Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

22 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Спаської сільської ради, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що її померлій [INFO] матері [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.1980 року, належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, у зазначеному правовстановлюючому документі не зазначено конкретного номеру та вулиці, на якій розташований спадковий будинок. В установлений законом строк позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок державним нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що в поданому свідоцтві про право на спадщину, посвідченого 17.07.1980 року на ім`я спадкодавця, зазначена неповна адреса успадкованого будинку - лише с.Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області, що не дає можливості встановити адресу розташування об`єкта спадкування згідно наданого документа, а також право власності за зазначеним свідоцтвом не зареєстроване в Новомосковському БТІ. Таким чином, за вказаних обставин, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, на даний час внести зміни до правовстановлюючого документу не можливо, тому вона звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.21-22). Відповідною ухвалою суду від 24 березня 2020 року зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.28). В судове засідання позивач не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.26). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у свій сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду подано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , у відповідності до якого остання померла [INFO] в м. Дніпро, Чечелівський район, Дніпропетровської області (а.с.8). Після смерті [PERSON] Новомосковською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №14/2019, матеріали якої свідчать про те, що, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадщину за законом після смерті матері, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с.33), а в подальшому звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.39), що доводить факт прийняття спадщини позивачем та не потребує додатковому встановленню. Також в матеріалах спадкової справи міститься копія заповіту від 04.03.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №72 (а.с.38), у відповідності до якого [PERSON] , належну їй земельну ділянку площею 3,1424 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла громадянину [PERSON] . Даних про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , окрім позивача, матеріали спадкової справи не містять. Між тим, постановою державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. від 19 вересня 2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на будинок [ADDRESS] . Підставою для відмови у вчиненні вказаної нотаріальної дії стало те, що спадкоємцем було подано до нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок, видане 17.07.1980 кору Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за №1423, на ім`я спадкодавця [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ), в якому зазначена неповна адреса успадкованого будинку - лише с.Спаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, що не дає можливості встановити адресу розташування об`єкта спадкування згідно наданого документа. Право власності за зазначеним свідоцтвом не зареєстровано в БТІ у встановленому законом порядку (а.с.43). У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, суду подано копію свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене 17.07.1980 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на ім`я [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON] /а.с.11/), зареєстрованого в реєстрі за №1423, у відповідності до якого остання являється власником житлового будинку, що знаходиться в с.Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.12). У вказаному свідоцтві дійсно не зазначено повної адреси розташування та конкретного номеру будинку. В тім, згідно копії технічного паспорту (а.с.13) спадковий будинок розташований по [ADDRESS] . За даними КП «Новомосковського МБТІ» (зворотній бік а.с.41) право власності за зазначеним свідоцтвом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] в БТІ не зареєстровано. При цьому, довідкою виконкому Спаської сільської ради №274 від 02.08.2019 року (а.с.41) стверджується, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] дійсно належить померлій [PERSON] , [INFO] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.07.1980 року, зареєстрованого в реєстрі за №1413 та згідно до запису в погосподарській книзі №17. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Об`єктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали , в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року. Так, з 01.03.2013 року реєстрація права власності на нерухоме майно проводиться відповідними реєстраційними службами відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Реєстрація права власності за померлою особою після її смерті неможлива, оскільки відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до вимог ст. 30 Цивільного кодексу України цивільна дієздатність фізичної особи це її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, тобто померла фізична особа не має ані цивільної правоздатності, ані цивільної дієздатності. В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку. Поряд з цим, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутністьобставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, усі надані позивачем докази, свідчать про те, що спадкодавець на законних підставах набула право власності на вказаний вище житловий будинок, але за життя у спосіб встановлений законом не зареєструвала своє право власності в БТІ, але це не припинило її право власності на домоволодіння, за таких обставин, з урахуванням поданого правовстановлюючого документу на спадковий будинок, у якому зазначена неповна адреса розташування будинку, державний нотаріус правомірно прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивач позбавлена можливості у повному обсязі оформити спадкове майно. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, оскільки [PERSON] за життя на законних підставах набула право власності на вказаний вище житловий будинок, а позивач, в свою чергу, прийняла спадщину за законом після смерті матері, а тому до неї, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець. На підставі викладеного,

Outcome: approved