Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

23 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 30 квітня 1993 року Кам'янським райвідділом РАЦС Черкаської області, актовий запис №26; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 квітня 1993 року був укладений шлюб з [PERSON], про що в Кам'янському райвідділі РАЦС Черкаської області зроблено актовий запис за №26. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей:\~ сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. З 2015 року вони припинили шлюбні відносини, в звязку з чим з вказаного часу, позивач з відповідачем, як сім'я, не проживають та спільного господарства не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалось, в звязку з чим збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Вона прийшла до висновку, що їх сім'я розпалась остаточно, миритись та відновлювати подружні стосунки вона не бажає, в звязку з чим звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання. За результатами підготовчого судового засідання 19 грудня 2018 року ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на адресу його місця проживання та реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак,\~ в судове засідання без поважних причин двічі не зявився, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви до суду не надав. Приймаючи до уваги, що позивач та її представник не заперечують проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку: Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України,\~ шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-СР №276834, виданого Кам'янським райвідділом РАЦС Черкаської області 30 квітня 1993 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 30 квітня 1993 року зареєстрували шлюб, про що в цей же день зроблений запис за №26. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Валявська» (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-СР №114222, виданого виконавчим комітетом Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області 04 листопада 2002 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві зазначила, що з 2015 року вони припинили шлюбні відносини, в звязку з чим з вказаного часу, як сім'я, не проживають та спільного господарства не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалось, в звязку з чим збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Вона прийшла до висновку, що їх сім'я розпалась остаточно, миритись та відновлювати подружні стосунки вона не бажає. У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що згідно з Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірваний в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~ Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням\~ вимог ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У ст. 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини\~ як джерело права». Так, ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» в ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції №156 від 22 жовтня 2018 року позивачем [PERSON] при поданні позовної заяви до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про розірвання шлюбу з [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок (а.с.1). Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача [PERSON] на її користь необхідно стягнути сплачений нею при подачі позову судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. З врахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище «Валявська». На підставі викладеного, відповідно до\~ ст.51 Конституції України, згідно ст.ст. 3, 24, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved