Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

21 січня 2019 року Виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області як орган опіки та піклування звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до повідомлення Нововолинської центральної міської лікарні №3569/01-20 у пологовому відділенні міської лікарні відповідач [PERSON] [INFO] народила хлопчика та 25 вересня 2018 року разом з відповідачем [PERSON] написала письмову відмову забирати сина з пологового будинку, у зв`язку з чим працівниками лікарні було складено відповідний акт. Рішенням Виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 10 жовтня 2018 року №340 малолітньому [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та направлено у Волинський обласний спеціалізований будинок дитини. Матір дитини [PERSON] було мотивовано до зміни свого рішення, запропоновано послуги Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, надано інформацію про можливість перебування у Волинському обласному центрі соціально-психологічної підтримки, запропоновано допомогу одягом, засобами гігієни, однак позитивного результату досягнуто не було. Станом на 18 грудня 2018 року [PERSON] та [PERSON] жодного разу не відвідали сина та не поцікавилися здоров`ям останнього. Виходячи з інтересів дитини, можливості влаштування [PERSON] до сімейних форм виховання та поставлення його на облік дітей, що підлягають усиновленню, а також з врахуванням того, що відповідачі ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків, а рішенням міськвиконкому затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягувати з них аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. з кожного на утримання малолітнього сина на користь особи або на рахунок закладу, де буде утримуватися дитина до її повноліття. У судове засідання представник Виконавчого комітету Нововолинської міської ради не з`явився, начальник служби у справах дітей Думич І.О. подала до суду письмову заяву, у якій позов підтримала з підстав наведених у ньому, просила його задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.60). У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, через оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади (а.с. 57-59). Враховуючи вимоги ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 3) відповідачі [PERSON] та [PERSON] значаться батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.3). З копії заяви [PERSON] та [PERSON] встановлено, що останні відмовилися забрати дитину, що народилася [INFO] з пологового відділення Нововолинської ЦМЛ у зв`язку з відсутністю у них доходів (а.с.10). Актом працівників закладу охорони здоров`я та працівників органу внутрішніх справ України від 25 вересня 2018 року (а.с.11) зафіксовано відмову [PERSON] та [PERSON] забрати дитину з пологового будинку закладу охорони здоров`я. Згідно повідомлення директора Нововолинського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №522/02-10 від 19 листопада 2018 року (а.с.12) породіллю [PERSON] було мотивовано до зміни рішення, запропоновано послуги Центру, зокрема надано інформацію про можливість перебування у Волинському обласному центрі соціально-психологічної підтримки, запропоновано допомогу дитячим одягом, засобами гігієни. Однак з бесіди з`ясовано, що дитина є небажаною, чоловік батьківства щодо новонародженої дитини не визнає та на даний час перебуває на заробітках у Польщі. Матір озвучила своє остаточне рішення щодо залишення дитини. За повідомленням головного лікаря Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини №288/2.10/18 від 18 грудня 2018 року [PERSON] поступив до закладу 30 жовтня 2018 року та на даний час останній знаходиться на повному державному утриманні. За час перебування в закладі [PERSON] та [PERSON] жодного разу сина не відвідували та станом здоров`я не цікавилися (а.с.13). Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, рішеннями №337 від 01 жовтня 2018 року та №493 від 20 грудня 2018 року затвердив висновки органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с.5-8). Відповідно до п.1 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Згідно ч.1 ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі відмовилися забирати свого сина [PERSON] з пологового будинку Нововолинської ЦМЛ, протягом більш як шість місяців, жодної зацікавленості щодо сина не проявили і враховуючи висновок органу опіки піклування, у якому встановлено доцільність позбавлення батьківських прав та заяву [PERSON] , [PERSON] , з метою захисту інтересів дитини, суд позбавляє останніх батьківських прав відносно їх сина [PERSON] . Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на вищевикладені норми закону, враховуючи те, що у судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи батьками [PERSON] ухиляються від обов`язку утримати свого сина, суд стягує з них аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина на користь особи або на рахунок закладу, де буде утримуватися дитина, але не менше з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів [PERSON] , [PERSON] в дохід держави з кожного по 384,20 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру та з кожного по 384,20 грн. за вимогу майнового характеру, а всього з кожного по 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved