Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

23.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане на імя [PERSON], частково недійсним та визнати за ним право власності на ? частку спадкового майна, яке відкрилось після смерті його батька, [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовував тим, що у звязку із виїздом на роботу за кордон, йому не було відомо про смерть батька, а тому він не міг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також позивач зазначив, що мачусі (відповідач по справі) було відомо про його місце проживання, але вона свідомо ввела в оману нотаріуса, повідомивши йому, що він з батьком не спілкувався та що місце його перебування їй не відомо, а тому свідоцтво про право власності на спадщину за законом було оформлено на імя [PERSON]. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2017 року відкрито провадження у вказаній справі. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2017 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру №63, що розташована по вулиці Генерала Карпенка, 67 в місті Миколаєві. 19.07.2017 року представником відповідача в судовому засіданні до суду надані заперечення проти позову разом з документами, відповідно до яких просила у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва № 55 від 07.02.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи в звязку з тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 01.02.2018 року [PERSON] звільнено з посади судді Заводського районного суду м. Миколаєва у звязку з неспроможністю виконувати повноваження за станом здоровя, тому вказаний суддя не зможе брати участь у розгляді даної цивільної справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим\~ суддею по зазначеній справі призначено [PERSON] Ухвалою суду від 12.02.2018 року справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, просила про їх задоволення. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення\~\~сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, позивач є сином [PERSON] та померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії IV ФП №345741 від 25.03.1992 року, актовий запис №1170. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.03.2008 року [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав. 19.06.2016 року батько позивача помер, про що 24.06.2016 року було зроблено відповідний актовий запис №2487, що підтверджується копією дубліката свідоцтва про смерть серії І-ФП №260745 від 08.06.2017 року. На час смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка зареєстрована та проживала разом з померлим у спірній квартирі. Після смерті чоловіка, відповідач звернулася до приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на що останньою була заведена спадкова справа №23/2016 від 18.07.2016 року. В своїй заяві [PERSON] вказала, що окрім неї спадкоємцем також є син померлого, але місце проживання його їй не відомо (копія заяви від 18.07.2016 року). 26.12.2016 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на квартиру № 63, яка знаходиться по вулиці Генерала Карпенка будинок 67 у місті Миколаєві. Відповідно до положень Книги 6 глави 84 ЦК України, за загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того порядок реалізації спадкоємцями свого права на прийняття спадщини та набуття права власності на спадкове майно передбачений наступними нормами ЦК України. Так згідно, ст. 1261 Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ст.1269 ЦК України). Також законодавством передбачений шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Поряд з тим, згідно ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення впостанові ВСУ від 6\~лютого 2013\~року в справі № 6-167цс12. В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалося представником позивача те, що [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, з позовною заявою про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, під час розгляду якої суд повинен був встановити поважність пропуску зазначеного строку, також. Отже зазначене свідчить про те, що [PERSON] фактично не було вчинено жодної дії, яка б свідчилапро прийняття ним спадщини, хоча з досліджених у судовому засіданні фотознімків закордонного паспорту [PERSON], наданих представником позивача, вбачається, що останній виїхав з території України 09.08.2016 року, тобто вже після смерті батька. При цьому пояснення свідків з боку позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], не можуть бути підставою для визнання за позивачем права власності на спадкове майно та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на предмет спору та порядок набуття права власності на спадкове майно зазначений вище. Крім того статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ФП №105083 від 01.07.2014 року, [PERSON] є дружиною померлого, а тому відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Отже, враховуючи викладене, суд не вбачає, що право позивача на прийняття спадщини було порушено, а тому у задоволені вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed