Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

22 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Зобов'язання позичальниці за кредитним договором були забезпечені договором поруки, укладеним з [PERSON] та [PERSON] Відповідачки не виконують свої зобов'язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачок у солідарному порядку заборгованості в сумі 50 357,41 грн. з урахуванням процентів за користування коштами (а.с.а.с. 2, 3, 19). Представниця позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що 14.07.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №151\\17, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 25 560,00 грн. строком до 13.07.2019 року. Зобов'язання позичальниці за кредитним договором були забезпечені договором поруки №151\\17, укладеним з [PERSON] та [PERSON] Відповідачки до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Заслухавши пояснення представниці позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14.07.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №151\\17, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 25 260,00 грн. зі сплатою визначених договором процентів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення - 13.07.2019 року (а.с.а.с. 5, 6, 8). Того ж дня між позивачем, з одного боку, та [PERSON] і [PERSON], з другого боку, було укладено договір поруки №151\\17, згідно з яким останні зобов'язалися солідарно з [PERSON] відповідати за своєчасне повернення нею коштів за укладеним кредитним договором (а.с. 7). Відповідачки не виконують свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у них перед позивачем станом на 31.05.2018 року утворилася заборгованість у сумі 50 357,41 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с. 4), а саме: -основна заборгованість - 24 323,34 грн.; -проценти - 26 034,07 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав [PERSON] певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що [PERSON] дотепер не виконує свої обов'язки з повернення кредиту та процентів за ним, таке невиконання є порушенням її зобов'язань у розумінні приведеної норми. За правилами, встановленими частиною 1 статті 553 ЦК, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1, 2 статті 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що основне зобов'язання (кредитний договір) було забезпечене договором поруки, укладеним з [PERSON] та [PERSON], отже, зважаючи на те, що дотепер боржниця за кредитним договором не виконала свої зобов'язання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителів. Зважаючи на те, що відповідачки не виконують свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. За змістом частини 1 статті 14 ЦК цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 141 ЦПК суд вважає за необхідне також стягнути з відповідачок у рівних частках компенсацію понесених позивачем судових витрат у сумі 1 762,00 грн. (по 587,33 грн.) (а.с. 1).

Outcome: approved