overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

22 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 04 квітня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 82. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає в заяві, що на теперішній час не підтримує сімейні відносини з відповідачем, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за меншою дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 14 частки його доходів щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві, просила суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 04 квітня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 82, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейні відносини, діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. У відповідності до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивачка перебуває у відпустці до меншою досягнення дитиною трирічного віку, вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, тому, він має можливість надавати матеріальну допомогу дружині. Враховуючи наведене, а також наявність на утриманні відповідача неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дружини повинен складати 16 частку доходів відповідача, в зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

22 жовтня 2013 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 2 034,19 доларів США, що за офіційним курсом на момент пред'явлення позову становить 16 259 грн. 28 коп. В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що з 09.07.2004 року вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 березня 2008 року. Під час шлюбу, 18.10.2004 року, між відповідачем та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» було укладено кредитний договір №ДО13/11-04/007/04, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5 000 грн. для придбання квартири, поручителем відповідача за належне виконання умов кредитного договору виступила вона. Відповідач 18.10.2004 року на підставі договору-купівлі продажу придбав квартиру [ADDRESS]. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2011 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.03.2012 року, квартира визнана її з відповідачем спільним майном та визначено, що частка кожного з них як співвласників квартири становить 1/2 частку. Починаючи з січня 2009 року нею повністю сплачена заборгованість в сумі 1768, 38 доларів США за зазначеним кредитним договором. Окрім того, 15.10.2010 року нею було сплачено борг в сумі 2 300 доларів США за договором позики, укладеним 25.09.2004 року між [PERSON], [PERSON] та відповідачем, які останній позичав на придбання квартири, про що свідчить відповідна розписка. Оскільки нею як поручителем за зобов'язаннями по вказаному кредитному договору виконані зобов'язання перед банком, в результаті чого до неї перейшли усі права кредитора, а вищезазначеним рішенням суду від 28.11.2011 року за нею визнано право власності на 1/2 частку квартири, куплену за ці кредитні кошти, вона просить стягнути з відповідача половину сплачених коштів банку за кредитним договором в сумі 884,19 доларів США. Також позивач просить суд стягнути з відповідача, як солідарного боржника за зазначеним вище договором позики, укладеним 25.09.2004 року, 1 150 доларів США. Всього позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2 034,19 доларів США, що за офіційним курсом на момент пред'явлення позову становить 16 259 грн. 28 коп. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 41 коп. та витрати на правовому допомогу в сумі 1500 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справ за її відсутності, крім того зазначила, що позовні вимоги вони підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини його неявки, суд не має відомостей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

22 жовтня 2013 року позивач пред'явив суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 17.06.1995 року в відділі запису актів громадського стану Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів. В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що від шлюбу в них є дитина - [PERSON], [INFO] Подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними почали виникати конфлікти та сварки, стосунки стали неприязними та нестерпними. Це призвело до того, що з 2012 року вони перестали жити разом. З того часу вони не спілкуються, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Просить розірвати даний шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Вказав, що сторони з 2012 року не спілкуються, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Спору про майно між ними немає. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про те, що погоджується на розірвання шлюбу з [PERSON] Просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

22 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся в Іллічівський міський суд Одеської області з зазначеним позовом (а.с.3-4). Позивач просить суд: - Визнати [PERSON], [INFO], громадянина України таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. - Зняти (Іллічівському МВ ГУДМС України в Одеській області) [PERSON], [INFO] з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірна квартира належить йому (позивачу) на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Зазначену квартиру позивач придбав у [PERSON], яка була власницею квартири та зареєструвала там свого сина - відповідача по справі. Його місцезнаходження позивачу не відомо, тому в добровільному порядку вирішити питання про зняття з реєстрації не можливо. [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, комунальні платежі не сплачує. Наявність зареєстрованого відповідача на спірній квартирі утворило для власника незручності щодо її користування. В судове засідання позивач не з'явився, про слухання справи сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить позов задовольнити, у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. (а.с.15). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. (а.с.14,16) Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.07.2014 року [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.10-11). Згідно довідки ЖЕД в квартирі прописані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.13). За приписами ст. 42 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності зі ст..383 ЦК України власник квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.ст.71,72 Житлового кодексу України, зазначено, якщо тимчасова відсутність особи перевищує 6 місяців, члени сім'ї в тому числі і колишні, а також наймодавець вправі пред'явити позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. За таких обставин вимоги позову [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

22 жовтня 2014 року [PERSON], звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 09 січня 1998 року Дмитрівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що зроблений запис № 01. Від шлюбу з відповідачкою мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що в зв'язку з погіршенням сімейного життя, що призвело до припинення шлюбних відносин, припинили й ведення спільного господарства та спільне проживання, мешкають окремо, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб, оскільки вважає, що за таких обставин шлюб зберегти не можливо. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що позивач 21 липня 2014 року пішов з сім'ї, оскільки має іншу жінку. Після розірвання шлюбу висловила бажання відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 січня 1998 року Дмитрівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що зроблений запис № 01. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначені факти підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], що видане 09 січня 1998 року Дмитрівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, та копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01 березня 1999 року та серії [NUMBER] від 04 жовтня 2005 року, що видані виконкомом Дмитрівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Як встановлено судом, фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися з 21 липня 2014 року, мешкають вони окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб просять розірвати, оскільки вважають зберегти його не можливо. На примирені не наполягають. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

22 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просиить розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 1993 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають із позивачем. Сімейні відносини у них не склалися, вони перестали розуміти один одного. З часом почали виникати сварки. Причиною розпаду сім'ї стало те, що з їх відносин зникли щирість та взаєморозуміння, а замість цього з'явилися відчуженість та психологічна несумісність. Фактично шлюбні відносини сторони припинили з жовтня 2013 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив після розірвання шлюбу залишити відповідачці шлюбне прізвище. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоч була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не подавала. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 16 липня 1993 року палацом урочистих подій м. Олександрії Україна за актовим записом № 491 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (а.с. 7) та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Діти проживають із позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї(а.с.5). Причиною розпаду сім'ї стало те, що з їх відносин зникли щирість та взаєморозуміння, а замість цього з'явилися відчуженість та психологічна несумісність. Фактично шлюбні відносини сторони припинили з жовтня 2013 року. Вказані обставини відповідачем не спростовані. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Діти залишаються і з позивачем, оскільки у сторін існує домовленість щодо участі у вихованні та місця проживання дітей. На підставі наведеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

22 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 50 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка не виконує свої батьківські обов'язки по утриманню та вихованню дитини, ніяких коштів на утримання дочки не надає. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, проте телефонограмою повідомила суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню дитини, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідачка ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дочки, чим порушує її права, то з метою захисту майнових прав дитини, з неї необхідно стягувати аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідачки, яка не працює, відсутності у неї інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, в розмірі 50 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

22 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу відповідача, оскільки вона не працює, доглядає малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем з 31 серпня 2013 року, мають сина - [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дружини, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, тому просить стягнути з нього аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. В наданій суду письмовій заяві позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, в яких просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Справу просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти сплати аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. На даний період часу позивачка ніде не працює у зв'язку з тим, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, тому позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

22 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 13 вересня 2013 року. Від сумісного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 6 січня 2014 року відповідач з сім'єю не проживає. Дитина проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач у вихованні сина ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги дитині не надає. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання малолітнього сина [PERSON], в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, а справу розглянути у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини своєї неявки не повідомив. Судом, зі згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 13 вересня 2013 року, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 38 (а.с. 3). Від сумісного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області 17 грудня 2013 року, актовий запис № 4 (а.с.4). Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Дитина проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При таких обставинах суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з цією статтею суд стягує з [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. до Державного бюджету України.

Outcome: approved