Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

22.05.2014 року [PERSON] звернулася з позовом до АТ Банк «Ренесанс Капітал» про заборону вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди в порядку захисту прав споживача. В обґрунтування позову посилається на те, що 06.06.2012 р. вона уклала договір з АТ Банк «Ренесанс Капітал» за № 85018861025 на суму 5369,20 грн., на купівлю товару, який було повністю сплачено раніше зазначеного строку, що підтверджується листом № 05/1679-1 від 10.12.2012 р. На підставі документів на її ім'я 29.09.2013 р. невідомою їй особою було відкрито кредитну картку у вищезазначеному банку на суму 5000 грн., та було знято цю суму з рахунку банку. В банку їй порадили звернутися до правоохоронних органів і 03.12.2013 р. вона звернулась до Вільногірського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, де їй повідомили, що вже відкрито кримінальне провадження. З 02.12.2013 р. по сьогоднішній день працівники АТ Банк «Ренесанс Капітал» кілька разів на тиждень телефонують їй на мобільний телефон, ображають, вимагають сплати неіснуючої заборгованості, надсилають листи з вимогами про сплату заборгованості. Позивачка просить заборонити направляти на її адресу листи про сплату неіснуючого боргу та телефонувати їй на мобільний телефон, стягнути з відповідача на її користь компенсацію за спричинену їй моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судовому засіданні позивач вимоги позову і його обґрунтування підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Пояснила, що ніяких договорів відносно суми, яку відповідач вимагає сплатити, вона не укладала. Отримуючи дзвінки та листи від банку в зв'язку з неіснуючою заборгованістю вона нервує і через це у нею погіршується самопочуття. Вважає, що дії відповідача є неправомірними та такими, що завдали їй моральну шкоду. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. АТ Банк «Ренесанс Капітал» надані письмові заперечення проти позову, відповідач позов не визнав в повному обсязі, просив в його задоволенні відмовити (а.с. 30-38, 51, 52). Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір за № 85018861025 від 06.06.2012 року, який було закрито 17.12.2012 року (а.с. 4). Згідно заяви від 29.09.2013 року на ім'я [PERSON] у АТ Банк «Ренесанс Капітал» відкрито картковий рахунок, номер основного рахунку [NUMBER]. Станом на 05.12.2013 року кошти з картки знято (а.с. 6-9). До матеріалів справи долучені листи АТ Банк «Ренесанс Капітал» з вимогою сплатити заборгованість по рахунку номер [NUMBER] (а.с. 10, 13, 18). Позивач в судовому засіданні пояснила, що на її телефон дзвонили з м. Києва, посилаючись на відомості, надані ПрАТ «Київстар» в період з 02.12.2013 року по 20.05.2014 року, і це можуть бути номери АТ Банк « Ренесанс Капітал» (а.с. 71-86). Згідно копій документів, долучених до матеріалів справи, відповідач повідомив позивача про заплановану подачу позову, направив зразок позовної заяви, роз'яснення до претензії-вимоги, претензію-вимогу № 3237705 від 07.07.2014 року за вих. № 3237705, роз'яснення щодо повістки про виклик до суду, зразок повістки про виклик до суду (а.с. 39, 40, 89, 90, 95, 96). З матеріалів справи вбачається, що порушено кримінальне провадження № 12013040150000643 від 24.10.2013 року за ознаками злочину передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України. В даному провадженні в якості свідка допитана [PERSON] Станом на 03.07.2014 року досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню триває (а.с. 12, 49). До матеріалів справи долучено копію медичної картки позивача з записом від 07.05.2014 року та чек на придбання ліків від 10.05.2014 року (а.с. 42, 56). На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, відповідно до загальних умов цивільно-правової відповідальності - ст. 1167 ЦК України та вимог ст. 60 ЦПК України позивач повинен довести розмір заподіяної шкоди та причинний зв'язок між діями відповідача та заподіяною шкодою, а відповідач у свою чергу має довести відсутність вини та протиправної поведінки. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Позовна вимога про моральну шкоду обґрунтована позивачем посиланням на душевні страждання, які вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, що призвело до погіршення стану її здоров'я. Доказів того, що дії відповідача є неправомірними та такими, що спричинили ушкодження здоров'ю, позивачем суду не надано. На теперішній час кредитний договір від 06.06.2012 року недійсним не визнано, кредит не погашено, досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, а тому вимоги кредитора до боржника з приводу погашення заборгованості за кредитним договором, не можуть бути визнані неправомірними діями відносно позивача. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди є недоведеними, а щодо заборони відповідачу направляти на її адресу листи про сплату неіснуючого боргу та телефонувати їй на мобільний телефон, є безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed