overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою до заінтересованої особи - Заводського районного у місті Миколаєві відділу ДРАЦС ГТУЮ в Миколаївській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про народження [NUMBER] на прізвище «[PERSON], [INFO], реєстраційний №217 від 26.07.1946 року [PERSON]. В судове засідання заявник не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив про задоволення заяви. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народився [INFO] р. в с. Олешня, Корюковського району Чернігівської області. В квітні 2017року заявнику відмовили в оформленні закордонного паспорту у зв'язку з розбіжностями свідоцтві про народження [NUMBER] та паспорті громадянина України [NUMBER]. В свідоцтві про народження заявника, вказано: громадянин [PERSON] народився [INFO] року. Місце народження с. Олешня, Корюковського району Чернігівської області. Про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 217. В 16 річному віці заявник у м. Шахти отримав паспорт в якому вказано прізвище [PERSON], з 1967 р. по 1990 р. проходив службу в ВМФ СРСР - в посвідченні офіцера прізвище [PERSON], після звільнення з кадрів ВМФ - одержав паспорт на прізвище [PERSON]. Окрім того у паспотрі громадянина України [NUMBER] виданого Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 13.02.1997 року місцем народження заявника [PERSON] вказано с. Олешня Семенівського району Чернігівської області замість вірного с. Олешня Корюковського району Чернігівської області. У всіх документах заявника, починаючи з 1966 року вказано місто народження с. Олешня, Семенівського району Чернігівської області. Це відбулося внаслідок реорганізації районів, в 1960 р. були ліквідовані як адміністративні центри Холминский, Корюковський та інші райони України, с. Олешня було віднесено до Семенівського району Чернігівської обл. В 1957 р. був в поновлений Корюковський район і частина территорії і населення Семенівського району передані до Корюковський району в тому числі й Холми і с. Оляшня. На теперішній час місце народження заявника повинно бути с. Олешня, Корюковського райоу. Чернігівської області Україна, як вказано у свідоцтві про народження № 217. На підставі пункту 77 Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській PCP - найменування місцевості зазначається відповідно до існуючого адміністративно-територіального поділу на день видачі свідоцтва, а місцем реєстрації зазначається відділ загсу, який обслуговує цю місцевість. Як вбачається з наданих суду документів, свідоцтво про народження [NUMBER] [PERSON] [INFO] належить [PERSON], що не викликаєу суду сумнівів. На підставі викладенного, суд вважає заяву обгрунтованою і такою, що підлягає частковому задоволенню, відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що з травня 2007 року шлюбні відносини між ними були фактично припинені, спільне господарство не ведеться, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. За згодою позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.06.1989 року (свідоцтво про шлюб серії І-ФП №138601 від 11.05.2017 року, видане Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №646 від 09.06.1989 року). Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2007 року через відсутність взаєморозуміння, поваги та постійні конфлікти і сварки, тому подальше спільне життя стало неможливим. Судом також встановлено, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 2010 року вона перебувала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Після народження дитини у зв'язку з постійними сварками на побутовому грунті сторони проживають окремо. Син залишився проживати з нею і з цього часу знаходиться на її утриманні. Допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в зв'язку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Просить стягнути на її користь з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не з'явився, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач на виклик до суду не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги, вважаючи їх законними та обґрунтованими, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого його батьки є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно довідки виконавчого комітету Великоновосілківської селищної ради від 26.05.2017 р. № 02-28-21835 неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач ні в грошовій, ні в натуральній формі допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дитині, в зв'язку з чим така допомога підлягає до стягнення в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч.1 ст. 184 СК України вбачається, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає доводи позивача такими, що знайшли своє повне підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, з моменту звернення позивачки до суду, тобто з 126.05.2017 року. Суд також стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду з заявою, в якій просила призначити її опікуном над [PERSON]. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що [PERSON], [INFO] була визнана недієздатною на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області №2-о-107 від 07 грудня 2009 року. На підставі цього рішення опікуном [PERSON] було призначено [PERSON]. Однак у зв'язку із погіршення стану здоровя останньої, вона не може на даний момент виконувати обов'язки опікуна. Просить призначити її опікуном її рідної сестри [PERSON]. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить свої вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник органа опіки та піклування до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомила. З огляду на це, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Дружківського міськогосуду Донецької області № 2-о-107 від 07 грудня 2009 року [PERSON], [INFO] була визнана недієздатною (а.с. 12 ) Відповідно до подання органа опіки та піклування № 13 від 20 грудня 2016 р.,, просить Дружківський міський суд звільнити [PERSON] від виконання обовязків опікуна недієздатної [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] (а.с.6). За вказаних обставин суд вважає, що заяву треба задовольнити повністю та призначити [PERSON] опікуном [PERSON]. На підставі ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 130, 131, 174, 209, 210, 212-215, 223 ЦПК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що знаходилася з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, має доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Свого батьківства він не заперечує, але добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає. Просить, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 22 травня 2017 року до досягнення повноліття, тому що з відповідача за рішенням іншого суду стягнуті уже аліменти на іншу дитину. Підтвердила, що відповідач ухиляється від судового розгляду, незважаючи на те, що 22 червня 2017 року вона його повторно повідомила про необхідність бути в суді. Відповідач [PERSON] в період з 22.05.2017 року по 23.06.2017 року в судове засідання не з`явився і не повідомив про поважність причини неявки, будучи належним чином повідомленим про місце, час, дату судового розгляду. Заперечення на позовну заяву не направив. Згідно з довідкою, приєднаною до матеріалів справи, 14.06.2017 року отримав SMS повідомлення про необхідність бути присутнім в судовому засіданні 23.06.2017 року. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що справу можливо розглянути за відсутності відповідача, який ухилявся від судового розгляду, а позовні вимоги, уточнені в судовому засіданні, задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], виданому виконавчим комітетом Стрілковської сільської ради Генічесбкого району Херсонської області 28.07.2015 року, батьком записаний [PERSON]. Відповідач свого батьківства не оспорював і не оспорює. Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданою головою квартального комітету № 8 Південного району Кам`янської міської ради [PERSON], приєднаною до матеріалів справи, малолітня дитина живе з матір`ю, позивачкою у справі. Відповідач є працездатною особою. Уже з нього стягнуті аліменти на утримання однієї дитини, тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 травня 2017 року до досягнення повноліття Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, задовольнивши уточнені позовні вимоги про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що на праві приватної власності позивачу належить квартира [ADDRESS]. Відповідач комунальні послуги не сплачує та квартирою не користуються з 2009 року. В зв'язку із даними обставинами позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та згоду на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому Законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 1998 р. позивачу належить квартира [ADDRESS], а.с. 6,7. Актом від 17.05.2017 р. встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2009 року, а.с. 8. Згідно довідки про склад сімї, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані- [PERSON] та [PERSON], а.с. 9. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як член сім'ї власника житла можє бути позбавлений права користування житлом. На підставі ст.391, 405 ч. 2 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі 22.12.2016 року було зареєстровано шлюбу. Від даного шлюбу народилась донька [PERSON]»я Олександрівна, [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час позивач тимчасово не працює бо доглядає за дитиною. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, тому вона була вимушена звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до виповнення донці [PERSON]»ї Олександрівні, [INFO], трьохрічного віку, тобто до 08.03.2020 року в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.12.2016 року (а.с.7), відповідач [PERSON] є батьком доньки [PERSON]»ї Олександрівни, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - (а.с.6). Згідно Довідки від 19.05.2017, позивач отримує щомісячну допомогу по догляду за дитиною у розмірі 860 грн., - (а.с.8.) Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити та у відповідності з ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до виповнення донці [PERSON]»ї Олександрівні, [INFO], трьохрічного віку, тобто до 08.03.2020 року, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Згідно зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст.77, 79, 80, 84 ч.2 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить розірвати шлюб, зареєстрований 16.10.2015 року Відділом запису актів цивільного стану Бейоглу Турецької Республіки, актовий запис № 8/1643, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя, постійних сварок, недовіри, відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття кохання. Вже півтора року, як сторони припинили шлюбні відносини, у лютому 2016 року відповідач залишив місце їх спільного проживання, де він знаходиться на теперішній час позивачу не відомо, відновлення шлюбних стосунків неможливе, тому вона звернулася до суду. Від цього шлюбу сторони не мають дітей. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16.10.2015 року, який зареєстровано Відділом запису актів цивільного стану Бейоглу (Турецька Республіка), зареєстровано в книзі реєстрації шлюбу № 8/1643 (а.с.14-15). Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, спору про місце проживання дітей не мають, зберегти шлюб позивач не бажає. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони однією сім'єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно вимогам ст. 88 ЦПК України всі витрати, пов'язані з розірванням шлюбу покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

22.05.2017 року до Вінницького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обгрунтовано тим, що 11.11.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб в виконавчому комітеті Стадницької сільської ради Вінницького району. Зазначає, що сімейне життя у них не склалось, оскільки у них різні інтереси, погляди на життя, уподобання, вони не розуміють один одного. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе та суперечить їхнім інтересам, в зв'язку з чим вона звернулась із даним позовом до суду. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не з'явився, надав суду про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Стадницької сільської ради Вінницького району, актовий запис №07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved