Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

22.07.2020 року до суду надійшла заява [PERSON] , за участю заінтересованої особи: Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22.12.2020 року до участі в розгляді справи було залучено орган опіки та піклування Миколаївської міської ради Донецької області. Заява [PERSON] мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , є його двоюрідним братом та страждає важким психічним розладом здоров`я, є інвалідом з дитинства першої «А» групи (синдром Дауна) безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК м. Слов`янська від 24.11.2011 року з висновком, що він потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Зазначив в заяві, що на теперішній час стан здоров`я [PERSON] погіршився, внаслідок чого він перебуває на стаціонарному лікуванні КНП «Слов`янська ЦРЛ» з 13 грудня 2019 року по даний час. У зв`язку з викладеним просив визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку. Заявник [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та дату судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив у заяві що відмовляється від призначення себе опікуном над [PERSON] . Представник заінтересованої особи - управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації, був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, однак у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Миколаївської міської ради Донецької області, був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, однак у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив призначити орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області опікуном [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Особа відносно якої вирішується питання щодо визнання недієздатним та встановлення опіки [PERSON] , під час судового розгляду не був допитаний, оскільки є особою, яка перебуває на обліку у психіатричному лікувальному закладі, є інвалідом 1 гр. дитинства, з діагнозом: «Синдром Дауна», потребує постійного догляду, не здатен через свої психічні вади правильно сприймати обставини, що мають значення для справи та давати показання, у зв`язку з чим суд визнав недоцільним допит [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення вимог заяви по суті, висновок судово - психіатричної експертизи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1 ст.293 ЦПК України). Главою 2 ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. З наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Миколаївка, м. Слов`янська Донецької області, є інвалідом групи А з дитинства безстроково з діагнозом «Синдром Дауна», потребує постійного догляду. На теперішній час перебуває на стаціонарі в терапевтичному відділені КНП «Слов`янська ЦРЛ». (а.с. 3-5;14) Заявник - [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] , що вбачається з аналізу доданих заявником до матеріалів справи копій свідоцтва про народження заявника [PERSON] , [PERSON] , а також свідоцтв про народження їх батьків, з яких вбачається, що батько заявника [PERSON] та мати [PERSON] були рідними братом та сестрою. (а.с.6-9). Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад [PERSON] , для встановлення його психічного стану призначив по справі судово-психіатричну експертизу, згідно висновку якої за № 131 від 10.11.2020 року - [PERSON] , [INFO] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, виявляє помірну розумову відсталість при синдромі Дауна. Не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 34-37). Відповідно до ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність в разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 цього Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або з будь-яких інших підстав, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч.1ст.7 Закону). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним, оскільки належними доказами у справі підтверджено, що в силу свого захворювання він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог ч.1ст.41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, а ч.1ст.300 ЦПК України регламентовано, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Таким чином, призначення опікуна в разі визнання особи недієздатною, - є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому зі змісту норм ЦК та ЦПК України також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки, тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу мету не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області до суду подано клопотання в якому представник органу опіки просить встановити опіку на [PERSON] та призначити його опікуном Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області. (а.с. 52). Обмежень щодо призначення органу опіки та піклування Миколаївської міської ради Донецької області - опікуном [PERSON] , судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене та з метою захисту прав та законних інтересів [PERSON] , суд приходить до висновку, про задоволення заяви [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved