Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

23 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Вимоги позивача мотивовано припиненням шлюбних стосунків. Учасники справи в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У письмовій заяві відповідач з позовними вимогами погодився повністю. Спір відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем відсутній. Враховуючи неявку сторін, подання ними письмових заяв, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними документами. Розглянувши матеріали справи судом встановлено, 20.09.2016 року відділом Великоновосілківським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 99. Щодо підтвердження факту реєстрацію шлюбу 20.09.2016 року відділом видано свідоцтво серії 1-НО № 451704. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження від 09 грудня 2016 року серія І-НО № 731512, виданого виконкомом Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис № 23. Дитина, згідно позовної заяви, проживає разом з матірю, позивачем по справі, що не заперечене сторонами. За довідкою Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 555 від 04.05.2017 року, неповнолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: вул. Набережна, б. 40, с. Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області, тобто за місцем реєстрації позивача, матері [PERSON]. У відповідності ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З березня 2018 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Спільна дитина проживає з матірю, позивачем по справі та надалі буде проживати з нею. Спору відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем немає. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення у даній справі. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача на його користь сплачених судових витрат, а тому суд це питання не розглядає. Згідно позовної заяви, після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй шлюбне прізвище «Джавлах». Враховуючи ст.\~ст.\~110,\~112\~СК України,\~

Outcome: approved