Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

24.06.2021 позивач [PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з лютого 2015 року до 30.05.2021. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Батько дитини матеріального забезпечення дитині добровільно не надає. 30.09.2021 ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука відкрито провадження в справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не прибула, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув. Надав до суду заяву про визнання позову, в якій просив справу розглянути без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.11.2015 серія [NUMBER] , виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1155. Дитина [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи, виданими Автозаводською районною державною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №14651 та №14969 від 24.06.2021. Згідно з ч.1ст.180 Сімейного Кодексу України\~\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3\~ст. 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1 та 2\~ст. 182 Сімейного Кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1\~ст. 191 Сімейного Кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №789-ХІІ і\~набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір аліментів має забезпечити право неповнолітньої дитини [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору, понесені по справі судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 454,00 грн., та решту судового збору слід віднести за рахунок держави. Таким чином, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved