overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

22.01.2014 р. звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 №808644, виданий 03 січня 2003 р. Великобурлуцькою районною державною адміністрацією в Харківській області на ім'я «[PERSON]» фактично належить [PERSON], який народився [INFO] в с. Підсереднє Великобурлуцького району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Встановити зазначений факт іншим шляхом неможливо, а без його встановлення він не має можливості розпоряджатися належною земельною ділянкою. Відділ Держгемагенства у Великобурлуцькому районі Харківської області просив справу розглядати без їх участі. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючого документа у разі, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Той факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 №808644, виданий 03 січня 2003 р. Великобурлуцькою районною державною адміністрацією в Харківській області на ім'я «[PERSON]» фактично належить [PERSON], який народився [INFO] в с. Підсереднє Великобурлуцького району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], підтверджується наступними доказами дослідженими у судовому засіданні: -копією паспорта громадянина України на ім'я [PERSON](а.с.7); -копією свідоцтва про народження [PERSON](а.с.6); -копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON](а.с.7 об.); -копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р3 №808644 на ім'я [PERSON](а.с.8). Відділ Дежземагенства у Великобурлуцькому районі Харківської області відмовив [PERSON] у внесенні змін до державного акту серії РЗ №808644(а.с.9). Факт про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, встановити його іншим шляхом неможливо, а тому заява [PERSON] про встановлення того факту, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 №808644, виданий 03 січня 2003 р. Великобурлуцькою районною державною адміністрацією в Харківській області на ім'я «[PERSON]» фактично належить [PERSON], який народився [INFO] в с. Підсереднє Великобурлуцького району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 28 червня 1986 року Виконавчим комітетом Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Також зазначає, що сімейне життя між ним та відповідачем не склалося, близько чотирьох років вони проживають окремо та ведуть окреме господарство. Вказує, що збереження шлюбу не вважає можливим. Таким чином, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належними чином. За таких обставин, враховуючи заяву позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 0928 червня 1986 року Виконавчим комітетом Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони більше чотирьох років проживають окремо, ведуть роздільне господарство, збереження сім'ї не бажають та вважають не можливим. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.08.2013 року, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №242. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинили в грудні 2013 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору не мають. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Судом встановлено, що з 14.08.2013 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с.3. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинили в грудні 2013 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чином позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що знаходиться з відповідачем у шлюбі, подала позов про його розірвання. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Однак відповідач вихованням та матеріальним утримуванням дитини не займається, наполягає, щоб стягнення аліментів відбувалось за рішенням суду. Тому позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач перебувають в шлюбі та мають дитину- доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину, хоча має таку можливість. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: втратили почуття любові, поваги і взаєморозуміння, мають різні погляди на життя; шлюб носить формальний характер, проживають окремо, фактичні сімейні відносини припинені з 15.05.2013 року, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивачка [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2004 року. Мають спільну дитину: сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. У кожного з них на даний час є нова сім'я. Спільно вони не проживають з травня 2005 року. Шлюб просить розірвати, на примирення не згодна. В судове засідання позивачка не з'явився, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов нею підтримується, а справу вона просить розглянути у її відсутності (а.с.14). Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи в судове засідання не з'явилася, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглянути у його відсутність, на примирення не згоден (а.с.13). Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2004 року, мають спільну дитину сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та свідоцтвом про шлюб (а.с. 3-4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач своїх заперечень щодо розірвання шлюбу на адресу суду не направив, враховуючи період часу що сторони не проживають разом та наявність у кожного з них нової сім'ї - позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтування якого зазначила, що 28.04.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований у Йосипівській сільській раді Овідіопольського району, Одеської області, про що було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] від 28.04.2006 року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] яка народилася [INFO], яка зареєстрована Мар'янівською сільською радою, Овідіопольського району, Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.09.2006 року серія [NUMBER]. Їх одруження виявилось невдалим. Через несумісність характерів, виникали сварки, проживши так, через деякий час, вони зовсім втратили повагу один до одного. З вересня 2013 року, вона та відповідач, припинили шлюбні стосунки, припинили вести спільне господарство, почали проживати окремо один від одного, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. На сьогоднішній день їх спільна з відповідачем дитина проживає разом з нею, вона самостійно її утримує та виховує. Після розірвання шлюбу, донька залишиться проживати разом з нею. На підставі викладеного, вона просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, відповідно до якої позов підтримує, просить суд розглянути справу у її відсутність, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити їй [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, відповідно до якої позов визнав. Ознайомившись з позовом, заявами позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: Встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 28.04.2006 року у Йосипівській сільській раді Овідіопольського району Одеської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірваним за заявою одного з подружжя. У судовому засіданні встановлено, що спільне проживання сторонами фактично припинено, подальше спільне проживання чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечить істотним інтересам сторін, тобто наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ст.112 ч.2 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на її утримання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, додатково зазначила, що дитина часто хворіє. Мати та дід відповідача отримують пенсії та самі допомагали сторонам, коли вони перебували у шлюбі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та зазначив, що на утриманні відповідача перебувають мати інвалід 3-ї групи, бабуся та неповнолітній брат. Також він проживає разом з дідом, який є інвалідом 1-ї групи. Тому вважає обгрунтованим розмір аліментів у 15% заробітної плати. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 14 липня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис - № 832 /а.с.2/. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Згідно наданої довідки КП «ЖЕК-10» від 17.01.2014 року, позивачка разом з донькою [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід стягнути аліменти. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, яка часто хворіє, що підтверджується наданою медичною карткою, а також те, що відповідач фактично проживає з дідом, який потребує сторонньої допомоги. Перебування на утриманні відповідача матері, баби та брата, суд вважає непідтвердженим, оскільки відповідач фактично проживає та працює в м.Чернігові, а за місцем проживання цих членів його сім'ї лише зареєстрований. при цьому суд виходить з інтересів дитини, які в цьому випадку є першочерговими. Оскільки позивачк звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 06.08.1994 року уклав з відповідачем шлюб, актовий запис №210. Від зазначеного шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Позивач надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06.08.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дзержинська, свідоцтво про укладення шлюбу Серія [NUMBER] (а.с. 9). Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження Серії [NUMBER] (а.с. 10) та доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження Серія [NUMBER] (а.с. 11). Спору про поділ майна не виникає. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке він отримав після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 06.08.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дзержинська, свідоцтво про укладення шлюбу Серія [NUMBER], актовий запис №210, слід розірвати. [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона з відповідачем знаходилась у громадянському шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки, яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача [PERSON], який вдруге не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Позивачка проти винесення заочного рішення не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.2). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору на користь держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені внаслідок того, що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved