Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

23.01.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який потім неодноразово уточнювала до [PERSON], третя особа Довгинцівський районний відділ в м. Кривий Ріг ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що 23.12.2013 року вона купила двокімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] у її попереднього власника - [PERSON], та набула право приватної власності на об'єкт нерухомості. У вищевказаній квартирі є зареєстрованою колишня дружина попереднього власника квартири - [PERSON], яка не є членом сім'ї нової власниці. Відповідач не мешкає в зазначеній квартирі з 2013 року і добровільно не хоче знятися з реєстрації. Позивач має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею. Доходів позивача не вистачає на повноцінне утримання сина, крім того, позивач вимушена оплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідача, яка зареєстрована в належній позивачу квартирі. Вказує, що відповідач добровільно знятись з реєстрації з квартири категорично відмовляється, що спричиняє позивачу матеріальну шкоду в розмірі вартості нарахованих комунальних платежів за проживання та в розмірі витрат. Згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2014 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання членом сім'ї родини, про поділ майна та визнання правочину недійсним - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Посилаючись на вказані обставини, позивач в останній редакції позову просила суд усунути перешкоди їй в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS], з боку відповідача [PERSON], шляхом зняття з реєстрації [PERSON], [INFO] з квартири за адресою [ADDRESS], та стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень. У судовому засідання позивач [PERSON] уточнену позовну заяву підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, доказів поважності причин не явки суду не надала, будучи присутньою в судовому засіданні 08.02.2016 року проти позовних вимог заперечувала, та пояснила, що у спірній квартирі вона вже більше ніж 1,5 роки з вини позивача не проживає, хоча там залишилися її речі. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснила, що відповідач має підстави для користування квартирою. В пункті договору купівлі-продажу вказаної в позові квартири 6.2 взагалі не написано, що відповідач повинна зніматися з реєстрації. Позивач, коли підписувала договір була згодна, щоб відповідач проживала в квартирі. Крім того, в квартирі знаходяться речі відповідача. Просила в позові відмовити. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, заперечень проти позову не надали. Вислухавши сторони, дослідивши надані ними докази суд приходить висновку, що уточнені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3143 від 23.12.2013 року належить двокімнатна квартира, розташована за адресою [ADDRESS] ( а.с. 6 - копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а.с. 11 - копія договору). Згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.06.2013 року шлюб між [PERSON] ( колишнім власником квартири) та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований 18.09.2009 року Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 470 - розірвано. (а.с.8- копія рішення суду). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2014 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання членом сім'ї родини, про поділ майна та визнання правочину недійсним - відмовлено, Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року вказане рішення суду залишено без змін (а.с.143-145). Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS]. (а.с.42 - довідка). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов' язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). В той же час, позивач [PERSON] з відповідними позовними вимогами, зокрема щодо позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, не зверталася, судові рішення щодо позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, не надала, тому суд не вбачає підстав для задоволення її позовних вимог.

Outcome: dismissed