Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що її батьки [PERSON] та [PERSON] за час проживання у шлюбі побудували житловий будинок та надвірні споруди по вул. Коніщука, 19, в с. Брониця Камінь-Каширського району. Після смерті 16 вересня 1990 року батька, мати, шляхом спільного проживання із останнім на час його смерті, прийняла спадщину та стала власницею вказаного житлового будинку. Після смерті 20 листопада 2015 року матері відкрилась спадщина на належне їй вищевказане спадкове майно. Своїм заповітом [PERSON] спадкоємцем вказаного нерухомого майна призначила її. Спадкоємці першої черги за законом, крім неї, є її брати та сестра відповідачі по справі, з яких лише брат [PERSON] претендує на спадщину. Маючи намір прийняти спадщину звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності на вищезгадане спадкове нерухоме майно. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити та пояснила, що вона доглядала матір, яка була хвора і мати на будинок залишила заповіт. Вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори про оформлення спадщини на будинок, однак у звязку з відсутністю відповідних документів не може цього зробити. Сестра [PERSON] та брат [PERSON] і ще одна сестра Надія, яка проживає в Словаччині, відмовились від спадщини. [PERSON] та [PERSON] не зверталися із заявами про прийняття спадщини, оскільки знали, що є заповіт. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, отримавши копії позовної заяви із додатками, на судове засідання не зявилися, причин неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали суду заяви про визнання позову та розгляду справи у їх відсутності. У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, стверджено свідоцтвами про народження позивача (а.с. 6), про укладення шлюбу (а.с. 5 зворот), що її матері [PERSON] належав житловий будинок та надвірні будівлі по вул. Коніщука, 19, в с. Брониця Камінь-Каширського району. Належність вказаного нерухомого майна [PERSON] стверджується довідками Броницької сільської ради Камінь-Каширського району від 25 лютого 2016 року №624, від 01 липня 2016 року № 2376 (а.с. 16) та витягом з погосподарської книги №5 за 2016 рік цієї сільської ради (а.с. 17). Як убачається із звіту про оцінку вищевказаного нерухомого майна (а.с. а.с. 18-30) останнє складається із житлового будинку А-1, прибудови а, хліва Б-1, погріба В-1, вбиральні Г, колодязя Д. [PERSON], яка померла 20 листопада 2015 року (а.с. 8), своїм заповітом (а.с. 12) належне їй вищевказане будинковолодіння заповіла позивачу. Згідно ст. 1223 ч. ч. 1, 3 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; право спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ч. ч. 1, 5 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яка, у відповідності до ст. 1220 цього Кодексу, відкрилась після смерті [PERSON] Позивач, у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, як спадкоємець за заповітом, що також вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 11). Спадкоємці першої черги за законом сестра та брати позивача, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 13, 14, 15) та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 44), наміру приймати спадщину не мають, оскільки позов визнали, а [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Згідно п. 1.2 глави 2 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до п. 4.18 глави 10 Розділу 2 цього Порядку відсутність правовстановлюючих документів на спадкові будівлі позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] за життя такого свідоцтва не мала, що стверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 29.08.2016 року (а.с. 36), тому позивач оформити право власності на спадкове майно у нотаріуса не має можливості, що вбачається із листа Камінь-Каширської державної нотаріальної контори від 30 червня 2016 року № 411/02-14 (а.с. 9). Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно ст. 1216 ЦК являє собою перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на встановлені судом обставини, позивача слід визнати власником спадкового нерухомого майна. З відповідачів суд судових витрат не стягує, оскільки позивач таких вимог не заявляла.

Outcome: approved