Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

22.04.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] зареєстрована та проживає за вказаною адресою. За вказаною адресою також зареєстрований колишній чоловік доньки позивача - [PERSON]. Проте останній за місцем реєстрації з 15.01.2012 року не проживає. Зазначене стало підставою для звернення з даним позовом до суду, виходячи з положень ст. 405 ЦК України. В судове засідання позивач, його представник не з'явилися. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, останній просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Миколаївської області, зареєстрована та проживає за вказаною адресою. В даному будинку з 01.04.1993 року зареєстрований й колишній зять позивача - [PERSON] Проте за вказаною адресою останній з 15.01.2012 року не проживає, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні жодні докази того, що [PERSON] не користується житлом з поважних причин, претендує на користування цим майном або претендує на інші майнові права щодо будинку, несе витрати по утриманню нерухомого майна. Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статті 150,156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Водночас, ст.405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема: - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім'ї власника належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири (будинку) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України За такого, враховуючи встановлені обставини, зокрема невикористання без поважних причин відповідачем свого права на користування належним позивачу житлом понад один рік, відсутність між сторонами іншої домовленості щодо використання відповідачем сервітуту, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved