Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

22.02.2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], які померли, відповідно, [INFO] року та [INFO] року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ковалюх В.М. в підготовче судове засідання не з»явилися, але у своїй заяві просили розглядати справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з»явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. У визначений судом строк відзиву не подали. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні батьками позивача згідно свідоцтва про його народження, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 7), його батько [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 10). Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить домоволодіння за [ADDRESS]. Зі змісту довідки за № 338, виданої 07.08.2018 року Пісківською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області вбачається, що господарство, розташоване в [ADDRESS] належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якого рахувались: голова двору [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO]. В даному будинку також проживали син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], яка прибула в дане господарство 15.02.1995 року та онук [PERSON], [INFO]. Згідно погосподарської книги № 2 особового рахунку № 110 за 1996-2000 роки 12.07.1996 року з даного господарства вибули: син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO] та онук [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Технічний паспорт на об»єкт нерухомого майна підтверджує, що будинок з надвірними будівлями споруджувався в колгоспному дворі в період з 1965 по 1970 роки (а.с.19). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Позивач, згідно ст. 529 ЦК УРСР, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР, прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки звернувся до нотаріуса з відповідною заявою (а.с.35). Інші спадкоємці першої черги: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини, яка залишилися після смерті [PERSON] (а.с. 37-37). 30.01.2008 року [PERSON] склав заповіт на все своє майно на користь [PERSON] (а.с.9). Позивач, як спадкоємець заповітом відповідно до положень ст. 1233 ЦК України, своєчасно прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки проживав зі спадкодвцеми на час відкриття спадщини та у передбачений законодавством шестимісянчий термін звернувся до нотаріуса з відповідною заявою (а.с. 11, 42). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачеві у реалізації спадкових прав в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення права власності на спадкове домоволодіння за час життя спадкодавцями, внаслідок чого нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] (а.с. 23). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Зі змісту довідки, виданої 10.03.2018 року КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на об»єкт нерухомості - житловий будинок за [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.15). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с.28). Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач являється спадкоємцем за законом та заповітом після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], прийняття ним спадщини у передбачений законодавством шестимісячний термін, відмову інших спадкоємців за законом від спадщини після померлої [PERSON], визнання позову відповідачем, неналежне оформлення за час життя права власності на спадкове майно спадкодавцями, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на домоволодіння за [ADDRESS] після померлих [PERSON] та [PERSON], по 1/2 його частині після кожного.

Outcome: approved