Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

24.06.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . В обгрутування позову зазначив, що він є власником вищевказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2010 року після смерті батька [PERSON] . За життя його батько зареєстрував у будинку відповідача [PERSON] , яка за вищевказаною адресою ніколи не проживала, її особистих речей у будинку немає, за комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача у будинку порушує його права власника даного житлового приміщення, він позбавлений можливості оформити житлову субсидію, змущений сплачувати за комунальні послуги у більшому розмірі. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити та визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Ухвалою від 26.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засілдання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У звязку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Бородіною Л.П., є власником будинку [ADDRESS] . Вказане підтверджується також Витягом по державну реєстрацію прав МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» № 28172853 від 29.11.2010 року. Згідно з довідками Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 18.04.2019 року № 07-147-0364 та № 062-29.02-02738 від 08.07.2019 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у будинку [ADDRESS] з 06.12.2005 року по теперішній час. Відповідно до акту про фактичне місце проживання, складеного 22.04.2019 року КСН «Правий беріг» у будинку за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкають лише позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] , 2003 року народження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст.\~317,\~383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною першою\~статті 156 ЖК Української РСР\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , відповідач зареєстрована у помешканні, проте ніколи в ньому на проживала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідно до положень п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved