Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

23 жовтня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до відповідачів [PERSON], Великоберезнянської сільської ради (далі [PERSON]), відділу Держгеокадастру в Полонському районі (далі Держгеокадастр) з позовом, в якому вказує, що вона на підставі рішення [PERSON] від 24 січня 2001 року має на праві власності земельну ділянку в с. Адамів, що підтверджує державний акт, виданий 28 травня 2001 року. Земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і позивачка використовує її за призначенням, сплачує податок. Але в 2014 році позивачка дізналася, що на її земельну ділянку існує свідоцтво про право власності [PERSON], якій земельна ділянка була надана у власність в 2013 році. Вважає, що відповідачі порушили її право власності на земельну ділянку, тому просить визнати недійсними та скасувати свідоцтво права приватної власності [PERSON] та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки [PERSON] Позивачка в судовому засіданні доводи позову підтверджує, позовні вимоги підтримує повністю, судові витрати просить стягнути із [PERSON] та Держгеокадастру, оскільки з їх вини земельну ділянку було передано [PERSON] Відповідачка [PERSON] в суд не прибула, по час та місце розгляду справи повідомлена 03 грудня 2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням. [PERSON] [PERSON] позов визнає і пояснила, що [PERSON] було виділено в натурі земельну ділянку та видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку, а виділення цієї ж земельної ділянки [PERSON] сталося з вини [PERSON] та Держкомзему, правонаступником якого є Держгеокадастр, які відомості про право власності [PERSON] не надали організації, яка здійснювала розпаювання земельних паїв. [PERSON] Держгеокадастру [PERSON] в суді показала, що організація, яка здійснювала розпаювання земельних паїв, не отримала дані про право власності [PERSON] на земельну ділянку.. Вважає, що видання свідоцтва на земельну ділянку [PERSON] було здійснено помилково. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] має право власності на земельну ділянку на території Великоберезнянської сільської ради Полонського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з 2001 року. Право власності [PERSON] підтверджено державним актом, виданим 28 травня 2001 року на підставі рішення [PERSON] №4 від 24 січня 2001 року. На цю саму земельну ділянку 10 квітня 2013 року видано свідоцтво про право власності [PERSON] і присвоєно кадастровий номер. Організацію, що здійснювала розпаювання земельних паїв, [PERSON] та Держгеокадастр про право власності [PERSON] на земельну ділянку не повідомили. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін, та письмових доказів рішенням [PERSON] про виділення земельної ділянки [PERSON], державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON], квитанціями про сплату [PERSON] земельного податку, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, проектом землеустрою та кадастровим планом земельної ділянки. Достовірність досліджених в суді доказів сторони не спростовують. Відповідно до п. «Г» ч.1 ст.81, ч.2 ст. 90 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Стаття 140 ЗК України визначає підстави припинення права власності на земельну ділянку. Такої підстави, як передача земельної ділянки від одного власника іншій особі у власність без згоди власника, вказана стаття не передбачає. Відповідно до п. «Г» ч.3 ст.152, ч.1 ст.153, ч.1 ст.155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що [PERSON] отримала право власності на земельну ділянку в 2001 році на підставі рішення [PERSON]. Вказане рішення ради я чинним, не скасоване, ніким не оспорюється. Після отримання [PERSON] права власності, на її земельну ділянку право власності в 2013 році отримала [PERSON] Видання свідоцтва про право власності на земельну ділянку [PERSON] на земельну ділянку, що належала на праві власності [PERSON], порушило право власності [PERSON] на належну їй земельну ділянку, тому що вона позбавлена права власності на свою земельну ділянку у спосіб, не передбачений законом, а тому безпідставно. Тому свідоцтво на право власності [PERSON] на земельну ділянку, що є власністю [PERSON]М., необхідно визнати недійсним та скасувати це свідоцтво, а також скасувати державну реєстрацію земельної ділянки. Судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] та з Державного бюджету, тому що з вини [PERSON] та Держгеокадастру земельна ділянка [PERSON] була передана у власність [PERSON]

Outcome: approved