Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

23.09.2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.11.2007 між нею та АКБ «ТАС Комерцбанк» було укладено кредитний договір № 1601\\1107\\96-329. Правонаступником АКБ «ТАС Комерцбанк» став АТ «Сведбанк», а на даний час є ПАТ «Омега Банк». В забезпечення договірних зобовязань за даним кредитним договором, 14.11.2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС Комерцбанк» укладено іпотечний договір № ВКВ 384190 від 14.11.2007, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] На початку грудня 2013 року, в ході розгляду справи в Октябрському районному суді м.Полтави за її та [PERSON] позовом до АТ «Сведбанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, їй стало відомо про те, що 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКТ «ТАС Комерцбанк» уклало договір факторингу № 15 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі ТОВ «ФК «[PERSON] плюс», а останні в цей же день уклали договір факторингу б\\н з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи»). Вважає, що дані договори укладені з порушенням норм чинного законодавства і умов кредитного договору № 1601\\1107\\96-329 від 14.11.2007, а отже дії ТОВ «Кредитні ініціативи» направлені на неправомірне заволодіння квартирою № 55 по бульвару Боровіковського, 12 в м.Полтаві. Позивач стверджує, що із змісту оспорюваних договорів не вбачається, що вони стосуються саме вказаного вище кредитного договору. Окрім цього, при укладанні договору факторингу № 15 від 28.11.2012 ТОВ «ФК «[PERSON] плюс» повинен був сплатити на користь АТ «Сведбанк» певну суму коштів, як і ТОВ «Кредитні ініціативи» повинні сплатити певну суму коштів на користь ТОВ «ФК «[PERSON] плюс» при укладанні без номерного договору факторингу, але будь які дані про сплату таких коштів відсутні. АТ «Сведбанк», ТОВ «ФК «[PERSON] плюс» не повідомляли боржників стосовно відступлення права вимоги за кредитними зобовязаннями. При цьому, договори факторингу не містять відомостей про розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків, відсутній акт прийому передачі документації за цими договорами. В указаних договорах було обумовлено порядок передачі права вимоги за кредитним договором, а не за іпотечним договором. ТОВ «ФК «[PERSON] плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» не є правонаступниками та не мають права вимоги, оскільки не сплачували ціну продажу у повному обсязі, що стати новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набути відповідних прав вимоги. Відсутні відомості щодо передачі документації за даними договорами факторингу, будь які акти прийому передачі з цього приводу не складалися. Договір факторингу № 15 від 28.11.2014 року не посвідчений печаткою АТ «Сведбанк», відсутні повноваження осіб, які їх підписали. Окрім цього, ТОВ «ФК «[PERSON] плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» не мають ліцензій на здійснення валютних операцій, однак кредит отримано у іноземній валюті. Пункт 9.5 кредитного договору № 1601\\1107\\96-329 від 14.07.2002 року є завідомо неприйнятним, обтяжливим, незаконним, оскільки вона чи [PERSON] згоди на передачу своїх персональних даних, які становлять банківську таємницю, третім особам не надавала. У звязку із цим, позивач просить суд визнати недійсним договір факторингу № 15 від 28.11.2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКТ «ТАС Комерцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; визнати недійсним договір факторингу б\\н від 28.11.2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»; визнати частково недійсним п.9.5 з моменту його вчинення кредитного № 1601\\1107\\96-329 від 14.07.2002 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком «ТАС Комерцбанк» та [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє одночасно в інтересах [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просять суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи» у судове засідання не зявилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи. Відповідач ПАТ «Омега Банк» надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представників, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: 14.07.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1601\\1107\\98-329 та додаткові угоди до нього, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 16000 доларів США, що надається у розмірі, на строк та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, та виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі та у строки, передбачені цим договором. Строк користування кредитом - з моменту фактичної видачі кредиту відповідно до умов цього договору по 14.11.2017 року. Плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 11,9 % річних. (п. 1.1, 1.2,1.3,1.4 кредитного договору). Пунктом 9.5 кредитного договору визначено, що банк має право повністю або частково перевести свої права та обовязки по цьому договору, а також по правочинах, повязаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника. (Том 1 а.с.15-19). 14.11.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] на виконання [PERSON] зобовязань, передбачених кредитним договором № 1601\\1107\\98-329 від 14.11.2007 року укладено іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. ( Том 1 а.с.23-24). Із даних Статуту Публічного акціонерного товариства «Омега банк» (нова редакція) (ІД 19356840) слідує, що рішенням Річних Загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 року ПАТ «Сведбанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Омега банк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ПАТ «Сведбанк». Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року ВАТ «Сведбанк» у звязку з приведенням Статуту у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Омега банк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ВАТ «Сведбанк». Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 15.10.2007 року Акціонерний банк «ТАС- Комерцбанк» змінив своє найменування на відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», який виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях АКБ «ТАС Комерцбанк». 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКТ «ТАС Комерцбанк» уклало договір факторингу № 15 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», згідно якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважається наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. ( п.2.1, 2.2 договору факторингу). На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 152 « Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Омега банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 52 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАЬ «Омега банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. (Том 1 а.с. 209). 28.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу б\\н, згідно якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважається наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. (Том 1 а.с. 54-72). Відповідно до\~ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За положенням\~ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~ст. 1079 ЦК України\~сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Вивченням положень договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКТ «ТАС Комерцбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та договору факторингу б\\н від 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» встановлено, що їх форма і зміст в цілому відповідають вимогам закону, договори вчинені належними суб'єктами, з необхідним обсягом цивільної дієздатності, якими виконані необхідні дії для їх укладення. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги доводи позивача та її представників в тій частині, що із змісту оспорюваних договорів не вбачається, що вони стосуються саме вказаного вище кредитного договору. Так, відступлення факторам своїх права вимоги заборгованості по кредитних договорах було вчинено належними суб'єктами, з необхідним обсягом цивільної дієздатності. Договори підписані уповноваженими особами на вчинення даних дій, будь яких даних, що останні не були наділені відповідними повноваженнями суду не надано. Пунктом 9.5 кредитного договору № 1601\\1107\\98-329 від 14.11.2007, визначено, що банк має право повністю або частково перевести свої права та обовязки по цьому договору, а також по правочинах, повязаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника. Таким чином, при укладанні кредитного договору, сторони обумовили його умови, про що засвідчили своїми підписами. Відповідно до ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У пункті 9.1 кредитного договору засвідчено, що укладаючи цей договір позичальник усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Підписанням цього договору позичальник засвідчив, що він до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами, на яких АКБ «ТАС Комерцбанк» здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не повязані з підприємницькою діяльністю, ( у тому числі з умовами типових кредитних договорів банку) та загальною сукупною вартістю всіх витрат, повязаних з отриманням кредиту в АКБ «ТАС Комерцбанк» та свідомо обрав умови кредитування в цьому договорі. Позичальник засвідчив, що під час укладання та виконання цього договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин. За положеннями ч.1\~ст.203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та ч.6\~ст. 203 цього Кодексу. За положеннями ч.5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема, про \~надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов'язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які можуть стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача. Однак, позивач не надала доказів щодо зменшення гарантій, що виникли за кредитним договором для неї як споживача. Окрім цього, ч. 3 ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до\~статті 47\~цього Закону. Приймаючи до уваги, що позивач у кредитному договорі погодилася та засвідчила своїм підписом, що його умови є для неї розумними, справедливими, такими, що відповідають її інтересам, підстав вважати, що п. 9.5 цього договору є несправедливим судом не встановлено, з урахуванням положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» суд залишає без задоволення позовну вимогу в частині визнання недійсним п.9.5 кредитного договору. При цьому, суд вважає, що під час укладення договорів факторингу від 28.11.2012 року сторонами було додержано вимоги, які встановлені чч. 1-3, 5 та ч.6\~ст. 203 цього Кодексу, а тому підстави для визнання цих договорів недійсними відсутні. В ході розгляду справи відповідачі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи» не надали доказів, які клопотанням позивача неодноразово витребовувалися згідно ухвал, однак дана обставина не є перешкодою у прийнятті рішення судом, що підтримала і позивач. На підставі наявних доказів у справі, які оцінені судом у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Питання щодо судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed