Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

22 грудня 2016 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 28.09.2007 р. Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 43), в період якого у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яку після розірвання шлюбу вона просила залишити собі на виховання, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з приводу непорозумінь по всім життєвим питанням, а також різних поглядів на сімейне життя та характерів, духовні та моральні цінності, внаслідок чого, в сім`ї панувала напруженість, розлад, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, і на сьогоднішній день їхній шлюб носить формальний характер, у зв'язку з чим, подружні відносини були припинені ними з серпня 2016 р. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, особисто під розписку, надіславши до суду свою письмову заяву, в якій посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримала позов, просила його задовольнити і слухати справу без її участі, не заперечуючи проти ухвалення судом заочного рішення по справі (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за останньою відомою судові та позивачці адресою свого місця проживання, що підтверджується поштовими повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою про особисте вручення судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надав (а.с. 14). Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, або якщо причини неявки відповідача на думку суду є неповажними, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між подружжям був зареєстрований 28.09.2007 р. Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 43), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2007 р., в період якого у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.2009 р. (а.с. 8,10). Суд з`ясував, і підтверджується матеріалами позову, що спільне життя у подружжя не склалося з приводу непорозумінь по всім життєвим питанням, а також різних поглядів на сімейне життя та характерів, духовні та моральні цінності, внаслідок чого, в сім`ї панувала напруженість, розлад, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, і на сьогоднішній день їхній шлюб носить формальний характер, у зв'язку з чим, у зв'язку з чим, подружні відносини були припинені ними з серпня 2016 р. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб, дівоче прізвище позивачки - [PERSON], яке вона просила суд повернути їй після розірвання шлюбу. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки, викладену у її письмовій заяві на адресу суду, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивачки, малолітній дитині та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved