overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

21 січня 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 16 листопада 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис №1582 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16 листопада 2012 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

21 січня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 квітня 1982 року у відділі ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, актовий запис № 249, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили з листопада 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 квітня 1982 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 249, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом РАГС Костянтинівського міськвиконкому (а.с.7). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. З листопада 2014 року сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

21 січня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 29 травня 2010 року у відділі РАЦС Ленінського районного управляння юстиції у м.Севастополі, від спільного проживання дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив позов задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с.21-22), тому суд має можливість розглянути справу у її відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 29 травня 2010 року у відділі РАЦС Ленінського районного управляння юстиції у м.Севастополі, актовий запис № 334, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від спільного проживання сторони дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

21 січня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 червня 2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 червня 2014 року, актовий запис № 326 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

21 січня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщався, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2011 року (а.с. 2). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні відносини припинили, поновлювати їх позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

21 січня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 19 листопада 2005 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради в Краснокутському районі Харківської області, актовий запис № 19. Даний факт підтверджений оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 19 листопада 2005 року. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові, внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибула, однак через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечував та просив розглядати справу у його відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

21 січня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON] , [INFO], та дочки [PERSON], 26 грудня 2012 року. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 5 серпня 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого 30 квітня 2006 року народилася дочка [PERSON], 31 січня 2008 року син [PERSON], а 26 грудня 2012 року дочка [PERSON]. Відповідач добровільно відмовляється утримувати дітей. Коштів позивачки на належне утримання дітей не вистачає. Відповідач працює неофіційно, отримує доходи, має задовільний стан здоровя, на його утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, тобто він має можливість забезпечувати дітей. Тому, посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], 26 грудня 2012 року аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги і прохала стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] і сина [PERSON] в розмірі 450 грн. щомісячно на кожного, а на утримання дочки [PERSON] 400 грн. щомісячно, про що надала письмову заяву. Зменшені позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні зменшені позивачкою вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 5 серпня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого 30 квітня 2006 року народилася дочка [PERSON], 31 січня 2008 року син [PERSON], а 26 грудня 2012 року дочка [PERSON]. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а. с. 3, 4, 5). Хоча на даний час сторони проживають разом, але відповідач належним чином дітей не забезпечує, діти знаходяться на утриманні матері. Відповідач на даний час офіційно не працює, але він має задовільний стан здоровя і перешкод для працевлаштування і отримання доходу він не має, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні також немає. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач визнав зменшені позивачкою вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

21 січня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 20 червня 2012 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через непорозуміння у сімейних відносинах, відсутність поваги один до одного, відповідач ображає її, погрожує фізичною розправою, піднімав час від часу на неї руку, не забезпечує належним чином сім*ю. Така поведінка відповідача нестерпна для неї та завдає їй та їх дитині негативні емоції та душевні страждання. Шлюб між ними існує формально, а тому позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила шлюб розірвати з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач з розірванням шлюбу погодився. Надав суду пояснення про те, що між ними дійсно немає порозуміння, шлюбні стосунки припинили з січня 2016 року та поновлювати їх не бажає, так як позивачка погана господиня, не займалася господарством. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 червня 2012 року. Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження дитини від 13 листопада 2012 року. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з січня 2016 року через непорозуміння та сварки, які виникали з побутових питань, сімейні стосунки не підтримують, наміру на спільне життя не мають. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Судові витрати суд вважає покласти на обидві сторони, та так як позивачкою при подачі позову був сплачений судовий збір, суд вважає згідно зі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у сумі 275,60 грн. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

21 січня 2016 року представник заявника [PERSON] за довіреністю - [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступне. 01 березня 2001 року [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю площею 6,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При видачі вказаного акту у ньому була допущена помилка, а саме його по батькові вказано, як «Миколайович», що не збігається з його дійсним по батькові, зазначеним у паспорті «Михайлович». Оскільки виправлення в державному акті не допускаються, вирішення даного спору у позасудовому порядку не можливе, тому він звернувся до суду з даною заявою. У судове засідання заявник та його представник не зявились, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити /а.с.13/. Представник заінтересованої особи [PERSON] селищної ради Решетилівського району Полтавської області [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує /а.с.15/. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно п.6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народженні або в паспорті. Судом встановлено, що 26 березня 2001 року на імя Магера [PERSON] селищною радою народних депутатів видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ\~ПЛ № 026744, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 103 /а.с.5/. З паспорта серії КН 475934, виданого Решетилівським РВ УМВС України в Полтавській області 13 жовтня 1997 року та картки фізичної особи-платника податків [PERSON] відділення ПМДПІ вбачається, що повним прізвищем імям та по батькові заявника є «Магер Олександр Михайлович» /а.с.4/. Таким чином, судом встановлено, що державний акт серії ІІІ\~ПЛ № 026744 на право приватної власності на землю площею 6,13 га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Решетилівського району Полтавської області, виданий [PERSON] селищною Радою народних депутатів 26 березня 2001 року на імя [PERSON] та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 103 дійсно належать [PERSON]. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

21 січня 2017 року позивачка звернулась до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 09 листопада 1994 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області за актовим записом № 52. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши телефонограму про розгляд справи в її відсутність, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про дату , час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягаєзадоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 листопада 1994 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області за актовим записом № 52 (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved