Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

22.06.2017 р. МТСБУ (засобами поштового зв`язку) звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу. Позивач просив суд стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 5775,13 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1600,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 31.12.13 р. о 21 год. 00 хв. в Київській області [PERSON] , керуючи автомобілем «FIAT» з д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI» з д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 31.01.2014 року. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно Звіту № 467 від 20.01.2014 р.. завданої власнику колісного транспортного засобу марки «HYUNDAI» з номерним знаком [PERSON] , внаслідок ДТП від 31.12.13 р. становить 6 164.56 грн. за пошкоджений транспортний засіб. МТСБУ 27.05.2014 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5137,13 грн., а також було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 638.00 грн. З огляду на викладене, та з урахуванням відсутності можливості врегулювати вказаний спір в досудовому порядку, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2017 р. відкрито провадження у справі. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції. Так, відповідно до п.п.9 п.1 Розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2018 р. визначено подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не надав. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31.12.13 р. о 21 год. 00 хв. в Київській області [PERSON] , керуючи автомобілем «FIAT» з д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI» з д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] В результаті зазначеної ДТІІ був пошкоджений автомобіль «HYUNDAI» з номерним знаком [NUMBER] , що належить [PERSON] Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 31.01.2014 року (а.с. 6). На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 5). Згідно Звіту № 467 від 20.01.2014 р. завданої власнику колісного транспортного засобу марки «HYUNDAI» з номерним знаком [PERSON] , внаслідок ДТП від 31.12.13 р. становить 6 164.56 грн. за пошкоджений транспортний засіб (а.с. 7-28). МТСБУ 27.05.2014 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5137,13 грн. (а.с. 24), а також було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 638.00 грн. (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Оскільки [PERSON] є винним у вчиненні ДТП, на момент вчинення якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу 5775,13 грн. витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141ЦПК України з відповідача на користь МТСБУ підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1600,0 грн. На підставі вищевикладеного, ст. 22, 1166, 1188, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст. 9, 38, 40, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved