Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

23.02.12 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-торговий дім «Дніпровський» звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення збитків. Позов обґрунтовано тим, що 10.03.2007 року між TOB «Агро-торговий дім «Дніпровський» та громадянкою [PERSON], спадкоємцем якої є відповідач [PERSON] укладено договір оренди землі № 89 площею 7,227 га., який зареєстрований в Апостолівському відділі ДРФ ДП ДЗК за номером № 040711701746 25.12.2007 року строком на 5 (п'ять) років. Після смерті [INFO] року [PERSON], спадкоємцем вказаної земельної ділянки визнано Відповідача, який 16.08.2010 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку. За весь час користування земельною ділянкою Позивач сумлінно виконував взяті на себе обов'язки за вказаним договором, жодного разу не порушуючи його умов. В період весняно-польових робіт з 26,04.2011 року по 20.05.2011 року, Позивачем за власний рахунок було проведено ряд агрономічних робіт з посіву соняшника на полі [NUMBER], де розташована орендована у Відповідача земельна ділянка. Так Позивачем було проведено робіт на загальну суму 24 697,55 гривень (двадцять чотири тисячі шістсот дев'яносто сім гривень 55 коп.). 25.09.2011 року Позивачем було виявлено факт незаконного збирання врожаю соняшника на орендованій земельній ділянці Відповідача, та подана заява до Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області. В ході досудового слідства було встановлено, що врожай соняшника з орендованої земельної ділянки був зібраний Відповідачем. 03.10.2011 року Постановою Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області в порушенні кримінальної справи було відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду про стягнення суми понесених збитків. Просив стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, т.1 а.с.159-160) суму матеріальних збитків 50480,70 грн.. Відповідач надав суду заперечення проти позову, згідно яких просив в позові відмовити, оскільки по всих наданих позивачем документам видно, що весняно-польові роботи здійснювались в межах поля [NUMBER], він з ними договір оренди не надав, земельної ділянки, належної йому на праві власності в межах поля [NUMBER] немає. Просив в позові відмовити. У судовому засіданні представник позивача Ігнатенко А.І. позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві, пояснивши, що допущено технічну помилку щодо назви номеру поля, проте в даному випадку, визначальним є кадастровий номер земельної ділянки, який зазначено в вказаних документах. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, однак від отримання судової повістки відмовився, що підтверджується поштовим повідомленням, а тому згідно ст.. 76 ч. 8 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим згідно вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.03.2007 року між TOB «Агро-торговий дім «Дніпровський» та громадянкою [PERSON], яка була власником земельної ділянки відповідно Державного акту на право приватної власності Серія ІІ-ДП № 097279 виданого районною державною адміністрацією Апостолівського району Дніпропетровської області 07.07.01 року, укладено договір оренди землі, внаслідок якого [PERSON], передала, а позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Апостолівської ради кадастровий № 1220310100:02:015:0041. Договір укладено на 5 років. Даний договір зареєстровано у Апостолівському відділі ДРФ ДП ЦДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 040711701746 від 25.12.07 року (а.с.65-69, т.1). [INFO] року [PERSON] померла і відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом набув право власності на вказану земельну ділянку та 16.08.2010 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку. За весь час користування земельною ділянкою Позивач сумлінно виконував взяті на себе обов'язки за вказаним договором, жодного разу не порушуючи його умов. В період весняно-польових робіт з 26,04.2011 року по 20.05.2011 року, Позивачем за власний рахунок було проведено ряд агрономічних робіт з посіву соняшника на полі [NUMBER], де розташована орендована у Відповідача земельна ділянка. Так Позивачем було проведено робіт на загальну суму 24 697,55 гривень (двадцять чотири тисячі шістсот дев'яносто сім гривень 55 коп.), що підтверджується довідкою позивача (а.с.6) та подорожніми листами (а.с.13-15), накладними (т.1, а.с.26,27,31,34,-36, 42-45,57), договорами поставки нафтопродуктів (а.с.28-30,), договором купівлі мінеральних добрив (а.с.32-33), договором поставки насіння (а.с.46-53), актом витрат добрива (а.с.54-55), актами виконаних робіт (а.с.58,59, 62-64, ), рахунками на оплату (а.с.60,61), договором страхування майна (а.с. 70-75), дорожніми листами (а.с.77-133). 25.09.2011 року позивачем було виявлено факт незаконного збирання врожаю соняшника на орендованій земельній ділянці Відповідача, про що був складений Акт огляду поля [NUMBER], та подана заява до Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області. В ході досудового слідства було встановлено, що врожай соняшника з орендованої земельної ділянки був зібраний відповідачем. 03.10.2011 року Постановою Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області в порушенні кримінальної справи було відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду про стягнення суми понесених збитків (а.с.9-11). Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Статтею 95 Земельного кодексу України зазначено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; Згідно ст. 27 Закону України Про оренду землі, орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до п. 28 Договору та ст. 24 Закону України Про оренду землі, Орендодавець (Відповідач) зобов'язаний: • передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; • при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; • не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; • відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; • попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. Пунктом 24 Договору та ст. 28 Закону України Про оренду землі, передбачено право Позивача (Орендаря) на відшкодування збитків у наслідок невиконання Відповідачем (Орендодавцем) зобов'язань передбаченим Договором. Під збитками вважається: • Фактичні витрати, який орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; • Доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору; • Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін. що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно. - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, шо існували на день ухвалення рішення. Згідно п. 16 Постанови ПВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 ЗК ( 2768-14 ), статті 1166 ЦК ( 435-15 ) така шкода відшкодовується у повному обсязі. Розмір шкоди, заподіяної пошкодженням посівів і насаджень при прокладенні шляхів, трубопроводів та проведенні розвідувальних, бурових, будівельних робіт, псуванням і забрудненням сільськогосподарських та інших земель, іншими порушеннями земельного законодавства, визначається з урахуванням витрат на відновлення родючості землі, а також доходів, які власник землі або землекористувач міг би одержати при використанні земельної ділянки і які він не одержав за час до приведення землі у стан, придатний для її використання за цільовим призначенням, або до повернення самовільно зайнятої ділянки. Зокрема, при пошкодженні посівів, самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Якщо замість пошкоджених посівів землекористувач провів у тому ж сезоні повторний посів культур, відшкодуванню підлягають витрати на пересівання (вартість насіння, обробітку землі тощо). Згідно ст.. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно ст.. 1166 ЦК України, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Розмір матеріальних збитків, завданих протиправними діями відповідача доводиться наступним. Згідно Довідки Управління Агропромислового розвитку Апостолівської районної державної адміністрації від 24.10.2011 року за № 01-09/327, середня врожайність соняшника у 2011 році по ТОВ «АТД «Дніпровський» у початково-оприбуткованій вазі складає 19,25 ц/га. (а.с.18). При розрахунку розміру збитку позивачем визначено середню ринкову вартість 1т. соняшника станом на 06.02.2012 року - 3800,00 гривень за 1т. (середня ринкова внутрішня ціна насіння соняшника станом на 06.02.2012 року визначена з сайту Товарної Біржі «Катеринославська» http://www.tbe.com.ua/). Згідно висновку експерта № 359-14 від 27.03.14 року середня ринкова вартість 1 т соняшника в Апостолівському районі Дніпропетровської області станом на 06.02.12 року складала близько 4150 грн. за тону. Тому суд погоджується з розрахунком розміру матеріальних збитків наведеним позивачем - сума матеріальних збитків соняшнику врожаю 2011 року з площі 7,227 га. з урахуванням фактичних витрат у розмірі 52 485,60 грн. (п'ятдесят дві тисячі чотириста вісімдесят п'ять гривень 60 коп,). 19,25 ц/га / 10 х 7,227 га = 13,912 т. х 3800 грн./т = 52 485,60 грн. Заявою від 18.06.12 року позивач зменшив розмір позовних вимог, виключивши з суму матеріального збитку 2004,90 грн. - витрачених збирання урожаю з земельної ділянки, що є праом позивача на зменшення розміру позовних вимог. Таки чином розмір матеріального збитку складає 50480,70 грн. На підставі викладеного позов слід задовольнити. З відповідача слід стягнути понесені судові витрати - судовий збір -504,80 грн..

Outcome: approved