Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

22.10.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Чернігівської міської ради про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], з яким вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.07.1968. Зазначає, що за життя [PERSON] був членом ЖБК 123 і у період шлюбу за спільні кошти подружжя ними була придбана кооперативна квартира [ADDRESS]. Вказує, що на підставі рішення загальних зборів членів ЖБК 123 від 27.03.1990, затвердженого рішенням виконавчого комітету ЧМР від 16.04.1990 № 102, [PERSON] видано ордер на право користування квартирою [ADDRESS]. У 1992 році була повністю виплачена вартість (пай) вищезазначеної квартири, що підтверджується Довідкою від 12.02.1992 № 891, виданою ЖЕК ЖБК. У зв'язку з чим, посилаючись на ст. 15 ЗУ «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, вважає, що [PERSON] за життя набув право власності на спірне майно, але не оформив права власності та не отримав правовстановлюючого документу на нього. Зазначає, що померлий за життя заповіту не залишив, 12.03.2014 вона звернулася до Другої чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого чоловіка, а їх онук [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом по праву представлення. Вказує, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру було відмовлено та надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1536/02-31 від 07.05.2014, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, рекомендовано звернутися до суду. У зв'язку з чим, [PERSON] звернувся з позовом до Новозаводського районного суду м. Чернігові, рішенням якого від 27.07.2014 визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом по праву представлення після смерті [PERSON] Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми сімейного законодавства, просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.41), з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи Другої чернігівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.40), надіслав заяву про розгляд справи без його участі, на розсуд суду (а.с.42). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що з 27.07.1968 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Встановлено, що [PERSON] був членом ЖБК 123 і на підставі рішення загальних зборів членів ЖБК 123 від 27.03.1990, затвердженого рішенням виконавчого комітету ЧМР від 16.04.1990 № 102, йому видано ордер на право користування квартирою [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до Довідки від 12.02.1992 № 891, виданою ЖЕК ЖБК, [PERSON] повністю виплатив вартість (пай) квартири [ADDRESS] (а.с.13). Проте, за життя [PERSON], у встановленому порядку, свідоцтво про право власності на квартиру не отримав. Таким чином, відповідно до ст. 15 закону України «Про власність» від 07.02.1991, який діяв на той час, [PERSON], як член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набув право власності на дане майно. Аналогічні підстави набуття права власності на квартиру членом житлово-будівельного кооперативу також визначені ст. 384 ч. 3 Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004. Виходячи зі змісту ст. 368 ЦК України та ст. 60 Сімейного кодексу України відносно того, що, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та беручи до уваги те, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.07.2014 по справі №751/480914 вже було встановлено, що вищезгадана житлова квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-20), вимога позивача щодо визнання спірного нерухомого майна спільною сумісною власністю не потребує додаткового визнання і у зв'язку з чим, не підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, та беручи до уваги положення ст. 372 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання за [PERSON] права особистої власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку поділу майна, що є у спільній сумісній власності.

Outcome: partial