overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

23 березня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 192/462 від 21 березня 2008 у розмірі 49632,79 грн., що складається з 34003,47 грн. - заборгованості за основним боргом; 12320,72 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; 2868,38 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 440,22 грн. - 3 % річних від простроченої суми, мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідачів зобов'язань з повернення кредиту. Просив стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проти розгляду справи у його відсутність та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

23 березня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 71672,73 грн., яка складається з 44324,61 грн. -основний борг; 19668,44 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту; 6629,26 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 1050,42 грн. - 3 % річних від суми заборгованості, мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідачів зобов'язань з повернення кредиту. Просив стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проти розгляду справи у його відсутність та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідачів до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

23 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що він є співвласником квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя на підставі, свідоцтв на право власності на житло №7-647 та № 7-649 від 23.05.2011 року. В квартирі зареєстровано [PERSON] та співвласник квартири [PERSON] Відповідач [PERSON] фактично в квартирі був тільки зареєстрований та ніколи там не мешкав, в квартирі не має його майна. Позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, пр. Нахімова б. 68 кв. 16. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в судове засідання не зявились, надіславши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, розглянути справу за їх відсутності. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час, місце та дату розгляду справи були повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили їх задовольнити, розглянути справу за їх відсутності, в результаті чого, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно з положеннями ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із положеннями ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З наданих суду матеріалів вбачається, що власниками квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8-9) В квартирі крім [PERSON]В, зареєстровано [PERSON] (а. с. 11). Згідно акту КСН «Криштальний» від 10 травня 2017 року, [PERSON] в квартирі [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя не мешкає, особистих речей в квартирі не має. (а. с. 41). За наведених підстав суд вважає [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, пр. Нахімова б. 68 кв. 16

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

23 березня 2017 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сімї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких, є несумісність характерів. 31 березня 2017 року ухвалою суду провадження в справі було зупинено та надано строк на примирення терміном на 5 місяців. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. У судове засідання відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Судом встановлено, що сторони 10 червня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, актовий запис за №665, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ №060602. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Протягом останнього року подружнього життя спільне життя між ними поступово погіршувалося, через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач остійно нехтує сімейними цінностями. На даний час, вони проживають за різними адресами та припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сімї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, тому судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду слід залишити за ним, оскільки з відповідачем залишаються неповнолітні діти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

23 березня 2017 року позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO]\~ у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні, а відповідач допомоги на її утримання не надає. В звязку, з наведеним просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог в якій просить розглядати справу за її відсутності (а.с. 12). Відповідач в судове засідання не зявився надав до суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності (а.с.22). Суд, врахувавши думки позивачки і відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 29 серпня 2013 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено, шлюб між сторонами, укладений 25 січня 1995 року розірвано (а.с. 07). Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 034969, виданого 22 грудня 2005 року Шелестівською сільською радою Коломацького району Харківської області, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], актовий запис №\~21 (а.с.05). Згідно довідки № 414, виданої 21 березня 2017 року Шелестівською сільською радоюКоломацького району Харківської області позивач мешкає [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрована та проживає разом з нею її донька [PERSON], [INFO] (а.с.09). У відповідності з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Таким чином, беручи до уваги, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка постійно проживає зі своєю матірю [PERSON] В.М. та перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки та можливість їх задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати, повязані з розглядом справи в суді покласти на відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

23 березня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 січня 2012 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 січня 2012 року, актовий запис № 62 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

23 березня 2017 року позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки. В позовній заяві вказала, що 16 лютого 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області вона уклала шлюб з [PERSON], про що 16 лютого 2013 року складено відповідний актовий запис №11. Від шлюбу у подружжя 06 серпня 2013 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дочки не надає. Подружні стосунки не склалися через різні погляди на життя. Збереження шлюбу позивачка вважала неможливим, а тому просила її шлюб з позивачем розірвати та стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявились, подали до канцелярії суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка позов в частині стягнення аліментів підтримала, а в частині розірвання шлюбу позовні вимоги просила залишити без розгляду. Відповідач позов про стягнення аліментів визнав повністю. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 03 травня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без розгляду. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, чим порушує права позивачки та права неповнолітньої дитини. Відповідач у поданій заяві позов про стягнення аліментів на утримання дитини визнав повністю. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

23 березня 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 16 березня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені більше 2 років тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №315218, виданого 16 березня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 16 березня 2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 84. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін «Макієнко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

23 березня 2017 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 16 жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Княждвірській сільській раді Коломийсмького району Івано-Франківської області, актовий запис № 16. У зареєстрованому шлюбі вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З самого початку спільного життя між ними не склалося нормальних сімейні відносин, які повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, любові і взаєморозумінні. Між ними постійно виникали непорозуміння, суперечки через надмірне зловживання відповідачем алкогольних напоїв. Відповідач не має наміру зберегти сімю так, як за час їхнього проживання він продовжує вести аморальний спосіб життя, що негативно відображається на психологічному стані дитини. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, після розірвання шлюбу просить дитину залишити проживати із нею, залишити їй прізвище Пилипюк. Позивачка подала до суду заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглядати без її участі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 16 жовтня 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] (д.п. Гаврищук) М.В. та [PERSON] у Княждвірській сільській раді Коломийсмького району Івано-Франківської області, актовий запис № 16 /а.с.4/. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. На даний час шлюб між позивачкою та відповідачем існує формально, оскільки вони як подружжя не проживають разом та не підтримують будь-яких стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] (д.п. Гаврищук) М.В. та [PERSON] розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Пилипюк. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

23 березня 2017 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні її представник пояснила, що 16 травня 1992 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Великоключівській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12. В шлюбі неповнолітніх дітей у сторін не має., однак розірвати шлюб через відділ ДРАЦС позивачка не має можливості, оскільки відповідач виїхав в невідомому напрямку. З 1999 року вони спільно не проживають, відповідач покинув позивачку на той час із малою дитиною, повідомивши про поїздку на заробітки до м. Києва, і з того часу позивачці невідома будь-яка інформація про його місце перебування. Шлюб фактично розпався 18 років тому. Його формальне збереження суперечить її інтересам. Спільного майна у них не має. Шлюб носить формальний характер, а тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Славич. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 16 травня 1992 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та Славич (д.п. Романюк) С.Д. у Великоключівській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 /а.с.3/. На даний час шлюб між позивачкою та відповідачем існує формально, оскільки вони як подружжя не підтримують будь-яких стосунків більше 18 років. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та Славич (д.п.Романюк) С.Д. розірвати, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Славич. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved