Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

23.02.2021 до Дарницького районного суду м. Києва звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 07.07.2007 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають двох дочок: [PERSON] , 2014 р.н. та [PERSON] , 2016 р.н. З серпня 2019 року відповідач постійно працював у відрядженнях за межами м. Києва та тривалий час проживав в інших містах та не бував вдома, за цей час подружні стосунки фактично припинились, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння у вирішення сімейних питань. З лютого 2020 року сторонами господарство разом не ведеться, відповідач близько року мешкає в іншій сім`ї та веде там спільне господарство, що виключає будь-які додаткові спроби примирення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.03.2021 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, не заперечував проти такого вирішення справи. Щодо витрат на правову допомогу заявив, що підтвердження щодо їх понесення надасть окремим клопотанням. Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву від нього не надходив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. З урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України та позиції представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 07.07.2007 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У сторін з серпня 2019 року погіршувались відносини, подружні стосунки фактично припинились, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння у вирішення сімейних питань. Сторони господарство разом не ведуть, як вказала позивач, з лютого 2020 року. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved