Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

23.05.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 23.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2007434992, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит на суму 20032,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік, з кінцевим терміном повернення 23.12.2016 року. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором відповідач станом на 24.11.2016 року має заборгованість - 26638,43 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 19475,21 грн., заборгованості по відсотках - 1,78 грн., комісії - 7161,44 грн. Між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 22.12.2014 року було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, у відповідності до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «ОТП Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. У зв'язку із вищенаведеним позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по кредитному договору в розмірі 26638,43 грн. та понесені судові витрати при подачі позову в розмірі 1600,00 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач належним чином був повідомлений про день та час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився, причину своєї неявки не повідомив. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов'язанняце правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення виконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідкипрострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 23.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2007434992, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит на суму 20032,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік, з кінцевим терміном повернення 23.12.2016 року. Згідно до п.1.4.4 кредитного договору, за управління кредитом позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного договору. Між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 22.12.2014 року було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, у відповідності до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «ОТП Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором відповідач станом на 24.11.2016 року має заборгованість - 26638,43 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 19475,21 грн., заборгованості по відсотках - 1,78 грн., комісії - 7161,44 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved