Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

23.01.2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить суд поділити спадкове майно, а саме предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку, які залишилися після смерті [INFO] [PERSON], між спадкоємцями, ним та відповідачем у такий спосіб: виділити позивачу в натурі холодильник «Арістон» вартістю 3000 грн., пральну машинку «Гореніє» вартістю 2500 грн., меблі для вітальні вартістю 3000 грн., усього майна на загальну суму 8500 грн.; виділити відповідачу в натурі: годинник з двома підсвічниками електронно-механічні вартістю 100 грн., годинник електронний вартістю 150 грн., ліжко деревяне полуторне вартістю 1000 грн., стілець деревяний вартістю 200 грн., фен «Мулінекс» вартістю 400 грн., меблеву стінку для залу вартістю 11000 грн., диван і два крісла білого кольору вартістю 6000 грн., тумбу під ТV вартістю 600 грн., телевізор «Соні» вартістю 2000 грн., відеомагнітофон «Соні» вартістю 1000 грн., усього майна на загальну суму 22450 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача різницю у вартості майна виділеного кожній стороні у розмірі 6975 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла рідна мати сторін [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], грошові заощадження та предмети звичайної обстановки та вжитку. Спадкоємцями 1 черги за законом, які прийняли спадщину після її смерті, були рідні діти: позивач та відповідач по справі. Сторони отримали у Одинадцятій Харківській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку зазначеної квартири та грошових заощаджень. Однак інше спадкове майно, а саме предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку, які залишилися після смерті матері, та знаходилися у спадковій квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS], залишилися неподіленими. Зокрема, посилався на те, що у жовтні 2014 року відповідач вивіз із зазначеної квартири частину меблів та предметів побуту, які, на його думку, є спадковим майном та підлягають поділу між спадкоємцями. З цього приводу позивач звертався з відповідною заявою про крадіжку до правоохоронних органів. В судове засідання з'явилися позивач та його представник, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві. Ними було заявлене клопотання про витребування доказів - матеріалів кримінального провадження № 42015221040000001 від 17.12.2015 р. із Московського ВП ГУ НП в Харківській області, яке було задоволене судом. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог, відсутність опису спадкового майна, наявного на час смерті спадкодавця, відсутність доказів його наявності та вартості. Зокрема, представник відповідача пояснила, що кримінальне провадження, відкрите за заявою позивача, на даний час закрито у зв'язку з відсутністю у діях відповідача складу правопорушення, а майно, яке просить поділити позивач, відсутнє у відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO]. померла мати позивача та відповідача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України у цей же день відкрилася спадщина. Сторони отримали в Одинадцятій Харківській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Інше спадкове майно, а саме предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку, залишилися неподіленими. За клопотанням позивача судом була допитана в якості свідка [PERSON] - тітка сторін, яка пояснила, що вона мешкала окремо від них. Зазначала, що за життя її померла сестра купувала предмети побуту та техніку. Однак, перелік та вартість спадкового майна вона точно назвати не може. Судом встановлено, що опис спадкового майна після смерті матері сторін здійснено не було, що не заперечувалось сторонами. Перелік та ціну на зазначене у позовній заяві майно позивач вказав на свій розсуд, використавши мережу Інтернет, без врахування часу його використання. Судом було досліджено матеріали кримінального провадження Московського ВП ГУ НП в Харківській області № 42015221040000001 від 17.12.2015 р., серед яких містяться пояснення сторін щодо крадіжки меблів та техніки зі спадкової квартири у жовтні 2014 року. Згідно Постанови старшого слідчого Московського ВП (м. Харків) ГУНП в Харківській області майора поліції М.В. Юдіної від 19.12.2016р. вказане кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу правопорушення. Переліку спадкового майна станом на час смерті спадкодавця та його вартості матеріали провадження не містять. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Вартість предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку визначаються на день відкриття спадщини з урахуванням їх нормального фактичного зносу. При цьому суд не вправі визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80 п.4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача. Належних та допустимих доказів про існування спірного майна, його належність спадкодавцеві на час його смерті, його ціну і наявність серед спадкової маси позивачем у порушення вимог ст. 60 ЦПК України суду не надано. Таким чином, позивачем не надано доказів, що його право на отримання відповідної частки в порядку спадкування на предмети домашньої обстановки та вжитку порушено. Зазначені вимоги він пов'язував виключно з матеріалами кримінального провадження № 42015221040000001 від 17.12.2015 р. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позивач, звернувшись до суду з позовом, в порушення вимог зазначених норм цивільно-процесуального законодавства України не надав суду жодного доказу в обґрунтування наявності на праві власності спірного майна. Тому суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача щодо порушення, невизнання або оспорюванння його прав. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про поділ спадкового майна та стягнення компенсації,оскільки вони не є доведеними, за наведеними вище мотивами. Тому суд відмовляє в позові.

Outcome: dismissed