Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею будинку № 43 по вулиці Менделєєва у м. Слов'янськ, Донецької області. У спірному будинку зареєстрован її син [PERSON], проте з 2004 року за вказаною адресою він не проживає без поважних причин,свою реєстрацію місця мешкання він не відмінив, комунальні платежі не сплачує, не отримує кореспонденцію за вказаною адресою та особистих його речей в будинку не має. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком №43 по вулиці Менделєєва м.Слов'янська Донецької області. Позивач [PERSON], у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, наполягла на їх задоволенні, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, відомостей про причини неявки суду не надав, про дату та час судового засідання був повідомлений шляхом відправлення судових повісток (а.с.24,25,28). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що будинок № 43, що знаходиться по вулиці Менделєєва у м. Слов'янськ Донецької області, належить позивачу на підставі договору дарування від 25 серпня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (а.с.12-13). Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.14) та довідкою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яка видана КП «Бюро технічної інвентаризації» м.Слов'янськ (а.с.15). Як вбачається з копії домової книги, [PERSON], [INFO], зареєстрован у [INFO] з 30 жовтня 2010 року (а.с.8-10). З наданої суду довідки про склад сім'ї вбачається, що у будинку № 43 розташованого по вулиці Менделєєва м. Слов'янська, значиться зареєстрованими двоє осіб, серед яких [PERSON], [INFO] (а.с.11). Згідно акту від 12 серпня 2016 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Сєвєрний», за участю сусідів [PERSON], [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], не проживає у [INFO] з 2004 року по теперішній час (а.с.7). Викладене в акті також підтверджується показаннями свідка допитаного в судовому засіданні. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], показала, що вона з 1993 року мешкає у будинку №42 по вул. Менделєєва м. Словянськ. [PERSON] є її сусідкою, та мешкає у будинку №43 по вул. Менделєєва, одна, приблизно 5 років. [PERSON] це син позивача, який приблизно 10-12 років тому одружився та з тих пір жив окремо, бачила, що його речей в будинку немає. У відповідності до ст. 316 ЦК України , правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що з 2004 року відповідач [PERSON] в спірній квартирі не мешкає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей у домоволодінні не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладав, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні будинком йому ніхто не чинив. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених нею судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved