Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

21 травня 2015 року представник ПАТ «Комерційний банк «Надра» [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір за № 194/П/56/2008-840, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 105\~672,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 14,99 % річних, строком до 12 квітня 2028 року. У випадку неналежного виконання цих грошових зобовязань відповідач зобовязався додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Крім того, у випадку невиконання цього зобовязання відповідач зобовязався сплатити штраф в розмірі 10% від суми кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір від 22.08.2008 року, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме : земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 3210500000:09:067:0016 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуван ня жилого будинку, розташована на по вулиці Грушевського, 43 в м. Бориспіль Київської області. Відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором. У звязку з цим станом на 13.03.2014 року, у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором 191\~346,69 доларів США та 205\~749,54 грн. Тому ПАТ «Комерційний банк «Надра» просить суд звернути стягнення на вищевказану земельну ділянку, розташовану по вулиці Грушевського, 43 в м. Бориспіль Київської області. Позивач просить суд уповноважити ПАТ «Комерційний банк «Надра» укладати з будь-яким покупцем договір купівлі-продажу земельних ділянок, вживати інші заходи, спрямовані на це, та передати земельні ділянки в управління позивача. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, натомість подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, конверти із документами від нього поверталися за закінченням терміну зберігання. Третя особа [PERSON] в судові засідання не зявлявся, конверти із документами від нього поверталися за закінченням терміну зберігання. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи відповідно до ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечує. Дослідивши подану заяву та письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі по тексту ПАТ «Надра»), що підтверджується витягом зі статуту (а.с. 22) та [PERSON] укладено кредитний договір за № 194/П/56/2008-840, відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав кредит в розмірі 105 672 доларів США, строком до 12 квітня 2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99 % річних (а.с. 7-9). Згідно п. 5.2 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.3. кредитного договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасного сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення відповідачем вимог п.п. 4.3. за виключенням п.п.4.3.3, 4.3.4 кредитного договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % від суми кредиту. Відповідно до п.4.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений цим договором. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме : надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, що підтверджується валютним меморіальним ордером за № 251 від 22 серпня 2008 року (а.с. 14). Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів. За правилом ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання боржник повинен сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню). Згідно з наданим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості станом на 13.03.2014 року у відповідача виникла заборгованість, загальна сума якої становить 191\~346,69 доларів США та 205\~749,54 гривень, з яких : заборгованість за кредитом 104\~694,88 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 14.03.2014 року становить 992\~078,21 гривень, заборгованість за відсотками 86\~651,81 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 14.03.2014 року становить 821\~103,93 гривень, пеня за прострочення сплати кредиту 11\~145,73 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 14.03.2014 року становить 105\~615,81 гривень, штраф за порушення умов кредитного договору 10\~567,20 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 14.03.2014 року становить 100\~133, 73 гривень (а.с. 10-11). Сумнівів у правильності проведених позивачем розрахунків у суду не викликає. Доказів протилежного сторонами не надано. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У судовому засіданні також встановлено, що 22 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 3210500000:09:067:0016 площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Грушевського, 43 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку (а.с. 16). В той же день, а саме 22 серпня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2930, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно : земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Грушевського, 43 (а.с. 12-13). Відповідно до іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання відповідних положень кредитного договору та/або невиконання іпотекодавцем відповідних положень цього договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами. 24 березня 2014 року відповідачу направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором про погашення заборгованості в повному обсязі. Проте, у встановлений в листі термін вимогу банку відповідачем не виконано. За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник, або третя особа (майновий поручитель). Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко-держателя. Відповідно до статті 35 вказаного Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушенного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко-держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотеко-держателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання про обґрунтованість та законність предявлених позивачем вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються : загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходить з того, що відповідно до змісту ч. 6 ст. 38 вказаного Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3\~654,00 гривень, підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved