Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

23 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Уточнивши вимоги, просила встановити факт належності на праві спільної сумісної власності їй та померлому чоловіку [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]; визначити розмір належної їй 1/2 частини в спільному сумісному майні та визнати право власності на цю частину житлового будинку з господарськими будівлями, виключивши її із спадкового майна; визнати за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], яка настала [INFO], право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями за вказаною адресою. Вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], з яким вона постійно проживала по [ADDRESS]. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, від прийняття якої відмовились їх діти та мати чоловіка (відповідачі). Вона прийняла спадщину шляхом звернення за її прийняттям до нотаріальної контори. За відсутності реєстрації за чоловіком права власності на збудований житловий будинок по [ADDRESS], позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Інші відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та визнання позову. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності цих відповідачів. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, із 17 жовтня 1975 року [PERSON], 1955 року народження, перебував у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON], 1955 року народження (а.с.7). Від шлюбу маються діти [PERSON], 1976 року народження, та [PERSON], 1979 року народження (а.с.24-25). У 1980 роках [PERSON] рішенням загальних зборів існуючого на той час колгоспу «Ясна Зірка» під житлову забудову виділялась земельна ділянка по [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до записів погосподарської книги №10, житловий будинок, який знаходиться за вказаною адресою значиться за [PERSON] (а.с.14, 15). 13 липня 2009 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1522 га га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться у с.Довга Лука Липоводолинського району Сумської області (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер (а.с.6). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його мати [PERSON], яка проживала від спадкодавця окремо, діти [PERSON], [PERSON], а також сама позивач Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Байрацької сільської ради не посвідчувався (а.с.12). 10 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.35) 23 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті батька (а.с.36, 37). 23 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті свого сина (а.с.38). 10 лютого 2014 року КП «Сумське МБТІ» виготовлено довідку-характеристику на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до даних технічного паспорту домоволодіння складається із житлового будинку літ.«А-І», загальною площею 71,7 кв.м, житловою - 36,9 кв.м, із верандою літ.«а», гаражу літ.«Б», сараїв літ.«В», літ.«Г», літ.«г», літ.«Ж», літ.«З», погребу літ.«Д», погребу літ.«Е», загальною інвентаризаційною вартістю 160517 грн. Так, згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності цим Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, не передбачала обов'язкової реєстрації (інвентаризації) будинків і домоволодінь у сільських населених пунктах (п.4, 6 Інструкції), однак передбачала її проведення в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна введено лише Інструкцією, затвердженою наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року №121. Із записів погосподарської книги вбачається, що домоволодіння за вказаною адресою значилось за померлим [PERSON] Відповідно до ст.22 КпШС України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю, а відповідно до ст.28 УпШС України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя їх частки визнаються рівними. Оскільки спірний житловий будинок подружжя набуло в період шлюбу, то відповідно до вимог зазначених статей суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачки, встановивши факт належності подружжю [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, який вона набула у порядку спільної сумісної власності. Оцінюючи записи у погосподарській книзі у сукупності з іншими письмовими доказами та наданими поясненнями, суд приходить до висновку, що за наявності відмов спадкоємців від прийняття спадщини, позивач є єдиним спадкоємцем, який її прийняв, а тому за нею також необхідно визнати право власності на належну померлому [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS], які він за життя не оформив належним чином. Тому враховуючи, зазначені обставини та відсутність правовстановлюючих у розумінні сучасного законодавства документів на спадкове домоволодіння позивачка дійсно позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та належну їй частину майна і зареєструвати право власності, беручи до уваги правовий режим спірного майна, набутого померлим у шлюбі, суд вважає, що майнові права [PERSON] підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на весь будинок з господарськими будівлями. Зважаючи на подану [PERSON] заяву, у якій вона просить не відшкодовувати їй сплачені судові витрати за рахунок відповідачів, належний до сплати їх розмір необхідно стягувати із позивачки в дохід держави у розмірі 1476 грн. 97 коп. (160517 грн. х 1% - 250 грн. + 121,8 грн. (немайнова вимога)).

Outcome: approved