Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

22 квітня 2020 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - Відповідач, ПрАТ « Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 259 765 гривень без утримання податків з доходу фізичних осіб та інших податкових платежів, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 27.12.2002 по 31.07.2019 працював підземним гірничим робітником, підземним прохідником, підземним підривником, гірничим майстром та кріпильником з повним робочим днем в підземних умовах на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка». Рішенням МСЕК від 16.04.2020 йому вперше було встановлено 55% втрати професійної працездатності по радикулопатії, хронічному обструктивному захворюванню легень, і встановлено третю групу інвалідності з 30 березня 2020 року по 01 квітня 2021 року, з переоглядом 01 березня 2021 року. У зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває біль та обмеження рухів в попереково-крижовому відділу хребта з іррадацією в тазовий пояс і ліву ногу, оніміння лівої ноги, посилення болю в нозі при ході, неможливість тривалої ходи через біль, частий біль та обмеження рухів в шийному відділі хребта з віддачею в ліве надпліччя і ліву руку, оніміння лівої руки, біль та обмеження рухів в плечових і колінних суглобах, часті судоми в м`язах ніг, пальцях стоп і кистей, особливо в нічний час, періодичний біль в ділянці серця, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель періодичний сухий, вранці з мокротінням, зниження слуху. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, у зв`язку з тим, що у молодому віці не може працювати, та виконувати навіть домашню роботу. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 15 травня 2020 року, ухвалою суду, відкладено розгляд справи, з метою забезпечення прав відповідача на подання відзиву. 22 травня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові посилаючись на те, що робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів (підвищена вібрація, пил, знижена температура, шум тощо), усунути дані фактори неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються підвищеною оплатою праці, пільговою пенсією, додатковими відпустками, скороченим робочим часом та іншими пільгами. Зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість праці та шкідливість технологічного процесу, і не порушував технологію виробництва. Вказав, що позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, але тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особистого волевиявлення позивача. Зазначив, що надані позивачем докази підтверджують лише факт виникнення в позивача професійного захворювання і втрату працездатності, проте жодним чином не можуть бути беззаперечними доказами заподіяння позивачу моральної шкоди. Крім того зазначив, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди жодним чином не обґрунтований, сума є завищеною та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, не відповідає вимогам розумності та справедливості. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 27 грудня 2002 року по 31 липня 2019 року працював підземним гірничим робітником, підземним прохідником, підземним підривником, гірничим майстром та кріпильником з повним робочим днем в підземних умовах на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка», і був звільнений з підприємства 31 липня 2019 року, за станом здоров`я, що перешкоджає роботі, згідно п.2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 лютого 2020 року, встановлено наявність у [PERSON] професійних захворювань - радикулопатія попереково-крижова (L5, S1) переважно зліва та шийна (С5, С6, С7) білатеральна на фоні спондилоартрозу попереково-крижового відділу хребта, протрузій дисків L1-L2 (2,0мм), L3-L4 (3,2мм), L4-L5 (6,1мм), L5-S1 (3,0мм), С5-С6 (2,4мм), С6-С7 (2,2мм) з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, рецидивуючий перебіг з нейродистрофіничими проявами у вигляді двобічного плечолопаткового, ліктьового і колінного періартрозів (ПФ першого-другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня, із зазначенням його причини - важкість праці, пил переважно фіброгенної дії (а.с. 15-18) Згідно пункту 17 згаданого Акту хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті «Ювілейна» підземним кріпильником з 15.08.2013 по 31.07.2019 [PERSON] , виконував весь комплекс робіт з кріплення підземних гірничих виробок та вилучення кріплення, з монтажу, демонтажу механічної частини гірничошахтного устаткування та механізмів. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичними перевантаженнями. Крім цього внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничопрохідницького устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 21.01.2020 №102, підставою для встановлення професійних захворювань, також послужив профмаршрут: 27.12.2002-01.07.2003- підземний гірник ш. «Ювілейна» ВАТ « Суха Балка»; 02.07.2003-26.04.2005 - підземний прохідник ш. «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; 27.04.2005- 01.02.2011 - підземний підривник ш. «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; 02.02.2011 - 14.08.2013 - підземний гірничий майстер ш. «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» Відповідно до пункту 20 вказаного Акту враховуючи роботу [PERSON] впродовж 16 років 7 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та неодноразову зміну керівництва в структурному підрозділі, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити неможливо. Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, Позивач 16 квітня 2020 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 55% (35% по радикулопатії, 20% по ХОЗЛ) внаслідок професійного захворювання, із встановленням третьої групи інвалідності з 30 березня 2020 року до 01 квітня 2021 року, з переоглядом 01 березня 2021 року, що підтверджується копією довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 078904 (а.с.19) Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень, радикулопатія (а.с. 23-36). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 55%, встановлення третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває больові почуття при фізичному навантаженні та ходьбі, швидку втому, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача протягом 16 років 7 місяців в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, третю групу інвалідності, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, і виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 90 000 гривень. Також, згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 21 квітня 2020 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Бузинарською Д.М. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.37), до якого додано детальний опис наданих адвокатом послуг (а.с.38), а також квитанцію про оплату позивачем вказаних послуг в розмірі 3000 гривень (а.с.39). З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в сумі 3000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 900 гривень.

Outcome: partial