Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

23 квітня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить виділити в натурі зі спільної часткової власності [PERSON] 11/100 частки домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , надавши у користування [PERSON] земельну ділянку площею, що відповідає 11/100 частки домоволодіння. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] є власником 11/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а іншими співвласниками є відповідачі. Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0766 га кадастровий номер 4810136300:01:022:0032 та перебуває у комунальній власності міста. Позивач бажає виділити належне йому майно в натурі та визначити порядок користування земельною ділянкою під спірним домоволодінням, але домовитися з співвласниками не може, тому змушений звернутись до суду. 28 квітня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху. 07 травня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі як третю особу - Миколаївську міську раду. 08 липня 2020 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] про виділ у натурі частки із майна. Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про виділ у натурі частки із майна - прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 23 грудня 2020 року за клопотання позивача у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 20 серпня 2021 року до суду надійшов висновок експерта № 115-157е, складений 06.08.2021 року та матеріали справи. 20 серпня 2021 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання. 10 листопада 2021 року до суду надійшов скоригований висновок експерта № 115-157е, складений 06.08.2021 року. 15 листопада 2021 року за клопотанням представника [PERSON] об`єднано в одне провадження справу за позовом [PERSON] про виділ у натурі частки із майна та визначення порядку користування земельною ділянкою, зустрічним позовом [PERSON] про виділ у натурі частки із майна (487/2276/20) зі справою за позовом [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою (справа № 487/7904/21), надавши справам загальний номер провадження - 2/487/286/21. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та його представника. Просить суд виділити йому в натурі 11/100 часток домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , відповідно до варіанту №1 висновку експерта № 115-157 від 06.08.2021 року; виділити 11/100 частки земельної ділянки відповідно до Варіанту №1 Висновку експерта № 115-157 від 06.08.2021 року. Не заперечує проти задоволення зустрічного позову [PERSON] про виділення йому 10/100 частки домоволодіння та земельної ділянки відповідно до варіантів запропонованих у Висновках експерта № 115-157 від 06.08.2021 та №115-183 від 01.10.2021. Представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник Миколаївської міської ради до підготовчого засідання подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника на підставі наявних доказів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі, позови визнають. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи заяви сторін про визнання позовів, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого: Судом встановлено, що співвласниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є: [PERSON] - 11/100, [PERSON] - 1/10, [PERSON] - 6/100, [PERSON] - 7/100, [PERSON] - 7/200, [PERSON] - 9/100, [PERSON] - 9/100, [PERSON] - 11/100, [PERSON] - 1/10, [PERSON] - 11/100, [PERSON] - 9/100, [PERSON] - 7/200. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0766 га, кадастровий номер 4810136300:01:022:0032 яка перебуває у комунальній власності міста, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-4809330872020 від 06.04.2020. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивачі та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 367 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Уразі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Позивач бажає скористатися своїм правом та виділити у натурі своє майно і визначити порядок користування земельною ділянкою. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ так може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з висновком експерта № 115-157е судової будівельно-технічної експертизи, складеного 06.08.2021 р. експертом РТПП в Миколаївській області Шапошніковою Е.О., провести виділ 11/100 частки домоволодіння для [PERSON] (частини житлового будинку з відповідними господарськими будовами і спорудами) по [ADDRESS] , на самостійну ізольовану квартиру, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, відповідно до фактичного користування, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2019 «Будівлі і споруди. Житлові будинки. Основні положення» - технічно є можливим. Фактично домоволодіння за адресою: [ADDRESS] з існуючими житловими будинками, літ. А-1, Б-1, Ж-2 поділено на окремі квартири за [ADDRESS] з незалежними виходами. Кожна квартира обладнана окремими самостійними виходами, інженерними комунікаціями та не потребує перепланування. На підставі вищевикладеного компенсація при відхиленні від ідеальної частки не розраховується. Виходячи з особливостей розташування житлових будинків, дворових будов і споруд на земельній ділянці на розгляд суду пропонується один варіант виділу домоволодіння (частин житлового будинку літ. А-1) по [ADDRESS] з урахуванням фактичного користування приміщеннями житлового будинку та господарськими спорудами. В даному випадку, виділити 11/100 частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] для [PERSON] , наближеного до його ідеальної частки та сформованого порядку користування земельною ділянкою, що склався, регламентованих нормами ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» - технічно є можливим. На розгляд суду пропонується 1 варіант виділу 11/100 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] для [PERSON] , наближений до ідеальної частки та сформованого порядку користування земельною ділянкою, що склався. Провести виділ 1/10 частки домоволодіння для [PERSON] (частин житлового будинку з відповідними господарськими будовами і спорудами) по [ADDRESS] , на самостійну ізольовану квартиру, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, відповідно до фактичного користування, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2019 «Будівлі і споруди. Житлові будинки. Основні положення» - технічно є можливим.Фактично домоволодіння за адресою: [ADDRESS] з існуючими житловими будинками, літ. А-1, Б-1, Ж-2 поділено на окремі квартири за [ADDRESS] з незалежними виходами. Кожна квартира обладнана окремими самостійними виходами, інженерними комунікаціями та не потребує перепланування. На підставі вищевикладеного компенсація при відхиленні від ідеальної частки не розраховується. Варто зазначити, що в технічному паспорті МБТІ зазначено, що літ. «П» - вбиральня. Фактично за тід. П1 функціональне використання будови є « [INFO] ». Для подальшого виділу відповідних часток співвласнику [PERSON] (1/10 частки) буде враховуватись будова, літ. П1 «Вбиральня». Виходячи з особливостей розташування житлових будинків, дворових будов і споруд на земельній ділянці на розгляд суду пропонується один варіант виділу домоволодіння (частин житлового будинку літ. А-1) по [ADDRESS] з урахуванням фактичного користування приміщеннями житлового будинку та господарськими спорудами. Згідно з висновком експерта № 115-183 судової земельно-технічної експертизи, складеного 01.10.2021 р. експертом РТПП в Миколаївській області Шапошніковою Е.О., на замовлення [PERSON] , виділити 10/100 частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] для [PERSON] , наближеного до його ідеальної частки та сформованого порядку користування земельною ділянкою, що склався між співвласниками, регламентованих вимогами ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» - технічно є можливим. На розгляд суду пропонується 1 варіант виділу 10/100 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] для [PERSON] , наближений до його ідеальної частки та сформованого порядку користування земельною ділянкою, що склався між співвласниками. Частиною 1 статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (користувача). Відповідно до ч. ч.1, 2, 4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак права власності. Згідно з ч.ч.1,3,4 ст.88 ЗК України - володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди-у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відповідно до ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги бажання позивачів виділити свою частку домоволодіння в натурі та визначити порядок користування земельною ділянкою за першим варіантом експертизи, аналіз наведених доказів, суд дійшов висновку, що наявні усі умови, передбачені ст. ст.358, 364, 367, 377 ЦК України, а відтак що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved