Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

23 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем з 14 лютого 2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя розладилося, почуття між нею та відповідачем згасли, тому з травня 2019 року вони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Син перебуває на її повному утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, шлюб, укладений між нею та [PERSON] у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 14 лютого 2018 року, актовий запис №103 розірвати, змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 23.12.2019 до досягнення сином трирічного віку, стягнути з відповідача понесені судові витрати. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримувала повністю. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 14 лютого 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 14 лютого 2019 року, актовий запис 103 (а.с.10). [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 12 жовтня 2018 року, актовий запис 1571 (а.с.11). Син проживає разом з матір`ю - [PERSON] , що підтверджується довідкою Броварківської сільської ради Глобинського району від 24 грудня 2019 року (а.с.9). Крім того, судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини через розлад стосунків та втрату почуттів, проживають за різними адресами, спільного господарства та бюджету не ведуть. Угоди про розмір та порядок сплати аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Надаючи правову оцінку вимогам стосовно розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень щодо позову не надав, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню в повному обсязі. Надаючи правову оцінку вимогам стосовно стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи те, що угоди про розмір та порядок сплати аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто, відповідач не надав суду доказів на підтвердження виконання свого обов`язку по утриманню сина, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Надаючи правову оцінку вимогам стосовно стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне. Згідно ч.2 ст.91, ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України (далі - СК України) жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідач відзиву на позов, а також доказів стосовно того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп. та на користь позивача - в сумі 768,40 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved