Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

22 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за договором №1487183 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 10 листопада 2019 року (далі - Договір), укладеного міжТовариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] , у розмірі 21348 грн. 60 коп., де заборгованість за основною сумою боргу - 5950 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками - 3105 грн. 90 коп., заборгованість за пенею - 12292 грн. 70 коп., право вимоги за яким отримано ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу №08042020 від 08 квітня 2020 року (далі - Договір факторингу). Крім того, у заяві позивач просить стягнути з [PERSON] суму понесених судових витрат. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 13 травня 2021 року за клопотанням повноважного представника позивача, зазначеним у п.1 прохальної частини позову, вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику (а.с.3,61,70,74). Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.114-117), у письмовій заяві, поданій до суду, представник позивача на підставі довіреності Ткаченко М.М. вказала, що позивач позов підтримує у повному обсязі по тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Разом з тим, представник позивача клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавала, справу прохала розглянути без її участі на підставі наявних у справі доказів та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.118-120). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.100-101,113). При цьому, відповідач заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подав, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Виходячи з положень ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 10 листопада 2019 року склалися кредитні правовідносини, а саме, згідно з Договором ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти у розмірі 5950 грн. 00 коп. у позику на умовах споживчого кредиту строком на 29 днів, шляхом перерахування грошових коштів на відповідний банківський картковий рахунок, наданий позичальником, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 657,00% річних, що у грошовому виразі складає 3105 грн. 90 коп. (а.с.4-7,13-14,18,41-43,44-47,75-78,84-85,89). Зазначений Договір укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та іншого законодавства. Так, відповідно до ст.5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» (далі - Закон) електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. Відповідно до ст.6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Відповідно до ст.8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). При цьому, частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом чч.3,4,6,12,13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Зі змісту Договору, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Договору, його невід`ємною частиною є Правила надання коштів у позику (далі - Правила), в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua/assents/uploads/public/pravila_18.03.19.pdf. Приймаючи умови цього Договору, клієнт [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Авентус Україна» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні стст.641,644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, звернувшись до ТОВ «Авентус Україна» із заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, [PERSON] засвідчив той факт, що він обізнаний з Правилами, які включають в себе і умови кредитування. Відповідно до п.1.1, п.1.2 та п.1.5 розділу 1 Договору сторони погодили, що ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 5950 грн. 00 коп. у позику на умовах споживчого кредиту шляхом перерахування грошових коштів на відповідний банківський картковий рахунок, наданий позичальником, строком на 29 днів, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування позикою. При цьому, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,80% від суми кредиту за кожен день користування позикою (657,00% річних) в межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 розділу 1 цього Договору (пп.1.3.1 п.1.3 розділу 1 Договору), що відповідно до п.1.4 розділу 1 Договору складає 52,20 % (у процентному виразі) або 3105 грн. 90 коп. (у грошовому виразі) (а.с.4,75). Згідно пункту 2.4 розділу 2 Договору, клієнт зобов`язаний, зокрема, у встановлений Договором строк повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності). Відповідно до п.6.2 розділу 6 Договору, датою його укладення є дата його підписання, договір є укладеним з моменту відправки грошових коштів клієнту. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, позивач має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц). З листа ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що [PERSON] було перераховано кошти за WFT transaction code - creditplus-3993602 (а.с.41-43). Як встановлено з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», на виконання до угоди на переказ коштів №ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року за дорученням ТОВ «Авентус України», 10 листопада 2019 року було здійснено успішне перерахування коштів на картку клієнта [NUMBER] за номером трансакції в системі WfeForPay - creditplus-3993602 (а.с.44-47). В подальшому відповідно до Договору факторингу ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за Договором, укладеним з [PERSON] , ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». При цьому, відповідно до реєстру боржників від 08 квітня 2020 року, заборгованість [PERSON] за Договором становила 21348 грн. 60 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу - 5950 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками - 3105 грн. 90 коп., заборгованість за пенею, штрафами - 12292 грн. 70 коп. (а.с.8-12,15,16,17,41-43,48-56,79-83,86,87,88). Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, ураховуючи наявність у матеріалах справи достатніх доказів перерахування коштів у сумі 5950 грн. 00 коп. на рахунок [PERSON] (а.с.41-43,44-47), позивачем доведено факт отримання останнім кредиту та факт наявності заборгованості за кредитом (а.с.18,89). Крім того, сторонами за Договором від 10 листопада 2019 року визначено розмір процентів за користування позикою у сумі - 3105 грн. 90 коп., що узгоджується із заявленими позивачем вимогами (а.с.3,4,74,75). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,ч.6 ст.81 ЦПК України). Так, позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за пенею в сумі 12292 грн. 70 коп.. Разом з тим, відповідно п.4.5 розділу 4 Договору, штрафи за Договором нараховуються на момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим Договором, і становить: 2975 грн. 00 коп. (а.с.5,76). Таким чином, позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами збільшення заборгованості за пенею до 12292 грн. 70 коп., граничний розмір якої чітко визначений Договором, а тому сума заборгованості за пенею має бути зменшена до 2975 грн. 00 коп.. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON] , а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом за Договором від 10 листопада 2019 року в сумі 12030 грн. 90 коп., у тому числі заборгованість за основною сумою боргу - 5950 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками - 3105 грн. 90 коп., а також заборгованість за пенею - 2975 грн. 00 коп.. В іншій частині позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, суд, згідно положень ст.141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з [PERSON] в сумі 1279 грн. 25 коп., виходячи з розрахунку: (12030 грн. 90 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 2270 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 21348 грн. 60 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1279 грн. 25 коп.. Щодо стягнення судових витрат у розмірі 1135 грн. 00 коп., визначених позивачем за змістом позову як витрати, які пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів (а.с.3,74), то слід зауважити, що така вимога не доведена позивачем, оскільки до суду з відповідними клопотаннями позивач не звертався та відповідних платіжних документів на підтвердження оплати саме судових витрат за подання таких клопотань, до позову не долучав, а тому вимога про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат у розмірі 1135 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає.

Outcome: partial