Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

22.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, сімейні відносини фактично припинені з січня 2016 року, шлюб існує формально, сторони мешкають окремо. Спільна дитина [PERSON], [INFO], проживає та залишиться проживати разом із позивачем. Відповідач [PERSON] за рішенням суду сплачує аліменти на утримання доньки. Учасники справи у підготовче засідання не з'явились. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. У зв'язку із визнанням позову відповідачем просила повернути 50 відсотків судового збору. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та розірвання шлюбу. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серії І-ВЛ № 258069, 23.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області укладено шлюб, актовий запис 24. (а.с. 5) Згідно копії Свідоцтва про народження, серії І-ВЛ № 409303 від 03.07.2015 року, 03.07.2015 року народилась [PERSON], батьками якої є сторони у справі. (а.с. 6) Відповідно до\~ст. 51 Конституції України,\~ст.\~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, примирення та збереження шлюбу неможливе, відповідач не заперечує проти його задоволення, шлюб носить формальний характер, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~статті 115 СК України\~передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, [PERSON] належить повернути з державного бюджету 352 грн. 40 коп., що складає 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved