Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

23.10.2017 року позивач подала в суд позов, в якому просила стягнути з відповідача заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку всього в сумі 14 522,60 грн. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що вона з 19.06.2017 року працювала у ТОВ «ТД «Марбел-Рогань» та обіймала посаду начальника відділу кадрів. Відповідно до наказу №65-к від 29.09.2017 року [PERSON] було звільнено 29.09.2017 року з посади за згодою сторін. В день звільнення відповідач видав позивачу трудову книжку, але не виплатив їй всі суми, що належать їй при звільненні, а саме: заробітну плату з червня 2017 року по 29.09.2017 року; компенсацію за невикористані 4 дні щорічної відпустки. Також відповідач відмовив [PERSON] надати довідку про заборгованість з заробітної плати. В період з червня 2017 року по 20.09.2017 року посадовий оклад позивача становив 6000 грн. Відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 13 899,40 грн. Станом на день звільнення вона мала 4 дні невикористаної щорічної відпустки, за які вона має право отримати компенсацію при звільненні в сумі 623,20 грн. Заборгованість ТОВ «Торговий дім «Марбел-Рогань» перед [PERSON] станом на 23.10.2017 року складає 14522,60 грн. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та додатково заявила вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.09.2017 року по 23.11.2017 року в сумі 8740,00 грн. та моральної шкоди в сумі 10000 грн. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.280 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 19.06.2017 року відповідно до наказу №49-к від 16.06.2017 року працювала у ТОВ «Торговий дім « Марбел-Рогань» та обіймала посаду начальника відділу кадрів. Згідно з наказом №65 від 29.09.2017 року (а.с. 9) позивача було звільнено 29.09.2017 року із займаної посади за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України. В день звільнення відповідач видав позивачу трудову книжку (а.с. 7-8), але не виплатив їй всі суми, що належать їй при звільненні. В період з червня 2017 року по 20.09.2017 року посадовий оклад позивача становив 6000 грн. Також відповідач відмовив [PERSON] надати довідку про заборгованість по заробітній платі. Відповідно до розрахунку, складеного позивачем, заборгованість ТОВ «ТД «Марбел-Рогань» станом на 23.11.2017 року становить в загальному розмірі 23262,60 грн., яка складається з наступного: заробітної плата за червень 2017 року в сумі 552 грн.; заробітної плата за липень 2017 року в сумі 4830 грн.; заробітної плата за серпень 2017 року в сумі 3687, 40 грн.; заробітної плата за вересень 2017 року в сумі 4830 грн.; компенсації за невикористані 4 дні щорічної відпустки в сумі 632,20 грн.; середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку за період з 30.09.2017 року по 23.11.2017 року, що становить 38 днів в сумі 8740 грн. Кількість відпрацьованих позивачем днів підтверджується витягами з табелю обліку використання робочого часу. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена , як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст. 49 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З урахуванням викладеного, та зважаючи на те, що відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування аргументів позивача, на які вона посилалась в обґрунтування своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на її користь з відповідача заборгованості з заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.09.2017 року по 23.11.2017 року підлягають задоволенню. Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 10000 грн., оскільки порушення права позивача на оплату праці, яке охороняється і гарантується не тільки спеціальними законами, а й Конституцією України, призвело до негативних емоційних переживань, а також того, що вона, як інвалід 3 групи, вимушена була витрачати час та сили на відновлення свого порушеного права. Згідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Тому суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує судовий збір з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved