Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

23 липня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з жовтня 2013 року він сам виховує та утримує сина. Мати дитини проживає окремо, життям дитини не цікавиться, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Дитина потребує додаткового догляду та уваги, оскільки має затримку психічного розвитку. Оскільки відповідачка добровільно свого обовязку по утриманню дитини не виконує, змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з неї аліментів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що спільне життя з відповідачкою не склалося через постійні сварки, аморальну поведінку відповідача, її схильність до зловживання алкогольними напоями. З цих причин вдома не забезпечувався побут: не готувалася їжа, не прибиралося у будинку, недостатній догляд отримувала дитина, що в свою чергу негативно відображалася на розвитку сина, а тому з жовтня 2013 року вони припинили спільне проживання. Через те, що мати не в змозі створити дитині належних умов для проживання, син залишився проживати з ним. Відповідачка свідомо ухиляється від виконання свого обовязку щодо його утримання, коштів в добровільному порядку не надає. Він самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити [PERSON], однак коштів не вистачає. Більше того, у дитини має місце затримка психічного розвитку, що потребує додаткових коштів на обстеження та лікування. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Причин неявки до суду не повідомила. Заперечень щодо позову до суду не надіслала. За згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 16 серпня 2008 року перебувають у шлюбі, проте позивач звернувся до суду з позовом про його розірвання (а.с. 4). Від цього шлюбу позивач та відповідачка мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З довідки, виданої виконавчим комітетом Остапівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, вбачається, що дитина проживає разом з батьком і знаходиться на його утриманні (а.с. 10). Відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Домовленості між батьками дитини щодо способу виконання своїх обовязків по її утриманню не досягнуто. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи ті обставини, що відповідачка [PERSON] працездатна, суд приходить до переконання, що вона повинна утримувати свого сина [PERSON]. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідачки та дитини, їх стан здоровя, зокрема те, що у дитини затримка психічного розвитку і він потребує додаткового лікування (а.с. 7, 8), а тому вважає, що розмір аліментів повинен становити 1/3 частину усіх видів доходу відповідачки щомісячно. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved