Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

22.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Глобинської міської ради Полтавської області, з залученням третьої особи Устимівської дослідної станції рослинництва інституту рослинництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України, про визнання права власності на квартиру, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що у період з 28.07.1994 року по 24.07.2011 року вона працювала в Устимівській дослідній станції рослинництва інституту тваринництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України. За цей період нею було придбано квартиру [ADDRESS], 15 (колишня Леніна) в с. Устимівка Глобинського району Полтавської області, який на той час перебував на балансі станції. На сьогоднішній день будь які документи, що підтверджують право власності позивача на квартиру, квитанція про сплату вартості квартири відсутні. З посиланням на ст.ст. 392, 181 ЦК України позивач прохає: визнати за нею право власності на квартиру № 3 в будинку №м 26 по вул. Академіка Вавилова, 15 (колишня Леніна), в с. Устимівка Глобинського району Полтавської області. В судове засідання позивач [PERSON] направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача Глобинської міської ради в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, направив заяву про розгляд справи без його участі, прохав у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у запереченні на позов. Представник третьої особи Устимівської дослідної станції рослинництва направив заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з тексту позову, позивач [PERSON] в період з 28.07.1994 року по 24.07.2001 року придбала квартиру [ADDRESS], 15 (колишня Леніна) с. Устимівка Глобинського району Полтавської області. Із змісту норм глави 24 книги розділу І книги третьої ЦК України, слідує висновок, що підстави (способи) виникнення права власності поділяються на\~первинні\~та\~похідні Зокрема, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 1\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 8 зазначеного закону, орган державної реєстрації прав проводить\~\~державну\~\~реєстрацію\~\~прав\~\~та\~\~їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. Згідно ч. 1\~ст. 26 цього ж закону\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За змістом ч. 2\~ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~за наявності підстав для відмови в державній реєстрації, передбачених у ч. 1 даної статті,\~\~державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. На підтвердження укладення правочину позивач [PERSON] будь яких належних та допустимих доказів ( чеків, квитанцій, договорів, тощо) суду не надала. Згідно листа за № 134 від 02.06.2017 року, складеного Устимівською дослідною станцією рослинництва, житловий [ADDRESS], що знаходиться за адресою: вул. Академіка Вавилова, 15, с. Устимівка Глобинського району Полтавської області, списаний з балансу Устимівської дослідної станції рослинництва у грудні 2000 року. Первинні документи, підтверджуючі факт продажу житлового будинку № 26 (квартира № 3) [PERSON] не збереглися. Крім того, позивачем [PERSON] не надано суду будь яких доказів належності їй квартири [ADDRESS], 15 (колишня Леніна) с. Устимівка Глобинського району Полтавської області на праві власності. У матеріалах справи також відсутні будь-які докази, що підтверджували звернення [PERSON] до державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень з питань державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: № 3 в будинку № 26 по вул. Академіка Вавилова, 15 (колишня Леніна) с. Устимівка Глобинського району Полтавської області на праві власності. Верховним Судом України у ряді постанов, зокрема: постанові від 24 червня 2015 року (справа № 6-318цс15); постанові від 18 листопада 2015 року (справа № 1858цс15) викладена правова позиція, у якій Верховний Суд України зазначив, що відповідно до\~статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким\~закон\~пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених\~законом\~підстав, у який передбачений\~законом\~спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому\~статтею 392 ЦК України. При цьому, за правилами\~статті 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право\~оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Отже, ст. 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач\~не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем у позові про визнання права власності може бути особа, яка вже є власником, а не особа, яка має намір набути право власності на нерухоме майно. Оскільки, позивач [PERSON] в позовній заяві не зазначила та суду не надала доказів, що підтверджують виникнення у неї права власності на квартиру [ADDRESS], 15 (колишня Леніна) с. Устимівка Глобинського району Полтавської області, тому підстави для визнання за нею права власності в порядку ст. 392 ЦК України на вказане нерухоме майно відсутні. Посилання позивача [PERSON] в позові на той факт, що вона разом з донькою [PERSON] були зареєстровані у квартирі за адресою: № 3 в будинку № 26 по вул. Академіка Вавилова, 15 (колишня Леніна) с. Устимівка Глобинського району Полтавської області, а також те, що вона працювала в Устимівській дослідній станції рослинництва інституту рослинництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України в період з 28.07.1994 року по 24.07.2001 року не підтверджують набуття нею права власності на спірну квартиру. Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed