Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

22 травня 2014 року [PERSON] звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON],в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на житло, у будинку також є зареєстрована її колишня невістка [PERSON]. Проте остання за вказаною адресою не проживає з 2005 року, речей її у будинку не має, витрат на утримання будинку не несе, та постійно проживає в іншому будинку. В зв'язку з чим позивачка вважає, що порушуються її права як власника. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з наведених у позові мотивів, просила позов задовольнити. Відповідачка в судовому засідання проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення позивачки,відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2004 року та свідоцтва про право власності на житло від 06.03.2001 року належить на праві власності [PERSON], що підтверджується наданими суду копіями відповідних свідоцтв(а.с.5,6) Згідно інформації Золочівського РС ГУДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS](а.с. 20) З наданих суду актів у складі директора Феськівського ЖКГ [PERSON],[PERSON] голови вуличного комітету [PERSON] власниці житлової квартири [PERSON] від 22.01.2009 року,27.05.2014 року та 24.09.2014 року вбачається, що в житловій квартирі [ADDRESS] в період з липня по грудень 2006 року, з січня по червень місяць 2007 року,з липня по грудень 2008 року [PERSON] за вказаною адресою не проживала(а.с.14,15,16,37). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст. 15, 23, 405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON], як член сім'ї власника [ADDRESS] зареєстрована за вказаною адресою. Проте понад дев'ять років, а саме з 2005 року є відсутньою за даною адресою, житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON] та [PERSON], стосовно відсутності останньої у будинку, суду не надано, в зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що [PERSON] втратила право користування вказаним житлом. На підставі викладеного, та

Outcome: approved