Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

22.10.2020р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що 14.02.2011р. між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у Стебницькій міській раді Львівської області. У шлюбі в них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] .. Вказувала, що подружнє життя з відповідачем не склалося, у червні 2020р. вони фактично припинили будь-які подружні стосунки, ведення спільного господарства та сімейного бюджету, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у них різні погляди на подружнє життя, відповідач матеріально сім`ю не забезпечує, зловживав алкоголем і через це у них часто виникали непорозуміння, конфлікти та сварки, і все це відбувалося в присутності їхнього сина, що негативно впливало на його виховання та духовний розвиток. Згодом вони почали віддалятися один від одного, стали чужими людьми. У червні 2020р. після чергового конфлікту вона разом з малолітнім сином повернулися до будинку батьків, а згодом переїхала в с. Черляни Городоцького району Львівської області, де проживає в даний час. Зазначала, що подальше спільне проживання з відповідачем вважає за неможливе, а збереження шлюбу за таке, що суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Відтак вважає, що будь-які заходи щодо примирення з відповідачем не призведуть до збереження сім`ї, шлюб існує лише формально, сім`я розпалася остаточно. Просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14.02.2011 року у Стебницькій міській раді Львівської області, актовий запис № 5, та стягнути з відповідача в її користь судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, оскільки позивач не бажає з ним миритися. Непорозуміння у їхній сім`ї були, як і у кожній іншій, проте не вважає, що це було підставою для розірвання шлюбу. Оскільки під час наданого судом строку для примирення їм не вдалося порозумітися, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема, до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст.112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 14.02.2011р. уклали шлюб, який зареєстрували у Стебницькій міській раді Львівської області за актовим записом № 5 (а.с.4). В даному шлюбі в сторін народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Сімейне життя у сторін не склалося, постійні непорозуміння призвели до того, що обидві сторони не бажають збереження шлюбу. З червня 2020р. сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаємопідтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони обоюдно не мають наміру зберігати шлюб, а тому суд не вбачає підстав для збереження шлюбу. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожної із сторін, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені нею витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved