Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

23 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Володимир-Волинського територіального медичного об'єднання, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний заклад «Запорізька медична академія післядипломної освіти Міністерства охорони здоров'я України» про зобов'язання виконання умов угоди та зарахування на посаду. В позовній заяві покликається на ту обставину, що з 2014 по 2017 рік він навчався у Запорізькому державному медичному університеті на контрактній основі та здобув кваліфікацію за спеціальністю «лікувальна справа» професійна кваліфікація «лікар», що підтверджується дипломом спеціаліста серії [NUMBER] Відповідно до п. 1.1 Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.09.1996 року № 291, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.12.1996р. за №69/1721, спеціалізація (інтернатура) є обов'язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора) певного фаху. Отже, після закінчення вищого навчального закладу, відповідно до вимог вказаного вище Положення між сторонами - ДЗ «Запорізька медична академія післядипломної освіти МОЗ України», як «Закладом освіти», Володимир-Волинським територіальним медичним об'єднанням, як «Базою стажування», та [PERSON], як «Замовником», 24.07.2017р. було укладено трьохсторонню угоду за №19/2017 (про навчання в інтернатурі). Розділом 1 даної Угоди передбачено, що позивач, як Замовник, доручає, а Заклад освіти та База стажування, які є сторонами угоди, організовують та здійснюють за рахунок коштів Замовника навчання лікаря-інтерна, в очно- заочній інтернатурі з метою професійної підготовки до самостійної лікарської діяльності. Термін навчання в Закладі освіти 11 місяців, на Базі стажування 11 місяців. Водночас, відповідно до п.п. 3.1 п. 3 Розділу 3 Угоди відповідач у справі - Володимир-Волинське ТМО, як База стажування, взяло на себе зобов'язання зарахувати позивача, як Замовника, наказом на посаду лікаря-інтерна з спеціальності «внутрішні хвороби» на підставі Угоди та диплому Інтерна. Позивачем були надані відповідні документи, однак, всупереч укладеній вищевказаній Угоді, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань згідно укладеної Угоди і 31.07.2017 року було видано наказ за №119-А-ос «Про прийняття», згідно якого його прийнято для проходження госпрозрахункової інтернатури за спеціальністю «Внутрішні хвороби» з 01.08.2017 року по 30.06.2019 року, а не на посаду лікаря-інтерна, як це передбачено п.п. 3.1 п. 3 Розділу 3 Угоди. При зверненні до Володимир-Волинського ТМО про причини не зарахування його на посаду лікаря-інтерна згідно умов укладеної Угоди, позивачу було повідомлено, що його не може бути прийнято на вищевказану посаду, так як він навчався на умовах контракту. Вважає дії Володимир-Волинського ТМО щодо не зарахування його на посаду лікаря-інтерна згідно умов Угоди неправомірними. Згідно умов тристоронньої Угоди про проходження інтернатури відповідач - Володимир-Волинське ТМО, як База стажування, взяв на себе обов'язок зарахувати його згідно наказу на посаду лікаря-інтерна, що передбачає укладення з ним трудового договору, внесення відповідного запису до трудової книжки та нарахування заробітної плати. Оскільки відповідачем істотно порушені умови угоди щодо не зарахування його на посаду лікаря-інтерна, що спричинило настання негативних для нього наслідків у вигляді порушення його прав та законних інтересів, вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати незаконним та скасувати наказ Володимир-Волинського територіального медичного об'єднанням від 31.07.2017 року №119-А-ос про прийняття [PERSON] для проходження госпрозрахункової інтернатури за спеціальністю «Внутрішні хвороби» з 01.08.2017 року по 30.06.2019 року та зобов'язати Володимир-Волинське територіальне медичне об'єднання виконати умови угоди про навчання в інтернатурі від 24.07.2017 року №19/2017 шляхом зарахування [PERSON] на посаду лікаря-інтерна з спеціальності внутрішні хвороби з 01.08.2017 року по 30.06.2019 року. Ухвалою суду від 24 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. 22 червня 2018 року відповідач Володимир-Волинське ТМО подало відзив на позовну заяву [PERSON], заперечує проти задоволення позову. 04 липня 2018 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив Володимир-Волинського ТМО. 13 липня 2018 року Володимир-Волинське ТМО подало до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] та ДЗ «Запорізька медична академія післядипломної освіти Міністерства охорони здоров'я України» про внесення змін в договір. В зустрічній позовній заяві покликаються на ту обставину, що 24.07.2017 року, на виконання вимог чинного законодавства, була укладена тристороння Угода № 19/2017 між ДЗ «Запорізькою академією післядипломної освіти МОЗ України», Володимир - Волинським ТМО та [PERSON] Відповідно до ст. 901 ЦК України, дана Угода за своїм предметом та змістом є Угодою про надання послуг, згідно якої одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу (п. 1 Угоди № 19/2017 від 24.07.2018 p.). Також вищезгадана тристороння Угода № 19/2017 (про навчання в інтернатурі) за своїм предметом та змістом є Угодою яка регламентує порядок навчання в інтернатурі студентами платної форми відповідно до якої Володимир - Волинське ТМО (База стажування) надає послуги по організації та здійсненню навчання за рахунок коштів [PERSON] (Замовника), в Угоді зафіксована помісячна сума яку Замовник повинен сплачувати за навчання на Базі стажування. Отримуючи обумовлені послуги, [PERSON] здійснює оплати в строки та розмірі обумовленому в угоді, про що свідчать копії прибуткових касових ордерів, що підтверджує визнання сторонами предмету та умов договору в загальному. Враховуючи викладені вище обставини, Володимир - Волинське ТМО не може виконати п. 3.1. Угоди № 19/2017, а саме зарахувати [PERSON] на посаду лікаря - інтерна, оскільки це суперечить чинному законодавству та умовам самої Угоди № 19/2017, яка регламентує порядок проходження інтернатури студентами платної форми навчання. Відповідно до розділу 9 п. 9.1. та п. 9.2. Угоди № 19/2017, наявність спору виключає можливість мирного врегулювання даного питання, а тому змушені звернутись до суду. Просять з метою усунення невідповідності п. 3.1. Угоди № 19/20107 чинному законодавству та змісту самої Угоди, викласти п. 3.1. Угоди № 19/2017 від 24.07.2017 р. в наступній редакції: 3.1. Дозволити проходити госпрозрахункову інтернатуру за спеціальністю «Внутрішні хвороби» на підставі Даної Угоди та диплому. Ухвалою суду від 17 липня 2018 року зустрічну позовну заяву прийнято до провадження та об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. В задоволенні зустрічного позову просять відмовити за безпідставністю вимог. Представник відповідача Володимир-Волинського ТМО [PERSON] позов [PERSON] не визнала, заперечила проти його задоволення з тих підстав, що доводи позивача ґрунтуються на умовах угоди, які суперечать актам цивільного законодавства, що регулюють порядок проходження інтернатури, а тому просить в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Співвідповідач за зустрічним позовом ДЗ «Запорізька медична академія післядипломної освіти Міністерства охорони здоров'я України» для участі у розгляді справи свого представника до суду не направив, подав суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача Володимир-Волинського ТМО, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2014 по 2017 рік позивач [PERSON] навчався у Запорізькому державному медичному університеті на контрактній основі та здобув кваліфікацію за спеціальністю «лікувальна справа» професійна кваліфікація «лікар», що підтверджується копією диплома спеціаліста серії [NUMBER] Відповідно до п. 1.1 Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.09.1996 року № 291, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.12.1996р. за №69/1721, спеціалізація (інтернатура) є обов'язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора) певного фаху. Судом встановлено, що після закінчення вищого навчального закладу, відповідно до вимог вказаного вище Положення між сторонами - ДЗ «Запорізька медична академія післядипломної освіти МОЗ України», як «Закладом освіти», Володимир-Волинським територіальним медичним об'єднанням, як «Базою стажування», та позивачем [PERSON], як «Замовником», 24.07.2017р. було укладено трьохсторонню угоду за №19/2017, копія якої наявна в матеріалах справи. Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Розділом 1 даної Угоди передбачено, що позивач, як Замовник, доручає, а Заклад освіти та База стажування, які є сторонами угоди, організовують та здійснюють за рахунок коштів Замовника навчання лікаря-інтерна, в очно- заочній інтернатурі з метою професійної підготовки до самостійної лікарської діяльності. Термін навчання в Закладі освіти 11 місяців, на Базі стажування 11 місяців. Відповідно до п.п. 3.1 п. 3 Розділу 3 Угоди відповідач у справі - Володимир-Волинське ТМО, як База стажування, взяло на себе зобов'язання зарахувати позивача, як Замовника, наказом на посаду лікаря-інтерна з спеціальності «внутрішні хвороби» на підставі Угоди та диплому Інтерна. Судом встановлено, що позивачем були надані відповідні документи, однак, всупереч укладеній вищевказаній Угоді, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань згідно укладеної Угоди і 31.07.2017 року було видано наказ за №119-А-ос «Про прийняття», згідно якого його прийнято для проходження госпрозрахункової інтернатури за спеціальністю «Внутрішні хвороби» з 01.08.2017 року по 30.06.2019 року, а не на посаду лікаря-інтерна, як це передбачено п.п. 3.1 п. 3 Розділу 3 Угоди, що стверджується копією наказу. Як вбачається з копії вказаного наказу, підставою для його прийняття стала заява [PERSON], факт написання якої позивач [PERSON] заперечує. Як повідомила представник відповідача Володимир-Волинського ТМО в судовому засіданні, дану заяву позивача про його бажання проходити госпрозрахункову інтернатуру, відповідач надати суду не може, оскільки вона втрачена, про що подала письмове пояснення. З приводу невиконання відповідачем Володимир-Волинським ТМО зобов'язань, взятих п.п. 3.1 п. 3 Розділу 3 Угоди, та роз'яснень з приводу цього, [PERSON] звертався і до адміністрації Володимир-Волинського ТМО, і до професійної спілки працівників охорони здоров'я України, і в Міністерство соціальної політики України, що стверджується відповідями на його звернення. Копіями приходних касових ордерів стверджується, що позивач [PERSON] вносив визначені Угодою платежі на рахунок Володимир-Волинського ТМО за проходження інтернатури. Суд вважає, що спеціалізація (інтернатура) - є обов'язковою формою післядипломної підготовки випускників усіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III - IV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора) - спеціаліста певного фаху. Під базами стажування лікарів (провізорів) - інтернів розуміють базові установи та заклади охорони здоров'я, які використовуються з метою первинної спеціалізації випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти. Базами стажування можуть бути обласні, міські і центральні районні лікарні, міські та обласні дитячі лікарні, пологові будинки, диспансери, лікарні, підпорядковані іншим відомствам, клініки науково-дослідних інститутів, діагностичні центри, бюро судово-медичної експертизи, установи і заклади санітарно-епідеміологічної служби, аптечні заклади тощо, що мають у своєму складі структурні підрозділи, підготовка в яких передбачена навчальним планом та програмою інтернатури з відповідної спеціальності. Оскільки навчання в інтернатурі в обов'язковому порядку передбачає стажування в базових установах і закладах охорони здоров'я, періоди проходження інтернатури лікарями, які закінчили державні вищі медичні (фармацевтичні) заклади освіти III - IV рівнів акредитації, медичні факультети університетів, навчаючись у них як за бюджетні кошти, так і за кошти юридичних і фізичних осіб, повинні зараховуватись до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років відповідно до постанови КМУ від 29.12.2009 р. № 1418 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров'я». Документом для визначення стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, є трудова книжка. Наведене вище підтвердили у своїх відповідях Міністерство Соціальної політики України, Професійна спілка працівників охорони здоров'я (копії листів від 18.01.2018р. № 2207/0/102-17 та від 06.10.2017р. № 40з/01-08 додаються). Тобто, спеціалістам, які навчалися в вищих навчальних закладах за контрактною формою, період проходження інтернатури зараховується до стажу, що дає право на надбавку за вислугу років медичним працівникам за умови, що у трудовій книжці записано про його зарахування на посаду лікаря- інтерна. Відповідно до п. 7.3 Положення № 291, заробітна плата лікарям (провізорам) - інтернам протягом всього періоду навчання сплачується за рахунок закладів (установ), в які вони зараховані лікарями (провізорами) - інтернами, або закладом (установою), з яким укладено трудовий договір, у розмірі, встановленому чинним законодавством. Згідно умов тристоронньої Угоди про проходження інтернатури, відповідач - Володимир-Волинське ТМО, як База стажування, взяв на себе обов'язок зарахувати позивача, згідно наказу, на посаду лікаря-інтерна, що передбачає укладення з ним трудового договору, внесення відповідного запису до трудової книжки та нарахування заробітної плати. Оскільки судом встановлено, що відповідач Володимир-Волинське ТМО, як База стажування позивача на час проходження ним інтернатури, взятих зобов'язань згідно п.п. 3.1 п. 3 Розділу 3 Угоди не виконав, то вимоги позивача ґрунтуються на умовах вказаного договору і є доведеними, а тому позов підлягає до задоволення. Доводи відповідача Володимир - Волинського ТМО про наявність письмової заяви [PERSON] про його бажання проходити госпрозрахункову інтернатуру, не ґрунтуються на умовах угоди та не підтверджені належними доказами і на думку суду є надуманим способом захисту з метою уникнути відповідальності за невиконання умов угоди. Інші доводи відповідача, викладені у зустрічній позовній заяві, не підлягають до задоволення, оскільки суперечать умовам укладеної між сторонами угоди. Так, суд вважає, що покликання відповідача Володимир - Волинського ТМО на невідповідність умов договору вимогам актів цивільного законодавства, що регулюють порядок проходження інтернатури, як на підставу для внесення змін до чинної угоди, та подані на підтвердження цього проекти додаткової угоди, підписаної сторонами, крім позивача [PERSON] як Замовника, не можуть бути підставою для задоволення зустрічного позову, а інших позовних вимог цей відповідач не заявив. За таких обставин справи суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову і відмовляє в його задоволенні повністю. На підставі викладеного, ст.ст.628, 629 ЦК України,

Outcome: approved