Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

22.11.2018 року позивач звернулась до Біловодського районного суду Луганської області з зазначеним позовом. До Марківського районного суду Луганської області справа надійшла на підставі ухвали Луганського апеляційного суду від 29.11.2019 року про визначення підсудності. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21.12.2001 року між нею та ВАТ «Державний ощадний банк України» в приміщенні Біловодського відділення Ощадбанку був укладений договір № 538 про подачу та обслуговування зарплатної дебетової платіжної картки з відкриттям карткового рахунку. З того часу вона користувалась послугами банку згідно з умовами даного договору. 11.04.2018 року вона як суддя Біловодського районного суду Луганської області вийшла у відставку і для отримання щомісячної суддівської винагороди відповідачем їй був відкритий рахунок № [NUMBER] з видачею платіжної картки № [NUMBER] системи «Mastercard» , на яку у травні 2018 року Пенсійним фондом була перерахована суддівська винагорода. Цю картку вона ніде не використовувала, з неї були списані кошти в сумі 3000,00 грн лише один раз, залишок складав 31133,00 грн. 01.06.2018 року о 20-38 год. на її номер мобільного телефону [NUMBER] зателефонував невідомий чоловік, який назвався представником служби безпеки «Ощадбанку», назвав її повне ім`я, перший та останній блоки номеру її картки, строк дії картки, систему картки та залишок суми -31133,00 грн, висловивши вимогу, з метою перевірки наявності платіжної картки у власника, назвати три цифри коду CVV , що знаходяться на зворотньому боці картки. У наданні такої інформації нею було відмовлено. Після цього дзвінка, о 21-17 год., вона зателефонувала на гарячу контактну лінію «Ощадбанку» за номером [NUMBER] та повідомила про підозрілу розмову і про необхідність блокування своєї картки. Однак її запевнили, що за наявності лише номеру картки ніхто не зможе зняти кошти, якщо тільки вона не повідомляла невідомим особам пароль, пін-код, код CVV. Розмова відбувалась до 21-33 год. Після цієї розмови вона вирішила здійснити перевірку свого рахунку, але не змогла зайти на свою електронну сторінку в веб-банкінг «Ощад-24» та не змогла зателефонувати зі свого номера телефону, оскільки він був заблокований. Тоді вона, о 21-44 год., з номера мобільного телефону [NUMBER] знову зателефонувала на гарячу лінію відповідача за номером [NUMBER] . Розмова велась з представником контактної лінії [PERSON] , який прийняв заяву на блокування картки та майже 9 хвилин вів розмову з нею, перевіряючи її право на блокування картки, а потім тільки здійснив блокування. Під час розмови вона запитувала про здійснення операцій по картці, проте її запевнили, що руху по картці немає і що вона може бути спокійною. Між тим, як вона потім дізналась, в період часу з 21-31 год. до 21-43 год., грошові кошти в сумі 30 000,00 грн і 800,00 грн знімалися з її пенсійного рахунку, а в сумі 10 000,00 грн - із зарплатного, і все це повинен був бачити [PERSON] . Тоді вона відразу, того ж дня, втретє зателефонувала на гарячу лінію «Ощадбанку» і повідомила про несанкціоноване зняття грошових коштів з її рахунків. Її повідомили про необхідність звернення до правоохоронних органів, не блокуючи при цьому зняття коштів сторонніми особами, як це передбачено постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів». 02.06.2018 року о 9-й год. ранку вона звернулась до Біловодського відділення «Ощадбанку» за роз`ясненнями, де їй підтвердили факт несанкціонованого зняття грошових коштів, після чого нею був поданий офіційний лист на ім`я голови правління «Ощадбанку». 02.06.2018 року вона також звернулась із заявою до Біловодського ВП ГУНП в Луганській області про вчинення відносно неї шахрайських дій з використанням електронно-обчислювальної техніки шляхом зняття невідомими особами з її платіжних карток грошових коштів в сумі 41000,00 грн, відомості про криміннальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 12018130430000156. 12.06.2018 року вона знову звернулась до керівництва «Ощадбанку» в Луганській області з вимогою надати інформацію про транзакції, проведені 01.06.2018 року з 21-00 год. до 22-00 год. по її рахунках, та просила провести службову перевірку несанкціонованого списання коштів. Проте 19.06.2018 року заступник начальника філії- Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» відмовила у проведенні службового розслідування. Посилаючись на те, що жодного розпорядження про списання/перерахунку грошових коштів вона не давала, будь-яких дій, що могли б призвести до списання грошових коштів, не вчиняла, зважаючи на те, що банк не виконав покладені на нього обов`язки щодо збереження її коштів, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь безпідставно списані кошти у сумі 41 223,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив та просив суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі, послався на обставини, викладені письмово у відзиві на позовну заяву, та зазначив, що позивачем не доведено відповідними доказами зазначена позивачем обставина про те, що вона не вчиняла жодного розпорядження щодо списання/перерахунку коштів та не вчиняла будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з її рахунків. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 28.12.2012 року між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України» в смт Біловодськ Луганської області був укладений договір № 921886 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, згідно з яким відповідач відкрив позивачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та видав платіжну картку № [NUMBER] . 13.04.2018 року АТ «Державний ощадний банк України» на підставі заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) позивачу відкрито рахунок № [NUMBER] з видачею платіжної картки № [NUMBER] системи «Mastercard» для отримання щомісячної суддівської винагороди. Грошовими коштами, які перебували на вказаних банківських рахунках, позивач користувалася, про що свідчать виписки з банківських рахунків про рух коштів. 01.06.2018 року з рахунка позивача № [NUMBER] були списані кошти в сумі 10 000,00 грн з комісійними в сумі 105,00 грн (операція здійснена о 21-40 год. через UKR KYIV MOBIL BANKING). 01.06.2020 року з рахунка позивача № [NUMBER] списані кошти в сумі 30 800,00 грн з комісійними в сумі 318,00 грн (операція на суму 30 000,00 грн здійснена о 21-31 год. через UKR KYIV MOBIL BANKING, комісія 305,00 грн; операція на суму 800,00 грн здійснена о 21-43 год. через UKR KYIV MOBIL BANKING, комісія 13,00 грн). Здійснення вказаних операцій підтверджується виписками про рух коштів по карткових рахунках позивача та не оспорюється сторонами. Матеріалами кримінального провадження № 12018130430000156 та аудіозаписом телефонних розмов позивача з працівниками контакт-центру АТ «Ощадбанк» підтверджено, що 01.06.2018 року о 21-17 год. позивач з номера мобільного телефона [NUMBER] , який визначений в Заяві про приєдннання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб як телефон клієнта, зателефонувала на гарячу контактну лінію АТ «Ощадбанк» за номером [NUMBER] та повідомила про підозрілу телефонну розмову з невідомою їй особою і про необхідність блокування своєї картки. Проте її запевнили, що за наявності лише номеру картки ніхто не зможе зняти кошти, якщо тільки вона не повідомляла невідомим особам пароль, пін-код, код CVV . Розмова відбувалась до 21-33 год. О 21-44 год., з номера мобільного телефону [NUMBER] позивач знову зателефонувала на гарячу лінію відповідача за номером [NUMBER] . Розмова велась з представником контактної лінії [PERSON] , який прийняв заяву на блокування картки та запевнив позивача про те, що руху по картці немає. Дізнавшись, що в період часу з 21-31 год. до 21-43 год. грошові кошти в сумі 30 000,00 грн і 800,00 грн знімалися з її пенсійного рахунку, а в сумі 10 000,00 грн - із зарплатного, позивач негайно зателефонувала на гарячу лінію АТ «Ощадбанк» і повідомила про несанкціоноване зняття грошових коштів з її рахунків, тобто виконала вимоги Договору КБО, передбачені п.9.1.5 р. ХХ, згідно з якими клієнт зобов`язується у разі втрати або крадіжки карток або у випадку їх компроментації негайно повідомити про це банк, зателефонувавши до контакт-центру та надати інформацію згідно з інструкцією оператора контакт-центру. 02.06.2018 року позивач звернулась до Біловодського відділення АТ «Ощадбанк» за роз`ясненнями, де їй підтвердили факт несанкціонованого зняття грошових коштів, після чого нею був поданий офіційний лист на ім`я голови правління АТ «Ощадбанк». 02.06.2018 року позивач також звернулась із заявою до Біловодського ВП ГУНП в Луганській області про вчинення відносно неї шахрайських дій з використанням електронно-обчислювальної техніки шляхом зняття невідомими особами з її платіжних карток грошових коштів в сумі 41000,00 грн, відомості про криміннальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 12018130430000156. 12.06.2018 року позивач знову звернулась до відповідача з вимогою надати інформацію про транзакції, проведені 01.06.2018 року з 21-00 год. до 22-00 год. по її рахунках, та просила провести службову перевірку несанкціонованого списання коштів. Проте 19.06.2018 року заступник начальника філії- Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» відмовила у проведенні службового розслідування. Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Статтею 1073 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України. Відповідно до ст. 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Вказаним законом визначено, що неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі; неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Згідно з положеннями ст. 18 та 38 цього ж закону режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. При прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного цифрового підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу. Із зазначених норм убачається, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебувають на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п. 17.2.3 р. ХVІІ) передбачено, що клієнт зобов`язаний забезпечити умови надійного зберігання логіну, паролю та отриманих від банку електронних підписів клієнта, що виключають доступ сторонніх осіб до рахунків та можливість розпорядження рахунками сторонніми особами за допомогою системи ДБО. Клієнт зобов`язаний не допускати тиражування логіну, паролю та/або їх передачу третім особам. Згiднозі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Відповідачем не доведено, що дії або бездіяльність користувача призвела до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не доведено, що позивач вчиняла розпорядження щодо списання/перерахунку коштів, та вчиняла будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з її рахунків. Відповідач же не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань перед позивачем, як володільцем банківського рахунку, допустивши незаконне списання грошових коштів з рахунків позивача на загальну суму 41223,00 грн. Отже, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки з рахунків позивача списання коштів було вчинено незаконно, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в сумі 41223,00 грн. Позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, тому останній стягується, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved