Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

23.09.2016 року [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про виселення з квартири. Позовні вимоги мотивує тим, що вона згідно договору дарування квартири від 22.07.1999 року є власником квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. З 04.11.2015 року в цій квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], з яким, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] І-ФП № 082136, у них 18.10.2016 року розірвано шлюб, актовий запис № 14. З квітня 2016 року відповідач почав проживати в будинку, який йому належить згідно свідоцтва про право власності в порядку спадкування, згідно заповіту його батька [PERSON] і проживає разом з матірю [PERSON]. На протязі 6 місяців відповідач проживав в її (позивача) квартирі 2-5 днів на місяць. Весь цей час зловживав спиртними напоями, ображав та бив її (позивача), має коханок. Комунальні послуги по утриманню квартири не сплачує, а сплачує тільки вона (позивач). Просить суд примусово виселити та виписати відповідача [PERSON] з її (позивача) квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заперечення з приводу позову не подав. Оскільки відповідач в судове засідання не зявився, суд\~\~згідно ст. 224 ЦПК України приходить до висновку про проведення заочного\~\~розгляду справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд оглянувши матеріали справи та перевіривши їх доказами приходить до наступного висновку. Згідно копії\~\~паспорта громадянина України серії ЕО 609930 [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою : [INFO]. Відповідно до договору дарування квартири від 22.07.1999 року [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно акту підтвердження на предмет фактичного проживання від 07.10.2016 року депутата Казанківської селищної ради [PERSON] зазначено, що [PERSON], прописаний за адресою [ADDRESS] фактично там не проживає з 01 квітня 2016 року по сьогоднішній день. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За приписами ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців, така особа може бути визнана втратившою право користування житлом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Під систематичністю розуміють скоєння двох і більше таких правопорушень. Судом встановлено, що [PERSON], прописаний за адресою [ADDRESS] фактично не проживає в квартирі з квітня 2016 року по сьогоднішній день, однак згідно зазначених в позові пояснень на протязі 6 місяців відповідач проживав в квартирі позивача 2-5 днів на місяць, доказів щодо поважності причин чи щодо чинення перешкод в її проживанні суду не було надано. Аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не встановлено обставин відсутності відповідача без поважних причин понад шести місяців в квартирі і належних і допустимих доказів на підтвердження обставин щодо вчинення\~\~відповідачем\~\~правопорушень, які відповідно до ст. 116 ЖК України\~могли бути підставою для виселення\~\~останнього з квартири позивачем суду не надано. Вимога позивача про зняття з реєстраційного обліку відповідача є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-ІУ зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. За такого суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки відсутні підстави для примусово виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] з квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS].

Outcome: dismissed