Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

24.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів та стягнення заборгованості за прострочення сплати додаткових витрат. Із позову вбачається, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки. Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний 27.04.2005 року. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Краматорського міського суду від 04.04.2005 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки і сина, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно. За період часу з 01.03.2012 року по 28.02.2015 року відповідач не сплачував аліменти в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам у розмірі 3110,77 грн. По разрахунку сума пені за період з 01.03.2012 року по 01.03.2015 року складає 93369,11 грн. Просить стягнути борг по аліментах у розмірі 3110,77 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 93369,11 грн та заборгованість за прострочення сплати додаткових витрат в сумі 152 грн 01 коп. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, так як заборгованості виникали не з вини відповідача, а з вини неправильного нарахування бухгалтерією підприємства де він працював. Представник третьої особи державний виконавець відділу ДВС Краматорського МУЮ Василенко І.Ю. в судовому засіданні пояснила, що заборгованість виникала не з вини боржника, бухгалтерія підприємства де він працював невірно робила розрахунок. Як тільки боржник дізнався про борг, самостійно його оплачував. На теперішній час заборгованість по аліментах існує в сумі 3110,77 грн а по сплаті додаткових витрат взагалі переплата. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Правовідносини по даній справі регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про народження дитини у позивача та відповідача по справі [INFO] народилась донька [PERSON], [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 7-8), про що не заперечують сторони. Згідно рішення Краматорського міського суду про стягнення аліментів від 04.04.2005 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, про що не заперечують сторони. Згідно рішення Краматорського міського суду від 06.08.2012 року з відповідача зменшено стягнення на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], на 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, про що не заперечують сторони. Згідно рішення Краматорського міського суду від 03.02.2012 року з відповідача стягнуто на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 220 грн щомісячно, про що не заперечують сторони. На підставі зазначених рішень суду позивачем були отримани виконавчи листи, які були предявлени до відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції для примусового виконання. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 27.04.2005 року (а. с.3) Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] за період з 23.03.2005 року по 25.09.2009 року та за період з 26.09.2012 року по 28.02.2015 року не сплачував аліменти в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам у розмірі 3110,77 грн.,; згідно розрахунку заборгованості по додатковим витратам на дітей, переплата складає 295 грн 19 коп. (а.с.33-36) Відповідно до ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Згідно зі ст. 196 ч. 1 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми сплачених аліментів за кожен день прострочення. Право на стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів виникло у позивача з моменту набрання чинності Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. \~ Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментіввід 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. \~ \~ В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов\~повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до зазначеної постанови порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України Про виконавче провадження. Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або \~одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношені. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. \~ Судом встановлено, що відповідачу було відомо про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів. Відповідач був попереджений про кримінальну відповідальність по ст. 164 КК України. Так в судовому засіданні достовірно встановлено, що період з 01.01.2013 року по 31.03.2013 року за відповідачем утворилася заборгованість по сплаті аліментів, але в цей час він працював у ТОВ Дельта», виконавчий лист знаходився у бухгалтерії підприємства, у період з 01.06.2013 року по 31.08.2013 року за відповідачем утворилася заборгованість, але в цей час він працював у КМЦЗ, виконавчий лист знаходився у бухгалтерії підприємства і саме бухгалтерія здійснювала нарахування. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.01.2013 року по 31.03.2013 року та з 01.06.2013 року по 31.08.2013 року утворилася не з вини відповідача, він не знав і не міг знати про середню заробітну плату по м. Краматорську, довідку про неї отримував державний виконавець з запізненням; не може відповідати за помилки бухгалтера підприємства, який перераховував аліменти та виправив свою помилку лише після розяснень державного виконавця, тому вважає, що за цей період не підлягає стягненню. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість; неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Визначаючи розмір неустойки, суд виходить з того, що пеня може нараховуватися тільки на ту суму заборгованості, яка виникла після 01 січня 2004 року, з дати прийняття діючого Сімейного кодексу України. При розрахунку розміру неустойки (пені) судом береться за основу розрахунок державного виконавця щодо розміру щомісячної заборгованості від 12.03.2015 року. Так у період з 01.06.2014 року по 31.07.2014 року у відповідача утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 1654 грн та у період з 01.01.2015 року до 31.01.2015 року у розмірі 43,25 грн. З 01.06.2014 року по 30.06.2014 року від 827 грн складає 243 дні і дорівнює 2009,61 грн та з 01.07.2014 по 31.07.2014 року складає 212 днів, що дорівнює 1753 грн, з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року складає 28 днів, що дорівнює 12,11 грн, а всього 3774,96 грн. (розрахунок суду додається) Тому суд приходить до висновку, що саме ця сума пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 3110,77 грн, суд приходить до висновку, що в цій частині слід відмовити, тому що вони не засновані на законі. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за прострочення сплати додаткових витрат у розмірі 152 грн 01 коп, суд вважає за необхідним відмовити, тому що як вбачається із розрахунку, наданого державним виконавцем станом на 28.02.2015 року переплата складає 295 грн 19 коп. \~

Outcome: partial