Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

23 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення. В обґрунтування позову позивач зазначив, що Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області № 22-рк від 01 березня 2016 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення вимог у сфері захисту прав дітей, які залишилися без батьківського піклування та неналежного виконання окремих доручень райдержадміністрації. Позивач вважає вказане розпорядження незаконним, оскільки він не порушення вимог у сфері захисту прав дітей, які залишилися без батьківського піклування та неналежного виконання окремих доручень райдержадміністрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що служба у справах дітей райдержадміністрації 20.01.2016 року влаштувала в дитяче відділення [PERSON] ЦРЛ двох дітей віком трьох та півроку відібраних у матері, тому що виникла загроза їх здоровю для тимчасового перебування. Через декілька днів в мережі Інтернет зявилася інформація щодо дітей, де автор вказував, що діти дома перебували в складних життєвих обставинах. Автор статті звернувся до небайдужих людей надати для них допомогу. Ознайомившись з цією інформацією, кореспондент телеканалу СТБ 08.02.2106 року зателефонувала йому та виразила бажання побачити дітей, стан їх здоровя та умови перебування в дитячому відділенні ЦРЛ. Він відповів, що діти здорові, одягненні, нагодовані, перебувають в хороших умовах. 09.02.2016 року у першого заступника голови райдержадміністрації відбулася виробнича нарада про захист прав та законних інтересів дітей, які залишилися без батьківського піклування. На нараді вирішили заборонити проведення відео зйомки дітей. 12.02.2016 року в 9.00 йому зателефонував представник прес-центру МОЦЗ, який повідомив про те, що кореспондент телеканалу СТБ отримала дозвіл на відвідування дітей та виїхали до [PERSON] ЦРЛ. Заступнику головного лікаря з медичної частини ЦРЛ [PERSON], районному педіатру та завідувачу дитячим відділенням, він доручив зустрітися з репортерами телеканалу СТБ, надати їм інформацію про стан здоровя дітей та умови їх перебування в ЦРЛ, а також попередив їх не допускати кореспондентів до дітей. Також зазначив що участь з кореспондентами не брав, та як в той час знаходився в операційній. Потім від заступнику головного лікаря з медичної частини ЦРЛ [PERSON], дізнався, що до неї зателефонував начальник прес-центру обласного центру здоровя [PERSON] та надав дозвіл на зйомку дітей, після чого [PERSON] надала можливість журналістам побачити дітей, стан їх здоровя, умови перебування. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти позову, надала заперечення в письмовій формі, зокрема зазначила, що [PERSON] було порушено рішення виробничої наради, яке оформлене протоколом від 09.02.2016 року, згідно якого [PERSON] було заборонено відео зйомку дітей, з метою захисту їх прав та законних інтересів. Отже, головним лікарем [PERSON] ЦРЛ було розголошено персональні дані дітей та не виконано доручення райдержадміністрації. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши докази у даній справі в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного. 15.02.2016 року перший заступник голови райдержадміністрації [PERSON] склала службову записку на імя голови [PERSON] райдержадміністрації [PERSON] про те, що головний лікар [PERSON] центральної районної лікарні [PERSON] перевищив свої повноваження, не дотримав вимог чинного законодавства та рішення виробничої наради, та запропонувала притягнути його відповідальності. Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області № 22-рк від 01.03.2016 року було оголошено догану головному лікарю центральної лікарні [PERSON] за порушення вимог у сфері захисту прав дітей, які залишилися без батьківського піклування та неналежного виконання окремих доручень райдержадміністрації. Із розпорядженням про накладення дисциплінарного стягнення від 01.03.2016 р. позивач був ознайомлений 14.03.2016 року, про що розписався, також вказане розпорядження було направлено до [PERSON] ЦРЛ та отримане також 14.03.2016 року. Відповідно до ст.139 КЗпП України працівник зобовязаний працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст.149 КЗпП України). Відповідно до ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Отже, в силу статей 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обовязків. Як вбачається з п.1.3 Посадової інструкції головного лікаря [PERSON] центральної районної лікарні головний лікар цього закладу призначається на посаду та звільняється головою [PERSON] райдержадміністрації за погодженням з управлінням охорони здоровя Миколаївської облдержадміністрації. Пунктом 1.1.Статуту [PERSON] центральної районної лікарні, затвердженого рішенням районної ради 22 лютого 2013 р. № 4, визначено, що [PERSON] центральна районна лікарня є обєктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ Веселинівського району, інтереси якої у межах повноважень, визначених чинним законодавством України, представляє [PERSON] районна рада (Власник). Постійний контроль за виконанням статутних завдань Закладу здійснює [PERSON] райдержадміністрація (орган управління) та управління охорони здоровя Миколаївської облдержадміністрації, які є відповідальними за належне виконання функцій контролю щодо діяльності Закладу. Рішенням [PERSON] районної ради народних депутатів Миколаївської області від 22.08.1997р. №1 ХІ сесії 22 скликання було делеговано [PERSON] райдержадміністрації повноваження щодо управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ району. Оскільки [PERSON] центральна районна лікарня є обєктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ Веселинівського району, і перебуває в управлінні [PERSON] райдержадміністрації, то суд вважає, що голова [PERSON] райдержадміністрації відповідно до ст. 147-1 КЗпП України має повноваження вирішувати питання щодо застосування дисциплінарного стягнення на головного лікаря [PERSON] центральної районної лікарні. Відповідно до Наказу №446-Л від 05.08.2011 року Миколаївської обласної державної адміністрації Управління охорони здоровя, з метою поліпшення інформаційного супроводу діяльності закладів охорони здоровя та вдосконалення позитивного іміджу медичної галузі, головним лікарям закладів хорони здоровя області було наказано: - забезпечити співпрацю закладів охорони здоровя з прес-службою управління охорони здоровя облдержадміністрації шляхом своєчасного подання інформації; - взяти під особистий контроль узгодження з прес-службою управління охорони здоровя облдержадміністрації інформації, яка буде надана ЗМІ та коментарі щодо діяльності закладів охорони здоровя та медичної галузі. Згідно листа №19-418-14 від 22.01.2015 року Миколаївської обласної державної адміністрації Управління охорони здоровя, було нагадано, що невиконання Наказу №446-Л від 05.08.2011 року передбачає адміністративну відповідальність. Тому спілкування зі ЗМІ (участь у теле- радіоефірах, інтервю, записи програм на базі лікувальних закладів тощо) відбувається лише за попередньою домовленістю представників ЗМІ з начальником прес-центру Миколаївського обласного центру здоровя [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює на посаді заступнику головного лікаря з медичної частини [PERSON] ЦРЛ, головним лікарем їй було надано доручення поспілкуватися з журналістами каналу СТБ та надати їм інформацію про стан здоровя дітей та умови їх перебування в ЦРЛ, а також попередив їх не допускати кореспондентів до дітей. Вона зустрілася з журналістами розповіла про умови перебування дітей, а допуск до дітей дала лише після дозволу начальник прес-центру обласного центру здоровя [PERSON] Свідок [PERSON] суду показав, що до нього звернулися журналісти про надання інформації про дітей які перебувають у [PERSON] ЦРЛ, на що він дав свою згоду та попередив головного лікаря, що до них прибудуть журналісти каналу СТБ. Згодом до нього зателефонували журналісти та повідомили, що їм забороняють зйомку дітей та умови їх перебування у лікарні, після чоло він зателефонував заступнику головного лікаря [PERSON] та надав дозвіл на зйомку дітей. Також повідомив, що інформацію, яку отримали кореспонденти каналу СТБ не була розголошена, сюжет в ефір про дітей не вийшов. Також зазначив, що надав дозвіл журналістам на зйомку дітей, так як іншому випадку це було б порушенням Конституції України та Закону України «Про інформацію». Отже, виходячи з вищенаведеного, головним лікарем [PERSON] не було порушено рішення виробничої наради від 09.02.2016 року, так як він не надавав дозволу на відео зйомку дітей та зробив усі дії які від нього залежали, щоб виконати протокол виробничої наради. Також суд зазначає, що в розпорядженні про накладення на головного лікаря дисциплінарного стягнення від 01.03.2016 року, ані в доповідній записці першого заступника голови райдержадміністрації від 15.02.2016 року не зазначається про порушення головним лікарем чинних нормативно-правових актів у сфері захисту прав дітей. В розпорядженні голови [PERSON] райдержадміністрації від 01.03.2016 року №22-рк про накладення дисциплінарного стягнення на головного лікаря [PERSON] викладені неконкретні порушення головним лікарем своїх трудових обовязків, без зазначення, які конкретно трудові обвязки головним лікарем були неналежно виконані, також не зазначено, на підставі яких нормативно-правових актів головний лікар повинен був виконувати обовязки у сфері захисту прав дітей. Суд вважає, що працівник не може бути підданий дисциплінарному стягненню на підставі неконкретних звинувачень у невиконанні своїх трудових обовязків, претензії до працівника повинні бути предявлені відносно невиконання конкретного обовязку з посиланням на чинні нормативно-правові акти, якими покладається виконання таких обовязків та завдань. Згідно зі ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Із дослідженої в судовому засіданні службової записки першого заступника голови райдержадміністрації від 15.02.2016 р. на імя голови [PERSON] райдержадміністрації вбачається, що на ній міститься резолюція голови [PERSON] райдержадміністрації наступного змісту «В розпорядження оголосити догану 16.02.16». Пояснювальна записка головного лікаря [PERSON] на імя голови райдержадміністрації датована 17.02.2016 року за №01-04/158 та отримання [PERSON] РДА 18.02.2016 року. Хоча розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] і було винесене 01.03.2016 року, але питання про накладення дисциплінарного стягнення вже було вирішене 16.02.2016 року, про що свідчить резолюція на службовій записці. Зазначене дає підстави стверджувати, що фактично рішення про оголошення догани було прийнято головою [PERSON] райдержадміністрації без попереднього витребування пояснень головного лікаря [PERSON] щодо порушення ним вимог у сфері захисту прав дітей та неналежного виконання окремих доручень райдержадміністрації, та визначення наявності та ступеню його вини. Відповідно до п.31 Постанови Державного комітету СРСР по праці і соціальних правах №213 від 20.07.1984 р. «Про затвердження типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців, установ, організацій» наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівникові, підданому стягненню, під розписку в триденний термін. Однак, як вбачається з розпорядження від 01.03.2016 року № 22-рк «Про накладення дисциплінарного стягнення на головного лікаря ЦРЛ [PERSON]Г.» позивач був ознайомлений з даним розпорядженням 14.03.2016 року. Тому, суд вважає, що відповідачем при накладенні на головного лікаря [PERSON] ЦРЛ дисциплінарного стягнення у виді догани було допущено порушення порядку застосування до позивача дисциплінарного стягнення, який передбачений ст.149 КЗпП України. Наведені обставини свідчать, що розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 01.03.2016 року № 22-рк «Про накладення дисциплінарного стягнення на головного лікаря ЦРЛ [PERSON]Г» було видано з порушенням вимог трудового законодавства, безпідставно так як в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не порушував вимоги у сфері захисту прав дітей та неналежного виконання окремих доручень райдержадміністрації, а тому є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved