Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

24.06.2021 позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за аліментами за період з 18.02.2005 по 26.12.2020 в сумі 1 670 220, 94 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.03.2005 Фастівським районним судом за результатами розгляду позову про стягнення аліментів у справі 2-640/2005 було видано виконавчий лист. В провадженні Фастівського ВДВС знаходиться виконавче провадження ВП 53408208. Як видно з розрахунку державного виконавця, відповідач має значну заборгованість зі сплати аліментів. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів складений державним виконавцем 21.05.2021 таким чином, що заборгованість станом на 01.09.2016 вказане не за кожен місяць окремо, а загальною сумою 82 735, 39 грн. Таким чином, зробити розрахунок пені за аліментами можна лише формально, припустивши, що кожен місяць боржник аліментів не сплачував і кількість днів прострочення, як мінімум більша, ніж розрахована для вересня місяця 2016 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.07.2021 цивільну справу №754/9743/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів передано на розгляд Фастівському міськрайонному суду Київської області за підсудністю для розгляду по суті. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2021 дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність. В судове засідання відповідач не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, в тому числі, шляхом оголошення на офіційному сайті суду, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Під час вивчення письмових матеріалів справи судом встановлено, що 04.03.2005 Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист №2-640/2005 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця та жителя [ADDRESS] , працює водієм у ПП « [PERSON] » на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходу громадян до її повноліття, починаючи з 18.02.2005. Згідно Інформації про виконавче провадження 53408208, від 02.06.2021, про примусове виконання виконавчого листа №2-640, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] 21.05.2021 Фастівським міськрайонним відділом ДВС здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого боржнику [PERSON] нарахована заборгованість станом на 21.05.2021 в розмірі 151 662, 02 грн. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 16.11.2021, Фастівський відділ ДВС надав 29.11.2021 розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого боржник [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 29.11.2021 у розмірі 141 662, 02 грн. Частиною 4 ст. 194 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов`язання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного. Таким чином, звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань по сплаті аліментів можливо лише в тому випадку, коли заборгованість виникла з незалежних, поважних причин, які в кожному конкретному випадку оцінюються судом з огляду на обставини справи. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з незалежних від нього причин, що передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Як встановлено судом, внаслідок невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, за ним існує заборгованість по виплаті аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, отже наявна вина відповідача у виникненні заборгованості є підставою для стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це один зі способів забезпечення виконання зобов`язання. Її завданням є сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. При розрахунку пені за прострочення сплати аліментів суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, розмір пені за період з 01.09.2016 по грудень 2020 року становить 1 670 220, 94 грн. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до статті 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». При прийняті рішення суд не приймає за основу наданий позивачкою розрахунок, оскільки він не проведений відповідно до вимог ст. 196 СК України. З урахуванням наданого відділом ДВС, на запит суду, розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача становить 141 662,02 грн - 100 відсотків заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial