Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

22.05.2017 року [PERSON] звернулася з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 15000 грн. заборгованості за договором надання послуг, 957 грн. заборгованості по 3% річних, 3894,92 грн. в звязку з інфляцією, 11064,13 грн. пені, 5000 грн. моральної шкоди, а всього на суму 35916,05 грн.. Зазначала, що 30.10.2015 року між нею та відповідачем було укладено угоду, а саме відповідач повинен був виконати роботи по встановленню металопластикових вікон у кількості 14 штук, дверей та інше, загальною вартістю 25665 грн.. На підтвердження цього відповідачем було виписану накладну і цього ж числа нею було сплачено 20000 грн. в якості передоплати. Відповідач вікна не встановив та грошові кошти не повернув, було повернуто лише 5000 грн., 15000 грн. залишилися не виплаченими. У звязку з тим, що відповідач не приступив до виконання зобовязання, та прострочив його виконання, то позивач має право на стягнення з відповідача шкоди, неустойки за користування грошима у розмірі 3% від вартості замовлення за кожен день прострочки, інфляції та 3% річних. Крім того, із-за неправомірних дій відповідача, який грубо порушив її права споживача, вона нервувала. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місце проживання. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30.10.2015 року позивач замовила у відповідача двері та вікна. Вартість дверей та вікон становить 25665 грн., 20000 грн., з яких позивач сплатила відповідачу. Вказані обставини стверджуються висновком сектору превенції Овруцького ВП та копією накладної від 30.10.2015 року за підписом відповідача по справі (а.с. 4-5). Як пояснював відповідач по перевірці по зверненню до Овруцького ВП, він повідомив [PERSON], що на протязі місяця вікна буде встановлено, але по даний час вікна не встановив та ним було повернуто частково грошові кошти в сумі 5000 грн. та зобов»язався повернути решту коштів [PERSON], саме перерахувати на її банківський рахунок частинами. [PERSON] здійснював підприємницьку діяльність, що стверджується накладною. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно із ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. За ч. 1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Отже між сторонами виникли договірні зобовязання. Як видно із пояснень відповідача наданих інспекторові Овруцького ВП, станом на 24.02.2017 року, [PERSON] замовлення позивача не виконав. На час судового розгляду, замовлення [PERSON] не виконано. Згідно із ст.ст. 610, 611, 651 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 872 ЦК України, зокрема, якщо підрядником допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду, замовник має право вимагати за своїм вибором, зокрема, відшкодування збитків. За ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. З огляду на викладене, суд вважає що позивачка довела, що з вини відповідача не виконано зобовязання щодо виготовлення, доставку та встановлення дверей та вікон, і тому останній повинен повернути отримані ним кошти та сплатити пеню за прострочення виконання. Судом встановлено, що прострочення з 01.11.2015 року по 22.05.2017 року включно становить 569 дні, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня лише в межах позовних вимог у розмірі 11064,13 грн.. Суд знаходить частково обґрунтованими вимоги позивачки щодо відшкодування моральної шкоди, тому що з вини відповідача вона не мала можливості тривалий час користуватися належними їй грошовими коштами, що спричинило їй душевні страждання. Що ж стосується відшкодування 5000 грн. моральної шкоди, то з таким розміром суд погодитись не може, оскільки цей розмір суттєво завищений позивачем та належними доказами не підтверджений. Порушення відповідачем законних прав позивача, призвели до моральних страждань, і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд вважає, що є передбачені ст.ст. 23, 1167 ЦК України підстави для відшкодування моральної шкоди лише у розмірі 2000 грн., який на думку суду є розумним та справедливим. Що стосується вимог стягнення суми інфляційних втрат та 3 відсотків річних, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Частиною другою ст. 625 ЦК, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов»язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов»язань. В силу положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов»язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов»язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов»язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою ст. 625 ЦК України є прострочення боржником виконання грошового зобов»язання. Тобто порушенням грошового зобов»язання є невиконання боржником обов»язку сплатити грошові кошти. Обов»язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадку повернення коштів у разі неналежного виконання робіт, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов»язань, а з інших підстав. З огляду на викладені обставини, суд приходить висновку про часткове задоволення позову. Позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1280 грн. (за вимоги майнового та немайнового характеру).

Outcome: partial