Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

22.07.2015 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором-заявою від 13.01.2015 року №300937/3673/6-15 в розмірі 6586,84 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.01.2015 року між ним та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір-заява про банківський строковий вклад «Пенсійний» №300937/3673/6-15 строком до 13.07.2015 в розмірі 6300 доларів США під 11,60% річних. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення вкладів, однак відповідач кошти не повертає, а тому позивач звернулася з вказаним позовом до суду для захисту своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день слухання справи повідомлялись належним чином, через канцелярію суду подав письмові заперечення, у яких зазначено, що при запровадженні у банку тимчасової адміністрації не здійснюється відшкодування вкладникам сум вкладів у судовому порядку та шляхом примусового стягнення коштів, а виплата сум вкладів таким вкладникам проводиться за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України. Вислухавши представника позивач, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, 13.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір-заява про банківський строковий вклад «Пенсійний» №300937/3673/6-15. З метою отримання відсотків та основної суми вкладу на підставі вищезазначеного договору позивачу було відкрито депозитний рахунок [NUMBER]. Сума вкладу складає 6300 доларів США на строк з 13.01.2015 року по 13.07.2015 року під 11,60% річних, що передбачає щомісячну виплату відсотків по депозиту (а.с.5). 07.05.2015 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення грошових коштів в іноземній валюті з вкладного рахунку [NUMBER] (а.с.7). Згодом, [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з аналогічними заявою про повернення депозитних коштів та процентів по кредитному договору №300937/3673/6-15 від 13.01.2015 року, а саме: із заявою №2-001/400 від 13.07.2015 року (а.с.8), заявою про видачу вкладу №2-001/409 від 16.07.2015 року (а.с.9). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч.5 цієї ст. 36 визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 року №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Враховуючи викладене, оскільки на час ухвалення рішення по справі у відповідача діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів, враховуючи вимоги ст. ст. 34, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому суд відмовляє [PERSON] у задоволені позову. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене суд вважає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. безпідставною та необґрунтованою, оскільки не надано розрахунку витрат на правову допомогу з урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у зв'язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed