Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

23.07.2015 року [PERSON]С, звернулась до суду із позовом до державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету імені [PERSON]» про поновлення на роботі, в якому просила суд визнати трудовий договір від 08.09.2014 року, укладений між нею та відповідачем в частині визначення строку недійсним та вважати його укладеним на невизначений строк від часу його укладення з 08.09.2014 року; визнати недійсним наказ № 106 к від 08.09.2014 року в частині встановлення строку трудового договору і вважати що трудовий договір встановлено на невизначений строк; поновити її на роботі на посаді артистки допоміжного складу ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені [PERSON]» з моменту звільнення 27.06.2015 року; про скасування наказу про звільнення № 82к від 19.06.2015 року; про скасування запису в трудовій книжці за № 6 від 27.06.2015 року. Під час розгляду справи судом позивач двічі уточнювала позовні вимоги та в останній заяві про уточнення позовних вимог просила суд поновити її на посаді артистки допоміжного складу ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені [PERSON]» з моменту звільнення 27.06.2015 року; вважати подовженою дію трудового договору від 08.09.2014 року укладеного між ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені [PERSON]» та [PERSON] на невизначений строк; скасувати наказ про звільнення №82к від 19.06.2015 року; скасувати запис в трудовій книжці за №6 від 27.06.2015 року; стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 29418 грн, допустивши негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 4064,27 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона працювала у відповідача з 10.12.1996 року артисткою мімансу. У вересні 2014 року адміністрацією театру було запропоновано звільнити її з роботи за згодою сторін і одразу ж прийняти на роботу по строковому трудовому договору. Позивач була вимушена погодитись, бо адміністрація зазначила, що якщо вона цього не зробить, то її звільнять з роботи як таку, що не пройшла атестацію. 09.09.2014 року позивача знову прийнято на роботу на посаду артистки допоміжного складу, але за строком трудовим договором. Позивачу запропонували підписати бланк заяви про прийняття на роботу за строковим трудовим договором та бланк строкового трудового договору від 08 серпня 2014 року. На підставі зазначених документів адміністрація театру видала наказ про прийняття на роботу №106 к від 08.09.2014 року. Оскільки укладання строкового трудового договору суперечить інтересам позивача і порушує ч.2 ст. 23 КЗпП України, позивач 16.06.2015 року звернулась до Генерального директора театру з проханням визнати її трудовий договір безстроковим, та отримала відповідь-резолюцію на її листі, про те, що її необхідно звільнити і на початку театрального сезону розглянути питання про укладання з нею нового трудового договору. 27.06.2015 року позивач звільнена з роботи в зв'язку із закінченням терміну дії строкового трудового договору згідно п.2 ст. 36 КЗпП України, наказ №82 к від 19.06.2015 року. Позивач вважає її звільнення незаконним, укладений із нею трудовий договір незаконним, укладеним всупереч правилам ст. 23 КЗпП України, умову про строк дії договору незаконною. Позивач також зазначає, що із записів в її трудовій книжці вбачається, трудові відносини із нею можна встановити на невизначений термін, оскільки її звільняли і приймали на одну і ту ж роботу, яка має постійний характер і передбачається щорічно в штатному розписі театру. Позивач вказує, що вона повідомляла адміністрацію театру, що строковий трудовий договір суперечить її інтересам, оскільки вона навчається в обласному комунальному закладі «Харківське училище культури», є студенткою 2 курсу заочного відділення, тобто підвищує свою професійну майстерність, та, враховуючи важкий економічний стан в країні та рівень безробіття, вона лишиться без роботи і підтримати її нема кому, оскільки вона розлучена, утримує себе і свого сина. Під час розгляду справи судом позивач в заяві про уточнення позовних вимог вказувала, що до 30.06.2015 року трудові відносини між нею та відповідачем тривали, оскільки 23.06.2015 року вона просила адміністрацію театру подовжити термін дії трудового договору із нею через її вагітність, вказана заява отримана адміністрацією театру 23.06.2015 року та наказом № 84-к від її заяву задоволено, термін строкового договору із нею подовжено. Про те, що позивачу через медичні показання прийшлося перервати вагітність, відповідач узнав 30.06.2015 року, коли вона принесла лікарняний лист. В лікарні позивач перебувала 26 та 27 червня, тобто вважає, що трудові відносини із нею тривали 27,28,29,30 червня, бо фактично наказом про її звільнення вона вважає наказ від 20.06.2015 року №87к, яким скасовано наказ №84к щодо продовження дії трудового договору із нею і введено в дію заднім числом п.1 наказу №82-к від 19.06.2015 року щодо звільнення позивача 27.06.2015 року, в зв'язку із закінченням строку дії трудового договору. Позивач вказує, що коли вона принесла на роботу лікарняний лист і сказала, що вона вже не вагітна, відповідач попросив написати заяву про те, що вона відкликає свою заяву про вагітність і разом із тим просить трудові відносини із нею не продовжувати. Позивач, перебуваючи у нервово-емоційному стані після лікарняного написала те, що її попросили у відділі кадрів і там же залишила лікарняний лист про переривання вагітності. Позивач просила суд не брати до уваги вказану заяву, оскільки вона написана в стані, коли вона не уяснювала своїх дій та суперечить фактам про її вагітність. Того ж дня позивача ознайомлено із наказом №82квід 19.06.2015 року щодо її звільнення з 27.06.2015 року, видано трудову книжку та складено відповідний акт від 30.06.2015 року. З боку позивача не було ніяких вимог щодо припинення з нею трудового договору, а навпаки, просила відповідача про подовження строку дії трудового договору. Вважала, що оскільки строковий трудовий договір укладений із нею, фактично не був розірваний в термін встановлений договором - кінець театрального сезону -27.06.2015 року, і трудові відносини тривали та жодна із сторін не поставила вимоги про припинення трудових відносин, вважала, що дія трудового договору від 08.09.2014 року, укладеного із нею, продовжена на невизначений строк. В зв'язку із викладеним просила суд позовні вимоги повністю задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, - [PERSON], уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та, посилаючись на вищевикладене, просили суд позов задовольнити. Представники відповідача, що діють на підставі довіреності, - [PERSON] та [PERSON], проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечували в повному обсязі, надали до суду письмові заперечення проти позову та проти заяви про уточнення позовних вимог, в яких зазначили, що позивач працювала у театрі з 10.12.1996 року на посаді артиста мімансу, 13.08.2013 року переведена на посаду артиста допоміжного складу. 05.09.2014 року [PERSON] звернулась до генерального директора театру з проханням звільнити її за згодою сторін з 07.09.2014 року. Відповідно до наказу від 05.09.2014 року №105 к, з яким вона ознайомлена під підпис, її було звільнено 07.09.2014 року за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України),. При цьому, з позивачем проведено повний розрахунок, видано трудову книжку, даний наказ позивачем не оскаржувався. 08.09.2014 року [PERSON] звернулась до театру із заявою про прийняття її на роботу по строковому договору на посаду артистки допоміжного складу з 09.09.2014 року до кінця театрального сезону 2014-2015 років. 08.09.2015 року з позивачем укладено строковий трудовий договір щодо роботи [PERSON]С, на посаді артистки допоміжного складу зі строком дії договору з 09.09.2014 року до кінця театрального сезону 2014-2015 років, який вона підписала власноручно, виданий наказ №106к про прийняття її на роботу з 09.09.2014 року, з яким позивача також ознайомлено під підпис. Посилання позивача на примушення її укласти строковий трудовий договір є неправдивими і не підтверджуються жодними доказами. Відповідно до наказу від 22.04.2015 р. № 45 театральний сезон 2014-2015 р.р. закінчений 27.06.2015 р., та 19.06.2015 р. був виданий наказ «Про звільнення» № 82/к, за яким позивача звільнено 27.06.2015 р. у звязку з закінченням терміну строкового трудового договору, з виплатою їй грошової компенсації, з яким позивач була ознайомлена (акт від 30.06.2015 року). 23.06.2015 року позивач звернулась до театру із заявою щодо подовження трудового договору у зв'язку із її вагітністю. Відповідно до наказу від 22.06.2015 року №84-к термін строкового договору [PERSON] було подовжено на підставі її особистої заяви та медичної довідки. Але, вже 27.06.2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою (вхідний реєстраційний номер театру 955 від 30.06.2015 року) про відзив своєї заяви від 23.06.2015 року, посилаючись на сімейні обставини. Крім того, просила трудовий договір не продовжувати, заяву від 23.06.2015 року вважати недійсною. На підставі заяви позивача від 27.06.2015 року виданий наказ №87к від 30.06.2015 року, відповідно до якого змінена дія параграфу 2 наказу від 22.06.2015 року №84к «Про відміну наказу про звільнення та продовження трудового договору» та зазначено: «вважати дійсним параграф 1 наказу №82-к від 19.06.2015 року «Про звільнення». 30.06.2015 року позивачу видано трудову книжку та проведено повний розрахунок по всім належним їй виплатам, про що позивач особисто розписалась в особовій картці працівника. В судовому засіданні представники відповідача наголошували на тому, що строковий трудовий договір укладений із позивачем без примусу та обману, за бажанням позивача, права якої при укладанні договору порушені не були, так само як і при звільненні позивача, були повністю дотримані вимоги закону та діючих інструкцій щодо заповнення трудових книжок. Вважали позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, не доведеними і просили в задоволенні позовних вимог повністю відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, допитавши свідків, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.\~\~\~ Судом встановлено, що із записів в трудовій книжці позивача, копія якої долучена до справи, вбачається, що позивач, [PERSON], 10.12.1996 року призначена на посаду артистки мімансу Харківського державного драматичного театру опери та балету ім. М.В. Лисенка. 13.08.2003 року у зв'язку зі змінами штатного розписку її переведено на посаду артиста допоміжного складу. 01.01.2009 року позивачу встановлено 12 розряд ЄТС. 07.09.2014 року позивач звільнена з займаної посади за згодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України, на підставі наказу №105к від 05.09.2014 року. 09.09.2014 року позивача знову прийнято на посаду артистки допоміжного складу за 12 розр. ЄТС, на підставі наказу №106-к від 08.09.2014 року. Наступний запис в трудовій книжці позивача - від 27.06.2015 року - про її звільнення в зв'язку із закінченням терміну дії строкового договору на підставі наказу №82к від 19.06.2015 року. В матеріалах справи наявна копія трудового договору між сторонами від 08.09.2014 року. З копії договору вбачається, що у пункті 11 договору встановлено, що цей договір припиняється: а) після закінчення строку дії договору; б) за згодою сторін; г) з інших підстав, передбачених законодавством. Термін дії договору встановлено у п. 12 - з 09 вересня 2014 року до закінчення театрального сезону 2014-2015 років. З копії договору вбачається, та не заперечувалось позивачем при розгляді справи, що він підписаний позивачем власноруч, із текстом договору, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими обовязками, умовами праці вона ознайомлена. Вказаний строковий трудовий договір укладений на підставі заяви [PERSON] від 08.09.2014 року, копія якої є в матеріалах справи (а.с. 7). З вказаної заяви вбачається, що позивач просила прийняти її на роботу саме по строковому трудовому договору на посаду артистки допоміжного складу цеху допоміжного складу з 09 вересня 2014 року і до закінчення театрального сезону 2014-2015 років. Доводи позивача щодо примушування її адміністрацією театру до написання заяви та підписання договору, який не відповідав її інтересам, під час розгляду справи судом жодним чином не підтверджені. Матеріали справи містять копію наказу №106/к від 08.09.2014 року про прийняття позивача на посаду артистки допоміжного складу з 09.09.2014 року до закінчення театрального сезону 2014-2015 років. Позивач із вказаним наказом ознайомлена, про що свідчить її підпис. Відомостей щодо оскарження вказаного наказу позивачем у строки, та в порядку, встановленому діючим законодавством, матеріали справи не містять, з чого можна дійти висновку про усвідомлену згоду позивача на прийняття її на роботу на умовах та на строк, вказаний в наказі та в трудовому договорі. 19.06.2015 року адміністрацією театру видано наказ №82/к, яким позивача звільнено в зв'язку із закінченням терміну строкового трудового договору з 27.06.2015 року, з виплатою грошової компенсації за щорічну оплачувану відпустку протягом 25 календарних днів. Виходячи з того, що 23.06.2015 року позивач звертається до адміністрації театру із заявою про продовження трудового договору із нею через її вагітність, можна зробити висновок, що на той час позивач усвідомлювала правову природу трудового договору та розуміла наслідки закінчення строку його дії. За вказаною заявою позивача 22.06.2015 року винесено наказ про зміну параграфу 1 наказу №82/к від 19.06.2015 року про звільнення артистки допоміжного складу [PERSON] у зв'язку із наданням нею медичної довідки про вагітність, продовжено її термін строкового договору. 27.06.2015 року позивач звернулась до адміністрації театру із заявою, в якій просила відкликати ї заяву від 23.02.2015 року про подовження трудового договору в звязку із вагітністю через сімейні обставини, та вважати його не дійсним, трудовий договір не продовжувати. На підставі вказаної заяви адміністрацією театру видано наказ №87/к від 30.06.2015 року наступного змісту: у зв'язку із тим, що артистка допоміжного складу [PERSON] відкликала 30.06.2015 року свою заяву про продовження трудового договору, відмінити дію параграфу 2 наказу від 22.06.2015 року про скасування наказу про звільнення та подовження трудового договору. Вважати дійсним параграф 1 наказу від 19.06.2015 року №82/к. Позивач вказує в заяві про уточнення позовних вимог від 30.11.2015 року, що вона перебувала в нервово-емоційному стані після лікарняного, та не розуміла (не уяснювала) своїх дій під час написання заяви 27.06.2015 року, просить не брати до уваги вказану заяву. Вказані твердження позивача суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи. Так, заяву від 27.06.2015 року позивач написала власноручно, доказів на підтвердження того факту, що її змушували писати вказану заяву, що вказана заява не відповідає її волі, або що в той період часу позивач перебувала в хворобливому стані, що суттєво впливав на її здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними, матеріали справи не містять. Навпаки, з копії листка непрацездатності серія АГА №439543, яка є в матеріалах справи, вбачається, що позивач була непрацездатною 26.06.2015року та 27.06.2015 року; стати до роботи 28.06.2015 року. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, позовні вимоги в частині визнання продовженої дії трудового договору від 08.09.2014 року та наказу № 17 к від 29.01.2015 р. в частині встановлення строку трудового договору на невизначений строк, недоведені, безпідставні, та такі що не підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно положень ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону України «Про театри і театральну справу» діяльність професійних творчих працівників театрів здійснюється за індивідуальними трудовими договорами (контрактами) і (або) цивільно-правовими договорами. Відповідно до переліку посад професійних творчих працівників театрів та посад (спеціальностей) працівників інших специфічних театральних професій, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2006 р. № 208, посада артист допоміжного складу відноситься до професійних творчих працівників. Наказом Міністерства культури України від 23.09.2013 р. № 888 (зі змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції 10.10.2013 р. № 1735/24267, затверджена форма трудового договору між працівником і керівником закладу культури, відповідно до якої можливо укладати договори зі строком дії на визначений строк, встановлений за погодженням сторін (п.6).\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно наказу ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені [PERSON]» від 22.04.2015 р. № 45 театральний сезон 2014-2015 р.р. закінчений 27.06.2015 р. В звязку з чим, наказом № 82/к від 19.06.2015 року [PERSON] звільнено у звязку з закінченням терміну строкового трудового договору 27.06.2015 р. з виплатою грошевої компенсації, на підставі п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, із зазначеним наказом [PERSON] була ознайомлена.\~\~\~\~\~ Відповідно до п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимоги про їх припинення. Отже, посилання позивача на той факт, що її трудові відносини із відповідачем фактично тривали до 30.06.2015 року, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження, оскільки з копій наказів за заявами позивача - про продовження строку дії трудового договору, про відкликання заяви про продовження строку дії трудового договору, вбачається що фактично звільнення позивача відбулось саме 27.06.2015 року на підставі наказу №82к від 19.06.2015 року, про що і зроблено відповідний запис в трудовій книжці. Таким чином, звільнення позивача з 27.06.2015 року, з часу закінчення театрального сезону 2014-2015 р.р., за наказом № 82/к від 19.06.2015 р. відбулось з дотриманням чинного законодавства, відповідно до укладеного між сторонами трудового договору від 01.02.2015 року. З урахуванням фактичних обставин справи, доказів, досліджених судом та наведених вище положень трудового законодавства, підстав для поновлення позивача на роботі із скасуванням запису у трудовій книжці про її звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed