Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

22 квітня 2014 року позивач [PERSON] міська рада звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зобовязання за власний рахунок знести гараж та повернути самовільну зайняту земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач самочинно встановив гараж, чим здійснив самовільне захоплення земельної ділянки по вулиці Звязкова, 34 в місті Івано-Франківську без згоди на те [PERSON] міської ради і Виконавчого комітету [PERSON] міської ради та з порушенням норм Положення про порядок надання та продовження терміну дії дозволу на тимчасове встановлення збірно-розбірних металевих гаражів в дворах багатоквартирних житлових будинків на території загального користування міста [PERSON], затвердженого рішенням сесії [PERSON] міської ради від 28.02.2012 року № 619-21. Вимоги вищевказаного рішення відповідач при встановленні гаражу не дотримав. За таких обставин позивач просить зобовязати відповідача за власний рахунок знести гараж та повернути самовільно зайняту земельну ділянку під вказаним обєктом власнику, а також судовий збір стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не прибула, проте надала клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місто слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 жовтня 2013 року складений протокол № 755 про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 4). Відповідач [PERSON] одержав припис про демонтування гаражу у строк до 19 жовтня 2013 року (а.с. 5). Постановою № 17/692 адміністративної комісії при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 18 грудня 2013 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 6). Рішення № 700 від 30 грудня 2013 року Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Івано-франківської області зобовязано [PERSON] демонтувати в місячний термін самовільно встановлений гараж на вулиці Звязковій, 34 (а.с. 7). З акту № 49 від 25.03.2014 року вбачається, що провести демонтаж гаражу на вулиці Звязковій, 34 не вдалося (а.с. 8-11). 20 серпня 2009 року між [PERSON] міською радою, орендодавцем, та [PERSON], орендарем, укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0600 га на вулиці Звязковій в місті Івано-Франківську, поруч будинку 34 (а.с. 33). Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 24.04.2014 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2014 року, визнано поновленим договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0600 га на вулиці Звязковій в міст [PERSON], поруч будинку 34 від 20.08.2009 року на той самий термін, який ним передбачений, тобто до 20.08.2015 року (а.с. 21-23, 34-38). Ухвалою Вищого господарського суду України від 15.10.2014 року у прийнятті заяви [PERSON] міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2014 року у справі № 909/212/14 відмовлено (а.с. 48). Відповідач є фізичною особою-підприємцем (а.с. 49) З запиту ЖЕО № 2 від 15.06.2007 року, листа Управління архітектури і містобудування Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 20.06.2007 року вбачається, що дозволи на встановлення збірно-розбірних металевих гаражів на вулиці Звязковій в місті Івано-Франківську, поруч будинку № 34 рішенням Виконавчого комітету [PERSON] міської ради не надавались (а.с. 59-60), Відповідно до листа ЖЕО № 2 від 21.06.2007 року, металеві гаражі на території біля будинку № 34 на вулиці Звязковій в місті Івано-Франківську встановлені самовільно без відповідної технічної документації (а.с. 61-62). Рішенням [PERSON] міської ради від 28.08.2014 року № 1513-47 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянам (а.с. 105). Відповідно до листа Відділу держземагенства у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області від 22.09.2014 року, дані про реєстрацію земельної ділянки на вулиці Звязковій в місті Івано-Франківську, поруч будинку 34, наданої [PERSON], в Національній кадастровій системі відсутні, на земельну ділянку на вулиці Звязковій в місті Івано-Франківську, поруч будинку № 34 зареєстровано право власності [PERSON] (а.с. 106). З копії листа Управління земельних відносин Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 17.06.2015 року вбачається, що [PERSON] міською радою [PERSON] відмовлено в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0474 га на вулиці Звязковій поруч будинку № 34 та земельну ділянку площею 0,0600 га на вулиці Звязковій поруч будинку № 34 віднесено до земель запасу [PERSON] міської ради (а.с. 112-114). Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, передбачено, що кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У відповідності з положеннями ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених\~Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу. Положенням про порядок надання та продовження терміну дії дозволу на тимчасове встановлення збірно-розбірних металевих гаражів в дворах багатоквартирних житлових будинків на території загального користування міст [PERSON], затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 28.02.2012 року № 619-21, передбачено, що для надання дозволу чи продовження дії дозволу на встановлення тимчасове встановлення збірно-розбірних металевих гаражів в дворах багатоквартирних житлових будинків на території загального користування та оформлення земельної ділянки громадянам необхідно подати ряд документів на ім'я голови міської ради, відповідно до якого надається такий дозвіл за рішенням виконкому та ради. Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно\~частин 1-2 ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 212 Земельного кодексу України передбачає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Ст. 317 Цивільного кодексу України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ст. 391 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності з ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Судом встановлено, що на момент предявлення позову до суду, а також на час прийняття рішення дозвільних документів на встановлення гаражу відповідачем не виготовлено, а також закінчився строк дії договору оренди землі від 20 серпня 2009 року, укладений на три роки та поновлений рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 24.04.2014 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2014 року, на той самий термін, який ним передбачений, тобто до 20.08.2015 року. Відповідачем рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 30.12.2013 року № 700, яким зобов'язано демонтувати самовільно встановлений гараж, не було виконано. Суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивачем надані докази та наведені факти, що свідчать про порушення його прав власника земельної ділянки відповідачем, позивачем доведені ті обставини, на які посилався як на підстави своїх позовних вимог, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] міської ради до відповідача [PERSON] про зобовязання за власний рахунок знести гараж та повернути самовільну зайняту земельну ділянку підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 31, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 152, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 15, 317, 376, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved