Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

24.06.2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, посилаючись на те, що між ним та відповідачем був укладений договір позики, за якими останній отримав кошти в сумі 100000,00 грн., строком до 27.05.2014 року. Оскільки, відповідач у порушення їхніх домовленостей кошти так і не повернув, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 травня 2014 року сторони уклали письмовий договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав у борг [PERSON] кошти в сумі 100000,00 грн., строком до 27.05.2014 року. Відповідач борг у зазначений строк не повернув. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ураховуючи викладене, договір позики, укладений сторонами, відповідно до вимог ст.ст.1046-1047 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 6 Договору у разі прострочення повернення позики, позикодавець сплачує штраф у розмірі 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення. Отже, розмір штрафу становить: 100000,00 х 0,5 % х 23 = 11500 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з 27.05.2014 по 18.06.2014 індекс інфляції становив: січень - 100,0; лютий - 100,6; березень - 102,3; квітень - 103,3. Зведений індекс інфляції за 2014 рік = 106,4. Інфляційні витрати: 100000 х 106,4 = 106400 - 100000 = 6400 грн. Розрахунок 3% річних проводиться за формулою: С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Отже, 3 % річних становить : 106400 х 3 х 23 : 365 : 100 = 201,14 грн. Загальний розмір заборгованості становить 118101, 14 грн. (100000 + 11500 + 6400 + 201,14) Ураховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання судового збору суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved