overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

22.10.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2010 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану м.Красноармійська Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №424. Від цього шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 року сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з причини неповаги до неї зі сторони відповідача, постійних сварок та бійок, грубого поводження з дитиною. Вона вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просить розірвати шлюб. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. Ухвалою суду від 10.11.2014р. за клопотанням відповідача, сторонам надавався термін для примирення - один місяць, але після закінчення цього терміну позивачка [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, просила розірвати шлюб, оскільки відповідачем не було прийнято ніяких заходів для примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, просив їх задовольнити, оскільки цей шлюб також суперечить його інтересам. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про укладання шлюбу вбачається, що сторони позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі з 02 жовтня 2010 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану м.Красноармійська Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №424, дошлюбне прізвище відповідачки [PERSON]. (а.с.3). Від цього шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO].(а.с.4). Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з серпня 2013 року з причини відсутності взаємної поваги сторін, постійних сварок та бійок, грубого поводження з дитиною, в термін, наданий судом сторонам для примирення, сторони не примирилися і шлюб суперечить інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, шлюб між нею та [PERSON] слід розірвати, прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

22.10.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що 19.08.2006 року між ними був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецьк, актовий запис № 370. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося через несумісність характерів. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Суперечок про поділ майна, яке є спільною власністю, немає. Згода щодо утримання дитини між ними досягнута - дитина буде проживати разом з нею. На підставі вищевикладеного, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити - [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі та після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.08.2006 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 370 (а.с.4). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів, і це є перешкодою для подальшого існування сім`ї. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ сумісного майна на даний час немає. Суперечок щодо виховання дитини немає: дитина буде проживати разом з позивачкою. Сторонам був наданий час для примирення строком на два місяця, але сторони не примирились. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

22.10.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -[PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судовому засіданні наполягала на своїх позовних вимогах з підстав зазначених в позові та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з*явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив і судом було прийняте рішення справу розглядати в заочному порядку. Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що: Відповідач по справі є батьком своєї неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.15), яка знаходиться на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с. 3-4), відповідач допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я, суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця на утримання своєї неповнолітньої дитини ( а.с.17,18,32,35) . Неявку відповідача до судового засідання про яке він був повідомлений у передбаченому законом порядку, суд розцінює як небажання відповідача оспорювати пред'явлений до нього позов, оскільки він не надав суду відомостей про причину своєї неявки, та заперечень щодо позову, пред'явленого до нього. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

22.10.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, згодна на 25% доходу відповідача. Відповідач в судове засідання не з«явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

22.10.2014 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те що перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 09 жовтня 2009 року відділом РАЦС Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 347, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось, оскільки відповідач зустрів іншу жінку з якою на теперішній час проживає разом, подальше спільне життя та збереження сім»ї неможливе, спільне господарство не ведеться, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем В судовому засідання позивачка позов підтримала, просить шлюб розірвати, спору про розподіл майна немає. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, їх шлюб носить формальний характер, при викладених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

22.10.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей, з яких донька Ірина повнолітня, а син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги змінила і просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку до досягнення сином повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду телеграму про розгляд справи у його відсутність. Згоден сплачувати аліменти в розмірі по 1/4 частині від суми доходу. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про народження (а.с.2) судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Довідка Літинської селищної ради (а.с.6) свідчить, що на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в частці від заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

22.10.2014 року у вказаній вище цивільній справі було постановлено ухвалу, відповідно до якої, з метою забезпечення позову було накладено арешт на земельну ділянку у [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. 10.02.2015 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено рішення у вищевказаній справі, яким у задоволенні позову Заступника прокурора Оболонського району м. Києва до Київської міської ради, [PERSON], [PERSON], третя особа: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі - продажу земельної ділянки, відновлення становища, що існувало до порушення- було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 21.05.2015 року зазначене вище рішення суду залишено без змін. 24.06.2015 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 22.10.2014 року. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгялду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки сторін по справі суду не відомі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешокджаєрозгялду справи. Відповідно до ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Дослідивши матеріали справи, матеріали, що додані до заяви, суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення цивільного позову підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

22.10.2014 року у вказаній вище цивільній справі було постановлено ухвалу, відповідно до якої, з метою забезпечення позову було накладено арешт на земельну ділянку у [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. 10.02.2015 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено рішення у вищевказаній справі, яким у задоволенні позову Заступника прокурора Оболонського р-ну м.Києва до Київської міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища, що існувало до порушення - було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 02.04.2015 року апеляційну скаргу заступника прокурора м.Києва було відхилено, а рішення Оболонського районного суду м.Києва від 10.02.2015 року - залишено без змін. Однак, у вказаній ухвалі Апеляційного суду м.Києва питання щодо зняття арешту залишилось невирішеним. 27.05.2015 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 22.10.2014 року. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгялду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки сторін по справі суду не відомі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешокджає розгялду справи. Відповідно до ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Дослідивши матеріали справи, матеріали, що додані до заяви, суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення цивільного позову підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

22.10.2014 року у зв'язку із невиконання вимог ухвали Оболонському районному суду м. Києва про залишення заяви без руху заяву повернуто [PERSON]. Посилаючись на вищезазначені обставини заявниця просив суд повернути суму судового збору у розмірі 121, 80 грн. П. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги. Враховуючи вищевикладене суддя приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] як законної та обґрунтованої.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

22.10.2014 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої позовні вимоги він обгрунтовував тим, що в 1991 році з дозволу компетентних органів влади побудував будинок в [ADDRESS]. З цього часу він проживав та був зареєстрований за указаною адресою - у зазначеному будинку. Даний будинок був прийнятий в експлуатацію, оскільки він рахується на обліку у погосподарській книзі Агафіївської сільської ради Любашівського району Одеської області. Відповідно до діючого на той час законодавства УРСР щодо будівництва в сільській місцевості, даний будинок був зареєстрований в встановленому порядку як сільський господарський двір шляхом внесення даних до по господарської книги сільської ради. Даний будинок був прийнятий в експлуатацію, оскільки він рахується на обліку у погосподарській книзі Агафіївської сільської ради Любашівського району Одеської області. Посилаючись на відсутність належних правоустановлюючих документів, що перешкоджає йому зареєструвати даний будинок в установленому порядку, просив суд визнати його право власності на будинок, розташований в [ADDRESS], позначений в плані до технічного паспорту літерою А, а також на прилеглі господарські будівлі: сарай - літ. Б, колодязь - № 1 та мощення -№2. Позивач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що позов підтримує. Представник відповідача - Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, в судове засідання не з»явився, надіславши до суду лист про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був побудований у 1991 році позивачем. Даний факт підтверджується довідкою Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області за № 1005 від 03.10. 2014 р. та витягом з із по господарської книги у яких зазначено, що позивач [PERSON] дійсно побудував житловий будинок по [ADDRESS], власником якого він являється з 1991 року ( а.с.6-7). Згідно паспорту позивача він зареєстрований в указаному будинку - за указаною адресою з 1997 року. З технічного паспорту на зазначений будинок вбачається, що його вартість складає 85643 грн., будинок придатний для проживання, його загальна площа становить - 111,7 кв.м., житлова - 45,1 кв.м. ( а.с.- 14). На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що оскільки спірний будинок був побудований у 1991 році, то зазначений запис в погосподарській книзі відносно нього дає підстави вважати, що вказаний будинок був прийнятий в експлуатацію і не був побудований самовільно, що дозволяє суду винести рішення про визнання права власності на нього за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

22.10.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором, яка з врахуванням подальших уточнень, становить 5 751,26 грн. та судові витрати. В обґрунтування вимог покликається на те, що 27.09.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого Позивачем було надано останньому кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 7756,68 грн., із сплатою 10 % відсотків річних. Проте, відповідач - [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 04.09.2014р. становить 7 927,26 грн., а тому змушене звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача уточнив вимоги, з врахуванням часткового погашення кредиту відповідачем, остаточно просив стягнути з відповідача 5 751,26 грн. боргу. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, вказав, що в нього дійсно наявна вказана заборгованість перед Банком. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого Позивачем було надано останньому кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 7756,68 грн., із сплатою 10 % відсотків річних. Прийняті на себе зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» виконав. З умов кредитного договору вбачається, що відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перерахунку платіжного ліміту, а також сплачувати комісію, на умовах, визначених даним договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач - [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим допустив заборгованість перед позивачем, що станом на 19.12.2014р. складає 5 751,26 грн., що стверджується поясненнями представника позивача в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, а відтак, зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved