Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

23 жовтня 2014 року до суду звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради з вимогами про стягнення з відповідача на користь кожного позивача по 18 013 грн. 56 коп. успадкованої після смерті [PERSON] недоотриманої одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю. Позов обгрунтовували тим, що є спадкоємцями [PERSON], яка померла [INFO]. За життя вона отримала статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, їй була встановлена 1 група інвалідності, пов'язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і вона була віднесена до категорії 1 потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС. На підставі постанови Славутицького міського суду від 23 травня 2011 року [PERSON] управлінням праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради було зроблено перерахунок розміру одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру шістдесяти мінімальних заробітних плат на суму 54 040 грн. 70 коп., яка виплачена не була і ввійшла до складу її спадщини. У подальшому кожному з них нотаріусом було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом у виді однієї третьої частини суми компенсації, що становить 18 013 грн. 56 коп.. Однак у виплаті компенсації на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом їм було відмовлено з посиланням на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанову Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 р. «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою». Відповідачем подано заперечення на позов, яке мотивоване тим, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» як і в минулі роки видатки на виплату за судовими рішеннями Мінсоцполітики не передбачено. Разом з тим такі видатки передбачено Державній казначейській службі на суму 76961,8 тис. грн.. Постановою КМУ від 03.09.2014 р. № 440 визначено механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними. Згідно цієї постанови фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої ухвалено рішення суду або видано виконавчий документ чи їх представник подають до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника виконавчий документ або рішення суду, ухвалені або видані до 1 січня 2013 року, для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. У судове засідання представник відповідача не з'явилася за наявності поданої заяви про невизнання позову та розгляд справи за його відсутності. Позивачі просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Суду пояснили, що є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Кожному з них нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на одну третю частину суми компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, нараховану [PERSON] на суму 54 040 грн. 70 коп., у виплаті якої відповідачем відмовлено. Вислухавши пояснення позивачів, письмове заперечення відповідача, перевіривши надані докази, з'ясувавши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що постановою Славутицького міського суду Київської області від 23 травня 2011 року (справа № 2-а-6881/11/1023), яка підлягає негайному виконанню відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 256 КАС України, адміністративний позов [PERSON] до управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про перерахунок та стягнення суми одноразової компенсації як постраждалій внаслідок аварії на ЧАЕС задоволено. Визнано неправомірною відмову управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області у перерахунку та виплаті [PERSON] одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 60 мінімальних заробітних плат при встановленні першої групи інвалідності. Зобов'язано управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області перерахувати та виплатити [PERSON] одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, що віднесена до категорії 1, якій встановлено 1 групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру 60 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент встановлення інвалідності, з урахуванням фактично виплаченої суми компенсації (а.с.21). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 9 червня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, [PERSON] померла [INFO] у м. Славутичі Київської області, про що зроблено актовий запис № 60 (а.с.19). Згідно листа управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області на адресу Славутицької міської державної нотаріальної контори [PERSON], яка перебувала на обліку як отримувач компенсацій згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно рішення суду була нарахована у червні 2011 року у розмірі 54040,70 грн.. Компенсація не виплачена у зв'язку з відсутністю бюджетних призначень на виконання рішень суду (а.с.22). Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч. 1). Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті суми пенсії ділиться між ними порівну (ч. 2). У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч. 3). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 квітня 2013 року, виданого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 373, спадкоємцем 1/3 частки майна [PERSON], яке складається, зокрема, з суми недоотриманої одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 54040,70 грн., що знаходиться в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, є її чоловік [PERSON] (а.с.23). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 квітня 2013 року, виданого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 376, спадкоємцем 1/3 частки майна [PERSON], яке складається, зокрема, з суми недоотриманої одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 54040,70 грн., що знаходиться в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, є її дочка [PERSON] (а.с.24). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 квітня 2013 року, виданого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 379, спадкоємцем 1/3 частки майна [PERSON], яке складається, зокрема, з суми недоотриманої одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 54040,70 грн., що знаходиться в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, є її дочка [PERSON] (а.с.25). 3 жовтня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради із заявою про виплату їм у рівних частках як спадкоємцям на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом суми одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що належала [PERSON] у розмірі 54040,70 грн. (а.с.26-27). Листом в.о. начальника управління соціального захисту населення Славутицької міської ради від 06.10.2014 р. № 28/01-15 на заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомлено, що виплата компенсації за рішенням суду може бути проведена в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 р. № 440 (а.с. 28). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Як встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачам спадкове майно у виді суми компенсації в розмірі 54040,70 грн., нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченій їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивачів. Тим самим відповідач порушує право власності позивачів на суму компенсації, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов'язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивачів у рівних частках виходячи з розрахунку: 54040,70:3=18013,56 грн.. Заперечення відповідача не спростовують позову і не беруться до уваги виходячи з того, що Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440, не передбачає права подання документів, зазначених у п. 4 цього Порядку, спадкоємцями померлого заявника - фізичної особи, на користь чи в інтересах якої ухвалено рішення суду або видано виконавчий документ. У зв'язку з цим зазначений Порядок не може бути застосований для виконання судового рішення, на підставі якого була нарахована сума компенсації [PERSON], право на одержання якої перейшло в порядку спадкування за законом до позивачів. За встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню повністю. За правилом ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягають їх судові витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду та на судовий збір на користь держави, від сплати якого позивач [PERSON] був звільнений на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за ставкою, визначеною п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону.

Outcome: approved