Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

23.10.2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 16376 грн. 99 коп. за кредитним договором № CNXRRC01810012 від 11.12.2007 р. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за цим договором відповідач станом на 05.10.2015 р. має заборгованість у сумі 109400 грн. 01 коп.: за кредитом - 4878 грн. 61 коп., за процентами за користування кредитом - 854 грн. 48 коп., по комісії за користування кредитом - 3415 грн. 16 коп., по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 100251 грн. 76 коп., по штрафу - 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 756 грн. 05 коп. (процентна складова). Судовими рішеннями з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за даним договором у сумі 94279 грн. 07 коп., у зв'язку з чим залишок нестягнутої з [PERSON] заборгованості становить 15120 грн. 94 коп., а разом з штрафами її розмір становить 16376 грн. 99 коп. У грудні 2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначило, що борг [PERSON] у сумі 15120 грн. 94 коп. є заборгованістю по пені. Оскаржуваним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні позову. В апеляційній скарзі останнє просить скасувати дане рішення і ухвалити рішення, яким задовольнити його позов. Доводи скарги зводяться до такого: - судовими рішеннями, які набрали законної сили, по справах між цими ж сторонами з тих же підстав про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, але за інші періоди, встановлено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) є складовою частиною договору між сторонами. Цими умовами передбачено, що сторонами досягнуто згоди про збільшення строку позовної давності до 5 років, - пред'явлення ПАТ КБ «ПриватБанк» позову до [PERSON] у 2013 р. спричинило переривання строку позовної давності, - дійшовши висновку про відсутність доказів укладання сторонами договору, суд не міг відмовити у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, т.я. пропуск цього строку є підставою для відмови у позові лише у випадку обґрунтованості позовних вимог. У судовому засіданні представник [PERSON] просив відхилити апеляційну скаргу за її безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що викладені у позовній заяві обставини правовідносин між сторонами, що обумовлені укладеним ними кредитним договором, не доведено та що передбачений в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строк позовної давності у 5 років не може бути застосований судом при вирішенні справи, так як ці Умови не підписано відповідачем, а відтак позивач пропустив строк позовної давності. Цей висновок суду є частково невірним. Так, по справі встановлено наступне. 11.12.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № CNXRRC01810012 (його копія на а.с. 10). Згідно з цим [PERSON] отримав у кредит кошти в сумі 6776 грн. 00 коп. на строк до 11.12.2010 р. під 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту зі сплатою щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 121 грн. 97 коп. і одноразової допомоги за надання фінансового інструменту у розмірі 616 грн. 00 коп.. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов вказаного договору судовим наказом Варвинського районного суду від 22.10.2008 р. № 2-н-215 з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість у розмірі 5615 грн. 16 коп. (копія цього наказу на а.с. 4). Рішенням Чернігівського районного суду від 19.08.2011 р. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 15648 грн. 25 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких 5378 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 854 грн. 48 коп. - проценти за користування кредитом, 3415 грн. 16 коп. - комісія і 6200 грн. 00 коп. - пеня, а також заборгованість у сумі 200 грн. 00 коп. солідарно з [PERSON] та [PERSON] (копія даного рішення на а.с. 5-6). Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2013 р. (його копія на а.с. 7) позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково і з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість у сумі 63415 грн. 66 коп. та суму 10000 грн. 00 коп. - солідарно з нього та ПАТ «Акцент-Банк», а всього стягнуто заборгованість у сумі 73415 грн. 66 коп.: за кредитом - 4878 грн. 61 коп., за процентами за користування кредитом - 854 грн. 48 коп., по комісії за користування кредитом - 3415 грн. 16 коп., по пені - 60295 грн. 24 коп., по штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., по штрафу (процентна складова) - 3472 грн. 17 коп. В решті позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2015 р. вказане заочне рішення скасовано (копія цієї ухвали на а.с. 63). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2015 р. відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення з заборгованості за кредитним договором (копія даного рішення на а.с. 109-110). 11.03.2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» на нього подало апеляційну скаргу (а.с. 111-117). Згідно з інформацією ВДВС Варвинського районного управління юстиції від 21.03.2016 р. № 03421718(а.с. 119-120): - на виконання судового наказу Варвинського районного суду № 2-н-215 від 22.10.2008 р. постановою від 19.05.2009 р. відкрито виконавче провадження, а постановою від 10.12.2009 р. наказ повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу (копії цих постанов на а.с. 121-122); - на виконання виконавчого листа Чернігівського районного суду № 2-903 від 12.10.2011 р. постановою від 01.11.2011 р. відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 15648 грн. 25 коп. (копія відповідної постанови на а.с.123-124); постановою від 27.02.2012 р. виконавчий лист повернуто стягувачу, оскільки місце проживання боржника невідоме (її копія на а.с. 125). Постановами від 11.07.2012 р., 01.08.2013 р. відкривалися виконавчі провадження за цим же виконавчим листом (а.с.126, 128), а постановами від 24.04.2013 р. та 12.10.2015 р. відповідно він повертався стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу (а.с. 127, 129). На даний час постановою від 18.02.2016 р. відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за виконавчим листом, про який йдеться (а.с. 130). З розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, який виконаний останнім, вбачається, що станом на 05.10.2015 р. розмір заборгованості відповідача по пені за період з 16.05.2013 р. по 05.10.2015 р. становить 39965 грн. 52 коп. (а.с. 56-57). У поданих до суду письмових поясненнях [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись, серед іншого, на пропуск ПАТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності (а.с. 61-62). Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Заборгованість по кредиту і за процентами за користування кредитом відповідачем по цей час не погашено і на дату пред'явлення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» не втратило право вимагати її сплати. Отже в силу ч. 3 ст. 549 ЦК України позивач має право вимагати від відповідача і сплати пені за неповернення кредиту та процентів за користування ним. Пункт 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України приписує, що по вимогах про стягнення неустойки строк позовної давності становить 1 рік. Тож в силу цього припису і ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, у зв'язку з заявою [PERSON] про застосування судом позовної давності суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача неустойку у межах річного строку позовної давності, тобто за період з 23.10.2014 р. по 05.10.2015 р. Згідно з виконаним позивачем розрахунком боргу відповідача, заборгованість по пені за названий період становить: 100251 грн. 76 коп. (станом на 05.10.2015 р.) - 84721 грн. 07 коп. (станом на 23.10.2014 р.) = 15530 грн. 69 коп. Враховуючи його, а також розмір позовних вимог, розмір невиконаного основного зобов'язання і тривалість його невиконання, а також те, що за рішенням Чернігівського районного суду від 19.08.2011 р. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вже стягнуто пеню за прострочення зобов'язань за цим же кредитним договором у сумі 6200 грн. 00 коп., суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за неможливе задовольнити позовні вимоги у сумі 15530 грн. 69 коп. Тому розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 23.10.2014 р. по 05.10.2015 р., суд визначає у сумі 5000 грн. 00 коп. У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню відшкодування судових витрат пропорційно до розміру позовних вимог (п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах») - у сумі 2425 грн. 56 коп. (94,83% від суми сплаченого судового збору, т.я. розмір пені за договором у межах строку позовної давності - у сумі 15530 грн. 69 коп. становить 94,83% від розміру заявлених позовних вимог). Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які є невід'ємною частиною кредитного договору з [PERSON] від 11.12.2007 р., строк позовної давності становить 5 років, апеляційний суд відкидає в силу ч. 1 ст. 259 ЦК України - ці Умови не підписано відповідачем. Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про часткове задоволення позову.

Outcome: partial