Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

23.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь суму боргу 28204,73 грн., що виник внаслідок невиконання відповідачами договору найму її будинку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом є власницею будинку [ADDRESS]. 25.08.2015 року позивачкою укладено договір про надання їй послуг з газопостачання, 26.08.2015 року - договір про користування електричною енергією за цією адресою. На прохання відповідачів позивачка здала їм у найм вказаний будинок з 01.09.2017 року. Письмовий договір не укладався, але домовленість була така, що відповідачі сплачуватимуть за житлово-комунальні послуги за період їхнього проживання та 700 грн. на місяць за проживання в будинку. У червні 2018 року від контролера газової служби позивачці стало відомо, що відповідачі комунальні послуги не сплачують та не надають доступ до будинку для зняття показань лічильника. За даними рахунків на оплату комунальних послуг, спожитих відповідачами за час їхнього проживання в будинку позивачки, станом на 25.06.2018 року малася заборгованість за спожитий газ у сумі 20442,31 грн.; за електроенергію - 1237,72 грн. Вказану заборгованість позивачка сплатила. Факт проживання в будинку і зобов'язання щодо оплати за комунальні послуги відповідачами визнаний письмово, про що відповідачами були надані розписка та пояснення. У написаній власноручно розписці відповідачка визнала борг за спожиті комунальні послуги, а також за квартплату в сумі 6400 грн., які зобов'язалась сплатити до 20.06.2018 року. 22.06.2018 року позивачці надав розписку і [PERSON], в якій останній також визнає факт зняття житла та той факт, що перед позивачкою у нього є заборгованість на загальну суму 28204,73 грн. Надавши розписки, відповідачі взяли перед позивачкою зобов'язання щодо повернення коштів, однак у встановлений строк їх не повернули, чим порушили зобов'язання. У зв'язку з цим позивачка змушена звернутися до суду. В судовому засіданні 27.09.2018 року, 31.10.2018 року позивачка позов підтримала, наполягала на його задоволенні. У судове засідання 03.12.2018 року позивачка не з'явилась, просила продовжити судовий розгляд у її відсутності. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлялись належним чином за місцем реєстрації їх проживання. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою : [ADDRESS] За даними зворотних поштових повідомлень, що повернулись на адресу суду, [PERSON] та [PERSON] тричі повідомлені про час і місце судового розгляду. (а.с.39-42, 50-53,60-62). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом положень ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяв про розгляд справи за їх відсутності, не надали відзиву на позов, позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 12,13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З наданих стороною позивача доказів судом встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є власницею цього будинку, що посвідчене свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 жовтня 2013 року (а.с.5,6). За даними розписок, складених 20.06.2018 року та 22.06.2018 року, [PERSON] та [PERSON] визнали факт їхнього проживання в [ADDRESS] в період з 01.09.2017 року по 22.06.2018 року, факт заборгованості в сумі 6400,00 грн. за квартирну плату та факт заборгованості з оплати спожитих ними комунальних послуг за той же період в сумі 20442,31 грн. за газ та 1237,72 грн. за електроенергію. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт того, що відповідачі проживали в будинку позивачки близько року, літом 2018 року позивачка дізналась, що відповідачі не оплачують спожитих ними комунальних послуг. У зв'язку з цим позивачка запрошувала сусідів, в присутності яких відповідачі склали розписки, в яких визнали факт заборгованості за проживання та за спожиті ними комунальні послуги. З наданих позивачкою платіжних документів встановлено, що позивачкою 26.06.2018 року, 27.06.2018 року, 20.07.2018 року, 16.08.2018 року, 31.08.2018 року сплачено вартість комунальних послуг, наданих за її адресою, в тому числі за газ в загальній сумі 20442,31 грн., за електроенергію в сумі 1237,72 грн. (а.с.18,23,43) Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. В силу ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. З наданих позивачкою доказів вбачається, що між сторонами в період з 01.09.2017 року по 22.06.2018 року існували зобов'язальні правовідносини з приводу найму майна - житлового будинку, належного позивачці. Факт існування цих відносин та їх період підтверджений письмовими розписками відповідачів про визнання боргу за проживання в будинку. Факт користування відповідачами комунальними послугами в будинку відповідачки та спожитий їх обсяг також підтверджений розписками відповідачів та квитанціями з оплати комунальних послуг. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. За змістом ст. 816 ЦК України якщо наймачами житла є кілька осіб, їхні обов'язки за договором найму житла є солідарними. Аналогічні положення містять норми ст. 161,162 ЖК України, в силу яких плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Отже, в силу наведених норм відповідачі несуть солідарний обов'язок перед позивачкою за боргами, які виникли у них у зв'язку з несплатою за проживання та спожиті комунальні послуги. За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі не надали жодних заперечень та доказів проти заявлених вимог та не спростували відомостей, повідомлених суду стороною позивача. За наведених обставин заявлені позивачкою вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 704,80 грн., яка сплачена позивачкою, підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved