Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

22.03.2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Мотивувала позов тим, що рішенням суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та на її утримання до досягнення дитиною 3-х років. Відповідач з серпня 2016 року не сплачував аліменти. Виникла заборгованість у розмірі 14049,87 грн. Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 38264,51 грн., за прострочення сплати аліментів на її утримання 14049,87 грн. Відповідач надав суду відзив яким вважає, що вимоги задоволенню не підлягають. Мотивував позов таким. Розмір заборгованості він визнає. З розміром пені не погоджується. Розмір пені має дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 196 СК України не передбачено стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання позивачки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Дав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Представник відповідача підтримала відповідача. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.09.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини та аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. Васильківським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного управління юстиції провадиться стягнення з відповідача на користь позивача аліментів за вказаними рішеннями суду. Вказані факти відповідачем визнані. На час звернення позивачки до суду розмір заборгованості по несплаченим аліментам на утримання дитини становить 31392,83 грн. Вказане підтверджено наданим суду розрахунком. На час звернення позивачки до суду розмір заборгованості по несплаченим аліментам на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х річного віку становить 14049,87 грн. вказане підтверджено наданим суду розрахунком. Частиною 1\~статті 196 СК України\~встановлено,\~що у\~разі виникнення\~заборгованості з\~вини особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~від суми\~несплачених аліментів\~за кожен\~день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Викладене приводить суд до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання дитини у розмірі 31\~392,83 грн. Право позивача на стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів передбачено главою 15 СК України. Право позивача на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років передбачене статтею 84 глави 9 СК України. Вказана глава не передбачає право позивача на стягнення пені за несвоєчасну сплату утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Викладене приводить суд до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в даній частині. Заяви відповідача про те, що розмір пені має дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» суд до уваги не приймає так як нарахування пені визначено ст. 196 СК України, яка не передбачає розрахунок вказаний відповідачем. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір сплачується окремо за кожну вимогу. Викладене приводить суд до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в частині задоволеного позову.

Outcome: partial