Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

23.11.2016 року позивач ПАТ КБ 'ПриватБанк' звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.05.2009 року останній отримав кредит у розмірі 9300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2016 року становить 29 681 грн. 98 коп. і складається з: 8 905 грн. 33 коп. заборгованості за кредитом; 17 687 грн. 03 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 1 200 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована складова) та 1 389 грн. 62 коп. штраф (процентна складова). Оскільки [PERSON] добровільно сума заборгованості сплачена не була позивач вимушений звернутись до суду. На підставі вищевикладеного позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 29 681 грн. 98 коп., а також відшкодувати понесені судові витрати. В ході розгляду справи було встановлено, що [PERSON] помер 04.02.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.48). Ухвалою суду від 21.11.2017 року до участі в справі за даним позовом в якості відповідача було залучено правонаступника [PERSON] (а.с.106). У судове засідання представник позивача не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, прохав розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, зазначаючи, що її чоловік [PERSON], який помер 04.02.2017 року сплачував кошти за кредитом, але у звязку з виявленим онкологічним захворюванням останнім часом коштів не вистачало, сімя опинилася в скрутному матеріальному становищі в результаті чого і виникла заборгованість. У звязку з обставинами справи прохає суд зменшити нараховані позивачем проценти. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] договору б/н від 13.05.2009 року останній отримав кредит у розмірі 9300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом також встановлено, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6-13). Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором позичальник зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 31.10.2016 року виникла заборгованість в сум 29 681 грн. 98 коп., яка складається з: 8 905 грн. 33 коп. заборгованості за кредитом; 17 687 грн. 03 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 1 200 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована складова) та 1 389 грн. 62 коп. штраф (процентна складова) (а.с.5). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 04.02.2017 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.48). Спадкоємцем померлого є його дружина [PERSON], яка в установленому законом порядку прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 3,580 га., що розташована на території Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області та майновий пай члена КСП , що підтверджується копією спадкової справи (а.с.60-103). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно ч.ч.1, 4 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Згідно п.32 ППВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Враховуючи, що сума заборгованості позивачем предявлена станом на 31.10.2016 року, а боржник помер 04.02.2017 року суд погоджується з розрахунок позивача, щодо заборгованості за кредитом, відсотками за його користування та пенею. Що стосується вимог позивача про стягнення штрафу (фіксована частина та процентна складова), то суд приходить до наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у справі №6-2003цс15 від 21.10.2015року. Умовами кредитного договору передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості по будь-якому грошову зобов'язанню на 5 і більше днів або при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. Такі умови вказують, що передбачені договором пеня і штраф застосовуються одночасно за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, що свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільної відповідальності за одне і те саме порушення. Штраф визначений як один вид відповідальності, що має дві складові - фіксовану частину і процентну складову. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог банку за виключенням штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксована складова) та 1389 грн. 62 коп. (процентна складова). На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача правонаступника [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.05.2009 року станом на 31.10.2016 року в розмірі 27 792 грн. 36 коп., яка складається із: 8 905 грн. 33 - заборгованості за тілом кредиту; 17 687 грн. 03 коп. -заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 1 200 грн. заборгованості за пенею. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 290 грн. 27 коп. судового збору (27 792,36 грн. х 1378 грн. /29 681,98 грн.).

Outcome: partial