Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

23 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнив (а.с.13, 31) до відповідача [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши в обґрунтування, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повнолітня, щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. На виконання рішення виданий виконавчий лист № 2/212/3789/14 від 13.10.2014, за яким на даний час утримуються аліменти з позивача. Ситаном на день подачі позову неповнолітній син [PERSON] проживає разом із відповідачем та знаходиться на повному його утриманні, а тому, на думку позивача, відсутні підстави для стягнення з нього аліментів на користь відповідача. Просив припинити стягнення аліментів з 01 лютого 2018 року, визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та повернути позивачу сплачені аліменти з 01.02.2018. 12 квітня 2018 року ухвалою суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 10.05.2018, який був відкладений через неявку учасників справи. 08 червня 2018 року судовий розгляд був відкладений через неявку відповідача в судове засідання. 27 червня 2018 року від третьої особи [PERSON] надійшло письмове пояснення, складене в присутності законного представника - батька [PERSON], в якому він зазначив, що з 01 лютого 2018 року проживає з батьком, перебуває на його повному утриманні, мати проживає за кордоном, просив задовольнити позовні вимоги. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, в наданій суду письмовій заяві просили суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач повторно не з'явилася до суду, була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки не повідомила, відзив не подала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутності не надав. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ч. 2 ст. 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Відповідно до вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд), без участі позивача, його представника, відповідача та третьої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 273 СК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2001 по 06 грудня 2013 року (а.с. 49). В шлюбі у сторін народився [INFO] року син [PERSON] (а.с. 6). На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2014 року у цивільній справі № 212/9725/14-ц, яким стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини, було видано виконавчий лист (а.с. 15). Відповідно копії акту від 21.02.2018, складеного мешканцями будинку [ADDRESS], встановлено, що [PERSON] проживає в квартирі [NUMBER] зазначеного будинку з початку лютого 2018 року (а.с. 8). Як вбачається з копії акту, складеного 10.02.2018 мешканцями будинку [ADDRESS], в квартирі [NUMBER] зазначенгго будинку [PERSON] не проживає більше 4-х років (а.с. 9). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем зазначено, що оскільки дитина проживає разом з ним, то він не повинен сплачувати заборгованість по аліментам та його повинно бути звільнено від сплати аліментів на користь відповідачки. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 10 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме слід звільнити позивача від сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], стягнутих на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2014 року, починаючи з 01 лютого 2018 року. Що стосується вимоги позивача про повернення йому сплачених аліментів з 01 лютого 2018 року, суд зазначає, що позивачем не було надано доказів про фактичне утримання з його заробітної плати аліментів з 01 лютого 2018 року, тоді як з листа Покровського ВДВС м. Кривого Рогу вбачається, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] було направлено за місцем роботи боржника і цей лист датований 03 липня 2018 року, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial