Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

22.06.2021 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві вказували на те, що 05.03.2014 року між ПАТ «ОТП «Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2008285277 від 05.03.2014 року, у відповідності до якого, відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 29 916,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних. 13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитними договором №2008285277 від 05.03.2014 року. Відповідно до даного договору до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги на загальну суму у розмірі 47 407,25 грн. 29.01.2016 року між ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора відповідно до кредитного договору №2008285277 від 05.03.2014 року. 18.02.2019 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» відповідачу [PERSON] направило повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про погашення кредитної заборгованості. Однак зобов`язання [PERSON] з приводу повернення кредитних коштів за кредитними договором №2008285277 від 05.03.2014 року не виконано, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 47 407,25 грн. З метою захисту законних інтересів ТОВ «ФК «Прайм Альянс» від 25.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. було вчинено виконавчий напис №539 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 47 881,32 грн. за кредитним договором. Однак рішенням Київського районного суду м.Полтави від 23.12.2020 року даний виконавчий напис було скасовано. Разом з тим заборгованість на даний час є непогашеною, відповідно до графіку платежів, що є невід`ємною частиною кредитного договору №2008285277, сума заборгованості підлягає стягненню в межах трьох річного терміну, а саме за період з 07.03.2016 року по 05.03.2017 рік та складає 10 795,90 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту 10 795,26 грн. та сума заборгованості за процентами за користування кредитом - 0,64 грн. Крім того, з відповідача у відповідності до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню індекс інфляції та 3% річних в розмірі 2 106,81 грн. В зв`язку з чим просили суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором №2008285277 від 05.03.2014 року в розмірі 12 902,71 грн., яка складається з часткової суми заборгованості за період з 07.03.2016 року по 05.03.2017 рік, за тілом кредиту у розмірі 10 795,26 грн. та процентами за користування кредитом у розмірі 0,64 грн., а також урахування індекс інфляції та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України, що станом на 26.05.2021 рік становить 2 106,81 грн. А також просили суд стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 2 270,00 грн. 23.06.2021 року судом відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 12.07.2021 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначала, що вона заперечує щодо пред`явлених позовних вимог в повному обсязі. У відзиві зазначала, що до позовної заяви позивачем було надано розрахунки заборгованості, без підтвердження будь-якими доказами. Разом з тим, у матеріалах позовної заяви та додатках відсутні докази про направлення боржникові повідомлення про відступлення прав вимоги та направлення вимоги про погашення кредитної заборгованості. Крім того, ТОВ «ФК «Прайм альянс» пропустив строки позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. А тому просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 26.07.2021 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило відповідь на відзив, в якій зазначили, що не погоджуються з твердженнями відповідача в повному обсязі. Вказували на те, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» довідалось про існування заборгованості лише після переходу до Товариства права вимоги, тобто 29.01.2019 року. Після чого скористалося своїм правом і направило вимогу про погашення заборгованості від 18.02.2019 року разом з повідомленням про відступлення прав вимоги. Тож товариство визначило строк, а саме надало [PERSON] період протягом 30-ти календарних днів для погашення заборгованості або зобов`язатися з новим кредитором для узгодження вихідних умов подальшої сплати заборгованості. Проте боржник не скористалася своїм правом та не сплатила заборгованість. А тому просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 06.08.2021 року [PERSON] було надано заперечення на відповідь на відзив, в якому наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог. 09.08.2021 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» надали суду заяву про уточнення позовних вимог. Та просили стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №2008285277 від 05.03.2014 року в розмірі 12 134,16 грн., яка складається з часткової суми заборгованості за період з 05.04.2016 року по 05.03.2017 рік, за тілом кредиту у розмірі 9 963,84 грн. та процентами за користування кредитом у розмірі 0,55 грн., а також урахування індекс інфляції та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України, що станом на 26.05.2021 рік становить 2 169,77 грн. А також просили суд стягнути на їх користь понесені судові витрати. В судове засідання представник відповідача [PERSON] адвокат Ольшанська О.Б. не з`явилася, просила судове засідання проводити за її відсутності, проти позову заперечує в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Прайм Альянс» адвокат Галенко О.А. уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила задовольнити. Крім того, зазначала, що строк позовної давності ними не пропущено, так як про існування даної заборгованості вони дізналися лише після укладення договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року. Заслухавши представника позивача Галенко О.А. , розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2008285277 від 05.03.2014 року (далі - Кредитний договір), у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 29 916,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, строком на 36 місяців, тобто з 05 березня 2014 року по 05.03.2017 рік. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Також, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наявних матеріалів справи, «ОТП Банк» належним чином виконав свої договірні зобов`язання, та. надав відповідачу кредитні кошти. Проте відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконала, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором. 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №2008285277 від 05.03.2014 року, про що [PERSON] було повідомлено, що підтверджується повідомленням про відступлення прав вимог від 13.06.2016 року. Відповідно до зазначеного договору до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги на загальну суму у розмірі 47 407,25 грн., яка складається з загальної суми за кредитом у розмірі 26 582,11 грн. та загальної суми за нарахованими доходами згідно умов договору у розмірі 20 825,14 грн. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №2008285277 від 05.03.2014 року, про що [PERSON] було також повідомлено, що підтверджується повідомленням про відступлення прав вимог 18.02.2019 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, у відповідача станом на 26.05.2021 виникла заборгованість в розмірі 12 134,16 грн., яка складається з часткової суми заборгованості за період з 05.04.2016 року по 05.03.2017 рік, за тілом кредиту у розмірі 9 963,84 грн. та процентами за користування кредитом у розмірі 0,55 грн., а також урахування індекс інфляції та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України, що станом на 26.05.2021 рік становить 2 169,77 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за Кредитним договором №2008285277 від 05.03.2014 року з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, право вимоги за яким згідно договорів факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року та №29/01/19-2 від 29.01.2019 року належить позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс». За таких обставин, право позивача на отримання належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань є порушеним та підлягає захисту. Разом з цим, 12.07.2021року відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву просила застосувати передбачені законом наслідки спливу позовної давності. Суд зазначає, що ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261ЦК України). У відповідності до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах спеціальної позовної давності. У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як було встановлено вище, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №2008285277 від 05.03.2014 року. При цьому, додатком до договору факторингу№29/01/19-2 від 29.01.2019 року є Витяг з реєстру боржників, в якому міститься дані про наявність заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором №2008285277 від 05.03.2014 року. Отже, станом на момент укладення договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019, позивач був обізнаний про наявність заборгованості відповідача за кредитним договором №2008285277 від 05.03.2014 року. Згідно кредитного договору №2008285277 від 05.03.2014 року, строк дії договору закінчився 05 березня 2017 року. Докази пролонгації кредитного договору в матеріалах справи відсутні. Відсутні також докази сплати [PERSON] заборгованості по даному кредитному договору. Таким чином, перебіг строку позовної давності закінчився 06 березня 2020 року. Однак, як вбачається з поштового штампу на конверті, позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду з даним позовом лише 17.06.2021 року, тобто поза межами трирічного строку, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. При цьому клопотання позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності є безпідставним та не заслуговує на увагу у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів поважності причини пропуску або інших наявних у нього перешкод для своєчасного звернення до суду за даним позовом у період з 29.01.2019 року (з моменту переходу до позивача права вимоги до відповідача за даним кредитним договором) по 06.03.2020 року. Таким чином, станом на дату подання позову строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом закінчився. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то позовна давність спливла і до вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та 3% річних, так як не можуть бути стягнуті проценти та 3% річних, нараховані на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Аналогічні висновки викладені у постановах КЦС ВС по справі №336/2166/17 від 15.02.2019 року та по справі №501/1571/15-ц від 08.11.2019 р. Враховуючи, що ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» подало позов, який є обґрунтованим, із пропуском строку, передбаченого статтею 257 ЦК України, а його клопотання про його поновлення є безпідставним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову на підставі статті 267 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed