Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що за договором дарування від 09 серпня 2004 року він отримав у власність земельну ділянку площею 0,2426 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, і розташований на ній недобудований житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. На указаній земельній ділянці позивач самочинно добудував вказане будинковолодіння за відсутності дозволу Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Позивач звернувся до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про прийняття будинковолодіння в експлуатацію. Однак йому було роз'яснено, що для введення об'єкта в експлуатацію необхідно подати декларацію про готовність будинковолодіння до експлуатації за встановленою формою. У вересні 2016 року позивач подав до [PERSON] ДАБІ декларацію, але вона була повернута йому на доопрацювання, у тому числі з тих підстав, що у п. 8 Декларації необхідно зазначити про рішення суду про визнання права власності на вищевказаний об'єкт. За відсутності указаного рішення прийняття в експлуатацію та державна реєстрація права власності на будинковолодіння за позивачем не можлива. За результатами проведеного технічного обстеження та на підставі висновку експерта встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації будинковолодіння. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача - Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи - [PERSON] державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання не з'явився. Установа направила на адресу суду лист, в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що за договором дарування серії ВВК № 332880 від 09 серпня 2004 року позивач [PERSON] отримав у дар від [PERSON] земельну ділянку площею 0,2426 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, і розташований на ній недобудований житловий будинок готовністю 62% з вбиральнею «Б», що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.6,7). На підставі указаного договору позивач отримав державний акт про право власності на земельну ділянку серії ПЛ №102982 від 27.10.2005, яким посвідчено його право власності на земельну ділянку площею 0,042 га цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.7). Позивач у період з 2004 по 2008 рік самочинно, за відсутності документа, що дає право на виконання будівельних робіт та виготовленої в установленому законом порядку проектної документації, добудував будинковолодіння на вказаній земельній ділянці, який на даний час складається із житлового будинку «А-1» (загальною площею 87,3 м2, житловою площею 41,1 м2), погреба «під А-1», убиральні «Б», сараю «В», гаража «Г», огорожі №№ 1-2, трубопроводу № 3, зливної ями № 4 (а.с.8-10) За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Так в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Судом встановлено, що будинок та господарські споруди по [ADDRESS] був добудований позивачем самовільно, за відсутності виготовленої в установленому порядку проектної документації та документа, що дає право на виконання будівельних робіт, у зв'язку з чим він був притягнутий до адміністративної відповідальності департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області (а.с.41-43). Відповідно до пунктів 1, 2, 4-7, 9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року №461, встановлено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації. Згідно п. 2 і п. 4. Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Постановою КМУ від 9 липня 2014 р. № 294, Держархбудінспекція, відповідно до покладених на неї завдань, приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом обєкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність обєкта до експлуатації та повертає такі декларації). Позивач у встановленому законом порядку звернувся з питанням про прийняття самовільно збудованого будинковолодіння в експлуатацію до [PERSON] державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області (а.с.45-49). [PERSON] державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області від 19.10.2016 №1016-3.11/1263-2 позивачу подану декларацію про готовність будинковолодіння до експлуатації повернуто на доопрацювання, у тому числі з тих підстав, що у п. 8 Декларації необхідно зазначити про рішення суду про визнання права власності на вищевказаний об'єкт (а.с.12). За відсутності указаного рішення суду прийняття в експлуатацію та державна реєстрація права власності на будинковолодіння за позивачем не можлива. П. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За приписами ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Визнання права власності на самочинне будівництво у судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права, і лише в тому випадку, коли особа, яка вчинила самочинне будівництво, дотрималася всіх передбачених законом вимог до його належного оформлення. За результатами проведеного технічного обстеження та на підставі висновку експерта ПП «Бюро послуг та консультацій» від 16.11.2016 встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації будинковолодіння по [ADDRESS] (а.с. 13-24). Дослідивши наявні докази по справі та враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що самочинна реконструкція недобудованого будинку та зведення господарських споруд було здійснено позивачем [PERSON] без передбаченого законом дозволу та виготовленої в установленому законом порядку проектної документації, проте під час здійснення будівництва були дотримані архітектурні, будівельні, санітарно-гігієнічні норми та норми з пожежної безпеки, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Позивач є власником земельної ділянки, на якій розміщений спірний об'єкт будівництва, проте визнати за ним право власності на самочинно збудовані споруди в позасудовому порядку не можливо. За таких обставин, права позивача [PERSON] є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права. На підставі ст. ст. 3, 15, 328, 331, 375, 376 ЦК України,

Outcome: approved