overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

23 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 08 травня 1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Між сторонами склалися напружені стосунки. Сторони втратили почуття довіри, турботи, взаємної любові, взаємодопомоги і підтримки, як засад побудови сімейних відносин і реальності сімї. Подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам. Розірвати шлюб за спільною заявою відповідач відмовився. Примирення вважає неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлений позов підтримала повністю, шлюб просила розірвати, примирення вважає неможливим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.15), заяви про розгляд справи за його відсутності суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 08 травня 1992 року Новорічицькою сільською радою Зарічненського району Рівненської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 487376, виданого 08 травня 1992 року Новорічицькою сільською радою Зарічненського району Рівненської області (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають трьох повнолітніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні позивач [PERSON] довела, що подальше спільне подружнє життя з відповідачем неможливе, та суперечить її інтересам. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сімї є неможливим, і таким, що суперечить інтересам позивача, а відтак позов підлягає до задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

23 травня 2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєструваний Ратнівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану говного територіальнгго управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 21. Подружжя від шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось через те, що вони є людьми різних характерів, з різними поглядами на життя, внаслідок чого у них постійно виникали різного роду сварки та непорозуміння. Стверджує, що їх шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачкою неможливе, а тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, скерував до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовну заяву задовольнити з підстав зазначених у ній. Будучи в встановленому законодавством порядку, повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідачка [PERSON] повторно, в судове засідання не з`явилась, не повідомила про причину неявки в суд. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони припинили між собою шлюбні стосунки, проживають порізно. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, з якою примиритись не бажає. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення до шлюбу не допускається - ч.1 ст.24, ч.3 ст.56 СК України. Встановлені мотиви і підстави розірвання шлюбу виключають збереження сім`ї між подружжям [PERSON] . Укладений між ними шлюб, підлягає розірванню, незважаючи на те, що в них від шлюбу є малолітня дитина. Оскільки перебування дитини в атмосфері постійних сімейних чвар між батьками не тільки не буде сприяти її нормальному психологічному розвитку, а й негативно вплине на її психічний стан. Суд вважає за необхідне малолітню дитину сторін, сина [PERSON] , залишити на проживанні з відповідачкою, враховуючи її вік, яка потребує постійного материнського догляду і піклування. Понесені позивачем судові витрати в справі, пов`язані зі сплатою судового збору в дохід держави при подачі позову в суд, у розмірі 908 грн., на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

23 травня 2017 року до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. В обґрунтування заяви зазначила, що з 02 серпня 2008 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO], та вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Наприкінці зими 2014 року, [PERSON] виїхав до місця своєї реєстрації за адресою: Донецька область, м. Марїнка, вул. Заводська, 15/18, і відтоді жодних відомостей від нього не надходило. На телефонні дзвінки він не відповідає, у спільних друзів не зявляється. Протягом тривалого часу заявниця чекала від нього будь-яких звісток, однак до теперішнього часу місце його перебування залишається невідомим. Вважає, що за таких обставин, її чоловік може бути визнаний безвісно відсутнім. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім заявниці необхідне для отримання допомоги малозабезпеченим сімям, оскільки вона не має додаткових доходів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ 23 травня 2017 року до суду з заявою звернувся [PERSON], в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 травня 2008 року, яким [PERSON] визнано безвісно відсутнім. В обгрунтування своїх вимог, зазначив, що вказаним рішенням за заявою дружини [PERSON] його визнано безвісно відсутнім. Про існування рішення суду про визнання безвісно відсутнім йому стало відомо від представників Управління праці та соціального захисту населення Покровської районної у місті ради. Зазначає, що дійсно його сімя із [PERSON] розпалась у 2007 році, коли він став хворіти а дружина не хотіла надавати йому допомогу, у звязку із чим він був вимушений переїхати проживати в будинок своєї матері за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Олександрівська буд. №31 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, де проживає до теперішнього часу. Просить скасувати рішення суду про визнання [PERSON] безвісно відсутнім у звязку зі зявленням. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити з підстав які в ній викладені. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, дійшов висновку про задоволення заяви, з наступних підстав. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2008 року (справа №2-о-168-2008) за заявою [PERSON], [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] визнано безвісно відсутнім. Зазначене рішення не оскаржувалось та набрало законної сили (а.с.4). Згідно паспорта громадянина України, виданого Жовтневим РВ Криворізького УМВС України в Дніпропетровській області 15 серпня 1996 року, [PERSON] народився 21 червня 1949 року в м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області та з 01 жовтня 1996 року зареєстрований за адресою: [INFO].(а.с.3). Відповідно до пенсійного посвідчення серії ААЕ №499232, виданого Пенсійним фондом України 08.06.2010 року, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, є інвалідом 2 грп. професійне захворювання, отримує пенсію за віком. (а.с.5). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 45 ЦК України, 250 ЦПК України фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її\~\~перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи\~\~безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої зацікавленої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи те, що [PERSON], якого згідно рішення суду було визнано безвісно відсутнім зявився, суд дійшов висновку, що правові підстави вважати вказану особу безвісно відсутньою відпали, тому рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2008 року про визнання [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] безвісно відсутнім повинно бути скасованим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

23 травня 2017 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява, яка передана на розгляд судді Ісакову Д.О. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 травня 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинилися в травні 2015 році через втрату почуття любові та взаємоповаги. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Зберігання родини вважає неможливим. Суперечок про поділ спільного нажитого майна та про порядок виховання неповнолітньої дитини на момент вирішення питання про розірвання шлюбу немає. Просить розірвати шлюб, залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. Позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2015 року, шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за №206. (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім'ї неможливо, строк для примирення не потрібний, що позивач просить шлюб розірвати, відповідач заперечень не надав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

23 травня 2017 року завідуюча 4-м відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни звернулася до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] був госпіталізований до лікарні 24.11.2016 року за направленням лікаря-психіатра [PERSON] 19.05.2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, пацієнт не здатен задовольнити життєві потреби на мінімальному рівні. Тому просила ухвалити рішення про продовження госпіталізації [PERSON] в психіатричному закладі КЗ «1ОСЛ м.Ромни». У судовому засіданні представник КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни підтримала заяву та прохала її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом [PERSON] не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації (а.с.9). Адвокат та заінтересована особа [PERSON] не заперечували проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського міськнародного суду Сумської області від 15.01.1991 року [PERSON] було визнано недієздатним ( а.с.4). Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради народних депутатів Сумської області від 20.02.1991 року № 19 [PERSON] була призначена опікуном над недієздатним [PERSON] (а.с.12). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 25 листопада 2016 року [PERSON] було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку (а.с.5). Після проведеного лікування [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді : «Помірна розумова відсталість з порушенням поведінки», в звязку з чим не може задовільнити життєві потреби на достатньому рівні. Потребує подальшого лікування згідно ст. 14, 17, 27 ЗУ «Про психіатричну допомогу» (а.с.3). Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і поясненнями в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки 1 ОСЛ від 22.05.2017 року [PERSON] знаходиться на «Д» обліку у лікаря психіатра з 1976 року, є інвалідом 2 групи безтерміново. Неодноразово знаходився на лікуванні у КЗ СОР 1 ОСЛ. Остання госпіталізація з 24.11.2016 року по даний час (а.с.11). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, в звязку з чим не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

23 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1951 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.05.2017р. о 00 год. 27 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.05.2017р. о 00 год. 27 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий вважає, що зараз 15 січня 2016р. скарги на скарги, тривогу. Інструкції не виконує. Не критичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни з делірієм та судомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

23 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.05.2017 р. о 13 год. 51 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.05.2017 р. о 13 год. 51 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Шевченко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора проявляє вербальну агресію на адресу доньки. Збуджена, афективно заряджена. Висловлює маячні ідеї відносини. Мислення паралогічне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

23 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.05.2017р. о 02 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 3.05.2017р. о 02 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням ф-ра Шевченко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що кричить, нецензурно лається. Звинувачує себе та просить у оточуючих пробачення. Мислення дезорганізоване. Крити не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved