Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

23.05.2019 року [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому з урахуванням наступних уточнень просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З відповідачем шлюб розірвано 30.11.2007 року рішенням Московського районного суду м. Харкова по справі № 2-10728/07. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2018 року у справі № 643/8507/18 стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.06.2018 року. Дитина постійно знаходиться на утриманні матері, вона займається її вихованням та піклуванням, дочка відвідує гуртки, навчається у ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 140 Харківської міської ради. Відповідач не допомагав у матеріальному утриманні дитини та ухиляється від участі у її вихованні, матеріальної допомоги не надає, станом здоров`я не цікавиться та не приділяє дочці уваги. Дочка проживає разом з матір`ю у квартирі [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності позивачу. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2019 року позовну заяву залишено без руху. Позивачем усунуто недоліки у встановлений судом строк. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2019 року закрито підготовче провадження у вказаній справі, її призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та доводи, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій зазначив на визнанні позову в повному обсязі. Так, 15.07.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він не заперечує проти позовних вимог та просить задовільнити їх у повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з положень ч. 1 ст. 166 СК України, визнання позову відповідачем та позбавлення його батьківських прав впливатиме на права та інтереси його дитини. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для прийняття визнання позову відповідачем та необхідності дослідження і оцінки всієї сукупності зібраних у справі доказів. Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату судового розгляду повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника Департаменту, рішення просила ухвалити з урахуванням наданого Департаментом висновку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона зареєстрована в Луганській області, але у зв`язку з проведенням бойових дій переїхала до м. Харкова та фактично проживає разом з позивачем в її квартирі з 2014 року. За весь час [PERSON] жодного разу не бачила відповідача, він не приймав участі у житті дитини, матеріально та морально не допомагав, дитину до себе не забирав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та є сусідкою позивачки. Відповідача вона не знає. Проживає там з 2014 року разом з чоловіком та 2 дітьми. З позивачкою познайомилась в 2016 році, вони приятелюють та ходять один до одного у гості, інколи двічі на день. Діти вчяться в одній школі. Свідок відповідача ніколи не бачила, до дитини він не приходив. [PERSON] , допитана за її згодою та згодою позивачки в якості свідка, в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її матір`ю, вона проживає разом з нею, їхньою родичкою та її сином. Останній раз вона бачила батька приблизно 5 місяців тому, коли приходила до бабусі, з якою він мешкає. Батько до школи не приходив, їй не телефонував, до дому до неї не приходив. Приблизно 4-5 місяців тому він телефонував, питав, як справи. До цього міг телефонувати один раз на місяць або на два. В останні роки відповідач її з днем народження не вітав, подарунків не робив. Також [PERSON] зазначила, що згодна з позбавленням відповідача батьківських прав. Крім того, зазначила, що заперечує дані довідки зі школи та відповідач на останньому дзвонику в 2019 році не був. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 15.12.2001 року у відділі РАГС Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 537 - розірвано. На виконання рішення Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 29.07.2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 286. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.03.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 432, батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно характеристики, виданої ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 140, від 27.03.2019 № 208, [PERSON] навчається у 10-А класі. За період навчання (з 27.10.2017 по 27.03.2019) вона зарекомендувала себе як дисциплінована та уважна учениця. Вихованням дитини займається матір, постійно спілкується з класним керівником. Батько дитини відвідав доньку в закладі тільки один раз, на останній дзвоник у 9 класі. Успіхами дитини у телефонному режимі цікавилась бабуся з боку батька. Відповідно до характеристики за місцем роботи позивачки від 20.03.2019 року № 118.28-13/83, [PERSON] працює на посаді керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням № 10020/057 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 02.02.2017 року. За період роботи зарекомендувала себе як відповідальний і дисциплінований працівник, постійно прагне до самовдосконалення. Має організаторські здібності, вміє налаштовувати колектив на плідну та ефективну роботу. За характером спокійна, врівноважена. В колективі користується повагою. Дисциплінарних стягнень не мала. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 583 від 11.09.2019 року, вказаний Департамент, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 01.03.2020, заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.03.2020 складає 61372,17 грн. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 150 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, а також враховуючи позицію відповідача, який висловив свою згоду на позбавлення його батьківських прав, суд вважає доведеним, що відповідач свідомо нехтував своїми обов`язками щодо виховання дочки [PERSON] , [INFO] , та ухилявся від вказаних обов`язків, в зв`язку з чим наявні передбачені законодавством України підстави для позбавлення його батьківських прав та задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved