Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

22.02.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому посилаючись на те, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання спільної із позивачем дитини, має нерегулярний дохід, просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] - [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 22.02.2013 року та по досягненню дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати та інша дитина, він немає постійного місця роботи та обліковується як безробітний з нарахуваннями 544 грн. на місяць, що унеможливлює задоволення вимог позивача щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Разом із цим відповідач визнав факт того, що він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу своїй дитині та фактично не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання спільної із позивачем дитини в розмірі ? всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] року у сторін народилася дитина - [PERSON], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні. Позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі вказував на те, що відповідач не має постійного місця роботи та немає систематичного заробітку, тому аліменти потрібно стягувати саме в твердій грошовій сумі. З таким твердженням позивача суд погодитися не може виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З наданих суду доказів вбачається, що відповідач з 18.03.2013 року перебуває на обліку як безробітний в Чернігівському МЦЗ та його сукупний дохід з липня по грудень 2013 року склав 3141,16 коп. Крім цього з матеріалів справи вбачається, що у відповідача є інша дитина - [PERSON], [INFO] яка також потребує матеріального утримання. Також відповідач вказує, що на його утриманні знаходиться мати - [PERSON], яка є інвалідом першої групи від народження та він повинен її постійно доглядати та утримувати. Таким чином, стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 грн. на утримання його спільної з позивачем дитини може призвести до поставлення відповідача в скрутне матеріальне становище, що є недопустимим. Суд також звертає увагу, що відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання спільної дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки він бажає працювати та постійно вчиняє всі можливі дії для цього. Разом із цим, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільної із позивачем дитини, хоча зобов'язаний це робити. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідач в судовому засіданні, як на підставу своїх заперечень проти позову вказував на те, що він не має можливості сплачувати кошти на утримання дитини в тому ж обсязі, що й позивач, оскільки він отримує матеріальну допомогу по безробіттю, з цього доходу повинен утримувати свою непрацездатну мати, сплачувати кошти на утримання іншої дитини та придбавати харчі для себе. Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, оскільки виходячи із пояснень відповідача вона отримує пенсію в розмірі, який визначений нормам чинного законодавства та яка є більшою ніж дохід самого відповідача. Крім того судом встановлено, що відповідач є повністю здоровим та працездатним, оскільки вказана обставина відповідачем не заперечувалася. Також, суд звертає увагу на те, що невеликий розмір доходу відповідача не є підставою для того, щоб ухилятися від принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Крім того суд вважає, що відповідач не докладає всіх можливих зусиль щоб забезпечити нормальне виховання та розвиток спільної з позивачем дитини а навпаки, ухиляється від свого обов'язку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує ту обставину, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні платежі на її утримання, враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, ці витрати стягуються з другої сторони. На підставі викладеного та

Outcome: partial