Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

24.06.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2021 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи № 932/4070/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, в якому позивач просить суд: - усунути [PERSON] як спадкоємця першої черги від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона з 2004 року протягом восьми років перебувала у цивільному шлюбі зі спадкодавцем [PERSON] . При цьому 14.10.2011 року між нею та спадкодавцем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Таким чином, вона мешкала зі спадкодавцем загалом близько 16 років, у шлюбі з ним перебувала 9 років. Після укладення шлюбу вона була зареєстрована у спадковій квартирі за адресою: [ADDRESS] . У чоловіка позивача від попереднього шлюбу є син - [PERSON] , який є відповідачем по справі. Після розлучення з попередньою дружиною син спадкодавця до повноліття жив разом з ним, він його повністю утримував, надавав сину матеріальну допомогу, а після повноліття його син переїхав проживати до своєї матері. Як зазначила позивач, з 2015 по 2016 роки спадкодавець став хворіти на різні хвороби, в тому числі хронічні, потрапив до лікарні. З 18.09.2019 року спадкодавцю - чоловіку позивача було встановлено третю групу інвалідності безстроково. У зв`язку з низкою хвороб та погіршенням стану здоров`я з кожним роком, починаючи з березня 2019 року по 2020 рік (до дня смерті), чоловік позивача постійно знаходився на стаціонарному лікуванні у різних лікувальних закладах. З травня 2020 року стан здоров`я чоловіка позивача погіршився ще більше і він не потребував постійної сторонньої допомоги та догляду, які постійно надавала спадкодавцю тільки позивач. Натомість відповідач, будучи обізнаним про безпорадний та хворобливий стан його батька, фінансові потреби на його лікування, свідомо нехтував своїми обов`язками, не вчиняв необхідних дій, усунувся від надання батьку будь-якої допомоги, жодного разу не відвідав батька в лікарні, ухилився навіть від фізичної допомоги. Тим більше позивач самостійно займалась похованням померлого чоловіка, відповідач не надавав їй жодної допомоги. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала її чоловіку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.03.1994 року. Відповідач після смерті батька звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відповідно до ст. 1269 ЦК України. Проте, оскільки позивач також є спадкоємцем за законом як дружина [PERSON] , на її думку, відповідач повів себе не гідно і не має права претендувати на майно батька, а вона має право отримати спадщину у повному обсязі. Тому позивач звернулась до суду з позовом про усунення відповідача від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідач у встановлений судом строк надав суду письмову заяву від 05.07.2021 року про визнання позовних вимогу повному та вказав, що не заперечує проти усунення його як спадкоємця першої черги від права на спадкування за законом, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Третя особа у встановлений судом строк не подала письмових пояснень по суті спору. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, підстави звернення позивача до суду пояснила таким чином, як про це зазначено вище. Крім того, представник позивача доповнила, що за спадкодавцем весь час його хворобливого стану та на момент його смерті доглядала позивач та її син від першого шлюбу. Проте, незважаючи на те, що батько відповідача потребував допомоги, відповідач ігнорував прохання позивача про допомогу на утримання його батька, самоусунувся від надання допомогу батьку. Тому позивач зверталась по допомогу до органів місцевого самоврядування та органів державної влади. З огляду на це, представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.06.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 274/2020, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області інформацію із зазначенням: помісячно розміру нарахованої пенсії за період з 2015 року по 03.10.2020 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] . 22.07.2021 року на виконання ухвали суду від 29.06.2021 року П`ята дніпровська державна нотаріальна контора надала суду копію спадкової справи № 274/2020, заведену 20.10.2020 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 04.08.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання ухвали суду від 29.06.2021 року надало суду довідку від 28.07.2021 року про розмір пенсії за віком, яку отримував померлий [PERSON] за період з січня 2015 року по жовтень 2020 року. Ухвалою суду від 06.08.2021 року було задоволено клопотання позивача про допит свідків в цивільній справі та викликано в судове засідання для допиту в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 06.08.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 02.11.2021 року із занесенням до протоколу судового засідання було прийнято відмову представника позивача від допиту в якості свідка [PERSON] . У судове засідання, призначене на 30.11.2021 року, з`явилась представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду справи. Відповідач подав до суду письмову заяву від 05.07.2021 року про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Третя особа подала до суду письмову заяву від 22.07.2021 року про розгляд справи за її відсутності. У судових засіданнях судом були заслухані пояснення представника позивача по суті спору, допитані свідки, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухане заключне слово представника позивача. 30.11.2021 року у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] , [INFO] , була дружиною [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та з 10.01.2012 року вона зареєстрована за адресою місця проживання: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Це підтверджується копіями: паспорта громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] ; свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON], серії [NUMBER] ; свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 15.02.1984 року; свідоцтва про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] від 06.10.2020 року (а.с.10-12, 75). Позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та прийняли спадщину за заявами від 20.10.2020 року та від 06.01.2021 року, відповідно. Це підтверджується копіями відповідних заяв від 20.10.2020 року та від 06.01.2021 року та матеріалами спадкової справи № 274/2020, заведеної 20.10.2020 року П`ятою дніпровською державною нотаріальною конторою після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.68-77). На підтвердження факту лікування померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] , [INFO] , починаючи з 2015 року, який хворів на різні хвороби (цукровий діабет 2 типу, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню ризик 4, артеріальна гіпертензія, ексцентрична гіпертонія, абсцес першого пальця та тилу лівої стопи, атеросклероз судин нижніх кінцівок, атеросклероз стегнево-підколінного сегмента зліва, ішемія 2 ступеню лівої нижньої кінцівки, стабільна стенокардія напруженого ІІІФК, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню), та встановлення йому безстроково третьої групи інвалідності (загальне захворювання), позивач надала суду копії: медичних висновків та виписок з медичних карток амбулаторного хворого за період з 2015 року по 2020 року; довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 227201 від 20.06.2015 року (а.с.12 (зворотній бік сторінки), 13, 15-30). Факт того, що позивач не працювала та відчужила власний будинок та земельну ділянку, а померлий [PERSON] отримував пенсію за віком у період з січня 2015 року по жовтень 2020 року, загальний розмір якої склав 204811,45 грн, підтверджується: копією витягу з трудової книжки серії [NUMBER] від 04.05.1981 року на ім`я [PERSON] з записами про припинення [PERSON] виплати допомоги по безробіттю з 20.01.2013 року; копіями договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 26.06.2020 року; оригіналом довідки від 28.07.2021 року Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (а.с.14, 31-32, 82-84). На підтвердження факту того, що позивач поховала померлого чоловіка та сплачувала кошти на його поховання (замовляла обіди, проводила поминальні дні), вона надала суду копії: товарних чеків, установчих документів на підтвердження повноважень осіб на надання послуг з поховання: свідоцтва про державну реєстрацію Фізичної особи-підприємця [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , витяг з реєстру платників єдиного податку [PERSON] (а.с.33-35). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , та є сусідкою позивача [PERSON] , здавна була знайома з померлим [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] певний час проживали без реєстрації шлюбу у цивільному шлюбі, а згодом розписались. Також свідок показала, що відповідач [PERSON] є сином померлого [PERSON] та певний час проживав разом з батьком. У 2016 році у [PERSON] виявили цукровий діабет та він почав почуватися погано. Відповідач відвідував [PERSON] , проте матеріально не допомагав, останні півроку свідок [PERSON] взагалі не бачила відповідача. Позивач самотужки доглядала за померлим чоловіком, гуляла з ним по вулиці, наче з маленькою дитиною, проте відповідач їй не допомагав. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] показала, що вони з позивачем є сусідами, вона проживає за адресою: [ADDRESS] , спілкується з позивачем та як сусідка була знайома з померлим [PERSON] . Свідок показала, що відповідач завжди приходив до батька на свій день народження, щоб отримати від нього подарунок, брав гроші та батько завжди допомагав сину. Проте, коли батько захворів та позивач звернулась до відповідача з проханням про допомогу для догляду за батьком, відповідач відмовив їй у наданні будь-якої допомоги, в тому числі і матеріальної. У травні 2020 року [PERSON] стало погано, його госпіталізували, проте позивачу допомагав тільки її син [PERSON] , а відповідач не допомагав їм доглядати батька, не надавав грошових коштів, відмовив у наданні допомоги. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона перебуває у дружніх відносинах з позивачем, є її сусідкою, була знайома з померлим [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] . Як показала свідок, син [PERSON] жив з батьком до 18 років, а потім поїхав працювати. Відповідач не приїхав навіть на похорони батька, допомогу не надавав батьку, хоча він дуже хворів. Свідок допомагала позивачу, надавала гроші скільки могла, а позивачу допомагав тільки її син [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона перебуває у дружніх відносинах з позивачем, вони є сусідами багато років, вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Свідок показала, що позивач виводила хворого чоловіка на прогулянки, постійно доглядала за ним. Натомість син [PERSON] не допомагав батьку жодним чином, казав, що у нього немає грошей, проте не надавав навіть іншої допомоги. Позивач часто позичала гроші у сусідів, в тому числі на поховання чоловіка, та всі їй допомагали як могли. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , показала, що вона перебуває у дружніх відносинах з [PERSON] , вони здавна дружили родинами. Померлий [PERSON] дуже хворів. Позивач йому допомагала, доглядала за ним, їй також допомагав її син [PERSON] - пасинок [PERSON] . Також свідок показала, що вона особисто не знала сина померлого [PERSON] - [PERSON] . Проте вона знала, що він часто приїжджав до батька за подарунками на день народження, а коли батько захворів, то не допоміг батьку, посилаючись на те, що у нього немає грошей. Син [PERSON] не приїхав і на похорони батька. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , показала, що вона знайома з позивачем [PERSON] та вони перебувають у дружніх відносинах. Вони познайомились з березня 2019 року, бо їх чоловіки перебували у лікарні з інсультами. Позивач часто була в лікарні одна, доглядала за чоловіком, хоча є діти, але вони проживають в різних містах. Син [PERSON] [PERSON] забирав [PERSON] з лікарні, а більше ніхто позивачу не допомагав. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу усунення [PERSON] як спадкоємця першої черги від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до пункту шостого Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові КЦС ВС від 23.12.2020 № 209/4512/14-ц (61-6041св20), позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до статті 1, частини першої статті 9, частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону; пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналіз викладених вище норм, судової практики ВС та встановлених обставин справи дає суду підстави для висновку, що відповідач зобов`язаний був доглядати за непрацездатним батьком, який перебував у хворобливому стані та потребував будь-якої допомоги. Також, вирішуючи по суті позовні вимоги, суд враховує те, що відповідач не оспорює обставини можливості надання ним матеріальної чи іншої допомоги спадкодавцеві, якої він потребував, догляду та спілкування, а навпаки визнав позовні вимоги у повному обсязі. Під час судового розгляду справи позивач довела належними та допустимими доказами те, що відповідач свідомо та умисно усунувся від надання допомоги батьку, хоча той потребував такої допомоги саме від нього як від свого повнолітнього рідного сина, а він міг її надати. Тому у ході судового засідання судом була встановлена наявність умисного ухилення відповідача від надання спадкодавцеві будь-якої допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в хворобливому безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача. Відповідно до частин першої та другої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частинами 1-4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частин першою, шостою та сьомою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відповідач визнав позов, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно зі статтею 1, частиною першою статті 3, частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до частин першої та другої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Суд зазначає, що порядок повернення судового збору регламентований, зокрема статтею 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787. Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Відповідно до пунктів 5, 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 650/24182, повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, та на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 454,00 грн, а інші 50 відсотків у розмірі 454,00 грн підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Outcome: approved