Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

22.01.16 р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років. Також просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 12 755 грн. за прострочення сплати аліментів на утримання сина. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачем розірваний 16.12.2007р. на підставі рішення суду. За час подружнього життя у них з відповідачем народився син- [PERSON], [INFO], який навчається на 1 курсі Національної академії Національної гвардії України на денній формі навчання. У зв'язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги від батьків, проте батько такої не надає. Останнього позбавлено батьківських прав відносно сина рішенням суду від 21.11.12р. Однак особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Крім того зазначає, що згідно рішення суду від 08.04.2010 р., ухвалено стягувати з відповідача на користь їх сина аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 03.02.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Проте, вказане рішення суду не виконувалось [PERSON] належним чином, аліменти повністю не сплачені, в результаті чого в нього утворилась заборгованість в розмірі 42 000 грн. Враховуючи наведене, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача у зв'язку з несплатою ним аліментів за період з 03.02.2010 р. по [INFO]., що розраховувалась з врахуванням правового висновку Верховного Суду України, сформованого у постанові № 6-94цс15 від 01.07.2015 р., становить 12 755,00 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю. Наполягають на стягненні аліментів з відповідача на утримання сина, який продовжує навчання в заявленому розмірі, а також стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів. Відповідач т а його представник в останнє судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду. Про причини неявки суду не повідомили. В процесі розгляду справи позов визнали частково, зіславшись на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Третя особа [PERSON] просив позов задовольнити повністю. Додатково пояснив, що відповідач [PERSON] не надає йому матеріальну допомогу , хоча має таку можливість. Заслухавши пояснення сторін, третю особу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] розірвано 06.12.2007 року. [INFO]. у подружжя народився син [PERSON]. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 448 (а.с. 10) та свідоцтва про народження (а.с. 11). На даний час [PERSON] є повнолітнім та навчається на 1 курсі денної форми навчання Національної академії Національної гвардії України, що знаходиться у м. Харкові, що вбачається із копії довідки № 4/1329 від 05.09.2015 р. (а.с.27). Відтак, [PERSON] не має постійного джерела заробітку, знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги йому не надає. Останнього 21.11.2012 р. рішенням Шевченківського районного суду м. Львова позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] Однак, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно пояснень позивача, відповідач не надає жодної фінансової підтримки, попри те, що є здоровою та працездатною людиною, не має іншої сім'ї та утриманців. Його матеріальне становище дозволяє надавати матеріальну допомогу сину. Так, згідно додаткового рішення Галицького районного суду м. Львова від 16.07.2009р. та ухвали Галицького районного суду м. Львова про забезпечення позову від 09.10.2009р. останньому належать нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 72,4 кв.м. та приміщення, яке знаходиться у підвалі, площею 34,6 кв.м., які здаються в оренду. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тобто визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач на даний час ніде офіційно не працює, будь-яких доказів, що відповідач хворий чи має інвалідність, що позбавляє йому працевлаштуватись та надавати матеріальну допомогу сину - відповідачем не надано, у зв'язку з чим вбачається, що відповідач намагається самоусунутись від утримання свого повнолітнього сина, незважаючи на те, що утримання дитини віком до 23-х років у навчанні є обов'язком батьків. А відтак, на думку суду вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який продовжує навчатися є підставною, підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років. Вказану суму слід стягувати в користь [PERSON] Віталієвича, що на даний час є повнолітнім, що передбачено у Постанові Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ шодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Крім того судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі від 08.04.2010 р., ухвалено стягувати з відповідача на користь сина [PERSON] аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 03.02.2010 р. і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO]. Як встановлено, вказане рішення суду відповідачем не виконувалось належним чином, а тому з 53 250,00 грн., які мали бути сплачені ним в якості аліментів, оплачено лише 11 250,00 грн., що підтверджується копією розрахунку державного виконавця (а.с. 35-37), з якого також вбачається, що станом на 01.01.2016р. заборгованість [PERSON] по аліментах становить 42 000,00 грн. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені ) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Також, Верховний Суд України у своїй постанові від 01.07.2015 р. по справі № 6-94цс15 сформував правову позицію щодо розрахунку пені згідно з частиною першою статті 196 СК України, зазначивши наступне: «З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так:. заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць)». Таким чином розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача у зв'язку з несплатою ним аліментів за період з 03.02.2010 р. по [INFO]., що розраховувалась з врахуванням правового висновку Верховного Суду України, сформованого у постанові № 6-94цс15 від 01.07.2015 р., становить 12 755,00 (копія розрахунку додається). В силу дії ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1101,40 грн.

Outcome: approved