Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

24.07.2017 року позивач [PERSON] в особі представника позивача [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, вимоги якого неодноразово було уточнено, та відповідно просила суд: - визнати недійсним договір № 29/05/2008-88 про резервування об'єкту нерухомості (квартири -№ [ADDRESS] ) та порядок погашення облігацій, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з організації житлового будівництва» від 29 травня 2008 року; - визнати недійсним Договір № Б 237-/08 купівлі-продажу цінних паперів від 29 травня 2008 pоку, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з організації житлового будівництва»; -визнати недійсним Акт пред'явлення пакету облігацій до погашення від 17 червня 2010 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з організації житлового будівництва»; -визнати недійсним Акт від 17 червня 2010 року про погашення Пакету облігацій, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з організації житлового будівництва»; - визнати недійсним Акт від 17 червня 2010 року прийому передачі майнових прав на квартиру [ADDRESS], укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з організації житлового будівництва»; -визнати недійсним Свідоцтво на нерухоме майно від 05.06.2013, індексний номер 4461964 на квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 80,8 кв.м, житловою площею 51,2 кв.м, видане Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, державний реєстратор Гапоненко Сергій Васильович; -скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 80,8 кв.м, житловою площею 51,2 кв.м, зареєстровану 04.06.2013р. Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, державний реєстратор Гапоненко Сергій Васильович, номер запису про право власності 1396679 на ім'я [PERSON]; - витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру за адресою [ADDRESS] загальною площею 80,8 кв.м, житловою площею 51,2 кв.м. на користь [PERSON]; - скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] загальною площею 80,8 кв.м, житловою площею 51, 2 кв.м, зареєстровану за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3478 від 29.11.2013, посвідченого приватним нотаріусом Мороз О.А.; - визнати за [PERSON], зареєстроване місце проживання: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], майнові права на квартиру [ADDRESS], загальною площею 80,8 кв.м, житловою площею 51,2 кв.м.; а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати (а.с. 1-13, 152-164, 249-263 т.1) В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 травня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» було укладено договір № 9/05/2008-88 про резервування об'єкту нерухомого майна та порядок погашення облігацій. За яким ТОВ « Компанія з організації житлового будівництва» зобов'язалося закріпити (здійснити резервування) за позивачем квартири № [ADDRESS], що складається з двох кімнат загальною площею 82,83 кв.м. в обмін на погашення пакету облігацій, емітованих в кількості 8283 облігації та придбаних позивачем, що дорівнює метражу квартири [NUMBER]. На виконання умов договору Позивачем був укладений договір купівлі - продажу цінних паперів (облігацій) № Б237-1/08 від 29.05.2008 р. та договір з ТОВ «Укрпромбанк» про відкриття рахунку у цінних паперах фізичній особі № 129/08 від 29.05.2008 р. та внесено кошти у сумі 602588,25 грн., як оплата за іменні цінні папери. У подальшому рахунок був переведений в ВАТ «БМ» Банк», де зберігалися облігації до їх погашення. У зв'язку з затримкою будівництва будинку, у 2010 році було укладено додаткову угоду до договору про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій №29/05/2008-88, якою ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» зобов'язалася здійснити введення будинку в експлуатацію в 4 кварталі 2010 року. Відповідно договору було також складено акт пред'явлення облігацій до погашення, акт погашення пакету облігацій та акт прийому- передачі майнових прав на квартиру [NUMBER], що знаходиться на 6 поверху багато квартирного будинку [ADDRESS] У січні 2013 року позивач дізналася, що будинок зданий в експлуатацію наприкінці грудня 2012 року, та почала вимагати оформлення права власності на зазначену вище квартиру. 21.05.2013 року оплатила квитанцію, отриману від керівника ОСББ [PERSON], про оплату послуг БТІ. Проте, забудовником не було їй передано технічний паспорт на квартиру. У подальшому, 20.06.2013 р., позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] незаконно заволодів правом на майно шляхом отримання Свідоцтва про право власності від 05.06.2013 р, незважаючи на те, що майнові права на зазначену квартиру належали виключно позивачу. Тому, позивач 20.06.2013 р. звернулася з заявою про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення. Зазначила, що документи, на підставі яких виникло майнове право у неї та у відповідача [PERSON] є майже тотожними між собою. Відмінність в документах полягає лише в тому, що позивачем укладено угоду з торговцем цінними паперами як це передбачене законом, а [PERSON] - з ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва», який не мав відповідно на це ліцензії, також відсутні будь-які відомості щодо оплати пакету облігацій [PERSON] Також зазначила, що станом на 29 травня 2008 року, дату укладання Позивачем та ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» договору № 29\\05\\2008-88 про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій директором товариства був [PERSON], який підписав зазначений договір. Між тим, договір №29/05/2008-88 від 29.05.2008 року на [PERSON] підписаний відповідачем [PERSON], який на той час не мав повноважень на підписання такого договору, оскільки був призначений Директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Оргжитлобуд» відповідно до наказу № 2 від 09.03.2011 року. Крім того, висновком судово-почеркознавчої експертизи № 424 від 02.07.2015 року підтверджується, що підписи від імені [PERSON] у документах підписаних між [PERSON], та ТОВ « Компанія «Оргжитлобуд» виконані відповідачем [PERSON], відносно якого у Бориспільському міськрайонному суді Київської області розглядається кримінальне провадження за ч. 2 ст. 364, ч. 366 КК України. Вважає, що у відповідності ст.ст.203, 215 ЦК України, є підстави для визнання Договору № 29/05/2008-88 від 29.05.2008 року недійсним, оскільки був підписаний не керівником [PERSON], а іншою особою, так само як і всі акти, які були складені на підставі цього договору та є додатками до нього. Крім того, відповідачем [PERSON] було отримано 5.06.2013 р. в Реєстраційній службі Бориспільського районного управління юстиції Київської області свідоцтво на нерухоме майно. Оскільки вказане свідоцтво отримано на підставі підроблених документів, вважає, що в силу вимог статті 215 ЦК України, воно має бути визнано недійсним. Також позивачу, після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, стало відомо, що спірна квартира була продана [PERSON] відповідачу [PERSON] Вважає, що квартира незаконно перебуває в розпорядженні відповідача [PERSON], оскільки ТОВ « Компанія з організації житлового будівництва» не виконані зобов'язання щодо передачі спірної квартири позивачу. Таким чином, враховуючи положення ст.ст.216, 388 ЦК України, позивач вважає, що її права підлягають захисту шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння. Тому, оскільки право власності на квартиру [NUMBER] житловому багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], дана квартира підлягає витребуванню з його незаконного володіння, зі скасуванням державної реєстрації права власності на дане майно. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач додатково пояснила, що, поки чекала на оформлення свідоцтва про право власності на квартиру, зробила в квартирі ремонт, встановила сантехніку, бойлер, кухонні меблі. там знаходились її речі, одяг. Ключі від квартири залишали в голови ОСББ [PERSON], оскільки здійснювалось підключення газу, а вона проживала в м.Києві. Їй відомо, що [PERSON] працювала брокером, придбала собі квартиру в їх будинку, а також допомагала шукати інших покупців та була добре обізнана, щодо квартир, за які були сплачені кошти, оскільки така інформація знаходилась в офісі компанії в загальному доступі. Відповідач ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності їхнього представника та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте направив суду заяви (а.с. 209,210 т.1), у яких просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду від відповідача не надходило. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 10.10.2018 року позовні вимоги не визнав, та пояснив, що його мати [PERSON], яка померла 04.01.2017 знайшла квартиру та надала кошти для її придбання. Він був у нотаріуса, підписував угоду, перед укладенням договору спілкувався з продавцем [PERSON], який запевнив його, що все законно. Він також надавав надані їм [PERSON] документи для вивчення адвокату. Через 1-2 тижні після укладення угоди він переїхав у квартиру, де зараз проживає з дружиною. У наступне судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чи ном, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача Бориспільської райдержадміністрації- Завірюха О.В., у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що адміністрація не є належним відповідачем, оскільки здійснюють реєстрацію прав власності виключно на підставі наданих документів. Третя особа- приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Мороз О.А., у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, пояснень та заперечень щодо позову не подала, направила клопотання про розгляд справи без її участі( а.с.8,21 т.2). Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, будь-яких заперечень щодо позову суду не направили. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача [PERSON], представника відповідача Завірюху О.В., допитавши свідків: [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що 29 травня 2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» в особі директора [PERSON] був укладений договір № 29/05/2008-88 про резервування об'єкту нерухомого майна та порядок погашення облігацій. Згідно п.2.1. якого ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» зобов'язався закріпити (здійснити резервування) за [PERSON] квартири [NUMBER] в житловому багатоквартирному будинку, за адресою: [ADDRESS] що складається з двох кімнат загальною площею 82,83 кв.м., в обмін на погашення пакету облігацій, емітованих ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» в кількості 8283 облігації та придбаних позивачем, що дорівнює метражу квартири [NUMBER]. ( а.с.48-52 т. 1). На виконання умов договору позивачем [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу цінних паперів (облігацій) № Б237-1/08 від 29.05.2008 р. та договір з ТОВ «Укрпромбанк» про відкриття рахунку у цінних паперах фізичній особі № 129/08 від 29.05.2008 р.( а.с. 53-60 т.1). На виконання зазначених договорів 29.05.2008 р. позивачем було внесені грошові кошти у сумі 602 588,25 грн., як оплата за іменні цінні папери, що підтверджується меморіальним ордером № 7 від 29.05.2008р. та квитанцією № 9 від 29.05.2008 р.( а.с.61, 62 т.1). Як встановлено, у подальшому цінні папери зберігалися у ВАТ «БМ Банк» до моменту погашення облігацій, що підтверджується Договором № Д10/02-04 про відкриття рахунку у цінних паперах від 25.02.2008 р. та розпорядженням на виконання облікової операції( а.с 68-74 т.1). У зв'язку з затримкою будівництва та строків здачі житлового будинку в експлуатацію, у 2010 році між позивачем та ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» було укладено додаткову угоду до договору про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій № 29/05/2008-88.(а.с.76-78 т.1). У відповідності з яким, був складений акт пред'явлення облігацій до погашення, акт погашення пакету облігацій та акт прийому- передачі майнових прав на квартиру [NUMBER], що знаходиться на 6 поверху багато квартирного будинку [ADDRESS]( а.с. 79-85 т.1) Таким чином, позивач набула майнові права єдиного і виключного інвестора зазначеної вище квартири. Як зазначила позивач та її представник у судовому засіданні, позивачу 20 червня 2013 року стало відомо що відповідач [PERSON] незаконно заволодів правом на майно, квартиру 88, що знаходиться в будинку [ADDRESS], шляхом отримання Свідоцтва про право власності від 5.06.2013 р., майнові права на яку належали виключно [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що 05.06.2013р. Реєстраційною службою Бориспільського районного управління юстиції Київської області (державний реєстратор Гапоненко\~С.В.) [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] ( а.с.24,25 т.1). Підставою для реєстрації права власності на відповідача [PERSON] були наступні документи: - - Договір№ Б237-1/08 купівлі-продажу цінних паперів від 29.05.2008 р., укладений між ТОВ Компанія з організації житлового будівництва» та [PERSON], -Договір № 29/05/2008-88 про резервування об'єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] в порядок погашення облігацій та порядок погашення облігацій, укладений 29.05.2008 року між ТОВ» Компанія з організації житлового будівництва» та [PERSON]; - Акт пред»явлення облігацій до погашення від 17.06.2010 року; - Акт від 17.06.2010 року про погашення Пакету облігацій; - Акт прийому-передачі майнових прав [PERSON] від 17.06.2010р.( а.с. 14-23 т.1). У подальшому спірна квартира була продана відповідачу [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу від 29.11.2013 р., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 118623241 від 27.03.2018 та № 141104317 від 11.10.2018( а.с. 55,56 т.2). Статтею 203 ЦК України передбачено, що: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як стверджували у судовому засіданні позивач та представник позивача, відмінність у документах, на підставі яких виникло майнове право у позивача та відповідача [PERSON] полягає в тому, що позивач уклала угоду з торговцем цінними паперами, юридичною особою, що має відповідну ліцензію Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку на провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів, як це передбачене законом, а [PERSON] - з ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва», яке не мало відповідно ліцензії. Разом з цим, відсутні будь-які відомості щодо оплати пакету облігацій між [PERSON] та ТОВ « Компанія з організації житлового будівництва», а позивачем такі документи отримані в банку в момент оплати повної вартості облігацій. Також зазначили, що станом на дату укладання, 29 травня 2008р., між позивачем та ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» договору № 29\\05\\2008-88 про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій, директором товариства був [PERSON], який і підписав договір. А Договір № 29/05/2008-88 від 29.05.2008 року, укладений між [PERSON] та ТОВ» Компанія з організації житлового будівництва» підписаний від імені [PERSON] відповідачем [PERSON], який на той час не мав повноважень на підписання такого договору, оскільки лише 09.03.2011 р. був призначений директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Оргжитлобуд», згідно наказу №2. Суд погоджується з твердженнями позивача та представника позивача, виходячи з наступного. Встановлено, що у провадженні Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області перебуває кримінальне провадження за № 12015110100001835 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Потерпілою залучено до участі у даному кримінальному провадженні- Кулько О.С.( а.с.42, 46,47 т.2). Крім того, у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за № 12013100100001322, внесене 21.06.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1, ч.2 ст. 366 КК України. Потерпілою у якому також є [PERSON].( а.с.48 т.2). Так, з дослідженого судом висновку експерта № 424 від 02.07.2015р. проведеного в рамках кримінального провадження за № 12013100100001322 (т.1 а.с. 32-47), вбачається, що: 1.Підписи від імені [PERSON] , у документах підписаних між [PERSON], та ТОВ « Компанія з організації житлового будівництва»: -договорі купівлі - продажу цінних паперів (облігацій) № Б237-1/08 від 29.05.2008 р; -договір № 29/05/2008-88 від 29.05.2008 року про резервування об'єкту нерухомості та порядку погашення облігацій; -акті пред'явлення облігацій до погашення від 17.06.2010; -акті про погашення пакету облігацій від 17.06.2010; -акті прийому передачі майнових прав від 17.06.2010, виконані [PERSON]. Рукописні записи»: «17 червня» у документах, підписаних між [PERSON] та ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва»: на першій сторінці акту пред'явлення облігацій до погашення від 17.06.2010; у графах «дата», вступній частині, пунктах 3 та 5 акту про погашення пакету облігацій від 17.06.2010; у графах «дата», вступній частині, пунктах3 та 4 акту прийому-передачі майнових прав від 17.06.2010, виконані [PERSON] На спростування зазначених обставин суду, відповідачами, доказів надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Не надано також доказів, які б підтверджували реальність оспорюваних договорів, зокрема, що на виконання умов договорів відповідачем [PERSON] були внесені грошові кошти на погашення пакету облігацій у рахунок оплати вартості нерухомого майна. Встановлення факту підроблення підпису особи в Договорі № 29/05/2008-88 від 29.05.2008 року, Договорі № Б237-1/08 від 29.05.2008 р. та в актах від 17.06.2010 р., які є додатками до нього, свідчить про укладення таких від імені особи, які підписані не нею, а іншою особою, що свідчить про відсутність волевиявлення ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» в особі директора [PERSON] на укладення вказаних договорів і актів, та є підставою для визнання такого договору недійсним у відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України. Крім того, така угода прямо порушує майнові права позивача [PERSON] на спірну квартиру, з якою були укладені аналогічні за змістом угоди, дійсність яких у суду не виникає сумнівів. Таким чином, зазначені Договір № 29/05/2008-88 від 29.05.2008 року, Договір № Б237-1/08 від 29.05.2008 р., акт пред'явлення облігацій до погашення від 17.06.2010; акт про погашення пакету облігацій від 17.06.2010; акт прийому передачі майнових прав від 17.06.2010, укладені за участі відповідача [PERSON], у силу вимог ст. 215 ЦК України є недійсними. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За приписами ч. 1, 3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Відповідно до ст. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», враховуючи норми статей 215 та 216 ЦК, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009р. рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст. ст. 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Так, за змістом п. 2 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус). Орган державної реєстрації прав проводить в тому числі, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна. Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії. Відповідно до вимог п. 23 Порядку датою і часом державної реєстрації речових прав вважаються дата і час реєстрації заяви в базі даних про реєстрацію заяв і запитів. За змістом п.п.25, 26 Порядку після внесення записів до Державного реєстру прав державний реєстратор формує витяг з Державного реєстру прав та оформляє його у двох примірниках. Орган державної реєстрації прав, нотаріус не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про державну реєстрацію прав видає особисто заявникові або надсилає поштою з описом вкладення витяг з Державного реєстру прав, свідоцтво (в разі його формування) та документи, що подавалися заявником для проведення державної реєстрації прав, одним із способів, зазначеним у заяві. Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Статтею 392 ЦК України також передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.330 ЦК України , якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Так, відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зважаючи на встановлені судом обставини, та вимоги ст.ст.330,388,392 ЦК України вимоги позивача щодо визнання за нею майнових прав на спірну квартиру, витребування квартири з незаконного володіння відповідача [PERSON], а також скасування реєстрації права власності на квартиру за відповідачами, є обґрунтованими, доведеними, законним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, зокрема, гарантованих їй ст.41 Конституції України та ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Так, враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON], достовірно знаючи про підробку документів на квартиру [ADDRESS], уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу даної квартири № 3478 від 29.11.2013р., посвідчений приватним нотаріусом Мороз О.А., право власності на яку було зареєстровано за [PERSON], та яка підлягає витребуванню з його незаконного володіння, суд прийшов до переконання, що підлягає скасуванню державна реєстрацію права власності на дане майно зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 177 ЦК України до об'єктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше. Відповідно до ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи, що позивачем умови договору резервування квартири № 29/05/2008-88 від 29.05.2008р. та умови договору купівлі - продажу цінних паперів (облігацій) № Б237-1/08 від 29.05.2008 р., а також договору з ТОВ «Укрпромбанк» про відкриття рахунку у цінних паперах фізичній особі № 129/08 від 29.05.2008р. виконано у повному обсязі, 29.05.2008 р. згідно меморіального ордеру № 7 внесено грошові кошти у сумі 602588,25 грн. як оплату за іменні цінні папери, а відповідачем ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» умови вказаного договору не виконано у повному обсязі, не передано документів, необхідних для оформлення права власності, з цих підстав права позивача [PERSON] підлягають захисту шляхом визнання за нею майнових прав на квартиру [ADDRESS] З огляду на вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з належних відповідачів ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва», [PERSON], [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору на користь держави, а саме: з ТОВ «Компанія з організації житлового будівництва» в сумі 5252 гривні 94 копійки, з [PERSON] в сумі 5252 гривні 94 копійки, з [PERSON] в сумі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved