Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

21 червня 2019 року (згідно відмітки на конверті в якому надійшов позов) Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі позивач, ПрАТ «АСКА») звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про стягнення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 24\~331,49 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 серпня 2018 року сталася ДТП, за результатом якої відповідач, керуючи транспортним засобом, заподіяв шкоди іншому транспортному засобу Нісан, АІ [NUMBER] . Позивач зазначає, що пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем, як страховиком, на підставі договору добровільного страхування, і за цим договором позивач виплатив потерпілій особі 74\~227,10 грн. В той же час, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» і останнє, на виконання вимоги законодавства, виплатила позивачу лише 49\~945,61 грн. Посилаючись на вищевикладене та приписи ст.1194 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 24\~331,49 грн., що становить різницю між вищенаведеними сумами. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі третя особи, ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»). Представник позивача у судове засідання не прибув, однак подав на адресу суду клопотання про слухання справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач у письмовому відзиві просив суд відмовити у задоволенні позову; у судове засідання відповідач не прибув, однак у письмовій заяві просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що [PERSON] 26.08.2018 року о 18 год. 15 хв. на автодорозі М06 траса Київ 55 км. (в бік м. Київ), керуючи автомобілем Мерседес-Бенц, [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Nissan Rogue, д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, в результаті чого автомобілі зазнали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1\~Правил дорожнього руху. Вказані обставини\~встановлені постановою\~суду Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 25\~жовтня 2018\~року у\~справі № 370/2605/18, яким [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а отже вони додатковому доказуванню не підлягають (а.с.13). З матеріалів справи слідує, що автомобіль потерпілої сторони - Nissan Rogue, д.н.з. [NUMBER] , станом на день ДТП був застрахований на підставі договору страхування наземного транспортну на умовах програми «Автокрос» СГД №3407627 від 12 квітня 2018 року у ПрАТ «Аска». Страхова сума за даним договором становила 100\~000,00 грн (а.с.7-12). Відповідно до виконаного на замовлення позивача звіту із визначення матеріального збитку завданого транспортному засобу Nissan Rogue, д.н.з. [NUMBER] , позивач добровільно виплатив потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 74\~277,10 грн. (а.с.14-43). Крім того, як слідує з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Мерседес-Бен, ML320 д.н.з. [NUMBER] , на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Інго» відповідно до полісу від 26 серпня 2018 року АМ 3593153, з лімітом відповідальності 100\~000,00 грн. (а.с.44, 88). Позивач стверджує, що ПрАТ «Інго» відшкодувало йому суму страхового відшкодування у розмірі 49\~945,61 грн. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 68-74 постанови від 04 липня 2018 року №755/18006/15-ц зробила правовий висновок, вказавши, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У даному випадку судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця об`єкту підвищеної небезпеки, була застрахована в межах страхового ліміту 100 000,00 грн. за майнову шкоду. Отже, в даному випадку належним відповідачем за позовом про відшкодування матеріальної шкоди в межах страхового ліміту є саме ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», а не відповідач [PERSON] , який у встановленому порядку застрахував свою відповідальність на суму ліміту у 100\~000,00 грн. Фактично, як слідує з матеріалів справи, спір існує не між позивачем та відповідачем, а між позивачем та третьою особою, оскільки позивач не погоджується із розміром страхового відшкодування, який був виплачений йому третьою особою, і в такому випадку він повинен пред`являти своїх позовні вимоги саме до третьої особи, а не до відповідач, оскільки загальна сума його претензій та виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування (74\~277,10 грн.) не виходить за межі застрахованого ліміту відповідальності відповідача (100\~000,00 грн.). Із наведених вище підстав суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позов заявлений не до належного відповідача.

Outcome: dismissed