overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

24.02.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від подружнього життя у них народилась дитина, яка знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності. Проти позову не заперечував. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 21.04.2010 року, актовий запис № 1295, [PERSON], народився 07.11.2009 року, батьком дитини є [PERSON] На даний час дитина проживає разом із матір»ю [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює і має для цього матеріальну можливість, аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

24.02.2016 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 15.03.2014 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, відсутнє почуття любові, поваги та взаєморозуміння, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивачка на задоволенні позову наполягає, оскільки втратила до відповідача почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Відповідач у судове засідання не з'явися у своїй заяві проти позову не заперечує, що підтверджує його незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

24.02.2016 року позивачка звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 16.11.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання сімейні відносини не склались, постійно виникали сварки та непорозуміння. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали, в наслідок чого вони проживають окремо. Під час шлюбу у них народився син: [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Посилаючись на те, що примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, позивачка просила суд розірвати їх шлюб. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у яких просили суд розірвати їх шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.11.2013 року, який був зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в Одеській області ( актовий запис № 104). Як вбачається з матеріалів справи, в сім'ї склались ненормальні стосунки. Неодноразові спроби примиритися результанів не дали. Сторони спільно не проживають, звернулись до суду з заявами, у яких просили суд розірвати їх шлюб. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

24.02.2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на час навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона вступила з відповідачем в шлюб, який розірвано 1999 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] На даний час донька [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення Національного технічного університету „Харківський політехнічний інститут, відповідач зобовязаний надати своїй донці матеріальне забезпечення на час навчання. Позивачці постійно доводиться витрачати кошти на придбання одягу, харчування, на проїзд та оплату житла в гуртожитку в м. Харкові. Позивачка зареєстрована в Охтирському МРЦЗ м. Охтирка та сама не в змозі утримувати доньку. В звязку з чим звернулася до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки на час навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не більше ніж до досягнення нею 23 - х років. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву якою прохала розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився. Проте, також надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнав та прохав справу розглянути справу без його участі. Третя особа в судове засідання не зявилась про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони не оспорюють, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання. Згідно довідки [PERSON], навчається на 1 курсі денного відділення Національного технічного університету „Харківський політехнічний інститут. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У силу вимог ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги, що відповідач працює охоронцем ПСП „Комишанське, має заробіток, тому є підстави відповідно до вимог ст. 183 СК України, для задоволення позову в частині визначення аліментів в частковому відношенні до заробітку відповідача. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та ст. ст. 180, 181, 183, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

24.02.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 18 серпня 2012 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, та проживала з ним разом до недавнього часу. Від шлюбу з відповідачем у сторін, позову є спільна дитина - син [PERSON] [INFO], який на теперішній час проживає разом із позивачем. Шлюбні відносини між сторонами давно припинено. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, через що між ними часто виникали конфлікти та непорозуміння. Позивач вважає, що сім'я фактично припинила своє існування, поновлення шлюбних відносин не вважає доцільним та можливим. На теперішній час фактично шлюб не існує, подальше сумісне життя та поновлення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем неможливе. Спору про спільне майно, набуте у період шлюбу з відповідачем, на теперішній час немає. В позові позивачка просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, при розірванні шлюбу змінити прізвище позивачки на «[PERSON]». В судове засідання представник позивача надав заяву в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу без участі позивачки та її представника. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання до суду не з'явився, надав заяву в якій не заперечував проти задоволення позову, та розглядати справу без його участі. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для розгляду справи без участі сторін. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: - копія паспорта позивачки, ідентифікаційний номер (а.с.6,7) - свідоцтво про шлюб (а.с.8) - свідоцтво про народження дитини (а.с.9) - копія паспорта відповідача (а.с.14) У відповідності до ст.104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

24.02.2016 року позивач подав до суду позов до відповідача про розірвання шлюб, мотивуючи вимогу тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільного господарства та бюджету сім'ї вони не ведуть, а також про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей їй не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 17.09.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем (а.с.3,5-6). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей. Оскільки сторони не бажають поновлювати сімейні відносини і заперечують щодо надання судом їм строку для примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного призвів до стійкого розладу подружніх стосунків - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що відповідач (виходячи з його віку, стану здоров'я, відсутності інших утриманців) зобов'язаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку). Судові витрати по справі (щодо вимоги про стягнення аліментів) необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

24.02.2016 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу по оплаті теплової енергії та гарячого водопостачання, посилаючись на те, що з 01.01.2007 по теперішній час ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснює поставку теплової енергії та гаряче водопостачання відповідачу, якій є власником квартири за адресою вул. Двірцевій 32-43, м. Краматорськ. Відповідач в порушення ст. 162 Житлового кодексу України та Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідводів ухиляється від сплати за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.10.2014 року і станом на 01.08.2015 року утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 3786 грн. 22 коп. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» борг за опалення та підігрів води в сумі 3786 грн. 22 коп., а також судовий збір усього у сумі 1378 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи та винесення рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов ТОВ «Краматорськтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення боргу за опалення та підігрів води підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленим у законному порядку тарифам Відповідно до п.п. 18,20 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, відповідач зобовязаний оплачувати послуги не пізніше 20 числа місяця, який настає за розрахунковим…Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа… Згідно довідок-виписок з особового рахунку відповідача, борг відповідача становить 3786 грн.22 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за період з 01.10.2014 року по 01.08.2015 року в розмірі 3786 грн. 22 коп. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп. на користь позивача ТОВ Краматорськтеплоенерго.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

24.02.2016 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачам, які є наймачами квартири [ADDRESS]. Відповідачі не вносили плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.10.2009 року і станом на 01.03.2013 року у них утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 13030,63грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 1378,00грн. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та постійно мешкають за адресою [ADDRESS], та є наймачами. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.10.2009 року по 01.03.2013 року заборгованість відповідачів складає 13030,63грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

24.02.2016 року Ямпільським районним судом Сумської області було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №SUYWGK00000005 від 30.08.2006 року на загальну суму 173685,30 грн.. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином (л.с.145). Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні вважала, що судовий збір з неї не повинен стягуватися, оскільки при ухваленні рішення суду від 18.02.2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, вона судовий збір сплачувала. Відповідно ст.220 ч.1 п.4 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно платіжного доручення №ВОТМ4В12V8 від 04.12.2015 року (л.с.17) видно, що Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» було сплачено судовий збір в сумі 4379,35 грн. в ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Дніпропетровськ, одержувач: УДКСУ у Ямпільському районі Сумської області, судовий збір, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], Ямпільський районний суд Сумської області. Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, суд вважає, що з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеної суми, що становить 2605,28 грн. (59,49% від 4379,35 грн.).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

24.02.2016р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 14.09.2013р. перебуває у шлюбі з відповідачем, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, у телефоному режимі повідомив суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2013р., мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, донька фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, беручи до уваги рівний обов'язок обох батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved