Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

22.10.2018р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), зареєстрованого 06.05.2017р. Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області актовий запис № 233. Позов обґрунтований тим, що шлюбні відносини фактично були припинені близько року тому та вони почали жити окремо, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них різні погляди на життя та несумісність характерів. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Також позивач вказує на те, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, проте 14.11.2018р., звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги, просить не надавати строку для примирення, розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення за наслідками підготовчого провадження, витрати зі сплати судового збору залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте 14.11.2018р. звернулася до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги, просить не надавати строку для примирення. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі вищевикладеного та враховуючи приписи ст.ст. 198 та 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без участі учасників судового розгляду на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідив матеріали справи та перевірив законність визнання відповідачем позову, судом встановлено наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2017р. сторони уклали шлюб, про що Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зроблено відповідний актовий запис № 233 та 06.05.2017р. видано свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 138409. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного Юркуц було змінено на Чорна. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. З тексту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що подружжя фактично не проживають однією сімєю понад один рік, не мають жодних відносин та не спілкуються, не ведуть спільного побуту, шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: approved