Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

24.01.2017 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради. В обґрунтування позову вказувала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який між сторонами було розірвано в судовому порядку в 2007 році, а спільне проживання сторони припинили ще в 2003 році. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Після припинення спільного проживання з відповідачем, останній з 2003 року припинив приймати участь у вихованні сина, фактично протягом всього цього часу він ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його навчанням та взагалі не проявляє батьківську турботу про сина, що негативно впливає на його фізичний та духовний розвиток. Вказує, що з 2002 року відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав і не надає по даний час та умисно ухиляється від сплати аліментів на його утримання. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Погоджуються на прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується матеріалами справи. Повідомлення отримувала матір для передачі відповідачу. На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про про час та місце розгляду справи проте в судове засідання не з'явився без поважних причин, що є підставою для розгляду справи у його відсутність. Враховуючи наведене суд визнає за можливе, на підставі ст. 224 ЦПК України, постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 08.07.2002 року. Син [PERSON] проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач з 2003 року припинив приймати участь у вихованні сина і фактично протягом всього цього часу він ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться його навчанням і взагалі не проявляє до нього ніякої батьківської турботи, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини. Відповідач тривалий час не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина та ухиляється від сплати аліментів. Отже, відповідач взагалі не бере участі у вихованні неповнолітнього сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ним в будь-якому обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять ухилення відповідача від виховання дитини. Така поведінка відповідача щодо дитини фактично є усвідомленим нехтуванням батьківськими обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що перешкод для спілкування відповідача з дитиною не було. Відповідач не виявляв і не виявляє бажання бачитися з дитиною, дбати про його розвиток. Викладені обставини підтверджені в суді поясненнями позивачки, показами допитаного в якості свідка неповнолітнього [PERSON], копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 30.08.2007 року; довідкою «Спеціалізованої школи І-ІІІ Ступенів, Ліцей «Успіх» від 13.12.2016 року, довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Славутської міської ради від 11.01.2017 року про склад сім'ї позивачки. Крім того, згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради № 04-31/1478 від 20 грудня 2016 року, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не турбується про здоров'я, фізичний і духовний розвиток дитини, її вихованням та підготовкою до самостійного життя, а зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею належної освіти. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради підтримав вказаний висновок та висловив позицію про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків має місце тоді коли відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованим, підтверджуються належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved