Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

24.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору, стягнення збитків та моральної шкоди. Під час розгляду справи 11.06.2019 року, позовна заява позивачем уточнювалася. В обґрунтування позовних вимог зазначив, 26.09.2017 року на підставі квитанції договору № 118866 позивач здав до хімчистки «Чистюля євро» що знаходиться за адресою [ADDRESS] , речі у відповідності до вказаного переліку для хімічного очищення. На підставі отриманої квитанції стало відомо, що господарську діяльність за вказаною адресою здійснює фізична особа-підприємець [PERSON] . Дата виконання замовлення в квитанції договорі № 118866 зазначена 03.09.2017, однак при оформленні замовлення допущено помилку, вірною є дата - 03.10.2017 року. 03.10.2017 року замовлення виконано частково. Повернуто всі речи за винятком першого найменування списку: шуба із каракулю з песцевим коміром та нарукавниками, яка пошкоджена при чистки. Позивач 24.10.2017 року направив на адресу відповідача претензію про відшкодування завданих збитків, 30.11.2017 року отримав відповідь, про відмову у задоволені претензії. Зі змісту отриманої відповіді видно, що відповідач визнав факт спричинення речі істотних недоліків, оскільки руйнування шкіряної частини каракулю є втрата основної властивості шуби. Повна вартість втраченої шуби, у відповідності до інформації отриманої з мережі інтернет позивач оцінив в 92664,00 гривень. Враховуючи обставини та наслідки які настали, що шуба не повернута, дружина позивача зрозуміла, що втратила коштовну річ, виникли негативні стосунки у сім`ї, внаслідок яких позивач став винуватим у знищенні най улюбленої зимової речі дружини, стресова ситуація триває, необхідні додаткові зусилля для налаштування приватного складу життя, що є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди. Позивач просить суд розірвати договір побутового підряду укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] на підставі квитанції-договору № 118866 від 26.09.2017 року; стягнути з відповідача на його користь грошові кошти: 1000,00 гривень - сплачені за неотриману послугу; - 92664,00 гривень - завдану матеріальну шкоду; - 5000,00 гривень - завдану моральну шкоду, та понесені ним судові витрати які складаються з витрат: на оплату послуг судового експерта 2745,60 гривень; на правову допомогу в сумі 3000,00 гривень. Не погодившись із позовом відповідач подав до суду 08.06.2018 року відзив в якому вказав, що 26.09.2017 року [PERSON] звернувся до пральні-хімчистки «Чистюля Євро» ФОП [PERSON] з метою укладення договору на хімічне очищення наданих їм речей, а саме: шуба із каракуля з песцевим коміром та нарукавниками, куртка із капюшоном, куртка жіноча-комбінована, куртка чоловіча, пальто чоловіче. При огляді речей, а саме: шуби, відповідачем було одразу акцентовано увагу на факт відсутності фірмових знаків виробника, а також позначень хімічного очищення. До того ж шкіряна частина шуби хрустіла при фізичному контакті, а міздра (виворіт вичиненої шкіри) була жорстка та темно-жовтого кольору, замість білого, що свідчило про значний вік такого виробу. У зв`язку із цим позивачу було роз`яснено про можливі негативні наслідки хімічного очищення даної шуби. Позивач пояснив, що даній шубі вже більше 15 років, проте, не зважаючи на попередження відповідача, наполягав на проведенні очистки. Відповідачем всі вище перелічені речі були прийняті, а між сторонами було укладено Договір-квитанцію №118866. В даному договорі сторони визначили вартість робіт, строк надання послуг, ступінь зносу виробу (50%), а також Позивачу було роз`яснено умови та наслідки виконання замовлення, про що свідчить підпис Замовника. Сторони оцінили, що вартість робіт складає 2170,00 грн., у зв`язку із чим Замовник одразу сплатив 1000,00 грн. авансового внеску. 03.10.2017 року позивач отримав здані ним очищенні куртку із капюшоном, куртку жіночу-комбіновану, куртку чоловічу та пальто чоловіче. Таким чином, позивач отримав послуги на 1170,00 грн., без зауважень. Того ж дня позивачу було повідомлено про виявлення під час хімічної очистки товару «шуба із каракуля з песцевим коміром та нарукавниками» прихованих недоліків в її структурі, що призвело до руйнування шкіряної частини каракуля. Так, під час хімічної обробки шуби було виявлено приховані дефекти шуби, а саме: неодноразові сліди ремонту шкіряної частини шуби, в тому числі її численні надриви. Середня поперечна частина заміненої підкладки знаходиться в зношеному, затертому стані. Нижня частина підкладки пришита взагалі з порушенням технології пошиву шкіряно-міхових виробів (відсутня антидеформаційна тканина - органза чи коленкор). Такий недбалий вид пошиву свідчить про незаводський спосіб виготовлення шуби. Також на шкірках відсутні штампи виробника, які обов`язково наносяться під час заводського виготовлення товару. Щодо міхової частини шуби, то при детальному огляді швів також було встановлено, що комір та нарукавники були пришиті не заводським способом, тобто самостійно (кустарно). До ж сам міх мав рихлу структуру, що свідчить про його низьку якість та довготривалий строк експлуатації. Враховуючи викладену інформацію, позивач відмовився отримувати товар та залишив його в пральні-хімчистці «Чистюля Євро». В подальшому, як зазначає позивач 24.10.2017, пред`явив претензію до відповідача претензію про відшкодування завданої шкоди в розмірі 70000,00 грн. 30.11.2017 було надано відповідь на претензією, якою мотивовано та обґрунтовано було викладено причини пошкодження шуби, а також запропоновано позивачу реальний механізм врегулювання спору, але вказана пропозиція залишена без реагування. Вини відповідача у руйнуванні шкіряної частини шуби із каракуля не має. Таким чином, позовні вимоги безпідставні, невмотивовані та не підлягають задоволенню в повному обсязі. Ухвалою суду від 28.03.2019 року прийнято та відновлено провадження по даній справі на підставі розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду Дніпропетровської області № 18 від 22.03.2019 року у зв`язку із закінченням повноважень судді Зіміна М.В. та згідно «Протоколу про повторний автоматичного розподілу судової справи між суддями» від 22.03. 2019 року визначено головуючого суддю - Ваврушак Н. М. Ухвалою суду від 30.08.2019 розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін. Ухвалами суду від 31.01.2020, 06.02.2020, 17.03.2020, 24.04.2020, 25.05.2020, клопотання директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Коваленко Олени Валеріївни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участі експерта, задоволено. Ухвалою суду від 17.03.2020 розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 24.04.2020 розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою відповідача, представника відповідача. В минулому судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених в уточненій позовній заяві. Представник відповідача ФОП [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених в письмовому відзиві. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 26.09.2017 року [PERSON] передав до хімчистки «Чистюля євро» речі: шуба із каракуля з песцевим коміром та нарукавниками, куртка із капюшоном, куртка жіноча-комбінована, куртка чоловіча, пальто чоловіче. У відповідності до вказаного переліку для хімічного очищення, що підтверджується квитанцією № 118866. Хімчистка «Чистюля євро» знаходиться за адресою [ADDRESS] , господарську діяльність за вказаною адресою здійснює фізична особа-підприємець [PERSON] . За надання послуг [PERSON] було здійснено передоплату в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується копією квитанції договору № 118866 від 16.09.2020. 03.10.2017 року позивач отримав здані ним очищенні куртку із капюшоном, куртку жіночу-комбіновану, куртку чоловічу та пальто чоловіче. Таким чином, позивач отримав послуги на 1170,00 грн., без зауважень. Шуба із каракулем з песцевим коміром та нарукавниками, не була видана позивачу, оскільки шуба не витримала обробку та мала дефекти. Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст. 77-80 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Відповідно до п. 25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1994р. № 313, виконавець зобов`язаний забезпечити, зокрема відшкодування збитків, заподіяних замовнику невиконанням або неналежним виконанням умов угоди, а також у разі втрати, псування чи пошкодження із своєї вини речей та матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у розмірах, передбачених угодою. Виконавець не несе відповідальності за недоліки у наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли не з його вини. Претензії до якості виконання замовлення не задовольняються у разі, якщо замовник не підтвердить своїх вимог. (п. 29 Правил). З аналізу вказаних вище норм слідує, що у разі виявлення недоліків у наданих послугах, саме на виконавця покладається тягар доказування, відсутності його вини. Згідно роз`яснень пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» виходячи з правил ст. ст. 153, 154 ЦК України, видача й одержання квитанції (квитанції-замовлення, квитанції-зобов`язання) іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами. Отже, ці умови є обов`язковими для сторін і суд повинен виходити з них при вирішенні спору, коли не буде встановлено, що вони не відповідають фактичним даним або суперечать чинному законодавству. Згідно з п. 2.1. Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затвердженої Наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення 27.08.2000р. № 20, замовлення щодо надання послуг з хімічної чистки виробів оформлюється договором (квитанцією). Отже, між позивачем [PERSON] , як споживачем, і ФОП [PERSON] , як надавачем послуг, виникли зобов`язальні відносини з приводу надання послуг, договір містить всі необхідні істотні умови. В зв`язку з не отриманням шуби, [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з претензією про відшкодування вартості шуби в розмірі 70000,00 гривень. Однак, у письмовій відповіді від 30.11.2017 року ФОП Мирний, не визнав свою відповідальність за втрату товарного вигляду шуби після хімічної чистки, відмовив у відшкодуванні 70000,00 гривень, оскільки шуба з каракуля придбана більше 15 років тому, та за час експлуатації прийшла в непридатність. ФОП [PERSON] , вважає, що оскільки замовник був попередньо належним чином повідомлений про можливість проявлення прихованих дефектів, то не несе ніякої відповідальності за втрату товарного вигляду шуби після хімічної чистки. Зазначено, що під час оформлення замовлення підписано квитанцію, згідно до якої замовник підтверджує згоду відносно вартості виробу, відсоток зносу, наявних дефектів, а також ознайомлення його про можливе проявлення прихованих дефектів після хімічної чистки. Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 4292-18 Дніпропетровського науково- дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, по матеріалам цивільної справи, експерт зробив висновок, відповідно до якого: «Товарний стан наданої на дослідження шуби каракулевої унеможливлює процес зазначення будь-яких дефектів. Виріб повністю зруйнований, тому його подальше використання за цільовим призначенням є неможливим. Методом візуального контролю будь-яких маркувальних елементів - не встановлено. Даний факт дає підстави для ствердження, що виріб виготовлено в умовах кустарного виробництва. Вирішення питання щодо дотримання технології хімічної чистки відповідно до Галузевого стандарту ГСТУ 201-03-96, виходить за межі компетенції товарознавчої експертизи, тому на розгляд суду, у відповідність до вимог «Рекомендацій щодо проведення судово - товарознавчих експертиз виробів, що пройшли хімічне чищення». Експертом визначена сума, на виріб шуби каракулевої до моменту проведення хімічного чищення з урахуванням експлуатаційного зносу складала 8500,00 гривень. В судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердила висновок, та вказала, що вартість шуби визначена, відповідно до методики та з урахуванням моніторингу цін. За положеннями ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 7 ст. 1 Закон України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Згідно роз`яснень пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» видача й одержання квитанції (квитанції-замовлення, квитанції-зобов`язання) іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами. Отже, ці умови є обов`язковими для сторін і суд повинен виходити з них при вирішенні спору, коли не буде встановлено, що вони не відповідають фактичним даним або суперечать чинному законодавству. Згідно з п. 2.1. Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затверджено Наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення 27.08.2000р. № 20, замовлення щодо надання послуг з хімічної чистки виробів оформлюється договором (квитанцією). Згідно з п. 12 ст. 1 вказаного Закону істотним є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, який виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Відповідно до п.9 ст. 10 Закону, виконавець зобов`язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Відповідно до п.18 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1994 року № 313, Вартість речей і матеріалів замовника визначається та оформлюється документально за погодженням сторін або на основі поданих документів, що засвідчують їх ціну. Відповідно до п.25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1994 року № 313, виконавець зобов`язаний забезпечити зокрема відшкодування збитків, заподіяних замовнику невиконанням або неналежним виконанням умов угоди, а також у разі втрати, псування чи пошкодження із своєї вини речей та матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у розмірах, передбачених угодою. Отже визначення сторонами вартості речі, що здається на хімчистку, є істотною умовою угоди, і в цій частині поміж позивачем та відповідачем спору не було при її укладенні. При укладенні договору побутового обслуговування по хімічній чистці шуби сторони визначили ступінь зношеності 50%, забруднення. Виходячи з вищевказаного, суд робить висновок, що відповідач ФОП [PERSON] зобов`язаний до відшкодування збитків, заподіяних замовнику псуванням із своєї вини шуби, прийнятої від замовника для надання послуг, у розмірах, передбачених угодою № 118866 від 26.09.2017 року. З урахуванням висновку експерта, з приводу того, що шубу неможливо використовувати за цільовим призначенням, неможливість та недоцільність ремонту, дають підстави стверджувати про неможливість визначення залишкової вартості об`єкту після проведеного хімічного чищення (а.с.115). Суд не може взяти до уваги доводи позивача, про те що дійсна вартість шуби 92664,00 гривень, оскільки, висновком експерта встановлена вартість виробу до моменту проведення хімічного чищення з урахуванням експлуатаційного зносу складає 8500,00 гривень. Відповідачем не надано доказів на спростування доказів, про які вказано вище, а саме відсутності вини щодо псування та руйнування шуби позивача та її вартості. Таким чином, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування завданих збитків внаслідок псування відповідачем шуби в розмірі 8500,00 гривень, 1000,00 гривень - вартість сплачених та не наданих послуг. Суд відхиляє заперечення відповідача про недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача [PERSON] хвилювань, розчарування, втрати довіри до побутового обслуговування з приводу зруйнування речі, яка належала його дружині, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача, суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди відповідачем, який допустив неналежного побутового обслуговування. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, від 18 липня 2006 року). Отже, при вирішенні питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати довіри до побутового обслуговування, даних негативних змін, потребу в судовому захисті, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування позивачу в сумі 2000,00 гривень. Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позову про розірвання договору побутового підряду укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] на підставі квитанції-договору № 118866 від 26.09.2017 року, оскільки позивач не наведено підстав для його розірвання та не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд вважає, що витрати за надання правничої допомоги позивачу не підлягають задоволенню, оскільки відсутні відомості щодо сплати [PERSON] 3000,00 гривень адвокату Луценко С.А., на підтвердження надано лише договір про надання правничої допомоги та акт виконаних робіт. Позивачем витрачено кошти за проведення експертизи в розмірі 2745,60 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 гривень.

Outcome: partial