Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

23 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаними позовними вимогами, обґрунтовуючи вимоги тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем з серпня 2008 року по вересень 2010 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2010 року між сторонами розірвано шлюб та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON]. Позивач вказує, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, в зав'язку з цим заборгованість по аліментам за період з 05 вересня 2012 року по 31 серпня 2017 року склала 29528,30 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця. Позивач розрахувала пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що за розрахунком позивача за період з 05 вересня 2012 року по 31 серпня 2017 року складає 3099,40 грн., посилаючись на вимоги ст.ст. 164, 180 СК України просить стягнути суму боргу по сплаті аліментів у розмірі 29528,30 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3099,40 грн. Позивач направила до суду заяву в якій просила задовольнити позов, та розглянути справу за наявними матеріалами в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, відгуку чи заяви про відкладення розгляду справи не надсилав. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим в межах цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із аліментних відносин, позовна давність не застосовується, і до правовідносин, які регулюються ст. 196 СК України, не поширюється дія ЦК, зокрема, ст. 258 ЦК України. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з серпня 2008 року по вересень 2010 року, мають спільну доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2010 року стягнуто із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини (а.с.7). З останньої актуальної довідки розрахунку заборгованості по виконавчому листу №2-6308/10 від 11.09. 2017 року вбачається, що державним виконавцем визначена заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 31.08.2009 року у сумі 29528,30 грн. (а.с.9). При цьому належних доказів щодо своєї неспроможності сплачувати аліменти чи щодо поважних причин несвоєчасної та неповної сплати аліментів - відповідач суду не надав. Так, відповідач зобов'язаний згідно із законом (ст.180 СК України) та згідно рішення суду (ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України) утримувати свою неповнолітню доньку. Однак цей обов'язок [PERSON] без поважних причин належним чином не виконує. За вказаних обставин, суд вважає, що встановлена вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментам за вказаний період, а тому є підстави для нарахування пені. Суд погоджується з розрахунком пені у сумі 3099,40 грн., який надано позивачем, оскільки даний розрахунок узгоджується з вимогами ч.1 ст.196 СК України (а.с.3). Відповідач вказаний розрахунок пені не оскаржив і іншого розрахунку не надав. Враховуючи норму ч. 1 ст. 196 СК України, згідно якої неустойка (пеня) може бути стягнута в розмірі не більше 100% заборгованості, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення пені у розмірі 3099,40 грн., та вважає необхіднім стягнути пеню у визначеній позивачем сумі. Вимоги позивачки про стягнення з відповідача самої суми заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 29528,30 грн. не підлягають задоволенню, так як вже є рішення суду про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], яке набрало законної сили, знаходиться на даний час на виконанні, а тому суд не може повторно стягнути суму, яка вже стягнута раніше за рішенням суду, оскільки це буде подвійним стягненням суми. Питання по зобов'язанню боржника повністю погасити заборгованість по аліментам відноситься до повноважень державного виконавця, в рамках ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в зв'язку зі звільненням позивача по даній категорії справ від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 20, 196 СК України,

Outcome: partial