overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

22 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт родинних відносин між нею та її матір*ю [PERSON], яка померла 10 травня 2005 року. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи Костянтинівської міської ради Донецької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення вимог позивача, просив справу розглянути за його відсутністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивача по справі вже протягом двадцяти років та їй особисто відомо, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] Вислухавши пояснення заявника, свідків, зясувавши позицію заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що заявник по справі народилася 19 січня 1946 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії АР № 5376094 (а.с. 7). Батьками заявника в свідоцтві про народження зазначені російською мовою «Лепшеев Владимир Михайлович» та «Лепшеева Анна Михайловна». 28 жовтня 1972 року заявник уклала шлюб з [PERSON], внаслідок чого змінила прізвище з «Лепшеева» на «Давыденко», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НО № 380998, виданим Костянтинівським будинком щастя Донецької області 28 жовтня 1972 року, актовий запис № 924 (а.с.8). Як вбачається з довідки про склад сім*ї, виданої КП «СЄЗ № 1» 02 липня 2015 року, [PERSON] мешкає за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бєлоусова, 21 та до складу її сім*ї входить її мати «Липшеева Анна Михайловна», яка померла 10 травня 2015 року, у зв*язку з чим виписана з вказаної адреси 11 лютого 2015 року (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-НО № 826027 [PERSON] померла 11 лютого 2015 року (а.с.9). Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, сформованою 28 липня 2015 року за № 41060195, в провадженні Костнятинівської державної нотаріальної контори спадкової справи до майна померлої 10 лютого 2015 року громадянки [PERSON] немає (а.с. 18-19). Відповідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки факт родинних відносин між заявником [PERSON] та її матір*ю [PERSON], яка померла 10 лютого 2015 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливо, а його встановлення має для заявника юридичне значення і необхідно для оформлення спадкових прав після смерті матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

22 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій вказувала, що вона та [PERSON] знайомі з липня 2013 року, кохають один одного та зважаючи на те, що з серпня 2015 року його вдруге призвали на військову службу у зоні АТО, у найближчий період у них не буде можливості укласти шлюб, а тому бажають створити сім'ю, яку у встановленому законом порядку зареєструвати неможливо через недосягнення нею шлюбного віку. У зв'язку з викладеним просила надати їй право на укладення шлюбу. У судовому засіданні заявниця, заінтересовані особи: [PERSON] [PERSON], [PERSON] підтримали заяву та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділ ДРАЦС Липоводолинського РУЮ в Сумській області, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, у своїй заяві просили суд розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], та її прийомні батьки [PERSON] і [PERSON] проживають [INFO]. [PERSON] має повних 17 років 3 місяці, закінчила 9 класів загальноосвітньої школи. Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 15 серпня 2007 року до прийомної сім'ї [PERSON] на виховання та спільне проживання, крім інших двох дітей, влаштовано [PERSON] [PERSON] проживає [INFO], працює слюсарем у Липоводолинському цеху Роменського УЕГГ. Відповідно до положень ч.3 ст.234 ЦПК України справи про надання права на шлюб розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно зі ст.22 СК України шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягнути шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. За таких обставин, з'ясувавши добровільність та невимушеність бажання [PERSON] укласти шлюб із [PERSON], наявність та взаємність почуття любові, відсутність заперечень з цього приводу її прийомних батьків, суд вважає, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення заяви та надання їй права на шлюб. У зв'язку з викладеним, роз'яснити заявниці, що вона має право не скористатись наданим їй правом та у будь-який момент до реєстрації шлюбу відмовитись від його реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

22 липня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду, вказуючи на те, що з 19 листопада 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], однак спільне життя з останнім не склалося через різні погляди на життя, а від так, на її думку, їх сім?я збережена бути не може, тому просила шлюб між ними розірвати, а також стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку кошти на його утримання не надає. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Не зявився в судове засідання й відповідач [PERSON], який в, адресованій суду, заяві позов визнав, а від так просив розгляд справи провести у його відсутність. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, належними та допустимими доказами, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, сторони 19 листопада 2001 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції Полтавської області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 53 та видано свідоцтво серії 1-КЕ № 087971 / а. с. 5 /. Від цього шлюбу у сторін 15 травня 2012 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І КЕ № 157152, виданим 21 травня 2012 року Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області / а. с. 6 /. Як слідує із змісту позовної заяви, сторони відновлювати сімейні відносини, які між ними фактично припинені, наміру та бажання не мають, оскільки під час спільного проживання мали постійні сварки та конфлікти через різні погляди на життя. За таких обставин, суд, з урахуванням того, що сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам як кожного із них, так і інтересам їх малолітньої дитини, тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

22 липня 2015 року [PERSON] пред`явив до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 07 липня 2007 року у Міському відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1454. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що від спільного шлюбу у них є син: [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Подружнє життя з відповідачкою не склалося через те, що у них різні поглядм на сімейне життя. Подружні відносини між ними припинилися в 2014 році, З цього часу вони спільне господарство не ведуть. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Шлюб існує формально. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. З'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши вищевказані норми, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є підставним, не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, інтересам їх дітей, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

22 липня 2015 року в м.Бучач Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та незавершеної будівництвом нежитлової будівлі під магазин, що знаходиться по вул.Л.Українки,26 в м.Бучач Тернопільської області. Через відсутність документів, які б за життя спадкодавця посвідчували її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та на нежитлову будівлю, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Бучацької міської ради Тернопільської області в судовому засіданні позов визнав. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 22 липня 2015 року в м.Бучач Тернопільської області померла [PERSON], Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності, та незавершеного будівництвом нежитлового приміщення під магазин, будівництво якого здійснювала спадкодавець за життя, що розташоване по вул.Л.Українки,26 в м.Бучач Тернопільської області; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, який був складений нею 19 березня 2012 року і посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] усе своє майно та права на нього заповіла позивачеві; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

22 липня 2015 року головний лікар КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» [PERSON] звернулась до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Посилалась на те, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в [INFO]. Вона 21 липня 2015 року була госпіталізована у 13-е відділення Чернівецької обласної психіатричної лікарні на підставі направлення лікаря-психіатра в звязку з її безпорадністю і неможливістю самостійно задовольняти основні життєві потреби. Після огляду [PERSON] комісією в складі начмеда [PERSON], завідуючого відділенням [PERSON], лікаря [PERSON] зроблено висновок про необхідність її госпіталізації у стаціонар психіатричної лікарні для лікування у зв'язку із тим, що у неї виявлено неадекватну поведінку, збудження, вона криклива, сама з собою розмовляє, некритична, дезорієнтована і агресивна. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію та прийшла до висновку, що лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару в психіатричному відділенні обласної психіатричної лікарні, однак згода хворої на госпіталізацію відсутня у зв'язку з неможливістю її отримати через її психічний розлад. Просить госпіталізувати у примусовому порядку [PERSON] у Чернівецьку обласну психіатричну лікарню для лікування. В судовому засіданні представник Чернівецької обласної психіатричної лікарні вимоги заяви підтримав повністю, просить госпіталізувати у примусовому порядку [PERSON] у Чернівецьку обласну психіатричну лікарню для лікування з підстав, вказаних в заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Заслухавши пояснення представника Чернівецької обласної психіатричної лікарні, висновок прокурора, яка вважає вимоги заяви обґрунтованими, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в [INFO]. Вона 21 липня 2015 року була госпіталізована у 13-е відділення Чернівецької обласної психіатричної лікарні на підставі направлення лікаря-психіатра в звязку з її безпорадністю і неможливістю самостійно задовольняти основні життєві потреби (а.с.2-3). Після огляду [PERSON] комісією в складі начмеда [PERSON], завідуючого відділенням [PERSON], лікаря [PERSON] зроблено висновок про необхідність її госпіталізації у стаціонар психіатричної лікарні для лікування у зв'язку із тим, що у неї виявлено неадекватну поведінку, збудження, вона криклива, сама з собою розмовляє, некритична, дезорієнтована і агресивна, встановлений важкий психічний розлад, який відповідає діагностичним критеріям галюцинаторно-параноїдного синдрому судинного ґенезу (а.с.3). Оскільки згода хворої на госпіталізацію відсутня у зв'язку з неможливістю її отримати через психічний розлад, тому суд вважає, що належить госпіталізувати у примусовому порядку у психіатричний стаціонар [PERSON] для лікування, задовольнивши вимоги заяви. На підставі викладеного, ст. ст. 12, 19, 22 Закону України Про психіатричну допомогу, ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 281, 282 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

22 липня 2015 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення із [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно для утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. У судове засідання позивач не зявилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з»явився і не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони не проживають разом як родина, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. 6), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобовязані його утримувати до досягнення ним повноліття. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоровя або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. Аналізуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в заявлених межах. Також суд, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

22 липня 2015 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, в якої представник позивача вказав, що 19 грудня 2011 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір за № 771/2823ЕS5DIP від 19 грудня 2011 р. відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у сумі 5391,62 грн. строком до 19 грудня 2013 року, відповідач свої зобов'язання не виконував, в зв'язку з цим просить суд, стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 202,80 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що на позовній заяві наполягає та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, причини не явки суду не відомі, в ході судового засідання відповідач позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 19 грудня 2011 року між Банком та відповідачем [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір за № 771/2823ЕS5DIP відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у сумі 5391,62 грн. строком до 19 грудня 2013 року. Відповідач свої зобов'язання не виконував. Станом на 06 липня 2015 року заборгованість відповідача становить 5 202,80 грн. - яка складається з: -загальна заборгованість за кредитом - 4 581,60 грн.; -сума простроченої заборгованості за відсотками - 135 грн.; -пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 486,20 грн. А всього сума заборгованості становить 5 202,80 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. На час судового розгляду відповідач своїх зобов'язань по кредитному договору не виконав, а тому суд вважає, що позов представника позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При поданні позову позивач сплатив судовий збір у сумі 243.60 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

22 липня 2015 року до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2011 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянськ Словянського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 371. Зазначає, що від даного шлюбу дітей не мають. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Вважає, що їх сім`я розпалась та шлюб між ними необхідно розірвати. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, залишивши її прізвище після розлучення без змін. Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, в яких позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 13 серпня 2011 року. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна - немає. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved