Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

23 жовтня 2021 до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 105, 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 05 жовтня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 171. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач з відповідачем [PERSON] знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 05 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 171. За час шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що сторони біля трьох місяців як припинили фактичні шлюбні стосунки, стали проживати окремо в силу несумісності їх характерів та різних поглядів на сімейне життя, подружні права та обов`язки. З того часу позивач з відповідачем перестали вести спільне господарство, в кожного з них утворився окремий бюджет. Жоден із сторін не бажає поновлювати сімейні стосунки. Питання матеріального забезпечення дитини сторони вирішують за обопільною домовленістю. Спірних питань стосовно майна, набутого під час шлюбу, між сторонами немає. Ухвалою судді від 01 листопада 2021 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 24 листопада 2021 року. В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до канцелярії суду подав заяву, в якій просив розглядати цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 05 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що 05 жовтня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 171. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, мати - позивач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, яка долучена до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що сторони припинили фактичні шлюбні стосунки, стали проживати окремо в силу несумісності їх характерів та різних поглядів на сімейне життя, подружні права та обов`язки. Позивач з відповідачем перестали вести спільне господарство, в кожного з них утворився окремий бюджет. Жоден зі сторін не бажає поновлювати сімейні стосунки. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, питання матеріального забезпечення дитини сторони вирішують за обопільною домовленістю. Спірних питань стосовно поділу майна, набутого за час шлюбу, між сторонами немає. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 454 гривні, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved