Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

22.07.2020р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідачі є споживачами цих послуг, оскільки їх квартира за адресою: [ADDRESS] , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.07.2017р. по 30.06.2020р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 28 200,74грн., яку відповідачі добровільно не сплатили. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00грн. Ухвалою суду від 27.07.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подали. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Суд встановив, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населення для побутових потреб. Квартира [ADDRESS] підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказана квартира належить на праві приватної власності відповідачці [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] , заведеного на вказану квартиру, за період 01.07.2017р. по 30.06.2020р., нарахована плата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 28 200,74грн. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст.610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ст.9 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. В період з 01.07.2017р. по 30.06.2020р. ці послуги споживачу надавались і ним споживались, що повністю визнається відповідачкою [PERSON] . За спожиті послуги за вказаний період позивачем нарахована плата в загальній сумі 28 200,74грн., яка відповідачкою добровільно не сплачена. При цьому, розмір цієї заборгованості нею також визнається. У зв`язку з повним визнанням вказаних обставин відповідачкою [PERSON] вони на підставі ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню та на підставі ст.206 ЦПК України позовні вимоги до відповідачки [PERSON] підлягають повному задоволенню шляхом стягнення з неї як власника квартири на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2017р. по 30.06.2020р. в загальній сумі 28 200,74грн. Підстав для стягнення вказаної заборгованості солідарно з усіх відповідачів суд не знаходить, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є власниками зазначеного житла, відомості про реєстрацію відповідачки [PERSON] в цій квартирі в матеріалах справи відсутні, питання щодо участі членів сім`ї власника житла в його утриманні вирішується виключно ними відповідно до чинного законодавства. У зв`язку з цим в задоволенні позову до відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити як до неналежних відповідачів. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст.141,142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачкою [PERSON] до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним стягнути з неї на користь позивача 50% понесених ним судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1051,00грн., а інші 50% - повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: partial