Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

23.10.2015 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що є власником 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS], 2/3 частини зазначеної квартири належить на праві власності її сину [PERSON] За вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], колишнього чоловіка позивачки, який з 1998 року там без поважної причини не проживає, його особистих речей в ній немає. Позивач стверджувала, що у зв'язку із реєстрацією місця проживання відповідача в її квартирі, вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. За згодою позивача суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.12.1997 року за №3-10894. З довідки (виписка з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 22.10.2015 року за №1352 вбачається, що в спірній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] Не проживання відповідача у вищезазначеній квартирі з 1998 року підтверджується актом про не проживання [PERSON] від 22.10.2015 року, посвідченого начальником дільниці № 7 КП «ЖКС «Черьомушки». Поважної причини відсутності відповідача за місцем реєстрації понад один рік судом не встановлено. З наміром про вселення протягом цього часу [PERSON] не звертався. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або за законом. Суд може визнати особу, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Враховуючи викладене, суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, за Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV, 11.12.2003 року реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань реєстрації. За ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). При таких обставинах, суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за яким рішення суду є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за спірною адресою.

Outcome: approved