Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

23.01.2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулись із вищезазначеним позовом, в якому просили визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1663/97, укладений 31.10.1997 року на Одеській новій біржі. В обґрунтування своїх вимог позивачі послались на те, що як співвласники не мають можливості розпорядитися спірним майном, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали заяву згідно якої позов підтримали, просили розглянути справи без їх участі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1997 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №1663/97, укладеного 31.10.1997 року на Одеській новій біржі [PERSON] за життя, позивач [PERSON] від свого імені та на той час від імені неповнолітньої доньки позивача [PERSON] ( [PERSON] ) купили, а [PERSON] , [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] . Спірне майно складається із двох кімнат житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 41, 5 кв.м. Як вбачається з п. 3 договору спірне майно належало продавцям [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від [NUMBER] Спірний договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на Одеській товарній біржі. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. 13.11.1997 року договір зареєстрований в КП «ОМБТІтаРОН» (160 стр. 49 кн.228 пр) Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивачі позбавлені можливості розпорядитися спірним майном, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідачі від таких дій ухиляються. Поряд із тим, [PERSON] за життя, позивач [PERSON] від свого імені та імені неповнолітньої позивача [PERSON] виконали умови угоди, передали відповідачам 6000 грн. у якості плати за майно, вселились у спірну квартиру, утримували майно, місце їх проживання зареєстровано за спірною адресою. Відповідачі отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилися з неї. [INFO] року [PERSON] померла. [PERSON] на час вирішення спору досягла повноліття, змінила прізвище на [PERSON] (свідоцтво про одруження [NUMBER] ). За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved