Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

23.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 12458 грн. 29 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 24.07.2014 року між позивачем [PERSON] акціонерним товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АІ/1262044 на автомобіль [NUMBER]. Договір було укладено відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 31.12.2014 року о 02 год. 30 хв. по вул. Шевченка, в м. Новоград-Волинський сталося ДТП за участі транспортного засобу Dacia днз АМ9668АТ під керуванням [PERSON] у стані алкогольного спяніння та автомобіля [NUMBER]. На підставі страхового акту № ОЦ/012/000/15/0032 від 18.03.2015 року [PERSON] акціонерним товариства «Українська пожежно-страхова компанія» було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 12458 грн. 29 коп. Відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених законом. На письмову вимогу відшкодувати суму регресної вимоги відповідач відмовився. Оскільки, відповідач взагалі не повідомив письмово страховика про ДТП та скоїв ДТП у стані алкогольного спяніння, то відповідач звернувся до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Просив застосувати строки позовної давності про що надав відповідну заяву. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, судом було встановлено наступне. 24.07.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, що підтверджується копією полісу № АІ/1262044 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 9). 31.12.2017 року о 02 год. 30 хв. на вул. Шевченка у м. Новоград-Волинський сталась ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER]. Винним у скоєні ДТП визнано відповідача [PERSON] (а.с. 13). Крім цього, із постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду від 09.02.2015 року встановлено, що [PERSON] 31.12.2017 року о 02 год. 30 хв. керував вказаним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (а.с. 75). Згідно висновку страхового акту № ОЦ/012/000/15/0032 від 18.03.2015 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля [NUMBER] становить 12458 грн. 29 коп. Вказану суму позивач перерахував власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] 23.03.2015 року, згідно платіжного доручення № 193 (а.с. 29). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Пункт 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як досліджено вище, відповідач скоїв ДТП у стані алкогольного спяніння. На підставі вищевикладеного, суд визнає позов обґрунтованим та задовольняє його в повному обсязі. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн. Суд відмовляє у задоволенні вимог заяву відповідача про застосування строків позовної давності з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України до вказаних правовідносин застосовується загальний строк позовної давності у три роки. Ст. 253 ЦК України передбачає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Отже, строк позовної давності за вказаним зобовязанням почав перебіг з наступного дня після перерахунку коштів позивачем потерпілому [PERSON] Страхове відшкодування у розмірі 12458 грн. 29 коп. було перераховано потерпілому 23.03.2015 року (а.с. 29). Тому перебіг строку позовної давності розпочинається 24.03.2015 року. До суду позивач звернувся 23.03.2018 року, про що свідчить штам поштового відділення «Київ 86» (а.с. 31). Отже, позивач звернувся до суду в останній день перебігу строку позовної давності, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Outcome: approved