Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

23.07.2021 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить: 1) збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2017 року, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до 3000 грн. щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом; 2) стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10626,47 грн. У своєму позові [PERSON] посилається на те, що у зв`язку із запровадженням загальнонаціонального карантину вона у березні 2020 року змушена була припинити свою підприємницьку діяльність, що дуже погіршило її матеріальне становище та на даний час розмір аліментів, які сплачує відповідач за рішенням суду не забезпечує того мінімуму, що необхідний для утримання і життєзабезпечення їх сина. Крім того, вказує, що з 2016 року син відвідує секцію з спортивного дитячого та дитячого фітнесу у басейні «Волна». За весь час відвідування секції нею самостійно оплачено абонемент на загальну суму 21252,95 грн. Відповідач у зазначених витратах участі не приймав та не приймає. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.08.2021 року відкрите провадження у справі за вказаною позовною заявою [PERSON] . Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.09.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач повинна надати докази не тільки на підтвердження зміни свого матеріального стану, а і докази щодо поліпшення матеріального стану Відповідача як платника аліментів, що зроблено не було. Крім того, вказує на відсутність виключних обставин для стягнення додаткових витрат, неналежність, недопустимість доказів, наданих позивачем. 25.10.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на задоволенні раніше заявлених нею позовних вимог. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, але подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.2014 [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON] , [INFO] , в якому відповідач вказаний батьком, а позивачка - матір`ю. (а.с. 6). Позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що їх спільна дитина ( [PERSON] , [INFO] ) мешкає разом з матір`ю. На утримання дитини з відповідача на користь позивача рішенням Київського районного суду м.Харкова від 24.07.2017 р. по справі №640/6398/17 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно. починаючи з 27.04.2017 до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст.51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей, випливає наступне. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, а також нести додаткові витрати на утримання дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища чи погіршенням стану здоров`я отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] здійснювала підприємницьку діяльність з надання перукарських послуг та послуг салонами краси. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 31.03.2021 на підставі власного рішення ФОП [PERSON] припинено підприємницьку діяльність. Тобто джерело доходу позивача є припиненим, що свідчить про погіршення матеріального становища [PERSON] .. Крім того, необхідно врахувати, що визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кінець 2021 року становить вже 2618 грн., а тому суд приходить до висновку, що аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, який є здровим, працездатним і не має на утриманні інших осіб. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 липня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі з 1500 грн. щомісячно до 2500 грн. щомісячно, починаючи з 23 липня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно із вимогами 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Відповідно до роз`яснень даних в п 18 Постанови Пленуму ВСС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3 зазначено, звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Звертаючись до суду з позовом позивач стверджує, що син відвідує платну секцію з спортивного дитячого та дитячого фітнесу у басейні «Волна», у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на їх оплату. На підтвердження щодо стягнення з відповідача суми цих додаткових витрат, пов`язаних з відвідування спортивної секції, позивачем надана довідка ФОП [PERSON] , але з її змісту не можливо достеменно встановити яке відношення має ФОП [PERSON] до секції спортивного дитячого плавання та дитячого фітнесу у басейні «Волна». Позивачем не представлено доказів про наявність у ФОП [PERSON] дозволів (чи інших документів) для зайняття діяльністю з надання спортивних послуг комплексом «Волна». Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст.. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.8 ст.19 ГК України, усі суб`єкти господарювання, до яких у відповідності ч.2 ст.55 ГК України належать громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ФОП), зобов`язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи. Про це також зазначає й Державна Фіскальна Служба України в листі № 10714/6/99-99-13-04-02-15 від 17.05.2016. Зазначені та представлені до суду в якості доказу довідки ФОП [PERSON] № 01/07 від 01.07.2021 і № 5/10 від 05.10.2021 не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують сплату грошових коштів за відвідування [PERSON] секції спортивного дитячого плавання та дитячого фітнесу у басейні «Волна». На підставі вищезазначеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо додаткових витратах за представленими до суду доказами на відвідування секції спортивного дитячого плавання та дитячого фітнесу. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено фактично понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 21252,95 грн. За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., від сплати якого позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. позивачем письмовим доказами не підтверджені, у зв`язку із чим суд у стягненні цих витрат відмовляє.

Outcome: partial