Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

23 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги наступним. У позовній заяві зазначено, що 09 листопада 2002 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №654. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що подальше збереження шлюбних відносин з відповідачем є недоцільним. Шлюбні відносини та сімейне життя фактично припинено. Причиною припинення шлюбних відносин стала взаємна втрата почуттів любові та поваги одне до одного, різних поглядів на життя, примирення між ними не можливе. Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дітей сторони на сьогоднішній час не мають. Враховуючи викладене, позивач просить розірвати шлюб, залишивши їй прізвище « [PERSON] ». Позивач належним чином повідомлена про день, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, але в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. У зв`язку з чим, зі згоди позивача, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 листопада 2002 року сторони по справі зареєстрували шлюб, у відділі реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №654, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 21.04.2003 та серії [NUMBER] від 26.03.2008 відповідно. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні. Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)». Суд вважає, оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спорів з приводу розподілу спільного майна та місця проживання дітей подружжя не має, позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, оскільки позивач не заявляє вимог про стягнення судового збору з відповідача, про що зазначає у позові, суд вважає за необхідне судові витрати по справі залишити за позивачем. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved