Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком №11 по вул.Шевченка в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником житлового будинку №11 по вул.Шевченка в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області, в якому зареєстрований відповідач [PERSON]. У звязку з тим, що відповідач не проживає в належному йому житловому будинку більше 1 року, тому втратив право на користування ним. Позивач у судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, виклик до суду здійснений в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 09 січня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку №11 по вул. Шевченка в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області, який набутий ним на підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №2-623 (а.с.6-7). Відповідно до\~відомостей про\~осіб,\~відповідальних за\~ведення домової\~книги та\~прописку по\~будинку відповідач\~[PERSON] з\~31\~серпня 2005\~року зареєстрований\~в [INFO] (а.с.8-9). Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області 14 листопада 2018 року відповідач [PERSON], зареєстрований в зазначеному будинку з 31 серпня 2005 року по теперішній час (а.с.17). В спірному\~житловому будинку\~відповідач не\~проживає з\~31\~серпня 2005\~року,\~не користується\~даним житловим\~приміщенням,\~що обєктивно\~підтверджується актом\~про не\~проживання особи\~за місцем\~реєстрації від\~21\~вересня 2018\~року (а.с.11) та довідкою виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 19 вересня 2018 року №1676 (а.с.12). Спірний житловий будинок не має правового статусу державного або громадського житлового фонду, а відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сімї власника. Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина. Однак, у відповідності до приписів статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сімї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні. Ані норми ЦК України, ані норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сімї власника. Згідно приписів статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми). Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючі викладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт не проживання відповідача в спірному будинку більше одного року без поважних причин і приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його повного задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову в сумі 704,80 грн. Відповідно до статей 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved