Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

22 березня 2018 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення 14351 грн. 77 коп. заборгованості за кредитним договором від 18.02.2014р., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань. У судове засідання представник позивача не з'явився. В позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталась, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надала. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 15 березня 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 18.02.2014р. ПАТ [PERSON] «ПриватБанк» (далі по тексту [PERSON]) та [PERSON] (Позичальник) уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та\~ приєднання до Умов та правил надання продукта кредитних карт (далі Генеральна угода), відповідно до умов якої відповідач отримала кредит у розмірі 6342 грн. 39 коп. строком на 24 місяці у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік (1,5% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 29.02.2016р.\~ Згідно з 2.1 Генеральної угоди сторонами було обумовлено погашення заборгованості Позичальника в наступному порядку: з 1 по 25 число кожного місяця Позичальник надає Банку\~ грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 317 грн. 37 коп. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості по кредиту, процентам, а також інших витрат. При цьому, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди\~ у разі порушення Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах,\~ більш ніж на 31 день, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1800 грн. 99 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач належним чином не виконувала своїх договірних зобов'язань зі здійснення щомісячних платежів, передбачених умовами Генеральної угоди. Внаслідок вищевказаного станом на 18.03.2018р. у відповідача перед Банком утворилась заборгованість на загальну суму 12550 грн. 78 коп., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 4935 грн. 08 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3091 грн. 90 коп., заборгованість за пенею\~ 4523 грн. 80 коп. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обгрунтуванням своїх заперечень, в судове засідання не з`явився без поважних причин. На думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості [PERSON] перед Банком у сумі 12550 грн. 78 коп. витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 12550 грн. 78 коп. по вказаному кредитному договору задовольнити. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафу в сумі 1800 грн. 99 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). При цьому, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди\~ у разі порушення Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах,\~ більш ніж на 31 день, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1800 грн. 99 коп. Позивачем у складі заборгованості нараховано та заявлено до стягнення 4523 грн. 80 коп. пені. При цьому, позивачем також одночасно нараховано штраф в розмірі 1800 грн. 99 коп. за порушення строків платежів. Указане свідчить про те, що позивачем нараховано пеню та штраф за одне й те саме правопорушення. Між тим, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Підсумовуючи наведене, позов Банку підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 12550 грн. 78 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.

Outcome: partial