Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП), посилаючись на те, що 20.03.2019 року о 18 годині 20 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ A170 державний номер [NUMBER] по вул. Інглезі, 11, корп. 7, м. Одеса, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом TOYOTA AVALON державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду.Внаслідок ДТП власнику автомобіля TOYOTA AVALON державний номер [NUMBER] , була завдана матеріальна шкода розмір якої, згідно з актом виконаних робіт складає 4400,00 грн.Тому просить стягнути з відповідача 4400,00 грн матеріального збитку та витрати на правову допомогу в розмірі 4640 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 липня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди було передано за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області за місцем реєстрації відповідача у справі. Постановою Одеського апеляційного суду від 23.12.2019 року ухвалуМалиновського районного суду м. Одеси від 08 липня 2019 року скасувано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2020 року, у зв`язку з самовідмодом судді Мурзенка М.В. головуючим суддею було обрано суддю Роїк Д.Я. Ухвалою від 15.01.2020 року цивільну справу за позовом прийнято до провадження, та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. На дати судових засідань поштова кореспонденція направлялась відповідачу за адресою його реєстрації. Станом на 19.08.2020 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходив, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, були отримані відповідачем, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які повернулись на адресу суду. Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 14.05.2020 року, 20.03.2019 року о 18 годині 20 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ A170 державний номер [NUMBER] по вул. Інглезі, 11, корп. 7, м. Одеса, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом TOYOTA AVALON державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.8) Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП 20.03.2020 року та провина в ньому [PERSON] підтверджуються постановою суду від 14.05.2020 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Звертаючись з позовом до суду та обґрунтовуючи розмір майнових збитків позивач посилається на те, що відповідальність відповідача не була застрахована, він страхове відшкодування ніде не отримував і вказував, що згідно актом виконаних робіт № КА-00001141 від 30.03.2019 року, вартість відновлювального ремонту TOYOTA AVALON д.р.н. [NUMBER] складає 4400,00 грн. (де вартість робіт складає 2520,00 грн, вартість матеріалів складає суму 1880,00грн.). Таким чином, суд враховує дані акту виконаних робіт № КА-00001141 від 30.03.2019 року, за яким вартість матеріального збитку [PERSON] складає 4400,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача, як винної особи в ДТП на користь позивача. Належних та допустимих доказів щодо спростування даної суми збитків суду не надано. При вирішені вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4640,00 грн. суд виходить з такого. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду : договір про надання правової допомоги, укладений 07.05.2019 року між адвокатом Поліш В.О. та [PERSON] ; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Поліш В.О. №1865; розрахункову квитанцію № б/н від 2019 про сплату [PERSON] вартості наданих послуг в розмірі 4670,00 грн. ;розрахунок витрат на юридичну допомогу наданих адвокатом Полішем В.О.; акт виконаних робіт від 07.08.2020 року. Наданими позивачем документами встановлено, що за договором про надання правової допомоги від 07.05.2019 року позивач сплатив адвокату грошові кошти в сумі 4670,00 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, враховуючи наведене, з відповідача підлягають сплаті на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4640,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved