Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

21 червня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Піщанської об`єднаної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2073 га, кадастровий номер - [NUMBER] , з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,2073 га, кадастровий номер - [NUMBER] , з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, яка належала матері на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 24 вересня 2005 року, виданого на підставі рішення 2 сесії 22 скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 18 жовтня 1994 року. За життя мати склала заповіт, який посвідчила секретар виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 05 липня 2004 року, яким заповідала позивачу все своє майно. При зверненні позивача до нотаріальної контори він отримав свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріус відмовила, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданий 24 вересня 2005 року Піщанською сільською радою на ім`я [PERSON] , наявна відмітка приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П. щодо посвідчення 30 вересня 2003 року договору купівлі-продажу 850 кв.м. земельної ділянки та витяг з Державного земельного кадастру стосовно зазначеної земельної ділянки № НВ-1206082462018 виданий 14 березня 2016 року, в якому площа спадкової земельної ділянки, що перебуває у власності спадкодавця, зазначена в повному обсязі - 0,2073 га, без урахування площі земельної ділянки, що відчужена. Вважає, що на день смерті матері, вона залишилась власником всієї земельної ділянки площею 0,2073 га, оскільки з дня укладення договору купівлі-продажу частини земельної ділянки площею 850 кв.м. - 30.09.2003 року, покупець у відповідності до ст. 334 ч. 4 ЦК, не зареєстрував право власності на вказану частину земельної ділянки, в зв`язку з чим, позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав. Представник відповідача Піщанської об`єднаної громади Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, , відзив на позов не подав, повторно не з`явився в судове засідання, тому судом проведено заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори також в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду від 09.11.2018 року надала копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 21 червня 2018 року відкрито провадження у справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у свій сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду надане свідоцтво про смерть [PERSON] , у відповідності до якого остання померла [INFO] . Згідно заповіту, складеному 05 липня 2004 року, [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON] . Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Піщанської сільської ради Новомосковського району за реєстр. № 189.(а.с. 41) Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. заведено спадкову справу №261/2012, у відповідності до якої [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом (а.с.37). Цим же нотаріусом позивачу надано повідомлення вих. №758/02-14 від 07.05.2018 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, у зв`язку з тим, що в державному акті серія [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2073 га, наявна відмітка приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П. щодо посвідчення 30.09.2003 року договору купівлі-продажу земельної ділянки № НВ-1206082462018, що не дає можливості визначити обсяг спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.48). У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, або якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до спадкоємців. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Так, суду подано копію Державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 24 вересня 2003 року на ім`я [PERSON] , у відповідності до якого остання на підставі рішення 2 сесії 22 скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 18 жовтня 1994 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2073 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 12). Про те, що вказаний Державний акт посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2073 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, свідчить також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2018 року (а.с.11). В той же час, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 1206082462018 від 02.05.2018 року, (а.с.25) власником вищезазначеної земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] є [PERSON] , на підставі Державного акту від 24.09.2003 року серії ДП № 019033 (а.с.13-15). Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що спадкодавець [PERSON] на законних підставах набула право власності на земельну ділянку площею 0,2073 га кадастровий номер [NUMBER] , наданої їй для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а тому до позивача, відповідно до ст.1218 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець. Суду не надано доказів, що інша особа, в спосіб, передбачений законом, набула право власності на частину земельної ділянки та зареєструвала її у встановленому законом порядку, однак запис у державному акті щодо її відчуження, дійсно є перешкодою у отриманні спадкоємцем спадкового майна, що є підставою для прийняття рішення про право власності в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved