overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

22 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 28 вересня 2002 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 22. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з квітня 2015 року не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, протилежними поглядами на життя, чоловік нехтує сімейними цінностями, має стосунки з іншою жінкою, зловживає спиртними напоями, внаслідок чого виникають сварки, свідками яких є діти. вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 28 вересня 2002 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 22, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з квітня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

22 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09 червня 2012 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я фактично розпалася внаслідок частих сварок та суперечок із чоловіком. Посилаючись на те, що подальше спільне життя не можливе, позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовом згодний (а. с. 22). У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 09 червня 2012 року у виконкомі Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що складено відповідний актовий запис №02. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 4). [PERSON] і [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сім'ї стали часті сварки та суперечки між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Суд надавав сторонам строк для примирення тривалістю два місяці. Однак примирення не відбулося. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Від стягнення з відповідача судових витрат у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору позивачка відмовилася, про що подала відповідну заяву (а. с. 21). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

22 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 23 вересня 2009 року, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в звязку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку, але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав письмову заяву (а.с. 15). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України . Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони 23 вересня 2009 року зареєстрували шлюб (а.с. 2), від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який проживає з позивачкою (а.с. 4). Відповідач працездатний, працює, має постійний дохід, не має інших аліментних зобовязань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі 1/4 частки заробітку, але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, працює, має постійний дохід, не має інших аліментних зобовязань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

22 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилась, надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку,шляхом направлення смс-повідомлення, яке згідно довідки доставлено [PERSON], заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 03.08.2001 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1126.(а.с.5) . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку, [PERSON], [INFO]; сина ,[PERSON], [INFO].(а.с. 3,4) Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя та непорозуміння,виникнення суперечок з різних приводів, у зв'язку із чим фактично припинилось в грудні 2015 року, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, диті мешкають разом із позивачем. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не пред'являлись. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

22 грудня 2015 року в с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем позивача. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) розміром 1,10 га, кадастровий номер 6121286200:01:001:0682, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сновидівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на земельну ділянку, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов [PERSON] визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 22 грудня 2015 року в с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]Г .; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді земельної частки (пай), яка належала їй на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 28 січня 2009 року і посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу; Відповідач від частки в спадковому майні відмовився на користь позивача. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

22 грудня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові зазначила, що з 03 вересня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 25.11.2015 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає хоча зобовязаний це робити. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. В судове засідання позивач не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач та його представник не зявилися. Від представника відповідача надійшло письмове клопотання, в якому він просив розглянути справу за його відсутності. Позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року був розірваний. Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Згідно з вимогами ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно представленої представником відповідача довідки про доходи № 002026/УРЦ від 30.01.2016 року, яка видана ТОВ «Фоззі-Фуд» встановлено, що [PERSON] працює у вказаному товаристві на посаді водія та його дохід за період з жовтня 2015 по грудень 2015 рік становить 10\~593,21 гривня. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач офіційно працює, має стабільний дохід, інших осіб, яких за законом він зобовязаний утримувати не має (суд не представлені такі докази), суд вважає що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 487,20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

22 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Бабушкінський р-н, пр. Г.Сталінграду, 31/37. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.12.2015р. о 13 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.12.2015р. о 13 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, напружена. Мовний контакт не доступний через слабоумства, мне стичних розладів. На запитання відповідає односкладово, після паузи, примітивно, заговорюється. Міміка маловиразна. Всі види памяті знижені. Висловлює маячні ідеї впливу, ідеї відносини. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

22 грудня 2015 року заявник звернулася до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що після смерті 11 серпня 2015 року її матері [PERSON] вона має право на перерахунок пенсії по втраті годувальника. Однак їй відмовлено у проведенні такого перерахунку, так як у свідоцтві про її народження по батькові матері зазначено «Федорівна» замість «Феодосіївна», тому просить встановити, що вона є рідною дочкою померлої [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, заявник заяву підтримує повністю, заінтересована особа заяву визнає повністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку, що всі докази є належними, допустимими та достовірними, а також достатні і взаємно пов'язані. Судом встановлено, що [PERSON] (до укладення шлюбу - Микитюк) [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства 3 групи по слуху, є рідною дочкою [PERSON], яка померла 11 серпня 2015 року (а.с.4, 5, 6, 7, 8, 12 копії свідоцтв про народження, про одруження, про укладення шлюбу, пенсійного посвідчення, довідки та свідоцтва про смерть). [PERSON] 20.11.1947 уклала шлюб із [PERSON], після одруження обом їм присвоєно прізвища Микитюк. Батьками [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] згідно зі свідоцтвом про її народження є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] із погосподарської книги Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.24 витяг). Управління Пенсійного фонду України в Згурівському районі відмовило заявниці у проведенні перерахунку пенсії по втраті годувальника у звязку із розбіжністю в зазначенні ім»я, а саме, по батькові, її матері в свідоцтві про народження та у свідоцтві про смерть [PERSON] (а.с.13 - відмова). Метою встановлення родинних відносин між заявницею та померлою є перерахунок пенсії по втраті годувальника. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] та встановлення цього факту має юридичне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

22 грудня 2015 року заявник звернулася до суду із заявою, де вказала, що її син [PERSON], [INFO], уродженець м. Дніпропетровська, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] є інвалідом II групи загального захворювання. Відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії не здатен виконувати ніяких видів робіт. У 2012 році [PERSON] потрапив в автомобільну аварію, в результаті чого отримав тяжкі тілесні ушкодження та ушкодження головного мозку. Тривалий час знаходився у комі. Після проходження багатьох реабілітаційних курсів стаціонарного лікування фізичний стан його здоров`я поліпшився, але його психічний стан не повернувся до нормального стану. В побуті обслуговує себе частково, а саме, не здатен самостійно приготувати їжу, прати та прасувати білизну. Отримуючи пенсію по інвалідності він не може її раціонально використовувати. Заявниця піклується про сина, забезпечуючи його всім необхідним, але вважає за доцільне, з метою захисту його особистих і майнових прав, встановити над ним опіку, оскільки він за станом здоров`я не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Заявниця просила визнати [PERSON], [INFO] - недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника опікуном сина. Від заявника надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи надала письмову заяву, згідно якої просила слухати справу у її відсутність, заяву підтримала та не заперечувала проти її задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити заяву. Згідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона унаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна віддавати звіт своїм діям і (або) контролювати їх. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). [PERSON] є інвалідом другої групи загального захворювання, потребує нагляду і лікування (а.с.13). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 50 від 12 квітня 2016 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи, [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі виражених розладів особистості та поведінки, внаслідок перенесеної тяжкої травми головного мозку і по своєму психічному стану в даний час не може розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с.35-37). Таким чином, суд вважає, що оскільки [PERSON] в даний час не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, він має бути визнаний недієздатним. У відповідності до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ст. 60 ч.1 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У своєму поданні за № 1/14-270 від 14.12.2015 р. Орган опіки та піклування Ленінської районної ради у м. Дніпропетровську ради підтримав бажання [PERSON] та клопоче про призначення її опікуном над [PERSON] (а.с.22-23). Таким чином, суд вважає за необхідне призначити заявника опікуном над недієздатним [PERSON].

Outcome: approved