Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

22.08.2016 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві, третя особа Державне підприємство «Укржитлосервіс» про зняття арешту з нерухомого майна. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що 07 травня 2004 року відділом ДВС Печерського РУЮ у м. Києві в порядку примусового виконання Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2003 року № 2-4081 було винесено постанову АК № 422108 про накладення арешту на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належить боржнику [PERSON] та постанову АК № 422109 про накладення арешту на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належить боржнику [PERSON] У зв'язку з виконанням боржниками в повному обсязі зазначеного судового рішення виконавче провадження за ним було закінчено. [INFO] померла [PERSON] Являючись спадкоємцем майна бабусі [PERSON] звернувся до нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, під час оформлення спадщини останньому стало відомо, що на вищевказану квартиру накладено арешт, у зв'язку з чим змушений був звернутися до захистом своїх майнових прав та інтересів та просить суд зняти арешт з квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду направив заяву в якій зазначив, що позивачем по справі, рішення суду від 24.11.2003 року виконано у повному обсязі, у зв'язку з чим не заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить провести розгляд справи у його відсутність. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб . Судовим розглядом встановлено, що на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2003 року № 2-4081 про стягнення боргу в розмірі 7052,05 грн. за комунальні та інші послуги на користь ДП Укржитлосервіс» солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS], відділом ДВС Печерського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження(а.с. 21, 10). 07 травня 2004 року відділом ДВС Печерського РУЮ у м. Києві в порядку примусового виконання Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2003 року № 2-4081 було винесено постанову АК № 422108 про накладення арешту на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належить боржнику [PERSON] та постанову АК № 422109 про накладення арешту на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належить боржнику [PERSON].(а.с. 12) Заявою від 07.10.2016 р. ДП «Укржитлосервіс» підтвердило обставини викладені в позовній заяві, а саме в частині того, що рішення суду за яким було накладено арешт на майно позивача виконано у повному обсязі. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 13). Являючись спадкоємцем майна [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де останньому стало відомо, що на вищевказану квартиру накладено арешт. На запит позивача від 28.11.2014 відділом ДВС Печерського РУЮ у м. Києві була надана відповідь від 04.12.2014 № 17592, якою повідомлено, що виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] в провадженні відділу не перебувають, а перевірити інформацію по журналу обліку виконавчих проваджень за 2003 рік, неможливо в зв'язку із знищенням вказаного журналу за закінченням терміну зберігання відповідно до порядку роботи з документами в органах держаної виконавчої служби(а.с. 16, 17). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В.о. начальника Печерського районного відділу ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Менчинець Н.Є. відмовлено заявнику у знятті арешту, оскільки згідно порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, після чого вони включаються до акту вилучення виконавчих проваджень для знищення. Станом на день на дання відповіді виконавчі документи, де боржником є [PERSON] у відділі ДВС не перебувають. Також, листом від 03.03.2016, на запит позивача, ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві повідомило, що з вимогою щодо зняття арешту з нерухомого майна необхідно звернутися в позовному порядку до суду на підставі ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»(а.с. 18, 19). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого, він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved