Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

22.07.2019 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. В направленому\~на адресу\~суду позові\~позивач зазначив,\~що є\~власником житлового\~будинку [ADDRESS] .\~В будинку\~з 07.09.2010\~року значиться\~зареєстрованим його\~син \~відповідач [PERSON] .\~Фактично [PERSON] \~за місцем\~реєстрації ніколи\~не проживав.\~Відповідач не\~є співвласником\~будинку,\~його речей\~в будинку\~немає, витрат на утримання будинку він не несе. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком розташованим за адресою [ADDRESS] , оскільки реєстрація відповідача створює для нього певні незручності в користуванні власністю, позбавляє його можливості отримати субсидію, призводить до того, що він несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним підтримується, а справу він просить розглянути у його відсутності. Представник позивача [PERSON] [PERSON] , яка діє на підставі довіреності (а.с.6) позов підтримала, просила його задовольнити, як законний та обґрунтований з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час розгляду справи за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади. В судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не направив. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 1992 року (а.с.10-11). В згаданому вище будинку значиться зареєстрованим з 07.09. 2010 року відповідач [PERSON] (а.с.20). З актів обстеження домогосподарства вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає і ніколи не проживав за даною адресою (а.с.32-40). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що працює секретарем сільської ради. На прохання позивача приймала участь в огляді його будинку на предмет проживання в ньому відповідача. Оглядом було встановлено, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає та ніколи не проживав. Його речей в будинку немає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачем, а тому їй достовірно відомо, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] та ніколи не проживав. Останній раз вона бачила позивача в с. В.Сорочинці близько 2-х років тому. Згідно з положенням ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку розташованому по [ADDRESS] , його слід визнати таким, що втратив право на користування будинком. Так як позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved