Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

21 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати такою, що втратила право користування житлом [PERSON] та свої вимоги мотивує наступним. Позивач є власником квартири за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 20 кв. 8. Відповідач є донькою позивача та зареєстрована у вказаній квартирі, однак з жовтня 2011 року по теперішній час не проживає за місцем реєстрації. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі порушує право власності позивача та утворює перешкоди у користуванні власністю, що виражається у сплаті зайвих комунальних платежів. Посилаючись на ст. 71,72 ЖК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі позивача. Позивач до суду не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справ у її відсутність, позов підтримала. Представник позивача позов підтримала. Відповідач направила електронною поштою заяву, в якій позов визнала та просила задовольнити. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним власником квартири за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 20, кв. 8 (а.с.8-9), що підтверджується наданою копією договору купівлі-продажу. Згідно довідки ТОВ КК «Сумитехнобудсервіс» від 18.06.2018 року, у квартирі [ADDRESS], зареєстрована донька позивача відповідач [PERSON] та чоловік позивача, третя особа по справі [PERSON] (а.с.7). Згідно відомостей ЦНАП Сумської міської ради від 25 червня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.19). Відповідач позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення, що підтверджується її заявою (а.с.47). Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.\~\~ Із пояснень позивача, зазначених ним у позові, та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач є членом сімї власника квартири, і що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року. Так ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежена у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач в квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати. Крім того, суд вважає, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача такою, що втратилоа право користування житлом, є обґрунтованою, і відповідач визнається судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати суд залишає за позивачем, згідно її заяви. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved