотаріуса № 151/2017) щодо спадкодавця [PERSON], [INFO], уродженця села Охоче Нововодолазького району Харківської області, який помер [INFO] року (а. с. 26). Отже, наведеними документами доведено, що на час смерті [INFO] року [PERSON] мав на праві власності земельну ділянку, якою за життя на випадок своєї смерті не розпорядився, та мав доньку [PERSON] й онука [PERSON] Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями). Частиною 1 статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частини 1 статті 1217 цього ж кодексу). З огляду на зміст статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу Приписами статті 1258 цивільного кодифікованого закону України роз'яснено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а на підставі приписів частини 1 статті 1265 цього ж нормативно-правового акту у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Таким чином, відповідач [PERSON] як рідна донька спадкодавця [PERSON] є спадкоємицею першої черги, а її син - позивач - [PERSON], який є онуком померлого - належить до спадкоємців шостої черги. Частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 зазначеного вище кодексу). Частини 1 та 2 статті 1270 Цивільного кодексу України передбачають, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. При цьому, як визначено у частина 2 статті 1220 цього ж нормативно-правового кодифікованого акту часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до правил, обумовлених частиною 1 статті 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємиць протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що спадкоємиця першої черги померлого [INFO] року [PERSON] - відповідач у справі - [PERSON] впродовж встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тобто у період з [INFO] року по 10.07.2017 року, не прийняла її, тому впродовж наступних три місяці, а саме: з 10.07.2017 року по 10.10.2017 року, - її мав би прийняти позивач, однак нотаріусом йому у реалізації цього права було відмовлено, тому суд приходить до висновку про те, що строк для прийняття спадщини ним на час ухвалення рішення пропущений з поважних причин і вважає за можливе надати додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини, тобто протягом трьох місяців з часу набрання рішенням законної сили. Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає компенсації (відшкодування) понесених ним і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved