Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

22.08.2017 року заявник - [PERSON], подала до Олександрівського районного суду Донецької області заяву, про встановлення факту смерті, в обґрунтування якої зазначає, що вона була донькою [PERSON], який помер 27.06.2017 року на території, непідконтрольній державній владі України за адресою: вул. Фрунзе, буд.119, місто Іловайськ, Донецької області, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця. З метою реєстрації смерті батька та отримання свідоцтва про смерть, звернулася до Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, але їй відмовили, оскільки нею подано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті батька їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразку. Просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 27.06.2017 року, був зареєстрований за адресою: [INFO], але, фактично проживав по день смерті за адресою: вул. Фрунзе, буд. 119, місто Іловайськ, Донецької області. Заявник в судовому засіданні підтримала подану нею заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, в судове засідання не з'явився, проте, подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень по даній справі не мають. Заслухавши заявника, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 13 постанови № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану). Судом встановлено, що заявник [PERSON] була донькою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI-HO № 452049, виданого 16.09.1986 року виконкомом Іловайської міськради м. Харцизька Донецької області (а.с. 6). За життя [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки від 22.08.2017 року № [NUMBER], про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, заявник [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO], взята на облік за фактичним місцем проживання: [INFO] (а.с.14). Згідно довідки про причини смерті 106/у № 115, виданої 28.06.2017 року Вузловою лікарнею міста Іловайська Донецької області, [PERSON], [INFO], помер 27.06.2017 року, причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця (а.с. 9). Свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР № 068917 від 01.07.2017 року, видано «Адміністрацією міста Іловайська міста Харцизька Донецької Народної Республіки». Місце смерті: «Донецька Народна Республіка», місто Іловайськ місто Харцизьк (а.с. 10). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням КМУ від 07.11.2014 р. № 1085-р., місто Іловайськ Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відтак, довідку про причину смерті [PERSON], [INFO], та свідоцтво про смерть видано у м. Іловайську м.Харцизьку Донецької області, у яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державною фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. За вимогами пункту 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. На звернення [PERSON], Олександрівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 21.08.2017 р. № 15.50-69/558 надав відмову їй у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки, заявником на підтвердження факту смерті предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] та реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, зокрема для оформлення спадкових справ після смерті батька. Оцінюючи надані заявником докази суд враховує висновки Європейського суду з прав людини по справам «Кіпр проти Туреччини», «Мозер проти Молдови і Росії» у яких суд застосовуючи «намібійський виняток» зазначав, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території та становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Зважаючи на викладене, оскільки заявнику відмовлено у державній реєстрації смерті батька, у звязку з предявленням документа, виданого на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у інший спосіб провести реєстрацію смерті та отримати свідоцтво про смерть неможливо, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті 27 червня 2017 року у м. Іловайську м. Харцизьку Донецької області [PERSON], [INFO], підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved