Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

22 березня 2017 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся представник позивача з вищеназваним позовом в якому просить усунути перешкоди у користуванні його власністю шляхом виселення відповідачів з 44/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житла. В ході судового розгляду представник позивача подала заяву в якої зазначила, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність та не заперечує проти заочного рішення. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилась, при цьому направила заперечення до позову. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Відповідно до 116 ч.3 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 150 ЖК України Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] ,[INFO], на підставі рішення Овідопольського райсуду Одеської області від 31.03.2010 року та інших судових процесуальних рішень є власником 44/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями розташованого за адресою: [ADDRESS], який складає з житлової кімнати 1-3 площею 26.5 кв.м., кухні1-4 площею 5.8 кв.м. погріба з шийкою під літ. «В», гараж під літ. «Е», сараю під літ. «Г», який належним чином зареєстрований в компетентних установах. З матеріалів цивільної справи видно, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх майно перебуває у спірному житловому приміщенні, що підтверджується актами державного виконавця (а.с.15-17). Добровільно перенести речі відповідачі не бажають. Власник житлового будинку - позивач по справі при наявності майна відповідачів несе додаткові витрати по користуванню житловим будинком, що обмежує його права як власника житлового будинку. Тому суд вважає, що відповідачі перешкоджають здійснювати право власності. Відповідачі самоправно зайняли частину житлового приміщення, у добровільному порядку вони висилитись та (або) здійснити переміщення речей не бажають, законних підстав для зберігання речей не має, а тому відповідно до ст. 116 ч.3 ЖК України суд вважає необхідним висилити відповідачів зі спірної частини житлового приміщення без надання іншого житла. Відповідачка [PERSON] надала суду заперечення, з яких видно, що позивачу необхідно відмовити в зв'язку з тим, що не надано доказів в чому саме відповідачі перешкоджають у користуванні власністю позивача. З урахуванням предмету позову та доказів які надані до позову суд вважає, що заперечення відповідачки [PERSON] носять голослівний характер. При подані позову позивач сплатив судовий збір у повному обсязі, позивач питання про розподіл судових витрат не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України розподілу не підлягають.

Outcome: approved