Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

22.03.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , про усунення перешкод в здійсненні права власності, третя особа Друга Маріупольська державна нотаріальна контора. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.05.2007 року №2-20/07, ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.06.2007 року №2-20/07, ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.11.2007 року №22ац-764/0/р №5 належить квартира [ADDRESS] . Зазначає, що на підставі вказаних рішень суду за позивачкою було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на №11600320 про що було видано реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 45651552. На теперішній час з метою розпорядження власністю, а саме квартирою [ADDRESS] , позивачка звернулася до нотаріальної контори де було повідомлено, що на дану квартиру накладено обтяження: арешт нерухомого майна. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №246439013 від 01.03.2021 року в розділі Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень міститься обтяження від 16.02.2008, державний реєстратор: Сагайченко Олександр Анатолійович, Маріупольське міське управління юстиції, підстава для державної реєстрації: ухвала, серія ат номер: б/н, виданий 16.02.2008 року, видавник: Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області. Тобто, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.02.2008 року б/н було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . У 2008 році в провадженні Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, зобов`язання приведення квартир в первісний стан, та за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виселення та цивільна справа №2-337/120 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Маріупольської міської ради про поновлення строку позовної давності, визнання договорів купівлі-продажу квартир недійсними та повернення сторін у первинний стан, треті особи [PERSON] , [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про переведення прав і обов`язків покупці, визнання права власності на квартиру та стягнення судових витрат, треті особи, [PERSON] , [PERSON] . З метою встановлення в рамках якої справи було накладено арешт на нерухоме майно позивачка звернулася до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області з заявою з проханням видати копію ухвали від 16.02.2008 року, яка послугувала для накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . На запит було видано копію ухвали від 05.05.2005 року по справі №2-1520/05, ухвалу від 26.12.2014 року по справі №266/5028/14-ц, ухвалу від 14.02.2008 року б/н, якою було накладено арешт на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , заборонено [PERSON] проводити реєстрацію та відчуження квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] та передавати її іншим особам та направлено копію даної ухвали до Другої маріупольської державної нотаріальної контори. Арешт на квартиру [ADDRESS] було накладено 16.02.2008 року державним реєстратором, яким на той час була Друга маріупольська державна нотаріальна контора на підставі ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 14.02.2008 року б/н проте, під час внесення запису про обтяження: арешт реєстратором було допущено помилку та зазначено дату ухвали 16.02.2008 року. Під час реєстрації позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS] , державним реєстратором Реєстраційної служби маріупольського міського управління юстиції Донецької області обтяження було перенесено до нового реєстру з відкриттям розділу. За результатами розгляду цивільної справи №2-337/10 у задоволенні позовної заяви та зустрічної позовної заяви судом було відмовлено. У зв`язку з викладеним вище просить суд скасувати арешт з квартири [ADDRESS] накладений ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.02.2008 року б/н, право власності на яке зареєстровано за позивачкою та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна. Ухвалою суду від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, у справі призначено судове засідання. Ухвалою від 11.08.2021 року витребувано відомості з Другої маріупольської державної нотаріальної контори, з Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області - цивільну справу №2-337/10 та справу №2з-2/08. Позивачка в судове засідання не з`явилась, він неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа Друга маріупольська державна нотаріальна контора на адресу суду надала заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. З урахуванням наявності відповідної згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.10.2015 року, індексний номер 45651552, встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , право власності зареєстровано на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя №2-20/07 від 23.05.2007 року, ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя №2-20/07 від 26.06.2007 року, ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя №22ац-674/0/р №5 від 27.11.2007 року. Право власності [PERSON] на нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS] також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 01.03.2021 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 01.03.2021 року, інформаційна довідка №246439013, встановлено, що на нерухоме майно, а саме: квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.02.2008 року б/н, накладено Другою маріупольською державною нотаріальної конторою арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6607834. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.05.2007 №2-20/07 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, зобов`язання приведення квартир в первісний стан, та за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виселення - задоволено частково. Поділено майно подружжя, визнавши, зокрема, за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.12.2010 року за №2-337/10 у задоволенні позову [PERSON] про поновлення строку позовної даності про визнання договорів купівлі-продажу квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] та у задоволенні позову [PERSON] про переведення на неї прав і обов`язків покупці на квартиру [ADDRESS] , про визнання права власності на цю квартиру - відмовлено. 02.03.2021 року [PERSON] до Приморського районного суду м. Маріуполя надала заяву про видачу копії ухвали суду від 16.02.2008 року по справі №2-20/07 або по справі №2-33710. Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.05.2005 року за №2-1520/05 накладено арешт на відчуження квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.12.2014 за №266/5028/14-ц скасовано застосовану ухвалою Приморського районного суду №2-1520/05 від 05.05.2005 року заборону на відчуження квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 14.02.2008 року за №2з-2/08 накладено арешт на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 17019742 та № 17019741 від 16.02.2008 року, визначено, що на підставі ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 14.02.2008 року б/н накладено арешт на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2008 року серія АА №853765 визначено, що на підставі в/л 2-20 виданого 23.05.2008 року Приморським районним судом м. Маріуполя накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , 1/1 частину квартири [ADDRESS] та 1/1 [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначалось вище, підставою для внесення обтяження є ухвала Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області б/н від 14.02.2008 року. В свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись усім своїм майном, в тому числі відчужувати, передавати в користування, а також вчиняти будь-які інші дії щодо розпорядження власним майном, суд приходить до висновку, про наявність підстав для скасування арешту, накладеного Другою маріупольською державною нотаріальною контрою на підставі ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області б/н від 14.02.2008 року на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору суд вважає недоцільним, оскільки позивач на цьому не наполягає.

Outcome: approved