Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

22 квітня 2021 року року [PERSON] звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи [PERSON] . Заявник просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на них обов`язків: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати та наближатися до місця спільного проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати та наближатися до місця навчання [PERSON] та [PERSON] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , видати терміном на 6 (шість місяців) до надання висновку судової психіатричної експертизи про стан здоров`я [PERSON] . Мотивує вимоги тим, що він та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та які проживають з [PERSON] . Шлюб між заявником та [PERSON] було розірвано 08.08.2020 р. Проте, він та його малолітні доньки постійно страждають від психологічного, економічного та фізичного насилля від [PERSON] , яка є колишньою дружиною заявника та матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що [PERSON] з 2009 року страждає на психічне захворювання, вона поводиться неадекватно, виказує маячливі думки щодо переслідування та загрози з боку невідомих осіб та викрадення їх спільних дітей, піддає дітей систематичному психологічному насильству, яке полягає в нав`язуванні думки про спроби викрадення та загрози її вбивства, здійснювала спробу вивезти дітей за кордон та намагалася усунути батька від спілкування з доньками. Також вона переслідує дітей у школі намагається тиснути на них шляхом фізичного впливу, насильницького відібрання у дітей карток пропуску в школу. 23 квітня 2021 року по справі відкрито провадження. Призначено судове засідання у той же день, проте сторони в нього не з`явились. Судове засідання було відкладено на 26.04.2021 року, проте не відбулось у зв`язку з неявкою сторін. Засідання було відкладено на 27.04.2021 року. Від представника позивача надійшла заява про відкладення для надання додаткових доказів. Судове засідання було відкладено на 05.05.2021 року. 05.05.2021 року представник позивача просив суд оголосити перерву у засіданні для надання додаткових доказів. Засідання 02.06.2021 не відбулось у зв`язку з відключенням у суді електропостачання та було перенесено на 09.06.2021 року. 09 червня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява представника відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Степаненко О.Г. про розгляд справи без присутності представника органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та в інтересах малолітніх дітей. Представник заявника в судовому засіданні підтримали подану заяву. Заінтересована особа до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про місце, дату, час судового засідання. Згідно ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Розглянувши заяву, дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 12 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції 19 липня 2012 року. Від шлюбу подружжя має дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2020р. по справі №523/17890/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 08.08.2020р. Станом на дату звернення, діти проживають з [PERSON] , перебувають на його вихованні та повному матеріальному утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та місце реєстрації. Діти разом з батьком та його дружиною [PERSON] (за релігійними законами шаріату) проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 2009 року страждає на психічне захворювання, що підтверджується медичним висновком про стан її психічного здоров`я. Лікарем за результатами проведеної консультації наголошується на тому, що [PERSON] має прояви хронічного психічного розладу та потребує консультування та обстеження у лікаря-психіатра для можливості надання кваліфікованої медичної допомоги, у зв`язку з необхідністю виконання батьківських обов`язків, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит вих. №402 від 21.02.2019р. 04.06.2019 р. ст. слідчим УСК м. Слободезя та Слободейського р-ну майором юстиції Константиновою І.Н. була призначена стаціонарна судово-психіатрична експертиза. Відповідно до акту ГУ РКБ (УИН-3 ГСИН МЮ ПМР) №45-С стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 03.07.2019 р. експертною комісією було встановлено, що [PERSON] страждає на психічні розлади з 2009 року та за результатами експертизи визнана такою, що може вважатися недієздатною. Експертним висновком встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки органічного ураження ЦНС змішаного ґенезу з рідкими поліморфними, судомими пароксизмами та психічними епізодами. Про це свідчать дані анамнезу, дані об`єктивного огляду та експертного дослідження, що виявило уповільнений темп мислення, наявність уривчастих маячних ідей, порушення в емоційній сфері, судомний пароксизм за час перебування на експертизі. На підставі вищезазначеного, експертизою було встановлено, що [PERSON] в момент скоєння інкриміную чого їй діяння, страждала розладом психічної діяльності, що позбавляло її можливості керувати своїми діями та усвідомлювати суспільну небезпеку своїх дій, тому [PERSON] як душевно хвору, слід вважати неосудною. В період проведення дослідження, що в результаті було відображено в експертному висновку, зазначається, що 28.06.2019 р. о 10:00 у випробуваної розвинувся епілептичний припадок з втратою свідомості, тоніко-клонічними судомами, прикус язика та сечовиділення, що підтверджується актом ГУ РКБ (УИН-3 ГСИН МЮ ПМР) №45-С-19 від 03.07.2019 р. У вище згадуваному акті також зазначено про те, що в матеріалах кримінальної справи №2019310193 Слободзейського районного суду Придністровської Молдавської Республіки знаходиться протокол допиту свідка [PERSON] матері [PERSON] від 05.06.2019 р., в якому матір розповідає про стан психічного здоров`я [PERSON] - «в феврале месяце 2013 года, внезапно [PERSON] раздетая, как находилась дома, взяла маленьких девочек на руки, выбежала на улицу в мороз и кричала, что за ней кто-то гонется, хотят детей забрать». 26.05.2019 р. [PERSON] була поміщена в психіатричне відділення ГУ «Слободзейська ЦРЛ» з діагнозом «психомоторне збудження». В ході обстеження [PERSON] лікарем-психіатром був встановлений діагноз «Біполярний розлад. Маніакальний епізод». Ухвалою Слободзейського районного суду ПМР від 20.08.2019 р. по справі №3/4-22/19 [PERSON] , [INFO] , було вирішено перевести в психіатричний стаціонар спеціалізованого типу в умовах ГУ «Республіканська психіатрична лікарня» МЗ ПМР с. Вихватинці Рибницького р-ну ПМР, що підтверджується ухвалою Слободзейського районного суду ПМР від 20.08.2019 р. по справі №3/4-22-19. Проте, встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд не погоджується з такими висновками заявника про наявність підстав для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] . При цьому, суд вважає, що в матеріалах справи докази домашнього насильства відсутні та не встановлено форми домашнього насильства, якому піддавався заявник та діти, з огляду на наступне. Відповідно до положень\~ст. 1\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Так, при зверненні до суду із заявою, заявником було надано копію постанови Управління слідчого комітету м. Слободзея про відкриття кримінального провадження від 29.05.2019 р., копію ухвали Слободзейського районного суду про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту від 06.06.2019 року, копію ухвали Слободзейського районного суду від 20.08.2019 року, копію письмових пояснень [PERSON] від 26.02.2019 року, письмові пояснення [PERSON] від 05.03.2019 року, письмові пояснення [PERSON] від 05.03.2019 року, копію відповіді на запит психолога [PERSON] від 14.09.2019 року, копію консультативного висновку від 24.12.2012 року, копію експертного дослідження від 03.07.2019 року в рамках кримінального провадження, копії матеріалів кримінального провадження відносно [PERSON] №12019162500000278 від 02.02.2019 року, копію висновків спеціаліста психолога від 12.09.2020 року щодо дітей [PERSON] та [PERSON] , копія відповіді ОСШ №10 від 19.10.2020 року. Відповідно до п 2. ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить\~обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з п.2 ч.1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За своєю правовою природою обмежувальний припис не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію та направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків такого насильства. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 ч. 1\~ст. 1 Закону\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів учасників справи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди\~мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Разом з тим, наведені заявником обставини не містять ознак фізичного чи психологічного насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не знайшло свого підтвердження наявність таких і при розгляді справи апеляційним судом, що не дає підстав для висновку про необхідність видання обмежувального припису щодо заінтересованої особи. Зі змісту заяви вбачається, що між заявником та заінтересованої особою існує спір щодо зустрічей з дітьми та їх виховання. Тому, видача обмежувального припису із забороною перебувати та наближатися до місця спільного проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб може призвести до порушення прав [PERSON] , що за відсутності належних доказів на підтвердження вчинення нею домашнього насильства щодо заявника є неприпустимим. Матеріали справи не містять належних доказів того, що [PERSON] вчиняла щодо [PERSON] домашнє насильство. Та обставина, що [PERSON] з 2009 року страждає на психічне захворювання, не вказує на наявність факту насильства, а лише свідчить про наявність такого захворювання. Висновки спеціаліста психолога щодо [PERSON] та [PERSON] надані суду не є доказами вчинення [PERSON] домашнього насильства. За таких обставин, суд вважає недоведеним ризик застосування [PERSON] домашнього насильства по відношенню до заявника і дітей, а тому прийшов до висновку відмови в задоволенні заяви.

Outcome: dismissed