Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

23 лютого 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини сторін - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 гривень, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча є працездатною особою, інших дітей не має, а тому позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Разом із тим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 гривень. В судовому засіданні позивач надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити вповному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив та своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин та згоди позивача суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 28 лютого 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає разом із позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою з місця проживання про реєстрацію і склад сім`ї, копією паспорту позивача (а.с. 2-6,22). Також, як встановлено судом в ході розгляду справи та не спростовується матеріалами справи, на даний час спільна дитина сторін знаходиться на утриманні позивача, а відповідач належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Нормою ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 1 січня становить 1921 гривню. Згідно норми ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про прав дитини. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільної з позивачем малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , яку зобов`язаний утримувати до досягнення повноліття, однак регулярної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча об`єктивних перешкод для цього або визначених законом, зокрема нормами ст.ст.188, 190 СК України, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, припинення права на аліменти тощо судом не встановлено, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, однак такими, що підлягають частковому задоволенню - шляхом зменшення заявленого позивачем розміру аліментів у твердій грошовій сумі з 3000 гривень до 1600 гривень. Частковість задоволення позову зумовлена тим, що мінімально гарантований законом розмір аліментів на одну дитину встановлено на рівні не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є лише рекомендованим та може бути присудженим судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Натомість, позивачем заявлено до стягнення розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 3000 гривень, що перевищує не тільки мінімально гарантований розмір аліментів (960,5 гривень), а й мінімальний рекомендований розмір аліментів (1921 гривня) для дитини сторін з огляду на її вік. В той же час, позивачем не подано суду жодних доказів достатності заробітку (доходу) платника аліментів навіть для призначення мінімального рекомендованого розміру аліментів. З цих підстав, враховуючи п`ятирічний вік дитини сторін, суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру аліментів до 1600 гривень, що буде відповідати вимогам ст.182 ч.2 СК України в контексті ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», а отже такий розмір аліментів не є надмірним. При цьому, суд зауважує, що відповідності ст.192 ч.1 СК України сторони не позбавлені можливості згодом у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, як і не позбавлена можливості позивач звертатися до відповідача про відшкодування додаткових витрат на дітей за станом здоров`я.

Outcome: partial