Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

22 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із позовом до ТОВ «Компанія Ідеал Груп» про визнання недійсним договору про надання послуг. В обґрунтування позову вказує, що він отримав доступ до матеріалів справи в системі Електронний суд №569/9306/17 за позовом Тов «Компанія Ідеал Груп» (далі Відповідач) до нього, після ретельного вивчення яких йому стала відома інформація раніше не доступна для нього. Вказує, що йому була надана візитна картка «Філії ТОВ «Компанія ідеал груп» з ПІБ директора Наумець В.О.(додається) та форма, щодо якої представник відповідача зазначив необхідність підписання з причини необхідності вказати характеристики нерухомості та її вартості для продажу потенційному покупцеві. При цьому [PERSON] було зазначено,що договір з фактичного продажу нерухомості буде підписуватись та завірятись у нотаріуса, а послуги з продажу потрібно буде сплатити після підписання договору у нотаріуса та фактичного розрахунку покупця з продавцем. Зазначає, що він не потребував жодних інформаційних послуг і не мав на меті підписання договорів для цього, крім послуги фактичного термінового продажу нерухомості за вказаною ціною у 45 000 у.о.,яка не була фактично виконана Відповідачем. Вказує, що він в цей час у 2014р знаходився під впливом тяжкої обставини,а саме важкої хвороби мами [PERSON] , яка на цю дату перенесла три важкі операції, одна з яких на серці,та потребувала подальшого лікування та реабілітації. На вимогу [PERSON] вони звільнили квартиру і він вивіз важко хвору [PERSON] з м.Рівне до м.Києва, а за необхідності щоденного догляду за лежачим інв.1 групи, він міг тільки щоденно телефонувати [PERSON] та приїхати на пів-години для підписання вказаної форми додатку,що декларується Відповідачем, як «договір інформаційних послуг» з наступним терміновим повернення додому. Жодної інформації йому не було надано Відповідачем впродовж 4 місяців дії вказаного «договору інформаційних послуг»,що стало причиною його звинувачень виконавця,який був обізнаний у деталях важких обставин у бездіяльності та умисному саботажі виконання домовленостей. Вказує, що він має за медичними та фактичними показниками статус інв.2гр з втратою 75% працездатності за ДЕП II з протипоказаннями по нервовим та фізичним навантаженням, а «договір інформаційних послуг» декларований Відповідачем друковано з порушенням вимог зменшеним шрифтом,не можливим для прочитання за його медичними показниками. Вказує, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Вказує, що не виконання умов договору №172 від 12.06.2014 року по термінам у 4 місяці і умовам продажу за 45 000 у.о. з повідомленням недостовірної інформації щодо даних компанії, змісту договору та його наслідків для нього мали на меті в подальшому пропозицію Відповідача продати майно за 32 000 у.о.,відмінною від раніше зазначеної ціни 45 000 у.о.,з наступним вчиненням шахрайських дій та не правомірних вимог до нього. Як виявилося Відповідач не має необхідної реєстрації, сплати податків та договорів з працівниками. Від так, Відповідач ввів в оману його відносно якості послуг, які він може надавати та змісту договору, з повідомленням загалом не достовірної інформації споживачу. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні вищенаведені обґрунтування підтримав та просив суд позов задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений рекомендованим повідомленням за юридичною адресою, однак дані повідомлення повертались до суду за закінченням терміну зберігання. Крім того, відповідач був також повідомлений про судове засідання за адресою місця фактичного знаходження, однак у судове засідання не з`явились, відзив на позовну заяву не подав. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що12 червня 2014 року за №172 між TзOB «Компанія Идеал Груп» та [PERSON] був укладений договір (форма про надання послуг Додаток№1). Згідно із зазначеним договором відповідачу було надано комплекс послуг інформаційно - консультативного характеру, пов`язаних з продажем нерухомого майна, яке належало відповідачу на праві власності. Відповідно до пункту 3.2. договору [PERSON] надав TзOB «Компанія Идеал Груп» протягом терміну дії цього договору ексклюзивне (виключне) право на пошук покупця на об`єкт, який вказаний в Додатку №2, при цьому замовник зобов`язався не вступати в безпосередній контакт з потенційним покупцем і не змінювати продажну вартість об`єкта у бік збільшення. Пунктом 6 договору визначено, що строк дії договору встановлюється сторонами на термін, вказаний в Додатку № 1 з моменту підписання договору. По закінченню цього строку договір рахується автоматично продовжений на сто дев`яносто днів чи/або особливого розпорядження замовника. У додатку № 1 вказано строк 4 місяці, таким чином оскільки особливого розпорядження від відповідача не надходило, укладений договір діяв до 30 січня 2015 року. Відповідно до пункту 3.4. договору відповідач був зобов`язаний оплатити послуги позивача у розмірі і в термін, передбачені розділом 4 цього договору, у випадку укладання договору відчуження. Заочним рішення Рівненського міського суду від 20.02.2018 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Идеал Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості, неустойки задоволено повністю. Однак, ухвалою від 27.11.2018 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Ідеал Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості, неустойки - задоволено. Заочне рішення від 20 лютого 2018 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Ідеал Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості, неустойки скасовано. Ухвалою від 22.03.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Ідеал Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки - залишено без розгляду за заявою представника позивача. 25 травня 2021 року Рівненським міським судом винесено ухвалу, якою заяву [PERSON] про поворот виконання судового рішення - задоволено. В порядку повороту виконання рішення, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Ідеал Груп», 35000, Рівненська область, місто Костопіль, вулиця Сонячна,53, код ЄДРПОУ 36950879 на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] [ADDRESS] безпідставно стягнені за рішенням Рівненського міського суду від 20.02.2018 року у справі №569/9306/17 з пенсійного забезпечення 9550 (девять тисяч пятсот пятдесят гривень) 41 копійка відповідно до довідки Головного управління пенсійного фонду від 31.01.2020р. У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін, що визначено частиною четвертою статті 202 ЦК України. Як встановлено частиною третьою статті 203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відноситься волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Крім того, як встановлено частиною четвертою статті 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до вимог частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини третьої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. При цьому, підписання сторонами 12 червня 2014 року форми про надання послуг (додатку № 1), на переконання суду, не свідчить про укладення сторонами договору на умовах, викладених у тексті, який міститься на звороті і який сторонами не підписувався. При вирішенні спору суд вважає необхідним звернути увагу і на те, що відповідно до пункту 7.1 ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, та пункту 6.3 Методичних рекомендацій щодо застосування ДСТУ 4163-2003, схвалених протоколом засідання Методичної комісії Держкомархіву України 07 листопада 2003 року № 7, основна вимога до шрифтів при створенні документів за допомогою друкувальних засобів - це забезпечення можливості легкого розпізнавання і прочитання друкованих знаків. При підготовці документа на комп`ютері рекомендовано використовувати шрифти розміром 12-14 друкарських пунктів і гарнітуру Times New Roman. З оглянутого судом тексту договору слідує, що його виконано в цілому з використанням шрифту розміром 8, який, як слідує з наданих позивачем медичних документів, останній прочитати не в змозі, що об`єктивно узгоджується з показаннями позивача щодо таких обставин. Відповідно до положень, закріплених у п. 2 ч.1, ч.2 та ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом не надання або надання у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved