Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

23 листопада 2020 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Вітошко Ю.Г. звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що 08 січня 2020 року в с. Скобелка Горохівського району Волинської області відбулася дорожньо-транспортна пригода у якій автомобіль «Opel Astra» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] допустив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Відповідальність водія [PERSON] станом на дату ДТП була застрахована договором обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у АТ «СГ«ТАС»» серії АО6418802. 08.01.2020 року за фактом ДТП було внесено відомості до ЄРДР№12020030070000010 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування. Враховуючи глибину перенесених моральних страждань та фізичного болю потерпілою [PERSON] , адвокат Вітошко Ю.Г. просить стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] , з урахуванням частки страхового відшкодування яку має виплатити страхова компанія та часткового відшкодування шкоди відповідачем, моральну шкоду завдану ушкодженням здоров`я, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки в розмірі 147249,00 грн. Також просить стягнути витрати пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, проте від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в тому числі й шляхом розміщення оголошення про виклик в суд на офіційному веб-порталі Судова влада України, в судове засідання не з`явився, відзив на позов чи будь яких інших заяв, клопотань чи заперечень від нього до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України наявні всі умови для ухвалення у даній справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як вбачається із матеріалів справи 08 січня 2020 року с. Скобелка Горохівського району Волинської області відбулася дорожньо-транспортна пригода у якій автомобіль «Opel Astra» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] допустив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості За фактом дорожньо-транспортної пригоди 08 січня 2020 року було внесено відомості до ЄРДР№12020030070000010 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого від 26 червня 2020 року дане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення (а.с.11-14). Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Мелех Д.О. в інтересах [PERSON] 28.07.2020 року звертався до АТ «СГ«ТАС»» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, заявою про виплату страхового відшкодування пов`язаною із витратами на лікування в розмірі 15030,00 грн. та заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 751,00 грн. зазначивши про часткове відшкодування потерпілій моральної шкоди [PERSON] в розмірі 2000 грн. (а.с.15-17). Відповідно до виписки з історії хвороби [PERSON] , остання з 2014 року перебуває під наглядом в ВОПЛ. Неодноразово лікувалась в 9 відділенні. Остання госпіталізація з 26.12.2019 по 08.01.2020 року. З 09 травня 2020 по 20 червня 2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному підприємстві «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з діагнозом змішаний тривожно-депресивний розлад (а.с.10). Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина друга ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №500/2095/15-ц визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення Згідно пунктів 3 та 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц (14-538цс19) зазначила, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Із матеріалів справи встановлено, що позивач внаслідок завданих їй тілесних ушкоджень зазнала моральних страждань, які виразились у необхідності пристосування до негативних умов життя, потребі сторонньої допомоги в побутовому житті з боку близьких, а тому почувалась як джерело клопоту та обмежень для родичів, у зв`язку із чим позивач постійно переносить моральні переживання. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, суду факту непереборної сили та умислу потерпілої у завданій ним шкоді, що вказує на наявність правової підстави для відшкодування шкоди без встановлення вини. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), суд враховує тривалість та характер моральних та фізичних страждань, яких зазнала [PERSON] , їх інтенсивність та довготривалість, стан її здоров`я, вік, настанням у зв`язку з цим для неї негативних наслідків, що відобразилось на її здоров`ї, змін у її житті, появі певних страхів. Водночас, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує також обставини за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, причинний зв`язок між діями [PERSON] та наслідком, яким є отримання нею тілесних ушкоджень, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачки в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 15000 гривен. Надаючи правову оцінку позовним вимогам стосовно відшкодування витрат пов`язаних із оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позовна заява містить вимогу компенсації судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2020 року Адвокатське об`єднання «Автопоміч» та [PERSON] підписали договір про надання професійної (правничої) допомоги №2754. Відповідно до п.4.1 даного договору вартість послуг Адвокатського об`єднання та порядок їх сплати передбачено в додатку до цього договору, проте матеріали справи не містять вищезгаданого додатку до договору. У матеріалах справи також відсутні будь-які належні та допустимі докази (розрахунки наданих послуг, акти виконаних робіт, рахунки по оплаті виконаних робіт та наданих послуг тощо), які підтверджують витрати, які позивач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи відповідно до договору Адвокатському об`єднанню «Автопоміч». За таких обставин витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Позивачем при подачі позову заявлено позовні вимоги про стягнення 147249,00 гривень. Судом задоволено позовні вимоги на суму 15000 гривень, що становить 10,18% від ціни позову, отже з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 149,90 гривні.

Outcome: partial