overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON]В посилалася на те, що 14 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 37. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з березня 2016 року не підтримують сімейні стосунки, не проживають спільно та не ведуть сумісного господарства, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на побут, сімейні обовязки, що призвело до конфліктів, сварок, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, в звязку з чим, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 37, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з березня 20й6 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про призначення її опікуном над недієздатним [PERSON] В обґрунтування заяви посилався на те, що [PERSON] є її рідним сином, та є інвалідом дитинства, протягом багатьох років страждає розумовою відсталістю в ступені імбецильності, у звязку з чим рішенням Орджонікідзевського районного суду від 18.10.2005 року він був визнаний недієздатним. На даний час він мешкає разом з нею за адресою: м.Маріуполь, вул.. Азовська, б. 168, кв. 51. Заявниця має намір здійснювати догляд за сином, тому просила призначити її опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO]. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Лівобережної районної державної адміністрації [PERSON], що діє на підставі довіреності, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 18 жовтня 2005 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Таким чином, на теперішній час [PERSON], визнаний за рішенням суду недієздатним, позбавлений можливості здійснення та захисту своїх особистих та майнових прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно свідоцтва про народження серії VІI-НО № 298794, виданого 05.05.1987р. відділом ЗАГС Орджонікідзевського райвиконкому м. Маріуполя, [PERSON] народився 15.04.1987 року, матірю якого записана [PERSON]. Як вбачається з подання Лівобережної районної адміністрації № 01 - 11 1007 від 9 грудня 2016 року щодо призначення опікуна над [PERSON], Лівобережна районна адміністрація, яка забезпечує виконання функцій органу опіки та піклування, з метою захисту майнових прав та інтересів недієздатного вважає за можливе вирішення у судовому порядку питання щодо призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] Сукупність зібраних доказів дає підстави суду зробити висновок про можливість призначення [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO], внаслідок чого задовольняє її заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що дитина проживає з нею і знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча має таку можливість. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність. Зменшила позовні вимоги: просила стягнути з відповідача на утримання дитини 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду телефонограму, в якій зменшені позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу в його відсутність. Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено,\~ що відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ФП № 125643, виданого 14 березня 2002 року Міським відділом РАГС Миколаївського обласного управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO], є сторони. Дитина постійно проживає з матірю позивачкою по справі, що підтверджується довідкою №1322 від 21.11.2016 року, виданою Мигіївською сільською радою. \~ \~ \~ \~ Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, однак сторони не можуть дійти згоди щодо порядку та розміру сплати аліментів. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і підлягаючими повному задоволенню в силу ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України. Врахувавши стан здоровя та матеріальне становище дитини, відповідача, з нього на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~ На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню. \~ \~ \~ \~ Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

22 листопада 2016 року до Словянського міськрайонного суду позивач звернулася з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1991 року, що був зареєстрований Черкаською селищною радою Словянського району Донецької області, про що зроблено актовий запис № 11. Вказала, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, та на його утримання з відповідача за рішенням суду були стягнуті аліменти. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2003 року, внаслідок того, що відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняв сварки, кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомленим належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 27 квітня 1991 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Черкаською селищною радою Словянського району Донецької області, про що зроблено актовий запис № 11. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2003 року, внаслідок того, що відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняв сварки, кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Від наведеного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, та на його утримання з відповідача за рішенням суду були стягнуті аліменти. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між ними немає. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

22 листопада 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 24 квітня 2010 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 107. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2016 року у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням сварок, зловживанням відповідачем спиртними напоями. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не повідомив про причини неявки, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 107. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2016 року у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням сварок, зловживанням відповідачем спиртними напоями. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

22 листопада 2016 року заявник [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення . Посилалась на те, що її рідна сестра [PERSON], [INFO], померла [INFO] в м. Москва Російська Федерація. За життя [PERSON] була громадянкою Російської Федерації, зареєстрована та проживала по [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, яке знаходиться в м. Москва. Відповідно до ч.1 ст. 1143 ЦК Російської Федерації, якщо немає спадкоємців першої черги, спадкоємцями другої черги за законом є повно рідні та неповно рідні брати і сестри спадкодавця, його дідусь і бабуся як з боку батька, так і з боку матері. Вона є рідною (повно рідною) сестрою спадкодавця, а після її смерті відсутні спадкоємці як першої так і другої черг, окрім неї, вона має намір подати заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після [PERSON] Необхідно зібрати відповідний пакет документів, які підтверджують родинні відносини, зокрема свідоцтво про народження [PERSON], але вказаний документ втрачений. В архіві органу РАЦС відсутні відомості щодо актового запису про народження [PERSON] Просила, встановити факт родинних відносин, а саме що вона [PERSON], [INFO] є рідною сестрою [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Територіальної громади в особі Полтавської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду заяви у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши заявника, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт, який просить встановити заявник, необхідний їй для прийняття спадщини, а тому встановлення факту родинних стосунків між нею та [PERSON] має для заявника юридичні наслідки та може бути встановлений судом. Установлено, що [INFO] померла [PERSON] в м. Москва Російська Федерація. За життя [PERSON] була громадянкою Російської Федерації, зареєстрована та проживала по [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, яке знаходиться в м. Москва Російської Федерації. Отримати спадщину заявник не має можливості, оскільки необхідно зібрати відповідний пакет документів, які підтверджують родинні відносини, зокрема свідоцтво про народження [PERSON], але вказаний документ втрачений, що підтверджується листом з Відділу реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного ТУЮ № 755/02.2-01-34 від 17.11.2016 року. Із показань свідків [PERSON], [PERSON] убачається, що вони з дитинстава проживали на одній вулиці з заявницею та її сестрою, [PERSON], товарищували, знають, що вони рідні сестри, що [PERSON] у 1962 році вийшла заміз та переїхала проживати до м. Москва. Оскільки в іншому порядку заявник не може встановити вказаний факт, він підлягає встановленню у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

22 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м.\~Першотравенськ, вул. Театральна, 8/28. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.11.2016р. о 10 год. 25 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву не підтримала. Заінтересована особа пояснила, що вона пенсіонерка, проживає з донькою та онуком. З дому не виходить. Хворою себе не вважає. Захисник [PERSON] та прокурор Лихолат Б.Д. заперечували проти задоволення заяви, оскільки її не підтримує лікарня. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, захисника, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що 21.11.2016р. о 10 год. 25 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної [PERSON] за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Першотравенської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора висловлює скарги на головні болі, запаморочення, слабкість у лівій нозі. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади особистості та поведінки внаслідок органічного порушення головного мозку, важкого ґенезу, психоорганічний синдром. Разом з тим, в судовому засіданні представник заявника заяву не підтримала. Заінтересована особа [PERSON] в момент надання пояснень не виявляла явної неадекватності, поводила себе спокійно, чітко висловлювала свою думку. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

22 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комунара, 3-А/2. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.11.2016р. о 14 год. 54 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.11.2016р. о 14 год. 54 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДМЛ № 1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора когнитивно знижена. Страждає на епілепсію з судомними нападами. Неточно орієнтована в часі. Знижена память, увага. Мислення вязке. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічне враження головного мозку внаслідок епілепсії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

22 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Синельниківський р-н, пгт. Ілларіоново, вул. Горького, 52. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.11.2016р. о 12 год. 50 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.11.2016р. о 12 год. 50 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Синельниківська УПМСП» СРС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого мовний контакт відсутній. Видає окремі звуки. Ситуацію не оцінює. Назватися не може. Не в стані себе обслуговувати. Прості інструкції виконує повільно, сугубо конкретно. [PERSON] було поставлено попередній діагноз важка розумова відсталість з порушенням поведінки Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved