Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

23 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона є пенсіонеркою та інвалідом 3 групи, основним її доходом є страхові виплати від нещасного випадку на виробництві та пенсія по інвалідності, але вказаних коштів не вистачає на медичне забезпечення для купівлі ліків, а також для сплати комунальних послуг. Відповідач [PERSON] є її сином, який отримує стабільних дохід, але з грудня 2016 року матеріальної допомоги не надає. В судове засідання позивачка не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ВЛ №494167 (а.с. 7). [PERSON] є пенсіонеркою та інвалідом 3 групи (посвідчення серії А3 №237118) отримує пенсію по інвалідності та страхові виплати від нещасного випадку на виробництві. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання непрацездатної матері не надає. \~Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. \~\~\~\~ Слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено частиною 1 статті 204 Сімейного кодексу України. \~\~\~\~ Відповідно до статті 201 Сімейного кодексу України, обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. \~\~\~\~ Таким чином, моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. \~\~\~\~ Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. \~\~\~\~ Непрацездатними визнаються особи, що досягли пенсійного віку та інваліди I, II та III груп. \~\~\~\~ Згідно статті 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. \~\~\~\~ При цьому судом враховуються всі інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. \~\~\~\~ Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначення розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. \~\~\~\~ Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов'язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей. Суд, враховує обставини справи, що позивачка є інвалідом IIІ групи, тобто в правовому розумінні непрацездатною, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452,00 грн. (а.с.12 - копія довідки), страхові виплати в розмірі 1898,54 грн. (а.с. 13 копія довідки), тому приходить до висновку, що остання потребує утримання від свого сина [PERSON] \~\~\~\~ З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки від його доходу, на утримання матері підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved