Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

24.04.2015 року заявник [PERSON] звернулася до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з заявою про усиновлення малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Заявник свою заяву тим, що на даний момент не перебуває у шлюбі, проживає одна в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. Право власності на квартиру набула внаслідок укладання договору міни. З лютого 2013 року працює по трудовому договору у фізичної особи- підприємця [PERSON] продавцем непродовольчих товарів. Щомісячна заробітна плата складає 1418 гривень. З грудня 2014 року прийняла рішення удочерити семирічну дівчинку [PERSON], [INFO], яка залишилася без батьківського піклування та з грудня 2013 року перебуває в Апостолівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія». Мати дівчинки, [PERSON], [INFO], за рішенням Апостолівського районного суду від 25.11.2014 року позбавлена батьківських прав, батько дитини записаний у свідоцтві про народження у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України. Заявниця вказує, що має з малолітньою гарні стосунки, дитина її дуже любить, водночас, [PERSON] піклується про дитину, створює належні умови для її життя та розвитку. Також [PERSON] посилається на те, що вона має постійне місце проживання стабільних дохід, позитивну характеристику за місцем роботи, шкідливі звички відсутні, на обліку у лікарів прихіатра та нарколога не перебуває. За таких обставин, заявниця просить суд ухвалити рішення про усиновлення [PERSON], зміну прізвища, ім'я та по-батькові усиновленої дитини на «[PERSON]»; внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини в частині місця народження. [PERSON] підтримує свої вимоги про усиновлення дитини. Представник Органу опіки та піклування Апостолівського району Дніпропетровської області вважає за доцільне усиновлення дитини [PERSON] в інтересах дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані і є такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав . Згідно ч. 1 ст. 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина. Відповідно до Сімейного кодексу України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згідно ч. 2 ст. 226 Сімейного кодексу України дитина, яка усиновлена, має право на таємницю, в тому числі і від неї самої, факту її усиновлення. Відповідно до статей 217, 219 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків, яка має бути безумовною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Відповідно до ч. 1 ст. 219 Сімейного кодексу України, усиновлення дитини проводиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Відповідно до ст. ст. 3, 4, 5, 7 Сімейного кодексу України кожна особа має право на проживання в сім'ї. Сім'я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. За положеннями ст. 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ст. 211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п'ятнадцять років. Статтею 224 цього Кодексу визначено вичерпний перелік обставин, які мають істотне значення і які враховує суд при ухваленні рішення про усиновлення, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідносини особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров'я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Судом достовірно встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 03.03.2009 року(а.с. 18). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25.11.2014 року, яке набрало законної сили 19.12.2014 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] (а.с. 20). [PERSON] має з малолітньою [PERSON] гарні стосунки, дитина її дуже любить, водночас, [PERSON] піклується про дитину, створює належні умови для її життя та розвитку, бажає її удочерити. Згідно письмового Висновку районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації про доцільність усиновлення малолітньої дитини [PERSON] та відповідність його інтересам дитини, було встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], проживає за адресою [ADDRESS], в шлюбі не перебуває, дітей не має. Для повноцінного розвитку та проживання малолітньої за місцем мешкання всі умови створено, [PERSON]має постійне місце роботи, регулярний дохід, за станом здоров'я у особи будь-які протипоказання для усиновлення відсутні, до кримінальної відповідальності не притягувалась, характеризується позитивно. На підставі всього викладеного, Орган опіки та піклування Апостолівського району Дніпропетровської області прийшов до висновку про доцільність усиновлення малолітньої [PERSON] [PERSON] [PERSON], оскільки вказане відповідає інтересам дитини. (а.с. 16-17). Відповідно до ч.1 ст. 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які:1) обмежені у дієздатності;2) визнані недієздатними;3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені;4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім'ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини;5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері;6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами;7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу);8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я;9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини;10) були засуджені за злочини проти життя і здоров'я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів;11) за станом здоров'я потребують постійного стороннього догляду;12) є особами без громадянства;13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Згідно Довідки № 5/4 від 08.04.2015 року [PERSON] працює в ФОП [PERSON] продавцем непродовольчих товарів та отримує стабільну заробітну плату(а.с. 14). До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася. Згідно Акту обстеження умов проживання, [PERSON] створені всі умови для життя, розвитку та виховання дитини. Відповідно до Висновку про стан здоров'я особи, від 25.12.2014 року, наданого Комунальним закладом «Апостолівська центральна районна лікарня», медичні протипоказання щодо усиновлення у [PERSON] відсутні. (а.с. 13) Таким чином, в судовому засіданні не встановлено будь-яких підстав, передбачених ст. 212 Сімейного кодексу України, відповідно до яких усиновлення не проводиться. Відповідно до ч.1 ст. 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ч.1 ст. 230 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання змінити відомості про місце народження та дату народження дитини. Згідно ч. 1 ст. 233 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви [PERSON] про усиновлення малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки вказане відповідає інтересам дитини. За таких обставин, вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 255 ЦПК України судові витрати по провадженню справи покладаються на заявника та не підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved