Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

23.12.2016 року до суду звернулася [PERSON], в інтересах якої за довіреністю виступає [PERSON], заінтересована особа: Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначила, що 16.06.2016 року в Калінінському районі [ADDRESS] померла її мати [PERSON], [INFO], у віці 73 років, причиною смерті якої встановлено: атеросклеротична хвороба серця 2 б ступеню, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 60, виданим 17.06.2016 року міською психоневрологічною лікарнею м. Донецька. Як вказала далі заявник, померла [PERSON], є її матірю, що підтверджується: свідоцтвом про народження серії І-НО № 386562 від 19 жовтня 1971 року, Витягом про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Заявник в заяві вказала, що в отриманні свідоцтва про смерть у Гуляйпільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану їй відмовлено, з посиланням на те, що пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024, прохає суд встановити факт смерті її матері, [PERSON], [INFO], яка померла 16.06.2016 року у Калінінському районі м. Донецьк. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій заяву підтримала, прохала її задовольнити з підстав, що у ній викладені, та розглянути справу без її участі. В судове засідання представник заявника [PERSON] не зявилася надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій заяву [PERSON] підтримала, прохала її задовольнити з підстав, що у ній викладені, та розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Гуляйпільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надали через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечують. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Заявник, [PERSON], [INFO], уродженка м. Донецьк, паспорт громадянина України серії ВВ № 593419, виданий 17.09.1998 року Пролетарським РВ ДМУ УМВУ України в Донецькій області, зареєстрована за адресою: [INFO], звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON]. [PERSON] свідоцтва про народження заявника серії І-НО № 386562, виданого Київським районним бюро ЗАГС м. Донецька від 19.10.1971 року, її батьками є: батьком [PERSON], матірю [PERSON]. Померла [PERSON] є матірю заявника. [PERSON] про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] заявник змінила своє дівоче прізвище на «Горлова». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 30.08.2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Пролетарського району управління юстиції м. Донецьк. серії 1-НО № 323451, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після його розірвання прізвище заявника залишилось як «Горлова». 16.06.2016 року у Ленінському районі м. Донецьк померла мати заявника [PERSON], причина смерті: атеросклеротична хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність 2 б ступеню, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 60, виданим міською психоневрологічною лікарнею м. Донецька від 17.06.2016 року. Свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР № 032715 від 17.06.2016 року, видане Калінінським відділом записів актів цивільного стану м. Донецьк державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, за фактом її смерті, актовий запис № 611, є невстановленого державного зразка. Відповідно до довідки № [NUMBER] від 15.04.2015 року управління соціального захисту населення Гуляйпільської РДА видане [PERSON], вона була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа і тимчасово зареєстрована за адресою: [INFO]. [PERSON] відмови у проведенні державної реєстрації смерті, представнику заявника [PERSON] Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 20.12.2016 року за № 1398-1718-06-160, заявнику відмовлено у державній реєстрації смерті гр. [PERSON], оскільки нею для підтвердження факту смерті предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024. Відповідно до [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45973573 від 30.11.2016 року нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори була зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] за заявою заявника. Суд, задовольняючи заяву, виходить з такого. [PERSON] зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до абзац 2 ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що до суду звернулася заявник, яка позбавлена можливості в установленому законом порядку вирішити питання щодо прийняття спадщини після смерті її матері, з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а саме м. Донецьк, яке відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, так як їй відмовлено у державній реєстрації смерті з підстави невідповідності лікарського свідоцтва про смерть формі, встановленої законом. Суд вважає, що факт того, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Бологоє, Калінінської області РФ, громадянка України, померла 16.06.2016 року, причина смерті: атеросклеротична хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність 2 б ступеню, знайшов своє підтвердження в наданих суду доказах, зокрема і побічно лікарським свідоцтвом про смерть № 60 від 17.06.2016 року, виданим міською психоневрологічною лікарнею м. Донецька від 17.06.2016 року та копією свідоцтва про смерть серії ДНР № 032715 від 17.06.2016 року, виданим Калінінським відділом записів актів цивільного стану м. Донецьк державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, за фактом її смерті, актовий запис № 611. Відповідно до ст.14 глави 4 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А тому суд при оцінці доказів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так суд при розгляді даної справи враховує висновки Європейського суду з прав людини, які зроблені у справах проти Туреччини, зокрема у справі Loizidou v Turkey, а також у справі Cyprus v Turkey, а також проти Молдови та Росії, зокрема у справі Mozer v Republic of Moldova and Russia, Haseu and Others v Moldova and Russia, де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у наданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи намібійський виняток у справі Кіпр проти Туреччини Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади, протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це б становило позбавлення їх наймінімальнішіх прав, що їм належить. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та немайнових особистих прав заявника суд виходить з дотримання вимог ст.213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів в сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті є об'єктивні перешкоди. [PERSON] зі ст.14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. Враховуючи вищенаведене, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що є підстави для встановлення факту, який має юридичне значення щодо якого заявник звернулася з відповідною заявою. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами.

Outcome: approved