Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

22 березня 2019 року, позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач вказала, що вона є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 частини будинку є [PERSON] . В даному будинку крім власника зареєстрований [PERSON] , який в даному домоволодінні не проживає з 2011 року та місце його проживання не відоме. Враховуючи вище викладене, позивач позбавлений належним чином користуватися своїм правом власності, то він прохає суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 29 березня 2019 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 24 квітня 2019 року відповідача викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Текст оголошення опубліковано 24.04.2019 року. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій підтримала позовну заяву та прохала її задовольнити. Справу прохав розглянути без її участі. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що власниками житлового будинку з господарсько- побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6,7). Рішенням Кобеляцької міської ради [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , однак з 2015 року по даний час за вказаною адресою не проживає і місце його знаходження не відоме (а.с. 8-13). Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач, без поважної причини, більше року не проживає в будинку [ADDRESS] , домовленості щодо його проживання між ним та власниками не встановлено, то [PERSON] слід позбавити права користування вище вказаним житловим приміщенням. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) гривень.

Outcome: approved