Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

24.01.2018 року позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 03 лютого 2001 року Жмеринським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №17. Позов аргументував тим, що від шлюбу у них є двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачем. З 2009 року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, факти інтенсивних сварок стали звичним явищем, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Постійна сварки та суперечки з дріб'язкових питань здійснювали негативний вплив на його емоційний стан та стан його здоров'я, у зв'язку з чим близько року вони з відповідачем не проживають разом, живуть за окремими адресами, спільного господарства ними не ведеться, а тому не бачить подальшої можливості перебування в шлюбі з відповідачем. Вказав, що сплачує кошти на утримання спільних дітей з відповідачем відповідно до рішення суду, крім того також відповідачем було подано позовну заяву до Жмеринського міськрайонного суду про стягнення з нього аліментів на утримання дружини. Зазначив, що 14.06.2017 року відповідачем було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Вважає, що причини, які спонукали його наполягати на розірванні шлюбу обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Примирення між ними неможливе. Будь - яких матеріальних інтересів щодо спільно нажитого в ході шлюбу майна не переслідує. Спір про поділ майна відсутній. 24.01.2018 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, надано термін для усунення недоліків. 02.02.2018 року недоліки вказані в ухвалі судді позивачем були усунуті. 12.02.2018 року ухвалою судді відкрито провадження в справі, справа призначена до підготовчого судового засідання на 15.03.2018 року. 15.03.2018 року ухвалою суду судове засідання відкладено на 05.04.2018 року у зв'язку з першою неявкою сторін належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи. 05.04.2018 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті на 03.05.2018 року. 03.05.2018 представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій зазначив що позивач [PERSON] позов підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача. Не заперечувала проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи судовою повісткою, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.29,32,37) в судове засідання для розгляду справи по суті не з'явилась, клопотання про розгляд справи у її відсутність, про відкладення розгляду справи не надала, позов не оспорила, відзив на позовну заяву не надала. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, свій обов'язок повідомити суд про причини неявки у судове засідання не виконала. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд не вбачається. У відповідності до частини четвертої цієї статті, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене за умов існування усіх підставі суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 03 лютого 2001 року Жмеринським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис №17 (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], виданого Жмеринським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, відповідач змінила прізвище та ім'я з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.5). Згідно копій свідоцтва про народження серії [INFO], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 30 та згідно копії свідоцтва про народження серії [INFO], виданого Жмеринським міським управлінням юстиції Вінницької області, актовий запис № 326 позивач та відповідач являються батьками двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданого головним спеціалістом відділу реєстрації Жмеринської міської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з оригіналу довідки виданої начальником Жмеринського відділу ДРАЦС від 29.03.2018 року № 503-16.6.-34 у відділі ДРАЦС 03.02.2001 року зареєстрований актовий запис про шлюб №17 на громадян [PERSON] та [PERSON] (а.с.40). Як стверджує позивач у позовній заяві, він та відповідач як одна сім'я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При розгляді цієї справи судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази в суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, що суперечить інтересам позивача. Відповідач не надала будь-яких заперечень з цього приводу, і враховуючи особливості предмета спору та належність доказів, які беруться судом до уваги при вирішенні цієї категорії спав, суд вважає, що відповідач повністю погодилась із позовом і не заперечувала викладені в ньому обставини та не наполягала на їх доведенні згідно вимог ст. 81 ЦПК України, а тому позовні вимоги підлягають задовленню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved