Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

22 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] у власність готівкові грошові кошти в сумі 371500 грн., а [PERSON] зобовязався відповідно до умов договору повернути [PERSON] таку ж суму коштів. Позивач, посилаючись на те, що під час укладання договору, [PERSON] ввів його в оману, щодо обставин, які мають істотне значення, а сам правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати недійсним договір позики від 22 серпня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та стягнути на його користь з ТОВ«Черкасизалізобетонстрой»20000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник ТОВ «Черкасизалізобетонстрой» в судовому засіданні позов визнав частково, в частині визнання недійсним договору позики від 22 серпня 2011 року. [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з договору позики від 22 серпня 2011 року, [PERSON] передає [PERSON] у власність готівкові грошові кошти, а [PERSON] зобовязується відповідно до умов договору повернути [PERSON] таку ж суму коштів. Згідно п.2.1. договору, сума позики за договором становить 371500 грн. Як вбачається з п.4.1. договору, отриману позику позивальник зобовязується повернути позикодавцю не пізніше 15 жовтня 2011 року. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до п.7 постанови пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а відповідно ч.5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В своєму листі від 30 січня 2012 року, адресованому на імя першого заступника прокурора Черкаської області відповідача зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва було зобовязано ТОВ «Черкасизалізобетонстрой» сплатити дочці відповідача 531\~799 грн. 82 коп. На час знаходження справи в апеляційній інстанції, засновник ТОВ «Черкасизалізобетонстрой» [PERSON], запропонував вирішити справу в позасудовому порядку, уклавши договір позики на суму заборгованості, але при умові відмови від позову. Такий договір позики був укладений між ним та позивачем по справі, за умови, що розрахунок повинен бути здійснений до 16 жовтня 2011 року. Оскільки договір позики від 22 серпня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON]не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - передачу та отримання грошових коштів, був укладений з метою позасудового врегулювання спору між дочкою відповідача та ТОВ «Черкасизалізобетонстрой» та БК «УкрАзіяБуд», а його зміст суперечить вимогам ст.1046 ЦК України, договір позики від22 серпня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON]слід визнати недійсним. Не може бути задоволена вимога позивача про стягнення з ТОВ «Черкасизалізобетонстрой»на його користь грошових коштів в сумі 20000 грн., оскільки позивач не передавав ТОВ «Черкасизалізобетонстрой» зазначені кошти а с платив їх [PERSON], що підтвердив в судовому засіданні представник позивача та вбачається з розписки [PERSON] від 17 листопада 2011 року. На підставі наведеного, ст.ст. 203,215, 1046 ЦК України,

Outcome: partial