Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

23.04.2020 р. позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до відповідача Органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області, в якому просили скасувати усиновлення ними малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та передати дитину відповідачу для подальшого її влаштування. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2020 року в справі № 484/122/20, позивачі усиновили [PERSON] , яка має статус дитини позбавленої батьківського піклування. Зміни до актового запису про народження дитини, на підставі вищевказаного рішення суду, вони не вносили, відповідної заяви до органів ДРАЦС не подавали. Власних дітей у них із чоловіком не було. Із самого початку проживання дитини в їх сім`ї, стало зрозуміло, що це дуже складна дитина. Спочатку вони сподівалися на педагогічну запущеність дитини, а тому почали приділяти більше уваги до виховання: намагалися їй роз`яснювати основні елементарні правила поведінки, огортали любов`ю, прививали їй любов і повагу до ближніх, проводили з дитиною багато часу. Але всі намагання зводилися нанівець. Дитина не сприймала і не сприймає до сьогодні їх як матір та батька, як старших людей, не проявляє хоча б елементарної поваги. Майже одразу після усиновлення в їхній сім`ї почалися сварки, між ними почали псуватися стосунки. З того часу як позивачі удочерили [PERSON] , поведінка дочки стала нестерпною. Вона на їх зауваження та поради зовсім не реагувала. Вони не в змозі займатися вихованням дитини, так як вона не проявляє ніякого інтересу до їх життя. Вони не можуть порозумітися. У зв`язку із тим, що за весь цей час між ними та усиновленою неодноразово виникали побутові проблеми на ґрунті негативної поведінки дитини та ставленні до них вдома, не в змозі знайти іншого шляху вирішення проблем, вони були змушені повернути дитину. Позивачі звернулися до Управління у справах дітей Первомайської міської ради з відповідною заявою, копія якої до позову додається. Далі Служба у справах дітей Миколаївської облдержадміністрації на підставі направлення № 36/2-20 від 11.03.2020 року направили малолітню [PERSON] до КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, де вона перебувала до усиновлення та перебуває і по цей час. Як мати та батько вони намагалися вжити всіх заходів щодо виховання дитини, маючи надію на виправлення дитини. Але жодних позитивних результатів це не дало. Крім того, одразу після усиновлення, у [PERSON] , стан здоров`я значно погіршився, він людина пенсійного віку та йому вже важко услідкувати за енергійною та потребуючої постійної уваги малолітньою дитиною. В [PERSON] знаходиться під доглядом її мати пенсійного віку - [PERSON] [INFO] . Мати останній час за станом здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, хвора, не здатна до самообслуговування, що посвідчується медичною довідкою від 10.03.2020 року. Тобто, позивачка постійно змушена приділяти уваги своїй хворій матері, яка потребує стороннього догляду, а дитина в цей час, змушена залишатися поза увагою. Позивачі на сьогоднішній день не в змозі виконувати свої батьківські обов`язки, через вище вказані обставини. [PERSON] , [PERSON] та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала, вважає за доцільне скасувати усиновлення, що сприятиме інтересам дитини. Свідок [PERSON] , яка є директором Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Первомайськ, де на даний час перебуває [PERSON] , в судовому засіданні підтвердила факт того, між усиновлювачами та дитиною склалися відносини, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання позивачами своїх батьківських обов`язків. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 240 СК України, право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] в с. Лиса Гора, Первомайського р-ну, Миколаївської області. Дитина має статус дитини позбавленої батьківського піклування, на підставі постанови колегії суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду від 09.12.2019 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради № 43 від 24.01.2020 р. . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.02.2020 року у справі № 484/122/20, громадян [PERSON] та [PERSON] було оголошено усиновлювачами малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Зміни до актового запису про народження дитини, на підставі вищевказаного рішення суду, вони не вносили, відповідної заяви до органів ДРАЦС не подавали. В обґрунтування позову зазначено, що позивачі приділяли багато уваги вихованню усиновленої дитини, намагаючись роз`яснювати основні елементарні правила поведінки, прививали повагу до ближніх, проводили з нею багато часу, а саме: намагалися своїми зусиллями компенсувати дитині те, чого вона не мала до усиновлення, однак, намагання зводилися нанівець. Крім того, у позивача погіршився стан здоров`я, а позивачка здійснює догляд за своєю матір`ю, яка є особою похилого віку. На даний час позивачі вимушені звернутись до суду із даним позовом, оскільки, між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежно від їх волі, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків. Вирішуючи пред`ялені позовні вимоги, суд приймає до уваги те, що у відповідності до чинного законодавства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Вирішуючи даний спір, судом першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини» ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч.ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного вихованнята якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування.У позові про скасування усиновлення позивачі посилаються на ст. ст. 238-240 СК України, а саме на те, що між усиновлювачами та дитиною склалися, незалежно від їх волі, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання своїх батьківських обов`язків. Судом в судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] не сприймає усиновлювачів, як батьків-вихователів, взаємини між ними в родині не склались, прив`язаності не утворилось. Відповідно до з ч. 1 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що протягом всього часу з моменту усиновлення, позивачі, як мати та батько, вживали заходів для досягнення найвищих інтересів, забезпечення стабільних та гармонійних умов життя доньки, але це не призвело до бажаних результатів, відносини між ними та дитиною склалися такі, що унеможливлюють подальше виховання ними дитини, їхнє спільне проживання. Судом також враховується, що сама дитина не відноситься та не бажає сприймати позивачів як частину своєї родини, стосунки які між ними склалися, незалежно від волі усиновлювачів, роблять неможливим їх подальше спільне проживання. При цьому, позивачі спільно не бажають займатися піклуванням дитини, припинили фактично її виховання. Наведене дає підстави для висновку про те, що усиновлення в цьому випадку суперечить найвищім інтересам дитини, оскільки вказані обставини не сприяють усвідомленню дитиною сімейного оточення та родинного затишку. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, вважає за необхідне позов задовольнити та скасувати усиновлення малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та передати її під опіку Первомайської міської ради Миколаївської області.

Outcome: approved