Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

22.12.2016 року позивач через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача 10530,00 грн. за надані та неоплачені відповідачем освітні послуги за навчання у позивача та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач 27.06.2015 року уклав з позивач договір №зФ-05/3.2015 про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» за спеціальністю «Фармація» на заочній формі навчання. Згідно умов договору відповідач зобовязувався кожного місяця своєчасно вносити плату за свою підготовку на протязі всього терміну навчання, що становив 3 роки 6 місяців у розмірі 1170,00 грн. щомісяця на загальну суму 40950,00 грн. Оплату відповідач зобовязувався вносити до 10 числа місяця оплати. На підставі наказу №382 від 31.08.2015 року відповідача було поновлено на заочну форму навчання 3 курсу 2015/2016 навчального року за спеціальністю «Фармація». Остання оплата освітніх послуг була здійснена відповідачем 28.08.2015 року, а заборгованість перед позивачем становить 10530,00 грн. На підставі наказу №173-ст.3-з/в від 12.07.2016 року відповідача було відраховано за невиконання навчального плану та порушення умов договору. Відповідно до норм укладеного між сторонами договору та норм чинного законодавства України позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою з метою примусового виконання умов укладеного договору. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду засобами поштового звязку разом зі своєю довіреністю клопотання від 26.01.2017 року за №133/20 про розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.21-23). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву від 07.02.2017 року, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, із заявленими позовними вимогами погодився та не заперечував щодо стягнення з нього 10530,00 грн., враховуючи зміну адреси проживання просив копію рішення суду направити йому за фактичним місцем проживання (а.с.26). Вказана заява відповідача не протирічить вимогам ч.4 ст.174 ЦПК України та приймається судом. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 27.06.2015 року між Національним фармацевтичним університетом України в особі директора ректора [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір №зФ-050/3.2015 про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» за спеціальністю «Фармація» заочної форми навчання (а.с.6-8). Відповідно до умов вищевказаного договору Національний фармацевтичний університет зобов`язався здійснити підготовку відповідача за рахунок його ж коштів з терміном навчання 3 роки 6 місяців, а відповідач зобов`язався кожного місяця своєчасно до 10 числа поточного місяця вносити плату за підготовку студента. При цьому сторони узгодили розмір плати за підготовку відповідача за весь період навчання у розмірі 40950,00 грн. із щорічною вартістю послуги у розмірі 11700,00 грн. з правом позивача змінювати плату за навчання не частіше одного разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Згідно з п.п. 9.2 вищевказаного договору позивач має право в односторонньому порядку відрахувати студента за невиконання навчального плану, за порушення умов договору, порушення Статуту Національного фармацевтичного університету, навчальної дисципліни, правил внутрішнього розпорядку Національного фармацевтичного університету, за порушення відповідачем зазначеного в Договорі порядку внесення плати за навчання та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Наказом №382 від 31.08.2015 року відповідача було поновлено до числа студентів НФаУ на контрактних умовах на 3 курс (5 семестр) 2015/2016 навчального року за спеціальністю «Фармація» з навчальним планом 5 років 6 місяців. Наказом 173-ст.3-з/в від 12.07.2016 року відповідача було відраховано з числа студентів НФаУ на підставі службової записки декана фармацевтичного факультету №1 за невиконання навчального плану та порушення умов укладеного між сторонами контракту (а.с.9). На підставі довідки про сплату вартості навчання студентом [PERSON], що була складена головним бухгалтером позивача, борг по оплаті навчання відповідачем перед позивачем складає 10530,00 грн., а сума оплати з боку відповідача на користь позивача складає 1170,00 грн, які були сплачені [PERSON] 28.08.2015 року (а.с.14). Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: невиконання навчального плану, порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив обумовлені договором з позивачем вимоги щодо оплати вартості навчання (щодо предмету позову в даній справі) без поважних причин, а тому позовні вимоги Національного фармацевтичного університету є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати.

Outcome: approved