Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

23 березня 2021 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення 12474 грн 47 коп. заборгованості за кредитним договором від 28.03.2011р., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань. Ухвалою суду від 14 травня 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Вказана ухвала надсилалася відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою, за якою останній зареєстрований. Станом на 26.08.2021р. відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. За відсутності таких клопотань, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 28.03.2011р. АТ КБ «ПриватБанк» (далі по тексту Банк) та [PERSON] (Позичальник) шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Довідки про умови кредитування уклали кредитний договір (без номеру), у відповідності до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Довідки про умови кредитування, підписаної відповідачем, Банк нараховує відсотки за користування кредитом у зазначеному розмірі, з розрахунку 360 календарних днів на рік. В свою чергу, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань за кредитним договором. Внаслідок вищевказаного станом на 16.03.2021р. у відповідача перед Банком утворилась заборгованість за тілом кредиту - 10295 грн 55 коп. На думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості [PERSON] перед Банком у сумі 10295 грн 55 коп. витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами, передусім, банківською випискою по рахунку /а.с. 57-85/. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості з процентів за користування кредитом, суд вважає за необхідне зупинитись на наступному. Як вже зазначалось, сторонами у довідці про умови кредитування /а.с.24/ була погоджена базова процентна ставка на місяць - 2,5 % і відповідно на рік - 30%. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем /а.с. 8-20/, процентна ставка декілька разів збільшувалась. Так, за період з 01.11.2020р. по 16.03.2021р., за який позивачем заявлена заборгованість за процентами, застосовувалась ставка 40,8 %. Виходячи з такої ставки, позивачем розрахована заборгованість за процентами в сумі 2178 грн 92 коп. В цьому контексті, слід зауважити, що будь-які угоди чи інші документи, які б були підписані позивачем та відповідачем щодо зміни розміру фіксованої процентної ставки у справі відсутні. Позивач у позові посилався на те, що Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, але як установлено судом вище, зміст укладеного сторонами договору викладено лише в Анкеті-заяві та Довідці про умови кредитування, які підписано відповідачем. Домовленості про право Банку в односторонньому порядку змінювати розмір відсоткової ставки або про те, що сторони домовились про змінювану відсоткову ставку, підписані відповідачем Анкета та Довідка не містять. За загальним правилом одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525, частина 1 статті 651 ЦК України). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року № 661-VI (далі - Закон № 661-VI), який набрав чинності 9 січня 2009 року, положення ЦК України доповнено статтею 1056-1. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України (у редакції на час укладення сторонами договору від 28.03.2011р.) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Досліджуючи порядок зміни, в сторону збільшення в даному випадку Банком процентної ставки, суд звертається до абзацу 3 п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у якому роз`яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша процентна ставка, та її розмір. Таким чином, суд приходить до висновку, що зміна процентної ставки здійснена кредитором в односторонньому порядку. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність застосування позивачем при обчисленні суми процентів за користування кредитом іншої (більшої), ніж передбачено Довідкою про умови кредитування, яка підписана відповідачем, ставки (30%). В свою чергу, виходячи з доведеного розміру заборгованості з тіла кредиту заборгованість за процентами за ставкою 30% відповідно складає: (10295,55грн.*0,30/360 день)*136 день = 1166 грн 36 коп. (за період з 01.11.2020р. по 16.03.2021р.). Вказану частину заявленої до стягнення позивачем зборгованості по процентах суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача. Підсумовуючи викладене, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача отриманої суми кредитних коштів у розмірі 10295 грн 55 коп. та процентів в розмірі 1166 грн. 36 коп., а всього в розмірі 11461 грн 91 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial