Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

22 вересня 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог вказує на те, що 23 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачкою [PERSON], укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 7000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення зазначених умов договору відповідачка зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 22392 грн. 75 коп. Вказуючи на відмову у добровільному порядку погасити заборгованість, просив позов задовольнити, стягнути суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача Лукянчук О.А., в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечив. Відповідачка [PERSON], в судове засідання повторно не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена шляхом вручення судової повістки чоловіку, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка, уповноваженого представника в судове засідання не направила, заяви про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у її відсутності не подала. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачкою [PERSON], укладено договір № б/н від 23 липня 2008 року, відповідно до якого [PERSON], отримала кредит в розмірі 7000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У порушення умов договору [PERSON], зобов'язання за договором не виконує. Згідно розрахунку позивача прострочена сума заборгованості станом на 31 серпня 2015 року становить 22392 грн. 75 коп., в т.ч. 4730 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом, 10619 грн. 06 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 5500 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. -- штраф (фіксована частина), 1042 грн. 48 коп. - штраф (процентна складова). Розрахунок є належним доказом заборгованості, відповідачем не оспорений. Між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON], зобов'язання по кредитному договору за якими кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права банку. При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання відповідачем кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем позивачу кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем сумах, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. Позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов'язання. Судові витрати, сплачені позивачем суд вважає необхідним відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданими до матеріалів справи квитанціями.

Outcome: approved