Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

22 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 листопада 1990 року міським відділом запису актів громадянського стану м. Лозова Харківській області, актовий запис № 562. На обґрунтування позову зазначив, що внаслідок різних погляді на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, спільно не проживають з 2014 року, тому збереження сімї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суд не повідомила. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п.4 ст.280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 02 листопада 1990 року міським відділом запису актів громадянського стану м. Лозова Харківській області, актовий запис № 562, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ №431851 від 02 листопада 1990 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони по справі мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України. Як встановлено судом, внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають з 2014 року. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed