Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

22.06.2017 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Дубков І.С., звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Прокуратури Херсонської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.06.2011 року відносно позивача було порушено кримінальну справу за фактом привласнення чужого майна МПВП «Струм» за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. 13.07.2011 відносно позивача обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. 01.08. 2011 року відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за фактом вчинення фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України. В подальшому, 03.08.2011 року зазначені кримінальні справи об`єднані в одне провадження та позивачеві пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України. Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 17.01.2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю і веденням бухгалтерського обліку строком на 2 роки, з конфіскацією 7 423,91 грн., одержаних злочинним шляхом. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 рокита стягнуто 33250,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди МПВП «Струм» та 8816,16 грн. за проведення експертизи. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 30.07.2013 року зазначений вирок суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2014 року зазначені судові рішення скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. Постановою Суворовського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2014 року кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України, направлено прокурору Херсонської області для проведення додаткового розслідування. 17.11.2016 року кримінальне провадження стосовно [PERSON] закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень. Позивач зазначає, що незаконними діями органу досудового розслідування їй завдано моральну шкоду, яка з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, оцінена нею у грошовому виражені у розмірі 272342,56 грн., яка підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України на її користь. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2017 року відкрито провадження у справі. Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/1660/19 від 01.07.2019 року суддя Дорошинська В.Е., не може продовжувати розгляд справи. 01.07.2019 року відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Єпішина Ю.М., яка отримана суддею 02.07.2019 року. Ухвалою від 05.07.2019 року справу прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою від 15.10.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Представник Головного управління Національної поліції в Херсонській області 22.01.2019 року надав до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, у зв`язку з його необгрунтованістю (а.с. 78-80). Позивач [PERSON] та її представник адвокат Дубков І.С. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача [PERSON] , позовні вимоги, які викладені у заяві про збільшення позовних вимог від 14.01.2019 року підтримав у повному обсязі. У судовому засіданні представник Прокуратури Херсонської\~області області проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необгрунтованість, просив суд у повному обсязі відмовити у задоволенні позову, надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву. Представник Державної казначейської\~служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення учасників, встановивши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.06. 2011 року відносно [PERSON] , [INFO] , старшим слідчим слідчого управління УМВС України в Херсонській області Петренком В.М. порушено кримінальну справу за фактом привласнення чужого майна МПВП «Струм» за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Херсонській області Петренка В.М. від 13.07.2011 року стосовно [PERSON] , [INFO] обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. 01.08.2011 року Постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Херсонській області Петренка В.М. відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за фактом вчинення фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України. 03.08. 2011 року постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Херсонській області Петренка В.М. кримінальні справи відносно [PERSON] №№ 030207-11 та 030207-11 об`єднані в одне провадження та присвоєно єдиний реєстраційний номер 030207-11. Постановою від 03.08. 2011 року [PERSON] пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України. Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 17.01.2013 року [PERSON] , [INFO] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України, і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю і веденням бухгалтерського обліку строком на 2 роки, з конфіскацією 7 423,91 грн., одержаних злочинним шляхом. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України [PERSON] , [INFO] звільнено від відбування основного покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] 33250,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди МПВП «Струм» та 8816,16 грн. за проведення експертизи. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 30.07.2013 року вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 17.01.2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2014 року вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 17.01.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 30.07.2013 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд. Постановою Суворовського районного суду Херсонської області від 14.11.2014 року кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України, направлено прокурору Херсонської області для проведення додаткового розслідування. Відповідно до вимог п. 12 Перехідних положень та ст. 216 КПК України зазначену кримінальну справу прокуратурою області направлено до слідчого управління УМВС України в Херсонській області. 24.01.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по даній кримінальній справі внесено під № 12015230000000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України. Постановою прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області Михайленка А.А. від 17.11.2016 року кримінальне провадження № 12015230000000034 від 24.01.2015 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діянні [PERSON] , [INFO] складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України. Таким чином, під слідством та судом [PERSON] перебувала в період з 09.06.2011 року до 17.11.2016 року, тобто 65 місяців. Спірні правовідносини регулюються ст.1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», Конституцією України. Статтею 3 Конституції України встановлено «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.» Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Частиною 7 зазначеної статті встановлено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Статтями\~2,\~4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено,\~що право\~на відшкодування\~шкоди в\~розмірах і\~в порядку,\~передбачених цим\~Законом,\~виникає у\~випадку,\~зокрема,\~закриття кримінального\~провадження за\~відсутністю події\~кримінального правопорушення,\~відсутністю у\~діянні складу\~кримінального правопорушення\~або не\~встановленням достатніх\~доказів для\~доведення винуватості\~особи у\~суді і\~вичерпанням можливостей\~їх отримати.\~Відшкодування моральної\~шкоди провадиться\~у разі,\~коли незаконні\~дії органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~досудове розслідування,\~прокуратури і\~суду завдали\~моральної втрати\~громадянинові,\~призвели до\~порушення його\~нормальних життєвих\~зв`язків,\~вимагають від\~нього додаткових\~зусиль для\~організації свого\~життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Частиною 2 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою. Як роз`яснено в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до ч.ч 1, 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частин другої, третьої статті 13 цього Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності з ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд враховує,\~що позивач\~ [PERSON] \~була позбавлена\~можливості реалізовувати\~свої гарантовані конституційні права на свободу та особисту недоторканість та на свободу пересування, чим беззаперечно їй була заподіяна моральна шкода. У суду не виникає сумнівів щодо заподіяння моральної шкоди викликано також необхідністю докладати додаткових зусиль для відстоювання своїх прав на справедливу сатисфакцію тощо. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує наведені обставини, характер та тривалість страждань, ступінь їх доведеності в суді та визначає розмір завданої шкоду у розмірі 272342\~грн.\~56\~коп.,\~яка заявлена\~позивачем. Вказаний розмір відшкодування буде відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, зміст правовідносин, що виникли між сторонами, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд, не виходячи за межі позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved