overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

23.10.2015року [PERSON] звернулася до суду з заявою про забезпечення позову. В обґрунтування своєї заяви вказувала, що має намір звернутися до суду з позовом про розподіл подружнього майна, а саме: - квартири [ADDRESS], - легковий автомобіль сірого кольору марки « MITSUBISHI OUTLANDER»,2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. При цьому зазначала, що все перелічене майно зареєстровано за відповідачем [PERSON], також у нього знаходяться всі правовстановлюючі документи, що дає йому змогу без її відома вилучити все майно із спільної сумісної власності, переоформивши його на третіх осіб. З огляду на викладене заявниця просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту до подання позовної заяви вказуючи, що буде звертатися до суду згодом. Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову слід відмовити з огляду на наступне. Згідно ч. 3 ст. 151 Цивільного-процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч. 4 ст. 151 Цивільного-процесуального кодексу України за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову. З наведених законодавчих положень вбачається, що забезпечити позов до подання позовної заяви можливо лише в одному випадку - з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. В даному випадку відсутнє будь-яке порушення права інтелектуальної власності та необхідність запобігти такому порушенню, тому у суду немає підстав для вжиття заходів забезпечення позову. За таких обставин, зважаючи на вищевикладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

23.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 04.10.2002 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Близько року не проживають однією сім`єю і не підтримують подружні стосунки, тому що сім`я розпалась. Спору про майно, житло не мають. Просить суд розірвати шлюб, залишити прізвище «Астахова». Витрати, пов`язані з розглядом справи, бере на себе. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, показав, що наполягає на розірванні шлюбу, тому що тривалий час не підтримує з позивачкою подружні відносини. Добровільно надає допомогу на утримання неповнолітнього сина, який живе з матір`ю, проти чого не заперечує він. Спору про майно, житло між ними немає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 04.10.2002 року. Шлюб у них перший. Зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 622. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з матір`ю, позивачкою по справі. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини і не заперечує проти того, щоб дитина після розірвання шлюбу залишалася з матір`ю. Спору про майно, житло між подружжям немає. Суд надавав їм строк для примирення, але вони не помирились, наполягають на розірванні шлюбу. Позивачка просить не змінювати їй прізвище після розірвання шлюбу, витрати, пов`язані з розглядом справи, просить покласти на неї. Підтвердила, що не буде заперечувати відповідачу приймати участь у вихованні неповнолітнього сина. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

23.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.10.2015 року і до його повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх повністю задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться зареєстрованому шлюбі з 16.12.2011 року. Від шлюбу у них народилася дитина, син [PERSON], [INFO]. У теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

23.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Позивачка зазначила, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 21.04.2007 року. 27.09.2007 року у них з відповідачем народився син [PERSON], який на теперішній час проживає разом з нею. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, останні місяці припинив надавати кошти на утримання дитини. На підставі цього вона просить стягнути з відповідача, аліменти на утримання їхньої дитини [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. До судового засідання позивачка не зявилась, до позовної заяви надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, та не заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 800 грн., оскільки він і раніше надавав грошову допомогу. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши надані докази, вважає. що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ Сторони проживали однією сімєю з 2007 по 2015 роки. Від шлюбу 27 вересня 2007 року народився син [PERSON] (а.с.7). На теперішній час сторони разом не проживають. Син мешкає та знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 91 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені ст.. 182 СК України та вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON], у розмірі 800 гривень, починаючи з 30 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за місяць. На підставі ст.. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. Беручи до уваги вищевикладене, на підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

23.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги уточнила, а саме просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини в сумі 800 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в сумі 800 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Миколаївським відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ було зроблено запис за №1812. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в актовому записі про народження вказаний відповідач (свідоцтво про народження серії І-ФП №060683 від 27.06.2007 р.). Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вихованням не займається, чим порушує право на забезпечення дитини гідними умовами життя та всебічного розвитку. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. ст. 180-184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан та вважає за можливе стягнути аліменти у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно, починаючи з 23.10.2015 року і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

23.10.2015 року\~ [PERSON] Миколавїна звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.02.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївсьокї області було зареєстровано їх шлюб, актовий запис № 45.\~Від шлюбу сторони мають дитину: доньку Марію, [INFO].\~Шлюбні стосунки з відповідачем були припинені з серпня 2015 року, в звязку несумісністю характерів та відсутністю взаємопорозуміння.Посилаючись на викладені обставини, просила задовольнити позов. \~\~\~В судовому засіданні позивачка позов підтримала. \~\~ Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. \~\~\~Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. \~\~\~Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.02.2013 року, актовий запис № 45, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФП № 092453 від\~ 16.02.2013, виданого відділом державнроїреєстрації атків цивільного стану по м.Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають доньку Марію, [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-ФП № 208371 від 06.06.2014 року виданого відділом державної реєстрації атів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайооного управління юстиції у Миколавїській обалсті, актовий запис № 471. Сторони шлюбних стосунків не підтримують з серпня 2015 року, вважають, що їх сімя розпалася остаточно, а шлюб носить формальний характер. На примирення не згодні. Суд вважає, що визнання позову \~відповідачем не протирічить закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, може бути прийнято судом. За таких обставин суд дійшов висновку, що зберегти сімю неможливо, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. \~Після розірвання шлюбу, прізвище позивачці\~ залишити - [PERSON]. \~Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої \~сторони \~понесені \~нею і документально підтверджені судові витрати. \~Якщо \~\~ позов \~\~задоволено \~\~частково, \~\~судові \~\~витрати присуджуються \~\~позивачеві пропорційно \~до \~ розміру \~задоволених позовних вимог, \~а відповідачеві - \~пропорційно \~до \~тієї \~частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

23.10.2015 року відкрито провадження у справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2008 року з відповідачем не мають спільного бюджету, стосунків не підтримують, фінансову допомогу відповідач надає за власним бажанням. Діти проживають разом з нею і її дохід не дозволяє самостійно забезпечити їх життєві потреби. Відповідач працює, має постійний заробіток. Тому порушує питання про стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову відповідачем, за наявності до того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони являються батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Факт проживання дітей з позивачкою не оспорюється сторонами. Сторони не дійшли домовленості щодо участі відповідача в утриманні дітей, в звязку з чим вимоги позивачки про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач являється працездатною особою, має постійне місце роботи, інших утриманців не має, відповідач заявлені вимоги щодо розміру аліментів визнав, тому дійшов висновку про визначення аліментів, що підлягають стягненню у заявленому розмірі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

23.10.2015 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] Заява мотивована тим, що остання 22.10.2015 року поступила в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря-психіатра Мукачівської ПНД [PERSON], у звязку з тим, що в неї наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює небезпеку для неї та оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, тому необхідне рішення суду про її госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що за направленням лікаря-психіатра Мукачівської ПНД [PERSON], громадянка [PERSON] була доставлена до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Остання страждає на шизофренію параноїдної форми загострення, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. ЇЇ згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлена в судове засідання [PERSON] пояснила, що психічним розладом не хворіє та непотрібно її госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважає за доцільним задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих і згідно висновку комісії лікарів психіатрів страждає на шизофренію параноїдної форми загострення, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодилася на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

23.10.2015 року до суду звернулась позивачка [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 18.05.2013р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції в місті Донецьку, актовий запис № 147. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З липня 2014 року вони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, оскільки в них відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів, вони мешкають окремо, подальші сімейні відносини суперечать її інтересам. Вона вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просила розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON], оскільки вона його не змінювала при укладанні шлюбу. Позивачка [PERSON] до судового засідання на зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. (а.с.3). Відповідач [PERSON] до в судового засідання не зявився, належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій визнав позовні вимоги позивачки, не заперечував проти їх задоволення.(а.с.10) Суд постановлює заочне рішення, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 18.05.2013р.. Шлюб зареєстрований в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції в місті Донецьку, актовий запис № 147.(а.с.4). Судом встановлено, що неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає, з липня 2014 року припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, оскільки в них відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів, сторони мешкають окремо, примирення неможливо, шлюб суперечить інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що цей шлюб суперечить інтересам позивачки, а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON], шлюб між нею та [PERSON] слід розірвати, прізвище позивачці після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

23.10.2015 року до суду з позовом звернулася [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 28.03.1986 року вони із відповідачем [PERSON] уклали шлюб, їхній шлюб зареєстровано відділом ЗАГС Севастопільського міського виконавчого комітету, про що видано свідоцтво про шлюб Серія ІІ-АП № 343253. Від цього шлюбу у них неповнолітніх дітей не має. Подружні стосунки між ними склались, вони мають різні погляди на сімейне життя, в сімї не було злагоди, взаєморозуміння. З січня 2009 року вони із відповідачем проживають нарізно, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони помиритись не бажають, сімя фактично розпалась і подальше її збереження неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

23.10.2015 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: втратили почуття любові, поваги і взаєморозуміння, мають різні характери, погляди на життя, сімейні відносини і ведення спільного господарства; шлюб носить формальний характер, проживають окремо, фактичні сімейні відносини припинені остаточно близько місяця тому, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved