Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

22.12.2020 до суду надійшла позовна заява АТ «ПУМБ» до [PERSON] . Позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 38 062,19 грн. Позивач позов обґрунтовує тим, що між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] 20.09.2017 було укладено кредитний договір №100875388801 та надано кредит у розмірі 21 453 грн. Відповідач не виконує взяті на себе кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 25.11.2020 становить 38 062,19 грн. Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи, проте в судові засідання не з`явився та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач у судові засідання, призначені на 30.03.2021 та на 11.05.2021 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд направляв поштову кореспонденцію за зареєстрованим місцем проживання відповідача. На адресу суду повернулись поштові відправлення з причин їх не вручення адресату, тому в розумінні п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається врученою. Відзив на позов не надходив. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.09.2017 [PERSON] підписав заяву №100875388801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У заяві вказано, що [PERSON] підписанням вказаної заяви беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування. Сума споживчого кредиту визначена у розмірі 21 453 грн. Визначено розмір процентної ставки, комісії. Заява, яку підписав [PERSON] містить графік платежів із сумою платежу за розрахунковий період, комісію за обслуговування кредитної заборгованості та інше. До зазначеної заяви додано публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у новій редакції, яка діє з 10.06.2017 та, яка не містить підпису [PERSON] із зазначенням про ознайомленння з даною пропозицією. Із банківської виписки з рахунку [PERSON] , вбачається, що прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8 502,57 грн., прострочена заборгованість за комісією - 18 832,84 грн., прострочена заборгованість за процентами - 0,28 грн.., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн., строкова заборгованість за процентами - 0,00 грн., неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 10 726,50 грн. Вирішуючи спір суд виходив з наступного. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2017 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір. Сторонами підписано заяву №100875388801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де зазначено, що [PERSON] просить надати йому кредит на загальні споживчі цілі в сумі 21 453 грн. з процентною ставкою 0,01 річних на строк 24 місяці. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99%. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З довідки про стан заборгованості за кредитним договором №100875388801, вбачається, що заборгованість складає 38 062,19 грн., а саме: - прострочена заборгованість за сумою кредиту 8 502,57 грн.; - прострочена заборгованість за комісією 18 832,84 грн.; - строкова заборгованість за процентами 0,28 грн.; - неустойка за порушення зобов`язань по кредиту 10 726,50 грн. Визначаючи розмір боргу, суд виходить з розрахунку, який надано Банком, оскільки відповідачем цей розрахунок не спростований і свій не надано. Відповідач не спростував факт отримання кредитних коштів та частково сплачував заборгованість за договором, отже, не заперечував факт укладення кредитного договору. Також, Банк просив стягнути заборгованість за процентами. Як вбачається з заяви №100875388801, на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розмір процентної ставки погоджений сторонами та становить 0,01 річних. Враховуючи зазначене, суд вважає, що стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 8 502,27 грн. та за процентами у розмірі 0,28 грн. є обгрунтованим, а тому підлягає стягненю з боржника. Щодо стягнення заборгованості за комісією. Як вбачається із умов укладеного між сторонами договору, відповідач зобов`язався сплачувати на користь банку комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99 щомісяця від суми кредиту починаючи з 20.09.2017. Заборгованість по сплаті комісії нарховано у розмірі 18 832,84 грн. Відповідно до вимог законодавства, що було чинним станом на день укладення між сторонами даного кредитного договору від 20.09.2017: згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 (чинних на час укладення договору), Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). За положеннями аб. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 у справі № 6-2071цс16, а також Верховним Судом у постанові від 02.10.2019 у справі №756/448/17. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» в частині стягнення комісії не підлягають задоволенню. Також, Банк просив стягнути штрафні санкції у вигляді неустойки розмірі 10 726,50 грн. У наданій заяві №100875388801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надана Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може бути належним доказом, оскільки не містить підпису відповідача та не свідчить про ознайомлення із даною пропозицією. Таким чином, позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення зі відповідача заборгованості у розмірі 10 726,50 грн., що становлять штрафні санкції, не підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 20.09.2017: 8 502,57 грн. -заборгованість за кредитом; 0,28 грн. - заборгованість за процентами. Всього 8 502,85 грн. В задоволенні вимог про стягнення неустойки та комісії слід відмовити. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути також судовий збір за подання позову пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 469,59 грн.

Outcome: partial