Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

22 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що з 06 листопада 1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON], в якому у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] ([INFO]) та син [PERSON] ([INFO]). Відповідач хоч і проживає разом з дітьми, матеріальної допомоги не надає, хоча має на це змогу, оскільки працює. Аліменти на інших дітей не сплачує, утриманців не має. У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила та просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав, обставини справи підтвердив та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з 06 листопада 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який на даний час не розірваний, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06.11.1999 року Серії [NUMBER] (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме: доньку [PERSON] ([INFO]), що підтверджується свідоцтвом про народження, видане виконкомом Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 22.01.2009 року серії [NUMBER] (а.с.6) та сина [PERSON] ([INFO]), що підтверджується свідоцтвом про народження, видане виконкомом Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 12.01.2009 року серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до довідки виконкому Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області №1189 від 14.12.2015 року позивачка проживає в будинку [ADDRESS] разом із чоловіком, дочкою та сином. В позовній заяві позивачка зазначила, що на утриманні відповідача немає інших дітей та непрацездатних батьків. Відповідач проти даного факту не заперечував, у зв'язку з чим суд не вбачає за необхідне з'ясовувати відомості про наявність на утриманні [PERSON] інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, однак враховує зазначені сторонами відомості при ухваленні рішення. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст. 183 СК України з визначенням їх розміру у частці заробітку батька. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, розмір аліментів зазначений позивачкою та відповідачем. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VІІІ, з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 1455 грн., 30 відсотків від якого становить суму в розмірі 436 грн. 50 коп. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., який підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved