Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

22 червня 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів, у якому зазначила, що з 4 листопада 2001 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на синів [PERSON] та [PERSON], у твердій грошовій сумі, у розмірі по 500 грн, щомісячно, починаючи з 19 червня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, проте від неї надійшла заява, у якій позивач позов підтримує, а справу просить розглянути у її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, враховуючи згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд установив, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 4 листопада 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-АМ № 069567 (а.с. 3). Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтв про народження 1-АМ № 162325 та Серія 1-АМ №078791 (а.с. 4, 5). Діти сторін проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, що вбачається із довідок, виданих виконкомом Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 1164 від 16.06.2015 та № 1157 від 15.06.2015 (а.с. 6, 7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України). Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-182, 184 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на те, що судом установлено той факт, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні синів і весь обсяг обовязків по їх утриманню покладено на позивача, то це ставить сторони у нерівні умови. Оскільки право позивача та її неповнолітніх дітей на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягувати на синів [PERSON] та [PERSON] до їх повноліття аліменти, у твердій грошовій сумі, у розмірі по 500 грн на кожну дитину, щомісячно. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Разом із цим, визначаючись щодо часу, з якого слід стягувати аліменти, суд виходить із того, що згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а тому, оскільки позов у цій справі предявлено 22 червня 2015 року, то саме з цього часу з відповідача належить стягувати аліменти, а не з 19 червня 2015 року як просила позивач. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, а тому рішення у цій справі у межах суми платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial