Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

23.04.2018року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 05.08.1993року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів, за актовим записом №1674. Стверджує, що впродовж тривалого часу з ініціативи відповідача між ними виникали конфлікти і непорозуміння, відповідач відносився до неї зі зневагою та байдужістю, не враховував її думки, внаслідок чого вони припинили ведення спільного господарства та шлюбно-сімейні відносини, з червня 2017року проживають окремо. Дітей від даного шлюбу у них немає. Вважає, що подальше спільне сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, примирення з відповідачем не бажає. З огляду на наведене просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивача, яка не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 05.08.1993року Відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів, за актовим записом №1674, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 05.08.1993року. Між подружжям часто виникають конфлікти та непорозуміння. Подружжя вже тривалий час (більше одного року) разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Дітей від даного шлюбу у сторін немає. Позивач несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає. Відповідач не побажав прибути в судове засідання, щоб надати свої пояснення чи заперечення щодо заявленого позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 704,80гривень.

Outcome: approved