Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

23 лютого 2021 року Кредитна спілка «СуперКредит» в особі представника - голови правління - Білак О.С. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтував тим, що 29 грудня 2014 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» (далі - позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір № СК-9/0299/14/57/99, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 14200 грн. Позивач виконав умови Кредитного договору, а відповідач порушила п.п. 9 п. 2.4 умов вказаного договору, а саме проведення сплати нарахованих процентів і погашення частини кредиту щомісяця не пізніше 29-го числа, а також сумами не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Кредитним договором. Відповідно до п. 3.7 Кредитного договору, у випадку якщо відповідач не повернув кредит в строки, зазначені п. 5.1 Кредитного договору, то з наступного дня після закінчення строку дії Кредитного договору проценти по кредиту продовжують нараховуватись за тією ж ставкою, що вказана в п. 3.2 Кредитного договору. Обов`язки, передбачені договором відповідач [PERSON] не виконує, тому станом на 28.01.2021 утворилася заборгованість в розмірі 7528,28 грн, по сплаті процентів за період з 03.06.2015 по 28.01.2021. У зв`язку із цим просить стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «СуперКредит» заборгованість за кредитним договором № СК-9/0299/14/57/99 від 29 грудня 2014 року у розмірі 7528,28 грн та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 26.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.03.2021 (а.с.23, 24). В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно (а.с.27, 29); у позовних вимогах позивач просив проводити розгляд справи за відсутності позивача (а.с.2 на звороті - п.4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с.30). 18.03.2021 до суду надійшла письмова заява від відповідачки з проханням розглянути справу без її участі та долученими матеріалами; позовні вимоги не визнає (а.с. 31-36). За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 29 грудня 2014 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СК-9/0299/14/57/99 відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 14200 грн /а.с.6/. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору кредит надавався відповідачу у національній валюті України, після підписання даного Договору готівкою в касі позивача в сумі 14200,00 грн. Відповідачка отримала зазначені кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером № 475/9 від 29.12.2014 року /а.с.9/. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору нарахування процентів за Кредитним договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку шістдесят процентів річних. Відповідно до пп. 9 п. 2.4 Кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язалася проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту щомісяця не пізніше 29-го числа, а також сумами, не меншими, ніж вказано в графіку платежів, п. 3.3 Кредитного договору. Згідно п. 3.4 у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених в графіку платежів, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Відповідно до п. 3.7 Кредитного договору, у випадку якщо відповідач не повернув кредит в строки, зазначені п. 5.1 Кредитного договору, то з наступного дня після закінчення строку дії Кредитного договору проценти по кредиту продовжують нараховуватись за тією ж ставкою, що вказана в п. 3.2 Кредитного договору. Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору, цей договір набуває чинності з 29.12.2014 і діє 36 місяців до 29.12.2017, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання позичальником зобов`язання за цим договором. У 2015 році позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» у справі за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, що вбачається з ухвали Печерського районного суду міста Києва від 24.09.2015 у справі №757/33767/15-ц. Вказаною ухвалою Печерського районного суду міста Києва 24 вересня 2015 року задоволено вищезазначену заяву та видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором, а саме: суму неповернутої вчасно частини кредиту в розмірі 14137,16 грн.; суму несплачених вчасно процентів станом на 02.06.2015 року в розмірі 3602,32 грн; суму нарахованої пені за період з 30.01.2015 по 02.06.2015 в розмірі 436,62 грн; суму сплаченого третейського збору в розмірі 700,00 грн; суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 1654,09 грн, що разом складає суму коштів в розмірі 20530,19 грн, та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь КС «СуперКредит» 609,00 гривень судового збору /а.с.34/. Судом також встановлено те, що постановою від 26 лютого 2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Таращанського районного управління юстиції Айдиновою В.О. відкрито виконавче провадження № 50284018 з виконання виконавчого листа № 757/33767/15-ц, який було видано 26 жовтня 2015 року Печерським районним судом міста Києва про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором, а саме: суму неповернутої вчасно частини кредиту в розмірі 14137,16 грн.; суму несплачених вчасно процентів станом на 02.06.2015 року в розмірі 3602,32 грн; суму нарахованої пені за період з 30.01.2015 по 02.06.2015 в розмірі 436,62 грн; суму сплаченого третейського збору в розмірі 700,00 грн; суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 1654,09 грн, що разом складає суму коштів в розмірі 20530,19 грн, та 609,00 грн судового збору /а.с. 35/. В подальшому постановою від 31 липня 2018 року старшим державним виконавцем Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Айдиновою В.О. закінчено виконавче провадження № 50284018 з примусового виконання виконавчого листа № 757/33767/15-ц, який було видано 26 жовтня 2015 року Печерським районним судом міста Києва про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором, з підстав п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції від 17.06.2018 (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) /а.с.36/. З доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за процентами вбачається, що з 29.12.2017 по 28.01.2021 залишок за кредитом та прострочене тіло кредиту становить 0,01 грн (а.с.4,5). Вирішуючи даний спір, суд застосовує норми Глави 16 Цивільного кодексу України, норми зобов`язального права Цивільного кодексу України, а також норми Закону України «Про захист прав споживачів» та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (яка діяла на момент підписання договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний детально поінформувати споживача у письмовій формі про усі умови кредитування. На підтвердження дотримання зазначених вимог позивачем надано до суду копію кредитного договору № СК-9/0299/14/57/99, підписаного [PERSON] та поручителем [PERSON] . Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору він набуває чинності з 29.12.2014 і діє 36 місяців до 29.12.2017, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання позичальником зобов`язання. Згідно п. 3.4 у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених у графіку платежів Кредитного договору, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.02.2019 у справі №175/4753/15-ц. Строк дії кредитного договору № СК-9/0299/14/57/99 відповідно до п. 5.1 договору становить 36 місяців і діє з 29.12.2014 до 29.12.2017. Крім того кредитна спілка «СуперКредит» у 2015 році звернулася до Печерського районного суду міста Києва із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» у справі за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалою якого заяву кредитної спілки «СуперКредит» задоволено повністю. Зважаючи на те, що 29.12.2017 строк дії кредитного договору закінчився і позивач рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» у справі за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до [PERSON] , [PERSON] стягнув заборгованість за кредитним договором № СК-9/0299/14/57/99 від 29 грудня 2014 року в повному обсязі, вказана ухвала відповідачкою повністю виконана і борг сплачено, суд доходить висновку, що позивач згідно приписів ст. 1048 ЦК України втратив право нараховувати договірні проценти після закінчення строку дії договору. За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, передбачених договором, однак таких вимог кредитна спілка не заявляла, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення договірних процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed