Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

24.04.2018 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій вказала, що її чоловік [PERSON], [INFO], постійно проживав в Микитівському районі м. Горлівка Донецької області та помер 01 лютого 2018 року в м. Горлівка Донецької області, тобто на території, яка визнана Верховною Радою України тимчасово окупованою. Заявник у заяві зазначила, що вона звернулася до Бахмутського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції з заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] Однак в реєстрації смерті їй було відмовлено з тих підстав, що наданий документ про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Заявник просить суд постановити рішення, яким встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], в день 01 лютого 2018 року в Микитівському районі міста Горлівка Донецької області, Україна. У судове засідання заявник не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу про встановлення факту смерті [PERSON] у її відсутність, вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від начальника відділу надійшло клопотання, в якому вона просить розглянути справу без участі представника та вказала, що проти задоволення заяви не заперечує, просила постановити рішення у відповідності до діючого законодавства. Представник заінтересованої особи Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від начальника Управління надійшло клопотання, в якому вона просила провести розгляд справи без участі представника управління. На підставі ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України,\~суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Серед таких юридичних фактів\~\~у\~ст. 315 ч. 1 п. 8 ЦПК України\~визначений\~\~факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації\~\~актів цивільного стану факту смерті. Як зазначено в\~ст. 317 ч. 1 ЦПК України, заява\~\~про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами\~померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до \~ст. 316 ЦПК України,\~\~заява фізичної особи\~\~про встановлення\~\~факту, що має юридичне значення, подається до суду\~за місцем її проживання. У відповідності до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Статтею 5 ЦПК України\~передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ч. 9\~ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У відповідності до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5\~із змінами і доповненнями, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 15, далі (Пленум), зазначено звернути увагу судів на те, що відповідно до статей\~255,\~271 ЦПК України\~(2004 р.) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У п. 4 Пленуму зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організації, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON], 31 травня 1953 р. н., є дружиною померлого [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про одруження. (а. с. 10) та є належним заявником по справі. Як встановлено судом, заявник [PERSON], [INFO], була взята на облік до УПСЗН Бахмутської міської ради Донецької області як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № [NUMBER]. (а. с. 11). Відповідно до копії паспорту, яка мається в матеріалах справи, [PERSON] народився 15 січня 1955 року в місті Горлівка Донецької області. (а. с. 5). Судом встановлено, що [PERSON] помер 01 лютого 2018 року в Микитівському районі м. Горлівка Донецької області, що вбачається з довідки про причину смерті № 282 від 02.02.2018 року, виданої «Горлівським відділенням Республіканського бюро СМЕ Міністерства охорони здоровя Донецької Народної Республіки» (а. с. 7), а також зі свідоцтва про смерть від 02 лютого 2018 року серії ДНР № 092967, виданого «Микитівським відділом запису актів цивільного стану м. Горлівка Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки». (а. с. 9). Заявник звернулася до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про видачу свідоцтва про смерть, однак їй було відмовлено з тих підстав, що нею на підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», що підтверджується відмовою від 24.04.2018 року № 15.14-93/2329. (а. с. 8). Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ) виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Місто Горлівка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». З наданих заявником фотознімків на а. с. 12-13 підтверджується, що дійсно [PERSON], [INFO], похований з датою смерті 01 лютого 2018 року. Як виняток суд бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупностісвідоцтво про смерть від 02 лютого 2018 року серії ДНР № 092967, виданого «Микитівським відділом запису актів цивільного стану м. Горлівка Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки». Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява про встановлення факту смерті знайшла своє підтвердження, а тому, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved