Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

23.11.2015 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до ТОВ «Пелла-Дизайн», в якій вона просила стягнути\~\~з відповідача на її користь заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 1\~549,92 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати 18\~678,24 грн., так як на час розгляду справи заборгованість по заробітній плати позивачу не виплачена та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Свої позовні вимоги\~\~[PERSON] обґрунтовує тим, що з 01.01.2011 року по 14.08.2015 року вона перебувала в трудових відносинах з підприємством - ТОВ «Пелла-дизайн», перебувала на посаді інженераконструктора ІІ категорії, що підтверджується копією трудової книжки. 14.08.2015 року позивачка була звільнена відповідачем за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Оскільки при звільненні повний розрахунок з нею не був проведений, просила стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості по заробітній платі та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, поважної причини своєї неявки суду не повідомив. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені йому не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. \~У судовому засіданні встановлено, що позивачка з 01.01.2011 року по 14.08.2015 року перебувала в трудових відносинах з підприємством - ТОВ «Пелла-дизайн», перебувала на посаді інженераконструктора ІІ категорії, що підтверджується копією трудової книжки. 14.08.2015 року позивачка була звільнена відповідачем за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні повний розрахунок з нею не був проведений, згідно довідки відповідача №12-2 від 12.10.2015 року заборгованість по заробітній платі їй не була повністю виплачена у зв'язку з відсутністю грошових коштів, заборгованість по заробітній платі складає 1549,92 грн. Спору щодо розміру суми по заборгованості по заробітній платі не має. На час розгляду справи відповідач не надав суду доказів виплати позивачу вказаної заборгованості. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір нарахувань працівнику підтверджено довідкою про середню заробітну плату від 02.11.2015 р. та суму заборгованості на день звільнення. Тому, виходячи із розміру середньорічної заробітної плати позивачки, що складає 5117,70 грн. (довідка ООО «Пелла Дизайн» №12-2 від 12.10.2015 року), суд вважає, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складе 18\~678, 24 грн. (за період з 17.08.2015 року по 20.11.2015 року (включно), а разом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 20\~228,16 грн. Ця сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Суд вважає, що позивач у судовому засіданні довела обставини, на які вона посилалася, та які не спростовані відповідачем, а тому її вимоги в частині стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню. Щодо вимог позивачки про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн., суд приходить до наступних висновків. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих звязків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,6,9,13Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial