Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

22 червня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача належні їй кошти за договорами банківських вкладів у валюті вкладу у розмірі 12 900,00 грн. та 9 583,68 доларів США за строковими договорами банківських вкладів (депозиту) від 10.02.2015 року та від 14.02.2013 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами були укладені договори за якими позивач внесла на депозитні рахунки 9 583,68 доларів США та 12 900,00 грн. зі сплатою відсотків. 12.06.2015 року позивач звернулася із заявою про видачу вкладу, проте кошти повернуті не були. А тому, оскільки відповідач порушує права позивача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Крім того, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5 250,00 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання не повідомив; заперечення чи пояснення на позовні вимоги до суду не надійшли. Тому суд на підставі статті 169 ЦПК України ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність представника відповідача. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 10.02.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Вкладник) був укладений Договір №300937/11492/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в доларах США на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 9 583,68 доларів США на строк з 10.02.2015 року по 11.05.2015 року зі сплатою відсотків від 6,5% річних до 8,3% річних в залежності від строку перебування вкладу на рахунку. На підтвердження належного виконання своїх зобов'язань в частині внесення коштів позивач надала копію меморіального валютного ордеру №15552820 від 10.02.2015 року на суму 9 583,68 доларів США. Пунктом 2.9 Договору передбачено, що після закінчення будь-якого із строків або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим Договором, кошти з депозитного рахунку повертаються Клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний або інший депозитний рахунок, а дія цього Договору припиняється. 12.06.2015 року позивач звернулась до Банку із заявою про повернення суми вкладу. З виписки по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що станом на 20.08.2015 року на рахунку на вимогу обліковуються кошти в сумі 9 636,32 доларів США. Крім того, 14.02.2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Вкладник) був укладений Договір №6795/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в гривні на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 12 900,00 гривень на строк з 14.02.2013 року по 19.02.2014 року зі сплатою 18,00% річних. На підтвердження належного виконання своїх зобов'язань в частині внесення коштів позивач надала копію квитанції №1 від 14.02.2013 року на суму 12 900,00 гривень. 23.02.2015 року та 12.06.2015 року позивач звернулась до Банку із заявою про повернення суми вкладу. З виписки по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що станом на 20.08.2015 року на рахунку на вимогу обліковуються кошти в сумі 12 900,00 гривень. Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Отже, так як з діючих норм законодавства вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму вкладів в розмірі 9 583,68 доларів США (згідно заявлених позовних вимог) та 12 900,00 грн. Стаття 84 ЦПК України визначає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у статті 1 визначає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивач надав суду копію Договору №12/06-15/4 про надання юридичних послуг від 12.06.2015 року, який укладено між [PERSON] та юридичною фірмою ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав'єрс груп». За умовами Договору [PERSON] була надана правова допомога. З копій квитанцій вбачається, що 12.06.2015 року позивач сплатила суму 1 400,00 грн. за складання позовної заяви, 05.08.2015 року 1 250,00 грн. за виїзд в судове засідання, 19.06.2015 року 1 100,00 грн. доплата за складання позовної заяви, 25.08.2015 року 1 250,00 грн. за виїзд в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача представляла позивача на підставі довіреності, а не Договору про надання правової допомоги, суду не було надано доказів, що представник, яка приймала участь в судовому засіданні є фахівцем в галузі права. Крім того, її не було допущено до участі у справі за ухвалою суду на підставі ч.2 ст.56 ЦПК України. А тому не можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5 250,00 грн. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати - судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial