Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

22.08.2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 березня 2000 року в с. Ульяновка (Почаївка) Гребінківського району Полтавської області помер дід позивача [PERSON], який на час відкриття спадщини мав право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своїм внукам [PERSON] та [PERSON]. У нотаріальному порядку позивач не може отримати на своє імя свідоцтво про право на спадщину через непідтвердження факту родинних відносин між нею та спадкодавцем, факту належності померлому правовстановлюючого документу на спадкову земельну частку (пай) та належності спадкодавцеві заповіту. Вказані факти не доводяться у звязку із неправильним написанням та різночитанням прізвища «Мирошниченко» та «Мірошніченко» в документах. Позивач здійснила поховання свого діда та після його смерті фактично вступила в управління і володіння (користування) майном, яке йому належало, зокрема, користуванням та проживанням в його житловому будинку. Стосовно іншого спадкодавця [PERSON], яка вказана у заповіті, то вона на спадщину не претендувала та не претендує і не заперечує проти оформлення спадкових прав позивачем. З огляду на викладене, позивач просить встановити факт, що вона є внучкою померлого [PERSON]; встановити факт належності померлому 28.03.2000 року [PERSON] заповіту, посвідченого 28.08.1996 року Ульяновською сільською радою Гребінківського району Полтавської області за реєстровим номером 102, в якому заповідач записаний як «Мірошніченко Дмитро Ігнатович»; встановити факт належності померлому [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай); визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825, після померлого [PERSON] 26.09.2016 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про заміну неналежного відповідача виконавчого комітету Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області на належного [PERSON]. Ухвалою суду в той же день клопотання представника позивача було задоволено, замінено у справі неналежного відповідача виконавчий комітет Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області на належного - [PERSON]. 18 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на 1/2 частину земельної частки (пай) в порядку спадкування за заповітом, в якому зазначила, що 28 березня 2000 року в с. Ульяновка Гребінківського району Полтавської області помер її дід [PERSON], який мав право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів. На випадок своєї смерті він залишив заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповів своїм внукам [PERSON] та [PERSON]. Позивач за зустрічним позовом вважає, що вона має право на 1/2 частину спадкової земельної частки (пай), оскільки спадщину згідно заповіту після смерті діда вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, яке належало спадкодавцеві, вона брала участь у похованні свого діда та взяла його особисті речі. З огляду на вказане позивач за зустрічним позовом просить встановити факт, що вона є внучкою померлого 28.03.2000 року [PERSON]; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на 1/2 частину земельної частки (паю), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825, після померлого 28.03.2000 року [PERSON] 18 жовтня 2016 року позивач за первісним позовом через канцелярію суду подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить встановити факт, що вона є внучкою померлого 28.03.2000 року [PERSON]; встановити факт належності померлому 28.03.2000 року [PERSON] заповіту, посвідченого 28.08.1996 року Ульяновською сільською радою Гребінківського району Полтавської області за реєстровим номером 102, в якому заповідач записаний як «Мірошніченко Дмитро Ігнатович»; встановити факт належності померлому [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825, виданого 24.03.1997 року на імя «Мірошніченко Дмитро Гнатович»; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на 1/2 частину земельної частки (паю), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825, після померлого 28.03.2000 року [PERSON] Позивач та відповідач у судове засідання не зявились, надіслали заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, позивач за зустрічним позовом свої позовні вимоги підтримує, вимоги первісної позовної заяви визнає. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позов своєї довірительки підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги зустрічної позовної заяви визнав. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що первісний та зустрічний позови належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії 1-КЕ за № 314394 встановлено, що [PERSON] помер 28 березня 2000 року /а.с.6/. Відповідно п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набранння ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набранння чинності ЦК України. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 521 від 17.10.2016 року /а.с. 62/, а також показань, допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], після померлого [PERSON] його внучки [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину шляхом володіння майном померлого та прийняттям участі у його похованні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин, позивач та відповідач прийняли спадщину після смерті [PERSON] (далі - спадкодавець) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Як вбачається із копії заповіту [PERSON] від 28.08.1996 року /а.с.7/, який згідно відповіді на запит виконавчого комітету Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 02-13/456 від 21.09.2016 року дійсно посвідчувався сільською радою /а.с. 32/, спадкодавець заповів все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, розділити на дві рівні частини його онукам, [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно письмового розяснення державного нотаріуса, в.о. завідувача Гребінківської державної нотаріальної контори за вих. № 526/02-17 від 16.08.2016 р. спадкова справа на майно померлого 28.03.2000 року [PERSON] не заводилася, заява про прийняття спадщини від онуки померлого [PERSON] не надходила. Однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що спадкоємець не надав документів, які підтверджувала факт, що [PERSON] є онукою померлого [PERSON] Крім того, померлим [PERSON] за життя було складено заповіт, але в заповіті його прізвище зазначено як «Мірошніченко», а в свідоцтві про смерть «Мирошниченко», що не дає можливість встановити факт належності заповіту саме померлому. Також спадкоємцем надано було надано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825 на імя [PERSON], а в свідоцтві про смерть «Мирошниченко», що не дає змоги встановити факт належості спадкового майна саме померлому [PERSON] /а.с. 4/ . Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зважаючи на те, що від фактів родинних відносин між позивачем, відповідачем і спадкодавцем, належності спадкодавцю заповіту та сертифікату на право на земельну частку (пай) залежить отримання права на спадщину, нотаріус через не встановлення вказаних фактів відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначені факти підлягають встановленню у судовому порядку. Як вбачається із копії паспорта серії КО 643083 /а.с. 5/, свідоцтва про народження серії І-КЕ № 235966 /а.с. 11/, свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 012311 /а.с. 12/, витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00016096371 від 10.12.2015 року /а.с. 13/, витягу із погосподарської книги станом на 01.01.1955 року /а.с. 14/, копії паспорта серії НС 934856 /а.с. 51/, копії свідоцтва про народження серії І-КЕ № 250641 /а.с. 53/, копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР № 366053 /а.с. 54/, копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 236272 /а.с. 60/, показань допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], позивач та відповідач є онуками померлого 28.03.2000 року [PERSON]. Як вбачається з відповідей на запити відділу Держгеокадастру у Гребінківському районі Полтавської області № 67/0/21-16 від 15.07.2016 року /а.с. 17/ та № 72/20-16 від 04.08.2016 року/а.с. 29/, власником земельної частки (паю), розміром 3,39 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825 є [PERSON]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON], що помер у 2000 року це одна і та ж особа, інші особи із такими іменами в селі не проживали, за життя вказана особа працювала у КСП «Ульяновське». За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа, а тому [PERSON] за життя належала земельна частка (пай), яка перебувала в сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825, яку він згідно заповіту заповів своїм онукам - позивачу та відповідачу по справі. Згідно чинного на момент видачі сертифікату Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 сертифікат посвідчував право особи на відповідний пай. Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. З огляду на викладене, позивач та відповідач успадкували право на земельну частку (пай) за заповітом, право на яку на момент відкриття спадщини належало [PERSON] Враховуючи, що первісний та зустрічний позови визнані відповідачами по них, вказане визнання відповідає чинному законодавству України, заявлені вимоги по них підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, ст.ст. 524, 525, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, ч.ч. 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95,

Outcome: approved