Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернувся з позовом до суду та просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ЗКПО 00039019, МФО 300023, р/р 29092010130002) заборгованість за кредитним Договором № 2008/13-1-08/487 від 08.10.2008 року в розмірі 4 199 964, 30 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 62 999, 46 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 08.10.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та гр. [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2008/13-1-08/487, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредит у сумі 66 037 дол. США зі строком повернення до 07.10.2015 року. Позивач стверджує, що Відповідач, отримавши вказані грошові кошти, свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконує, в результаті чого має заборгованість за кредитом, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи на удаваність кредитного договору та не отримання його довірителем кредитних коштів. Крім того, просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобов'язаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та гр. [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2008/13-1-08/487, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредит у сумі 66 037 дол. США зі строком повернення до 07.10.2015 року, та відсотковою ставкою 14% річних. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов'язався виконати зобов'язання згідно з Кредитним договором у повному обсязі, у тому числі але не обмежуючись цим, повернути суму отриманих кредитних коштів та сплати відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. Позивач свої зобов'язання до Договором виконав належним чином, надавши Відповідачеві кредит в сумі 66 037 Дол. США гривень, що підтверджується заявкою на видачу готівки № ___558/авт. (а.с.4). У зв'язку з неналежним виконанням покладеного на Позичальника обов'язку з повернення кредиту, станом на 28.10.2015 року сума заборгованості за кредитним договором становить 183 699, 29 дол. США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 4 199 964, 30 гривень з яких: Сума заборгованості за кредитом - 1 508 260, 09 гривень; Сума заборгованості за відсотками - 1 481 038, 03 гривень; Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 683 265, 82 гривень; Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 527 400, 36 гривень. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Кредитний Договір оформлений згідно вимог цивільного законодавства, скріплений підписами працівника Банку та печатками з однієї сторони і підписами Відповідача з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором.. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави Позика, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову і стягнення з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 2008/13-1-08/487 у розмірі 4 199 964, 30 гривень. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 62 999, 46 гривень. Вирішуючи питання по суті, суд також приходить до висновку про те, що жодних доказів удаваності кредитного договору, не отримання грошових коштів тощо відповідачем надано не було, а само по собі звернення [PERSON] до правоохоронних органів з заявою про заволодіння [PERSON] та [PERSON] належними йому грошовими коштами не може бути доказом того, що кредитні кошти відповідачем не отримувались. Стосовно заяви представника [PERSON] щодо застосування строків позовної давності, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальними правилами строк виконання зобов'язань узгоджується сторонами та зазначається в договорі. Згідно вимог ч.5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного Договору кінцевим терміном повернення основної заборгованості визначено 07 жовтня 2015 року, і саме з цієї дати і обчислюється строк позовної давності. Таким чином, зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом 22.03.2016 року, суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності порушений не був. Крім того, суд не погоджується із твердженнями представника відповідача та зауважує, що строки платежів з погашення кредитної заборгованості не є окремими грошовими зобов'язаннями перед банком, а є складовою єдиного грошового зобов'язання з повернення суми кредиту, строк виконання якого визначений як 07.10.2015 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved