overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 20 листопада 2012 року у Виконавчому комітеті Жовтневої селищної ради міста Нововолинська Волинської області, актовий запис №16. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 листопада 2012 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося через розходження в поглядах на сімейне життя, цінності та ведення спільного господарства. Чоловік, будучи неготовим до шлюбу, не приділяв часу власним дітям, не забезпечував сімю та зароблені кошти витрачав на власні потреби. Після народження першої дитини вони віддалилися один від одного, а після народження вже другої дитини стосунки між ними стали нестерпними. Втомлена безвідповідальністю відповідача, в січні 2015 року вона переїхала проживати до своїх батьків. Відповідач не виявив бажання примиритися і оскільки почуття любові, поваги і розуміння між ними втрачені, тому вважає, що збереження сімї неможливе і суперечить її інтересам. З цих підстав просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку, залишити їй прізвище набуте у шлюбі і стягнути з відповідача у її користь судові витрати у розмірі 921,21 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.26). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено документально (а.с.24-25). Суд, у відповідності до ст.224, ст.225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів, а саме: копії свідоцтва про шлюб (а.с.4), копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5), копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6), копії рішення Нововолинського міського суду від 26 серпня 2015 року (а.с.7), копії паспорта [PERSON] (а.с.8), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, сторони не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. та 400 грн. витрат на правову допомогу, а всього 954,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1, 9-10). Після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] розірвали шлюб 16 січня 2015 року Від шлюбу мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який є студентом першого курсу товарознавчо-комерційного факультету Львівської комерційної академії платної форми навчання. Син ніде не працює, перебуває на утриманні матері, яка не в змозі оплачувати витрати на навчання, які є дуже значними, перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач є працездатним, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Вважає, що відповідач також повинен приймати участь в утриманні їх повнолітнього сина, який продовжує навчання. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання сина в розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 31 липня 2015 року і до досягнення сином 23 річного віку. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги змінили в частині дати присудження до стягнення аліментів, просили присудити до стягнення аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання починаючи з 22 лютого 2016 року. Решту заявлених позовних вимог підтримали з підстав, викладених у позові, просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо їх задоволення. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задоволює і присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти щомісячно по 1000 грн. на час навчання починаючи з дня звернення до суду - 22 лютого 2016 року і до досягнення сином 23 річного віку, за виключенням часу канікул. Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1102,40 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 9-11) та в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2014 року Чорноморською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння, втрату поваги та любові одне до одного сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2014 року Чорноморською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 2. Зазначений факт підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Причинами розпаду сім'ї стали відсутність взаєморозуміння, втрата поваги та любові одне до одного. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з позову вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, і до досягнення нею повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в зв'язку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обов'язки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання фактичних шлюбних стосунків з [PERSON], який помер [INFO] року, як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 1997 року по день смерті [PERSON], вказуючи, що встановлення цього юридично факту необхідно для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Заявниця та її представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Зацікавлена особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, просила розглянути дану справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] у 1994 році познайомилась з [PERSON], морським офіцером. У 1997 році [PERSON] запропонував заявниці жити в його помешканні за адресою: [ADDRESS], де вона проживала з ним до дня його смерті, тобто до [INFO] року, вели сумісне господарство, загальний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, разом робили ремонт у помешканні, після смерті здійснила поховання. За письмовою згодою [PERSON] заявниця приватизувала приміщення [ADDRESS], про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 24.12.2007 року (а.с.10-12). Фактичні стосунки подружжя не встигли офіційно зареєструвати, постійно відкладали, хоча дуже бажали. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2439 (а.с.26, 27) та його поховання було здійснено заявницею [PERSON], що підтверджується поясненнями самої заявниці, свідків [PERSON] та [PERSON] та письмових пояснень сестри [PERSON] - [PERSON] Вказані обставини дозволяють суду зробити висновок, що [PERSON], який помер [INFO] року, і заявниця [PERSON] проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу в період з 1997 року по день його смерті. За ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо Законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, посилаючись на вищевикладене суд вважає можливим заяву [PERSON], зацікавлена особа: [PERSON], про визнання фактичних шлюбних стосунків - задовольнити, встановити факт шлюбних стосунків як жінки та чоловіка без офіційної реєстрації між [PERSON] та [PERSON] з 1997 року по день його смерті, тобто по [INFO] року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

22 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], яким просить розірвати шлюб, укладений між ними 08.09.2006 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 686. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя з відповідачем у них не склалося, вони виявилися людьми із різними поглядами на життя, у звязку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки, що негативно вплинуло на їх стосунки. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.09.2006 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 686 (а.с.7). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

22 лютого 2016 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області винесено рішення у справі № 383/49/16-ц за позовом Органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області до [PERSON], третя особа на стороні позивача - Комунальний заклад «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, яким позовні вимоги задоволено повністю, а саме [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] та передано дитину під опікування Комунальному закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» крім того стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання на особовий рахунок дитини відкритий в Ощадному банку щомісячно в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до виповнення повноліття дитини, тобто до 07 червня 2031 року. При ухваленні судового рішення не вирішено деяких питань у тому числі і щодо судового збору. Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу. Згідно до п. 4) ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пункт 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України, вказує, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вивчивши матеріали справи та враховуючи встановлені обставини у справі, суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення яким вирішити питання щодо судових витрат, які відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача, крім того зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів в розмірі платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, як передбачено п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України, а також вказати, що стягнення аліментів розпочати з 27.01.2016 року, тобто з моменту звернення позивача до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

22 лютого 2016 року було ухвалено рішення по суті заявлених ПАТ «УкрСиббанк» позовних вимог: стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11367999000 від 07.07.2008 р. станом на 24.06.2015 р. в розмірі 21571 (двадцять одна тисяча пятсот сімдесят один) долар 62 центи США, що дорівнює 582746 (пятсот вісімдесят дві тисячі сімсот сорок шість) грн. 68 коп., та пеню в розмірі 121365 (сто двадцять одна тисяча триста шістдесят пять) грн. 90 коп., а також з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - судовий збір у розмірі 1094,85 грн., з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - судовий збір у розмірі 1094,85 грн. При цьому судом не було вирішено питання про всі судові витрати, понесені позивачем. За ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.4 ч.1). У судове засідання по розгляду питання з ухвалення додаткового рішення сторони, повідомлені про час і місце засідання, не зявилися, що за ч.3 ст.220 ЦПК України не є обовязковим. Дослідивши матеріали справи, суд дістає такого висновку: Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено у повному обсязі. У мотивувальній частині судового рішення від 22.02.2016 р. зазначено на необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача сплаченого ним за платіжним дорученням № [NUMBER] від 09.07.2014 р. судового збору в сумі 2189,70 грн. (а.с.1 т.1). Проте відповідності до платіжного доручення №0011123189 від 24.06.2015 р. (а.с.4 т.2) позивачем у звязку з поданням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.5 т.2) додатково сплачено 1464,30 грн. Суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений ним за платіжним дорученням №0011123189 від 24.06.2015 р. судовий збір в сумі 1464,30 грн. (а.с.1 т.1). При цьому, зважаючи що чинним законодавством не передбачений солідарний порядок сплати судового збору, на що звертає увагу Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (постанова №10 від 17.10.2014 р.), вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках по 732,15 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

22 лютого 2016 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з дня подання позовної заяви. Відповідач, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ураховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути щомісяця з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved