Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

22.04.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - стягнути з [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], аліменти на корись [PERSON], на утримання малолітніх дітей [PERSON] [INFO], актовий запис про народження дитини № 03, [PERSON], [INFO], актовий запис про народження № 48, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень 00 коп.) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. - стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], після досягнення старшою дитиною [PERSON], [INFO], актовий запис про народження дитини № 03 повноліття, аліменти, на користь [PERSON], на утримання молодшої дитини - [PERSON], [INFO], актовий запис про народження дитини № 48, у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 (п'ятсот гривень 00 коп.) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення молодшою дитиною повноліття. Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 27.04.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України відкрито провадження у справі та призначено справу до судового слухання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив, зокрема, просив суд виключити з прохальної частини позовної заяви наступну позовну вимогу: - стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], після досягнення старшою дитиною [PERSON], [INFO], актовий запис про народження дитини № 03 повноліття, аліменти, на користь [PERSON], на утримання молодшої дитини - [PERSON], [INFO], актовий запис про народження дитини № 48, у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 (п'ятсот гривень 00 коп.) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення молодшою дитиною повноліття. В решті позов підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з»явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, зокрема, шляхом поміщення оголошення в газету «Час Київщини» за № 20 (163) від 05 червня 2015 року. Суд, вислухавши позивача [PERSON], який позов уточнив, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. Що стосується винесення заочного рішення, то суд при цьому керувався наступними нормами процесуального права. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений судом належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка [PERSON] повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти винесення заочного рішення. Згідно ст.. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, вста\-новленими цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст 227 ЦПК України повідомлення про заочне рішення відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення. Фактичні обставини справи, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Підсудність. Згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, зокрема, з паспорту позивача [PERSON], останній зареєстрований за адресою: [INFO], с. с. В. [PERSON], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанці. Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. Як встановлено судом в судовому засіданні, позивач по справі, - [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] Краснодарського краю, житель села [PERSON], з серпня 2008р. до червня 2012 р. перебував у фактичних шлюбних відносинах з гр. [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO]. Від спільного проживання сторони мають двох малолітніх дітей, а саме, дочку [PERSON], [INFO], та сина, - [PERSON], [INFO]. Вищевказаний факт підтверджується свідоцтвами про народження: - серії 1 ОК № 120695, яке видане 15 квітня 2009 року виконкомом [PERSON] сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народилася 25.03.2009 року в с. В. Пріцьки Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 15 квітня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 03. В графі «батько» зазначений позивач [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка [PERSON]. - серії 1 ОК № 181142, яке видане 18 березня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON] народився 06.03.2011 року в м. Київ, про що в Книзі реєстрації народжень 18 березня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 48. В графі «батько» зазначений позивач [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка [PERSON]. У зв'язку з тим, що спільні погляди на сім'ю у сторін були протилежним, їхні фактичні шлюбні відносини погіршились, в результаті чого позивач з відповідачкою припинили вести спільне господарство, припинили проживати однією сім»єю близько 3 років тому. Відповідачка з часу припинення фактичних шлюбних відносин, ( близько 3 років тому), залишила сім'ю та дітей і припинила жити з позивачем та з дітьми разом, а також припинила виконувати свої обов'язки щодо виховання та утримання своїх дітей, хоча згідно закону вона зобов'язана це робити. За даних обставин, позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки аліментів з їх подальшим примусовим стягненням органами Державної виконавчої служби України в порядку, встановленому законодавством. Як встановлено судом в судовому засіданні з матеріалів справи, та пояснень позивача [PERSON], інших дітей, які перебувають на утриманні відповідачки [PERSON] немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться, відповідачка має нерегулярний дохід, так як ніде не працює, не робить спроб працевлаштуватися. Станом на даний час неповнолітні діти, - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] проживають спільно з батьком, позивачем по справі, - [PERSON], та знаходяться на повному його утриманні. Даний факт підтверджується довідкою № 97, виданою 16.04.2015 року виконавчим комітетом Великопріцківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, яка міститься в матеріалах справи та була досліджена судом в судовому засіданні. Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо: · стягнення аліментів на дитину: Так, згідно з ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій\-них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів: - наявність споріднення. В даному випадку споріднення доведено: свідоцтвами про народження: - серії 1 ОК № 120695, яке видане 15 квітня 2009 року виконкомом [PERSON] сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народилася 25.03.2009 року в с. В. Пріцьки Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 15 квітня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 03. В графі «батько» зазначений позивач [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка [PERSON]. - серії 1 ОК № 181142, яке видане 18 березня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON] народився 06.03.2011 року в м. Київ, про що в Книзі реєстрації народжень 18 березня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 48. В графі «батько» зазначений позивач [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка [PERSON]. - недосягнення дітьми, - дочкою [PERSON] та сином [PERSON] повноліття, тобто вісімнадцятирічного віку. Враховуючи вищевикладене, відповідачка по справі, - [PERSON] зобов»язана утримувати своїх дітей, - дочку [PERSON] та сина [PERSON] шляхом сплати аліментів до досягнення дітьми 18 ти річного віку. Що ж стосується дати, до якої необхідно стягувати аліменти згідно даного рішення суду, то в даному випадку суд керувався ч. 2 ст. 183 СК України. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після досягнення найстаршою дитиною, - дочкою [PERSON], [INFO], а саме, після 25.03.2027 року, аліменти слід буде стягувати в порядку, який передбачено ч. 3 ст. 183 СК України. Згідно ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів. До переваг цього способу належать, по перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по друге, відсутність потреби у проведенні індексації. Проте, в даному конкретному випадку суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів в частці на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей в зв»язку з тим, що, як зазначив позивач [PERSON] в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] ніде не працює, не намагається влаштуватися а роботу, не дивлячись на неодноразові його прохання влаштуватися на роботу та допомагати йому утримувати дітей, тому відповідачка ніяких доходів не отримує, відповідно, стягувати частку з не існуючих доходів суд не має права. Відповідно, в даному випадку суд застосовує до спірних правовідносин положення ч. 1 ст. 184 СК України. Так, згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, у твердій грошовій сумі аліменти призначаються у випадках, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявно\-сті інших обставин, що мають істотне значення. До таких обставин, зокрема, відносить\-ся і ситуація, коли стягнути аліменти в частці від заробітку (доходу) практично немож\-ливо, як в даному випадку, або коли це істотно порушує інтереси однієї зі сторін (наприклад, коли суд має достатньо причин вважати, що відповідач приховує свої реальні доходи), як в даному випадку, адже відповідачка хоча офіційно не працює тривалий час, проте одягається, харчується, забезпечує свій побут, що, на думку суду, вказує на наявність неофіційного заробітку у відповідачки. Слід зазначити, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації від\-повідно до Закону України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення». При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідачки, судом було враховано наступні обставини, які зазначені в ст. 182 СК України: - діти, - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є малолітніми, з урахуванням віку та природніх потреб, (відвідування Дошкільного навчального закладу, посилене харчування, щорічне оздоровлення), тому потребують значних коштів на утримання. - позивач [PERSON], здійснює догляд за малолітніми дітьми самостійно, і хоча працює офіційно, проте, отримує заробітню платню в середньому 2000 грн. на місяць, що на думку суду, є невеликим розміром доходу позивача, зважаючи на витрати на дітей, на утримання будинку, ( поточні ремонти, сплата комінальних послуг, тощо). - відповідачка [PERSON] фізично здорова, працездатного віку, працездатна, іншої сімі»ї не має, іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжена, не має на утриманні інших осіб. Отже, враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що позивач [PERSON] просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, визначення розміру якого в сумі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно в судовому засіданні обгрунтував, суд, враховуючи вищевикладені судом обставини, прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, на кожну дитину. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 22.04.2015 року. Судові витрати. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд керувався ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, позивач [PERSON] є особою, яка звільнена від сплати судового збору, як особа, звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідачка не входить до кола осіб, які звільнені від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладені обставини справи, що стосується судового збору, суд,

Outcome: approved