Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

23.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому після подання заяви про збільшення позовних вимог від 17.06.2015 року просила стягнути з відповідача 5380,88 грн. вже понесених нею додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, за період з жовтня 2014 року до 16.06.2015 року та стягувати з відповідача додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, як передбачувані витрати у розмірі 600,00 грн. щомісяця до виповнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з 17.05.2003 до 05.08.2009 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На підставі рішення суду відповідач повинен сплачувати позивачці аліменти на утримання сина у розмірі ? частини своїх щомісячних доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.01.2010 року і до повноліття дитини. З квітня 2011 року дитина захворіла та стала потребувати додаткових витрат на обстеження та лікування у медичних закладах, неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах. Сину сторін по справі наданий статус інваліда з дитинства. Відповідач участі у додаткових витратах добровільно не бере, позивачка вимушена сплачувати за лікування дитини з власної кишені, а тому вимушена звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути половину від понесених нею витрат за період з жовтня 2014 року до 16.06.2015 року. У судовому засіданні позивачка заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі, додатково надала докази (а.с. 86-102) на підтвердження раніше поданих та понесених нею витрат саме на медичні препарати під час лікування сина. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, надав у судовому засіданні письмові пояснення з додатками (а.с.63-79), в яких зазначив, що позивачка отримує від держави соціальну допомогу на сина як інваліда дитинства, син фактично з нею не проживає, а знаходиться під опікою її батьків, офіційне місце роботи з 08.05.2007 року не має, коли може завжди допомагає дитині, на утриманні відповідача знаходиться його мати, яка отримує мінімальний розмір пенсії за віком, перебуває на обліку у лікарів та потребує постійної медичної допомоги. Крім того, зазначив, що оскільки з нього стягуються аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів його доходу відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.02.2010 року (при цьому розмір ? частини стягнення в його випадку складає 728,25 грн.), то в разі задоволення позову у розмірі 600,00 грн., щомісячне утримання з нього буде перевищувати розмір мінімальної заробітної плати, встановленої у 2015 року з 01 січня, що є непомірним навантаженням для відповідача. Представник відповідача адвокат [PERSON], крім доводів свого представника, також зазначила на не відповідності деяких поданих позивачкою товарних чеків саме медичній спрямованості та зазначила, що відрахування з відповідача в разі задоволення позову можуть скласти більш ніж 50% мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством на час постановлення рішення суду, що є порушенням норм діючого законодавства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.08.2009 року по справі №2-1911/2009 було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем (а.с.6). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26.04.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Первомайському району Первомайського міськрайонного управління юстиції (актовий запис №01 від 09.01.2004 року) (а.с.10). На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.02.2010 року з відповідача на користь позивача стягуються кошти у розмірі ? частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], що підтверджує копія виконавчого листа, виданого судом 19.02.2010 року (а.с.8). Відповідно до копії посвідчення серії ААБ №223070 від 05.09.2011 року, виданого управлінням праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Харківської області позивачці призначена державна соціальна допомога як матері [PERSON] на дитину-інваліда віком до 18 років (а.с. 5). Згідно довідки від 28.05.2014 року за №04-18/221, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Харківської області, [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам з 11.08.2011 року на сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Таким чином, судом встановлено, що дитина сторін по справі [PERSON], [INFO], має статус дитини-інваліда, який встановлений для нього до досягнення ним повноліття, тобто до 17.12.2021 року включно. Крім того, судом встановлено, що син сторін по справі потребує додаткового, на відміну від звичайних дітей лікування, оскільки йому встановлений діагноз: поліендокринний аутоімуний сіндром (а.с.11), що також підтверджується виписками з історії хвороби, епікризами, висновками ультразвукової діагностики, тощо з різних медичних закладів за період з 2010 року до 2015 року (а.с.12-28, 51-53). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В п.18 постанови пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що в передбачених ст. 185 СК України додаткових витратах на утримання дитини мова йде як про вже фактично зазнані так і про передбачувані витрати, тому вимоги позивачки стосовно як вже понесених витрат, так і стягнення додаткових витрат на майбутнє є правомірними. В той же час погодитися з заявленими вимогами як щодо суми додаткових витрат за минулий період, так і на майбутнє стосовно додаткових витрат, які [PERSON] просить стягнути наперед, суд не може. Так, суду подані наступні копії талонів, товарних чеків та інших розрахункових документів, які він приймає до уваги: 1) а.с.29 талон отримання результату від 24.02.2015 року, код замовлення 087012051 з відповідною квитанцією №218 до прибуткового касового ордера від 24.02.2015 року на суму 649,70; 2) а.с.30 товарний чек №ЧК-0018113 від 09.10.2014 року на суму 716,26 грн., включаючи ПДВ, а також товарний чек №62 від 18.12.2014 року аптеки «Економ» на суму 440,95 грн., разом - 1157,21 грн.; 3) а.с.31 інтернет-замовлення №PhD83618 від 15.12.2014 року на суму 787,36 грн. з відповідним поповненням банківської картки Приватбанку 11.12.2014 року на суму 787,36 грн. (а.с. 34) та відповідно до додаткових доказів замовлення та доставки, які були подані у судовому засіданні 21.07.2015 року (а.с. 97-100) та інтернет-замовлення №PhD77068 від 28.10.2014 року на суму 272,28 грн. з відповідним поповненням банківської картки Приватбанку 11.10.2014 року на суму 272,28 грн. (а.с. 35) та відповідно до додаткових доказів замовлення та доставки, які були подані у судовому засіданні 21.07.2015 року (а.с. 95-96), разом 1059,64 грн.; 4) а.с. 32 чек №188468 від 18.11.2014 року на суму 361,96 грн. з відповідною підтвердною квитанцією «UniCreditBank» про списання коштів з банківської картки та чек від 19.11.2014 року на покупку вітамінів на суму 326,00 грн. з відповідною підтвердною квитанцією АБ «Південний» про списання коштів з банківської карти, разом 687,96 грн.; 5) а.с. 33 акт виконаних робіт №100063279 від 25.02.2015 року на суму 309,00 грн., а також товарний чек №21 від 27.02.2015 року аптеки «Економ» на суму 422,20 грн., разом 731,20 грн.; 6) а.с. 34 - інтернет-замовлення №PhD89669 від 29.01.2015 року на суму 598,50 грн., враховуючи доставку разом з поповненням банківської картки Приватбанку 27.01.2015 року на вказану суму та додаткові докази, подані у судовому засіданні 21.07.2015 року (а.с.101-102); 7) а.с. 35 акт про надані медичні послуги по замовленню № Хар-150325-0097 від 25.03.2015 року на суму 385,00 грн.; 8) а.с. 36 чек №1986 від 15.04.2015 року на суму 35,10 грн. Разом по первинній позовній заяві 5304,31 грн. 9) а.с. 54 (лицьовий бік) чек № 33116 від 28.05.2015 року на суму 42,80 грн., чек № 33095 від 28.05.2015 року на суму 122,92 грн., чек № 33179 від 29.05.2015 року на суму 160,12 грн., чек № 18106 від 03.06.2015 року на суму 263,62 грн., чек №102731 від 31.05.2015 року на суму 16,50 грн., чек №33300 від 01.06.2015 на суму 110,04 грн., разом 715,28 грн.; 10) а.с. 54 (зворотній бік) чек №0000049359 від 26.05.2015 року на суму 387,50 грн., чек №102623 від 31.05.2015 року на суму 101,50 грн., чек №102040 від 27.05.2015 року на суму 144,15 грн., чек №102478 від 30.05.2015 року на суму 80,30 грн., чек № 4440 від 26.05.2015 року на суму 18,40 грн., чек №0000049360 від 26.05.2015 року на суму 21,08 грн., а разом 752,93 грн.; 11) а.с. 55 (лицьовий бік) чек №324070 від 03.06.2015 року на суму 42,73 грн. та чек № 324069 від 03.06.2015 року на суму 42,73 грн., разом 85,46 грн. (автотранспортні послуги входять до додаткових витрат, оскільки дитина перебувала у лікарні у м. Харкові у цей день, що підтверджується випискою з медичної карти хворого №4556 від 03.06.2015 року (а.с. 52); 12) а.с. 55 (зворотній бік) чек №0000049375 від 27.05.2015 року на суму 4,91 грн., чек №0000049361 від 26.05.2015 року на суму 4,91 грн., чек №4461 від 27.05.2015 року на суму 55,20 грн., чек №4453 від 27.05.2015 року на суму 27,60 грн., чек №0000049398 від 27.05.2015 року на суму 17,15 грн., разом 109,77 грн.; 13) а.с. 56 (лицьовий бік) чек №0000048509 від 13.05.2015 року на суму 27,51 грн., чек №4081 від 12.05.2015 року на суму 26,60 грн., чек №0000048456 від 12.05.2015 року на суму 55,93 грн., товарний чек №24568 від 11.05.2015 року на суму 253,38 грн., разом 363,42 грн.; 14) а.с. 56 (зворотній бік) чек від 07.05.2015 року без номеру на суму 382,00 грн., чек №4095 від 12.05.2015 року на суму 15,87 грн., чек №0000048467 від 12.05.2015 року на суму 119,68 грн., чек №0000048944 від 19.05.2015 року на суму 11,77 грн., разом 529,32 грн.; 15) а.с. 57 чек від 16.06.2015 року на суму 373,40 грн., чек №21908 від 11.06.2015 року на суму 10,74 грн., разом 384,14 грн. Разом по заяві про збільшення позовних вимог 2940,32 грн., а загалом по позову 8244,63 грн., з яких відповідно до розподілу додаткових витрат між батьками в рівних частках до сплати належить 4122,32 грн. Суд не приймає як належні та допустимі докази квитанцію №Ха-2014/090944 без дати про благодійний внесок на суму 50,00 грн. (а.с. 32), чек №3402 Приватбанка від 25.03.2015 року на суму 427,39 грн. (а.с.32), поповненням банківської картки Приватбанку 11.12.2014 року на суму 4,05 грн. (а.с.35), чек №15801 від 01.06.2015 року на суму 10,00 грн., чек № 4446 від 27.05.2015 року на суму 26,50 грн., чек №4441 від 26.05.2015 року (а.с. 55 зворотній бік), добровільне пожертвування на господарчі-технічні потреби відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 23.02.2015 року на суму 100,00 грн. (а.с. 56 лицьовий бік), квитанцію № 534 від 18.05.2015 року благодійного фонду «Милосердие» на суму 50,00 грн. (а.с. 56 зворотній бік), а також додаткові докази отримання препаратів через інтернет, подані у судовому засіданні 21.07.2015 року (а.с. 89-94), оскільки вказані документи не містять жодних доказів витрат позивачки саме на лікування дитини. В той же час вони містять інформацію про пожертви позивачки, витрати на аптечний посуд, переказ коштів по картці Приватбанку на невідомі потреби, взагалі не містять інформацію по предмет купівлі, що є обовязковим для доказування своєї позиції по справі, а отже не можуть бути прийняті судом. Доводи відповідача та його представника щодо того, що позивачка отримує державну допомогу на дитину інваліда суд не вважає слушними, оскільки відповідно до норм Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» вказана допомога розрахована на поточне щомісячне підтримання дітей-інвалідів, враховуючи їх особливі потреби, і не розрахована на їх лікування, оскільки для цього існують окремі державні програми за відповідними медичними призначеннями. Також не є такими, що ґрунтуються на законі, твердження відповідача стосовно не можливості стягнення з нього суми додаткових витрат на дитину, яка разом з аліментами вже присудженими за рішенням суду буде перевищувати мінімальну заробітну плату, оскільки для відповідача як непрацюючого офіційно розмір ? частини його заробітку розраховується від середньої заробітної плати в місцевості, де він проживає, і становить 2913 грн., тому для відповідача 50% заробітної плати буде складати половина від вказаної суми, а саме 1465,50 грн. станом на 01.07.2015 року. Окрім того, відповідно до норм ч.4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження щодо відрахувань із заробітної плати у розмірі 50% не поширюється на відрахування в разі стягнення аліментів. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70% заробітної плати. Як вбачається з позовної заяви, враховуючи розмір витрат на лікування за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року включно, тобто за 9 місяців, у сумі 8244,63 грн., середньомісячні витрати на лікування дитини склали 916,07 грн., з яких половина складає 458,04 грн. При цьому суд вважає, що оскільки відповідач повинен сплачувати на дитину ще й аліменти за рішенням суду, постійної офіційної роботи не має, то, виходячи з принципу розумності та справедливості, з нього слід стягнути наперед додаткові витрати на дитину, викликані її хворобою, у сумі 300,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що є достатнім для забезпечення належного лікування сина. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у позовах про стягнення грошових коштів, ціна позову визначається сумою, яка стягується, але в будь-якому випадку не менше 0,2 мінімальної заробітної плати на 01 січня року звернення. В даному випадку судовий збір, від якого була звільнена позивачка при подачі позову, повинен скласти мінімальну суму, встановлену Законом України «Про судовий збір», тобто 243,60 грн. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що суд задовольнив позов частково, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає сплаті 186,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial