Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

22 серпня\~ 2018 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа: [PERSON], про зняття арешту з майна. 28.08.2018 ухвалою суду відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 17.10.2018. 17.10.2018\~ судове засідання не відбулося, в зв'язку з відпусткою головуючого судді у справі та перенесене на 28.11.2018. 28.11.2018 в підготовчому засіданні позивач заявив клопотання про заміну відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області на належного, а саме [PERSON], яка є стягувачем аліментів. Ухвалою суду від 28.11.2018 задоволено клопотання позивача та замінено неналежного відповідача [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області на належного [PERSON]. Позивач у поданій до суду заяві вказував, що постановою головного державного\~\~\~ виконавця Кобеляцького РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області [PERSON] накладений арешт на все його рухоме та нерухоме\~ майно та оголошено заборону на його відчуження, у межах суми звернення стягнення в розмірі 15 454,00 грн. Оскільки ним впродовж 2018 року вищевказану заборгованість повністю погашено та переплачено аліменти, він прохав суд зняти арешт з його майна. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримав та прохав задовольнити, про необхідність стягнення понесених ним судових витрат по сплаті судового збору з відповідача не заявляв. Відповідач [PERSON]\~ надала суду заяву, в якій\~ вказала, що [PERSON] повністю сплатив заборгованість по аліментах та наразі вчасно їх сплачує, тому прохала задовольнити його позов повністю.\~ Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши позивача, розглянувши та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. На підставі постанови головного державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області [PERSON]\~ серії ВП № 51001730 від 07.09.2016 накладено арешт на все майно боржника [PERSON] для забезпечення стягнення заборгованості зі сплати аліментів\~ за виконавчим листом № 2-566/2008, виданим Кобеляцьким районним судом Полтавської області, на підставі рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ( а.с.7-8,9). Згідно довідок [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 27.06.2018 № 6400, 27.07.2018\~ та від 28.11.2018\~ № 11836 позивача повідомлено про відсутність на час його звернення будь-якої заборгованості зі сплати аліментів\~ на користь [PERSON], навіть станом на 01.12.2018 за ним значиться переплата в сумі 366,50 грн. ( а.с.10,11,32). На звернення позивача до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області про зняття арешту з його майна, головний державний виконавець Головань О. своїм листом надав відповідь, в якій вказав, що для забезпечення виконання виконавчого листа про стягнення аліментів накладався арешт на його майно, однак строк його виконання ще не закінчився й триватиме до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.09.2019, тому зняття арешту з належного\~ [PERSON] майна, в разі виникнення заборгованості, спричинить\~\~\~\~\~ невиконання\~\~\~\~\~ рішення суду, тому\~\~\~\~\~ для\~\~ вирішення цього питання потрібно звернутися до суду (а.с.19). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За\~ ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України,\~ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на цей час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно ч.2 ст.114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). На позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна. Вирішуючи питання про належність описаного та арештованого майна, суди повинні керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист. Таким чином,\~ вимоги позивача\~ підтверджені належними та допустимими доказами, відповідач визнав заявлені вимоги,\~ а тому позов підлягає задоволенню. Тому, необхідно зняти арешт, накладений на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], місце проживання: [INFO], на підставі постанови головного державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області [PERSON]\~ серії ВП № 51001730 від 07.09.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється.

Outcome: approved