Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

24.01.2017 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття та на утримання дружини у розмірі 25 % від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона спільно проживала разом з відповідачем без державної реєстрації шлюбу. У період спільного проживання у них 29.11.2014 року народилася донька [PERSON]. Після припинення спільного проживання донька мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач з сім`єю не мешкає, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, хоч вдруге збирається виїжджати до [PERSON] на заробітки. На підставі статей 84, 180 183 Сімейного кодексу (далі СК) України позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття та на її утримання у розмірі 25% від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. Позивачка в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити. Відповідач допитаний у режимі відеоконференції з Якимівським районним судом Запорізької області, позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він офіційно ніде не працює, існує за рахунок тимчасових заробітків, і взагалі фактично перебуває на утриманні своїх батьків. Стосовно позовної вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання відповідач зазначив, що право на утримання чоловіка має жінка, яка була або є його дружиною, а позивачка та відповідач у шлюбі не перебували і не перебувають. На думку відповідача, вимоги зокрема статті 84 СК України на правовідносини, які виникли та існують між сторонами по справі, не розповсюджуються. Відповідач не заперечує проти стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], за умови зміни позовних вимог позивачкою, а саме пред'явлення вимог щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Посилаючись на ст.184 СК України, відповідач вважає, що розмір стягуваних аліментів повинен бути визначений судом у твердій грошовій сумі, так як він ніде не працює і має мінливий дохід. Відповідач та його представник зазначають, що аліменти повинні бути визначені судом у сумі 410 грн. на місяць, що становить 30% від прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, оскільки згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці до шести років становить 1355 грн. на місяць. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши докази, на які посилаються сторони в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що у сторін під час спільного проживання без реєстрації шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КИ № 524771, виданим 24.12.2014 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.6). Спільне проживання сторін припинено. Позивачка не працює, з донькою [PERSON] проживає у своїх батьків, що підтверджується довідкою № 123 від 23.01.2017 року, виданою Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.7). Відповідач проживає разом зі своїми батьками, що підтверджується довідкою Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області № 689 від 15.03.2017 року (а.с.34). Згідно з довідкою Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області № 690 від 15.03.2017 року Відповідач на території сільської ради земельного паю та інших земельних ділянок не має (а.с. 35) . У довідці Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області № 689 від 15.03.2017 року зазначено, що згідно з трудовою книжкою АХ № 383496 відповідач не працює з 14.03.2016 року (а.с.36-37). Правовідносини між сторонами регулюються СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, заперечення відповідача проти позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки є безпідставними. Суд відзначає, що батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, за приписами ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що мати дитини здійснює догляд за нею, але можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд не бере до уваги заперечення відповідача та його представника стосовно того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини тільки у твердій грошовій сумі у розмірі 410 гривень у зв'язку з тим, що він не має постійного місця роботи, має мінливий дохід. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку та за своїм станом здоров'я має змогу працювати. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, має на утриманні інших осіб або сам перебуває на їхньому утриманні, зокрема, на утриманні у батьків, суду не надано, як і доказів про розміри і характер доходів відповідача. Позивачка заперечує проти визначення аліментів в запропонованому відповідачем твердому грошовому розмірі, вважає, що він приховує свій справжній дохід. Таким чином, суд не бачить підстав для реалізації права суду на призначення аліментів на дитину в твердій грошовій сумі, передбаченого ч. 1 ст. 184 СК України, за нормою якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд виходить з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків з догляду та матеріального забезпечення власної дитини. При вирішенні спору суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На думку суду, щомісячної суми аліментів у розмірі 410 грн. на утримання дитини буде недостатньо. Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача. На підставі досліджених доказів та, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько малолітньої дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, а також утримувати матір його дитини в період догляду нею за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, однак матеріальної допомоги на утримання доньки і її матері не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 25% заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття та на утримання матері дитини 25% від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення донькою трирічного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає 1355 грн., для працездатних осіб прожитковий мінімум складає 1600 грн., отже ціна позову складає (1355 грн. х 30/100 х 6 місяців) + (1600 грн. х 30/100 х 6) = 2439 грн. + 2880 грн. = 5319 грн. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачку відповідно до п.3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1378 грн., в звязку з чим суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.. На підставі зазначеного, ст.ст. 80, 84, 91, 180, 182, 183, 184 СК України,

Outcome: approved