Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

22 серпня 2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 18.09.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 400 грн. 00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ ПриватБанк свої зобов'язання за Договором від 18.09.2012 року №б/н (далі Договір) виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобовязалася у встановлені Договором строки погашати заборгованість по кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, однак на даний час ухиляється від виконання зобов'язання і виниклу заборгованість за Договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ ПриватБанк. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним Договором, відповідач станом на 31.05.2016 року має заборгованість в розмірі 16 751грн. 80коп., що складається з наступного: 1 377грн. 95коп. - заборгованість за кредитом; 11 199грн. 95коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2 900грн. 00коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 773грн. 90коп. - штраф (процентна складова). Представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 18.09.2012 року у розмірі 16 751грн. 80коп. та сплачений судовий збір при подачі позову 1 378 грн. У судове засідання представник позивача, [PERSON], не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.39,60), позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] надала письмові заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги позивача не визнає, вважає Договір від 18.09.2012 року на підставі якого [PERSON] просить стягнуть відповідні кошти недійсним та таким, що порушує права відповідачки як споживача. Посилається на ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно якого штрафні санкції за невиконання умов договору не можуть перевищувати 50% вартості продукту. Зазначає, що неодноразово намагалася залишити у відділеннях «Приватбанку» заяву про розірвання вищевказаного Договору, але усюди їй було відмовлено у прийнятті такої заяви. Також, відповідач телефонувала на «гарячу лінію» «Приватбанку» та повідомляла про свої наміри розірвати Договір. Вважає, що належним чином проінформувала позивача про розірвання Договору, а тому не погоджується з тим, що Договір автоматично пролонговано, а отже в подальшому не можливо нараховувати проценти та штрафи. Повідомляє, що співробітник «Приватбанку» при видачі картки не проінформував її про існування Договору №б/н від 18.09.2012 року. Посилається на сплив строку позовної давності, оскільки за законодавством щодо стягнення штрафних санкцій встановлено позовну давність в 1 рік, а за тілом кредиту 3 роки. 01.11.2016 року представник відповідача за довіреністю, [PERSON], надав клопотання про долучення до матеріалів цивільної справи витягу з Закону України «Про захист прав споживачів» ст.18, витягу з Цивільного Кодексу України ст.ст.639,1054,1055,1056, та копію рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013(а.с.64-69). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання, який складається із заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку. Відповідно до умов цього Договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 400 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.а.с.6-32). [PERSON], підписуючи 18.09.2012 року заяву, надала свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач засвідчила, що отримала повну інформацію про умови кредитування (а.с.6). Крім того, про укладення Договору свідчать дії сторін. Так, на виконання умов Договору банком відповідачу була надана платіжна картка «Універсальна» №5168755362038115, у своїх письмових поясненнях відповідач вказаних обставин не заперечувала. Факт видачі банком [PERSON] кредитних коштів та факт користування відповідачем кредитною карткою №5168755362038115 підтверджується даними виписки по картці/рахунку за період з 18.09.2012 року по 31.05.2016 року (а.с.а.с.4-5), з яких вбачається, що [PERSON] за вказаний період систематично користувалася цією карткою та використовувала кредитні кошти, надані банком. Факт обізнаності відповідача про умови и правила надання банківських послуг, тарифами банку підтверджується копією анкети-заяви (а.с.6 ) . Водночас, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] періодично частково погашала заборгованість по тілу кредиту, процентах та останній платіж здійснила 12 листопада 2013 року (а.с.4 «зворот»). Тобто, відповідач періодично вчиняла дії, що свідчать про визнання нею боргу за кредитним Договором, а отже була обізнана і про існування самого Договору. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом внаслідок чого станом на 31.05.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 16 751грн. 80коп., що складається з наступного: 1 377грн. 95коп. - заборгованість за кредитом; 11 199грн. 95коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2 900грн. 00коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 773грн. 90коп. - штраф (процентна складова) (а.с.а.с.4-5). Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Суд не погоджується з запереченням відповідачки про те, що строк дії договору закінчився, а тому нарахування процентів, комісії та пені повинно бути здійснено до того моменту, коли відповідач повідомила «Приватбанк» про свої наміри розірвати договір, оскільки нею не надано жодних допустимих доказів такого звернення до позивача, а також доказів про розірвання відповідного договору чи визнання його незаконним в установленому законом порядку. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк. Згідно з «Умовами та правилами надання банківських послуг» картка діє до останнього місяця включно, що вказано на її лицьовому боці. По закінченню терміну дії, картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання картки з новим строком дії) після звернення клієнта в банк, відповідно до діючих тарифів. Випуск картки на новий термін здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором. (пп. 2.1.1.2.11. і 2.1.1.2.12). Згідно умов кредитного договору позичальнику була видана картка зі строком дії до жовтня 2017 року (а.с.62). В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач звертався до позивача із пропозицією щодо дострокового припинення кредитного договору, а тому заперечення відповідача про те, що договірні відносини між сторонами припинилися з моменту «дзвінка на «гарячу лінію» «Приватбанку» відповідачем - є необґрунтованими. Крім того, суд також звертає увагу на те, що згідно п.23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» 23) споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Оскільки відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну кратку без зазначення цільового призначення такого кредиту, даний кредитний Договір не можна вважати споживчим. Аналогічне тлумачення п.23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» містить рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011. Щодо строків застосування позовної давності, то суд вважає, що підстави для застосування позовної давності відсутні з огляду на наступне. Пунктом 1.1.7.31 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, оплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 50 років. Зазначена умова договору не суперечить закону, оскільки ч.1 ст. 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, а отже строк дії картки №5168755362038115 до останнього дня жовтня місця 2017 року. Із вказаним позовом до суду ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 22 серпня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про наявність передбачених ст.ст.1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором відповідно до наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом та належними доказами не спростована. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню і судові витрати, які складаються з розміру сплаченого судового збору 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved