Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

22.09.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], третя особа: Уманський міський відділ державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач посилається на такі обставини. На протязі осені 2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в трудових відносинах і за допомогою шахрайських дій, відповідач незаконно вимагав від позивача 62\~600 грн. Оскільки його вимагання не дали ніяких результатів, відповідач в листопаді 2014 року неодноразово звертався до правоохоронних органів з повідомленнями про вчинення позивачем кримінальних правопорушень, але відповідно до висновків Уманського МВ УМВС України в Черкаській області від 06.11.2014 та 12.11.2014 перевірку за зверненнями [PERSON] припинено у звязку з відсутністю у діях позивача ознак кримінального правопорушення. Зважаючи на те, що тиск не припинявся, позивач був змушений звернутися до приватного нотаріуса з метою підписання з відповідачем [PERSON] договору позики. Приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] 02.12.2014 був посвідчений договір позики, відповідно до якого позикодавець [PERSON] нібито передав [PERSON] кошти в сумі 62\~600 грн., однак самого факту передачі грошових коштів, як в присутності нотаріуса, так і без нього не було. На виконання зазначеного договору позики в приміщенні магазину «Версаль», розташованого по вул.\~Ж.Революції, 75/1, в м. Умані, позивач виконав умови договору та повернув [PERSON] позику в повному обсязі, про що останній написав відповідну розписку, як і передбачено договором. Передача коштів за договором позики проходила в присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що свідчить про повне виконання 30.12.2014 зобовязань за цим договором позики. У березні 2015 року від ДВС позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом [PERSON] вчинено виконавчий напис від 21.01.2015 на імя [PERSON] про стягнення з нього грошових коштів в сумі 62\~600 грн., відповідно до договору позики від 02.12.2014. 27.03.2015 позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з вимогою про скасування виконавчого напису № 48 від 21.01.2015, оскільки вчинений він з порушенням Закону. Відповіддю на звернення від 23.04.2015 приватний нотаріус [PERSON] повідомила, що сума договору позики не відповідає сумі вказаній у розписці, яку 30.12.2014 надав йому [PERSON] та не містить дати її складання, тому нотаріус прийшла до висновку, що позивач неналежним чином виконав умови договору позики від 02.12.2014, який укладено між ним та [PERSON] Відповідно до постанови державного виконавця від 26.01.2015 за виконавчим написом нотаріуса [PERSON] відкрите виконавче провадження ВП 46200528 про стягнення з позивача на користь [PERSON] боргу в сумі 62\~600 грн. Відповідно до постанови державного виконавця від 09.07.2015 автомобіль позивача [PERSON] «Мерседес», д.н.з. С А 3376 ВМ, оголошено в розшук. Позивач вважає, що незаконними діями відповідачів були порушені його законні права та інтереси, оскільки [PERSON] має намір та намагається заволодіти його майном, а саме: грошовими коштами, отримавши їх двічі, тому він змушений звертатися з цим позовом до суду з метою захисту своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, пославшись на обставини, наведені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні повністю. Пояснили, що дійсно 02.12.2014 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 62\~600\~грн., а позичальник зобовязувався повернути позику до 31.12.2014. Позика була передана позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами даного договору. Підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця грошових коштів, а повернення коштів повинно підтверджуватися відповідним актом прийому-передачі грошових коштів, як це передбачено п. 5 договору позики. Свої зобовязання за договором позики позичальник не виконав, оскільки в строк, обумовлений договором, тобто до 31.12.2014, грошові кошти в сумі 62\~600 грн. не повернув. Це змусило відповідача [PERSON] 21.01.2015 звернутися до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на підставі договору позики вищезазначених коштів. 21.01.2015 приватний нотаріус вчинила виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 62\~600 грн. боргу за договором позики. На теперішній час виконавчий напис знаходиться в провадженні Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. Позиція позивача щодо неправомірності дій нотаріуса при вчиненні виконавчого напису та порушення при цьому вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є безпідставною. Так, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлено Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, і відповідно до вказаного Переліку нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. Сам факт подання нотаріусу заперечень боржника свідчить про наявність спору між кредитором та боржником. У п. 5 Договору позики зазначено, що повернення позики підтверджується відповідним актом прийому-передачі грошових коштів, зазначених в п. 4 Договору, який відповідно до закону також має бути нотаріально посвідченим. Наявність оригіналу договору позики, встановлений строк виконання зобовязання, який настав, та відсутність акта прийому-передачі підтверджує безспірність заборгованості за договором позики в розмірі 62\~600 грн. У своїй позовній заяві позивач стверджує, що нотаріус не направив йому повідомлення про вчинення виконавчого напису, яке забезпечило б йому можливість подати нотаріусу свої письмові заперечення чи докази, що спростовують правомірність застосування примусових заходів стягнення боргу, чим нібито порушив його право на захист. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Оскільки сторони договору позики добровільно встановили строк виконання зобовязання 31.12.2014, позичальник в цей строк не виконав свого обовязку щодо повернення суми позики, тому після спливу цього строку повідомляти його не було потреби. Перший розділ вказаного Переліку документів \назва: Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами) складається з двох пунктів, перший стосується нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом із позначкою 1 цього Переліку), а другий до іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобовязанням до закінчення строку виконання основного зобовязання. Перший пункт вказаного переліку не передбачає обовязкове надсилання повідомлення (письмової вимоги) про усунення порушень, а от другий пункт з позначкою 1 такий обовязок іпотекодержателя (який в цьому випадку взагалі відсутній) передбачає. Тобто, відсутність іпотекодавця, наявність оригіналу договору позики, встановлений строк виконання зобовязання, який настав, та відсутність акта прийому-передачі повністю спростовує необхідність направлення вказаного повідомлення нотаріусом боржнику та підтверджує правомірність вчинення виконавчого напису. Оскільки, предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, але позивачем не доведено, що під час вчинення виконавчого напису, нотаріус допустив порушення закону, позов, на думку відповідача і його представника, задоволенню не підлягає. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що в постановленні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Уманського МВ ДВС Уманського МРУЮ до суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень не подав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, суд встановив такі обставини справи і дійшов таких висновків. 02.12.2014 [PERSON]І позикодавець. та [PERSON] позичальник уклали Договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу [PERSON], в реєстрі № 2112 (далі у тексті Договір позики). За умовами цього Договору позики [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 62\~600 грн., які зобов'язався повернути позикодавцю у строк до 31.12.2014. Згідно з п. 5 Договору позики повернення позики підтверджується відповідним актом прийому-передачі грошових коштів (а.с. 8). 21.01.2015 приватний нотаріус вчинила виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 62\~500 грн. боргу за Договором позики за зверненням позикодавця (а.с. 51). Вказаний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з посиланням на ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункт 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172). У виконавчому написі, вчиненому на примірнику оригіналу Договору позики, зазначені відомості, передбачені ст. 89 Закону України «Про нотаріат». На цей час виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні в Уманському міському відділі ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 46200528 від 26.01.2015. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; і перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 1 розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, до таких документів належать нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Позивач як на підставу своїх вимог посилається на те, що він повернув борг 30.12.2014, передавши позикодавцю грошові кошти в сумі 62\~600 грн. в присутності свідків, про що [PERSON] видав йому розписку без дати про отримання коштів у сумі 70\~000 грн. (а.с. 21). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що розписка була написана раніше у листопаді 2014 року і це був інший борг [PERSON], а не борг за Договором позики. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи наведені вище норми ЦК України і ЦПК України та умову Договору позики (п.5) щодо способу підтвердження повернення суми позики, а також відсутність у розписці (а.с. 21) дати її складання та посилання на підставу боргу, тобто на Договір позики, суд вважає, що надані позивачем докази розписка, показання свідків [PERSON], [PERSON] щодо обставин складання вказаної розписки і передачі 30.12.2014 [PERSON] грошових коштів [PERSON] в сумі 62\~600\~грн. є недопустимими для підтвердження обставин щодо повернення суми боргу за Договором позики, на які посилається позивач. Позивач [PERSON] під час судового розгляду не надав суду доказів на підтвердження того, що приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу [PERSON] вчинила виконавчий напис на Договорі позики з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», якою визначені умови вчинення виконавчих написів, та пунктів 3.1, 3.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджених наказом Мінюсту від 22.02.2012 №\~296/5) щодо надання їй документів, які підтверджують безспірність заборгованості за Договором позики. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позивач [PERSON] не довів під час судового розгляду ті обставини, на які він посилався в позовній заяві як на підставу своїх позовних вимог і які могли б бути підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідачів не підтверджені належними і допустимими доказами, тому позов задоволенню не підлягає повністю.

Outcome: dismissed