Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

22 грудня 2017 року, у відповідності до поштового відправлення, позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати Державний акт на право колективної власності на землю серії ЧН-022, виданий сільськогосподарському закритому акціонерному товариству «Агрокомсинтез» 22.11.1995 відповідно до розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 22.11.1995 № 65, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 39, скасувати запис № 39 в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю серії ЧН-022, виданий сільськогосподарському закритому акціонерному товариству «Агрокомсинтез» 22.11.1995 відповідно до розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 22.11.1995 № 65, припинити право колективної власності на землю сільськогосподарському закритому акціонерному товариству «Агрокомсинтез» на земельну ділянку площею 9463,6 га, передану сільськогосподарському закритому акціонерному товариству «Агрокомсинтез» для сільськогосподарського виробництва відповідно до розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 22.11.1995 № 65 за Державним актом на право колективної власності на землю серії ЧН-022 від 22.11.1995, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 39. Вимоги мотивовані тим, що 11.11.2015 позивач придбала ? частину нежитлової будівлі, телятника, що знаходиться в с.Ладинка по вул.Шевченка, буд.1є Чернігівського району та області згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за № 2869 та 05.12.2017 звернулась до Іванівської сільської ради для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 7 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 0,20 га, однак Іванівська сільська рада повідомила про неможливість надати дозвіл, оскільки земельна ділянка перебуває на землях колективної власності. Посилалась на те, що при ліквідації СЗАТ «Агрокомсинтез» державна реєстрація акту на право колективної власності не скасована, а отже вирішення питання припинення права колективної власності на землю підлягає вирішенню в судовому порядку. Вказувала, що має право на отримання у власність або користування земельну ділянку виходячи з положень ч.1 ст.120 Земельного кодексу України. Посилалась на розмежування земель сільськогосподарського та несільськогосподарського призначення, відсутність поняття колективної власності та віднесення землі під об»єктом нерухомості, яка їй належить до державної власності і розташування за межами населеного пункту. Посилалась на п. е ч.1 ст.141 ЗК України. Вважала, що припинення права колективної власності, скасування державного акту та запису про його реєстрацію є засобом усунення невизначеності у взаємовідносинах щодо користування земельною ділянкою та дасть можливість реалізувати суб»єктивне право на користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їй об»єкт нерухомості і в установленому чинним законодавством порядку, за рішенням органу влади отримати право такого користування, посилаючись на ст.123 Земельного кодексу України. Зазначала, що скасування державного акту на право колективної власності на землю не порушує права інших власників чи землекористувачів, оскільки чинним законодавством передбачений порядок передачі таких земель до земель запасу ліквідованих КСП. Позивач в судове засідання не з»явилась, надавши заву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання заявленого позову. Представник відповідача Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області просив відмовити в задоволенні позову, оскільки жодним чином не порушували прав позивача, право колективної власності виникло на підставі і в порядку діючого на час видачі державного акту законодавства, дана земельна ділянка є несформованою, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зорів колективу співвласнків. При цьому представник відповідача звертав увагу суду щодо наявності рішення Господарського суду Чернігівської області, де предметом був розгляд питання про скасування даного державного акту за участю інших осіб. Відповідач Чернігівська районна державна адміністрація, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, оскільки їх представник приймав участь під час проведення підготовчого засідання, не забезпечили явку свого представника в судове засідання, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляд справи до суду не надали. Представник третьої особи Іванівської сільської ради Чернігівського району та області, під час судового засідання не заперечувала щодо заявлених позовних вимог, пояснивши, що позивач безкоштовно користується земельною ділянкою під нежитловими будівлями, а отже сільська рада недоотримує коштів за користування земельною ділянкою. Виходячи з наданих пояснень за результатами поювання землі сільськогоспдарського призначення, що підлягали паюванню, частково перейшли у приватну власність членів товариства на підставі відповідних сертифікатів та державних актів, а несільськогосподарські угіддя в розмірі 764,2 га, які не підлягали поділу, фактично продовжують перебувати у колективній власності. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. У відповідності до укладеного договору купівлі-продажу від 11 листопада 2015 року [PERSON] є власником ? частини нежитлової будівлі, телятника, розташованого по вул. Шевченка, 1є в с.Ладинка Чернігівського району Чернігівської області. ( а.с.10-14) 05 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до сільського голови Іванівської сільської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під об»єктом нежитлової будівлі, телятника, орієнтовною площею 0,20 га. ( а.с.22) 14 грудня 2017 року Іванівська сільська рада повідомила [PERSON], що не є розпорядником земель даної земельної ділянки, яка знаходиться на землях колективної власності. ( а.с.23) 22 листопада 1995 року сільськогосподарському закритому акціонерному товариству «Агрокомсинтез» було видано державний акт на право колективної власності на землю у колективну власність 9463,6 га, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 39. ( а.с.24-25) Як слідує з ухвали Господарського суду Чернігівської області від 25 січня 2011 року сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Агрокомсинтез» ліквідовано. ( а.с.26-28) У відповідності до ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. \~При розпаюванні частина земель колективної власності, зокрема сільськогосподарські угіддя, розпайовано і передано у власність громадян, членів КСП та їх пенсіонерів. Земельні ділянки колективної власності під господарськими будівлями та спорудами, пасовища та інші землі\~паюванню\~не підлягали і залишились в колективній власності. Згідно з ч.1 статті 23 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Тобто, співвласниками не розпайованих земель являлись і є на даний час всі члени КСП та їх правонаступники (спадкоємці), що також закріплено статтею 86 Земельного кодексу. В Конституції України та в Земельному кодексі України колективна власність на землю відсутня. Проте положеннями ст. 30 ЗК України передбачено, що при ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв). Отже, право колективної власності здійснюють загальні збори співвласників земельних часток (паїв), членів підприємства, збори уповноважених, або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Крім того, слід зазначити, що в ст. 30 Земельного кодексу України чітко визначено порядок розподілу несільськогосподарських угідь, і тільки внаслідок недосягнення згоди це питання вирішується в судовому порядку. Державний акт на право колективної власності на землю, виданий сільськогосподарському закритому акціонерному товариству «Агрокомсинтез» 22.11.1995 року є чинним, оскільки відповідного рішення щодо долі не розпайованої частини землі не прийнято загальними зборами власників земельних часток (паїв). Отже, скасування Державного акту на право колективної власності на землю буде порушувати права інших співвласників земельних часток (паїв). Крім того, Державний акт на право колективної власності на землю сільськогосподарському закритому акціонерному товариству «Агрокомсинтез» був виданий правомірно за діючим на той час законодавством і підстав для його скасування судом не встановлено. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування державного акту, то не підлягає скасуванню і запис про його реєстрацію. У відповідності до перехідних положень Земельного кодексу України 2002 року, а саме п.п.10,12, рішення про розмежування земель державної і комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські, селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами населених пунктів органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами місцевого самоврядування. До розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. За положеннями ст.84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 123 Земельного кодексу України, на яку посилається позивач, не визначено компетенції суду щодо прийняття рішення в частині розмежування земельних ділянок. Суд лише наділений повноваженнями в частині вирішення питання правомірності дій уповноважених на те органів щодо надання або відмови в наданні земельної ділянки. Позивач звернулась до Іванівської сільської ради для надання земельної ділянки в оренду та останні повідомили, що не є розпорядниками даної земельної ділянки. Посилання позивача, що право колективної власності на землю СЗАТ «Агрокомсинтез» підлягає припиненню на підставі ст.ст.120,141 Земельного кодексу України у зв»язку з переходом права власності на об»єкт нерухомого майна не грунтується на вимогах закону, оскільки в зазначених статтях не передбачено припинення права власності на землю за рішенням суду, а питання щодо надання земельної ділянки у власність належить виключно уповноваженим на те органам, а не суду. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо скасування Державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН-022, виданого сільськогосподарському закритому акціонерному товариству «Агрокомсинтез» 22.11.1995, скасування запису № 39 в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю, припинення права колективної власності сільськогосподарському закритому акціонерному товариству «Агрокомсинтез» на земельну ділянку площею 9463,6 г задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed