Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

22 червня 2015 року [PERSON]. звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] в якому просила визнати останного таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в будинку №18 по вул.. Шкільній в с. Івашки Золочівського району Харківської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що будинок №18 по вул. Шкільній в с. Івашки Золочівського району Харківської області належить їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 18.03.2011 року. Крім неї у вказаному будинку зареєстрований також і відповідач, який як зясувалося при оформленні документів на продаж будинку, був прописаний але понад чотири роки не проживав в ньому. Місце проживання на даний час точно не відоме, добровільно знятися з реєстрації він не може, що порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, через що вона була змушена звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання від позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явивсь, до суду повернулося поштове повідомлення про неможливість вручення судової повістки відповідачу через закінчення терміну зберігання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що будинок №18 по вул. Шкільній в с. Івашки Золочівського району Харківської області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується наданою суду копією договору купівлі-продажу від 18.03.2011 року (а.с. 8-9). Згідно інформації Золочівського РС ГУДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрований [INFO](а.с.17) З наданих суду актів від 20.01.2015 року, 18.03.2015 року та 20.05.2015 року складених депутатом Першої Одноробівської сільської ради Золочівського району Харківської області вбачається, що [PERSON], [INFO] не проживає за адресою: [INFO] з 18.03.2011 року після продажу будинку і по теперішній час(а.с.11,12,13). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст.15, 23, 405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 174 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, проте понад шість місяців є відсутнім за місцем реєстрації. Місце проживання невідоме, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між сторонами стосовно відсутності останнього у будинку, суду не надано, в зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що [PERSON] втратив право користування вказаним житлом, а також те, що підставою для зняття особи з реєстрації може бути судове рішення про позбавлення особи права користування житлом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул.. Шкільна,18 в с. Івашки Золочівського району Харківської області. На підставі викладеного, та

Outcome: approved