Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

24.01.2020 позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовної заяви позивач посилався не те, що 03.02.2019 у м. Луцьку по вул. Карпенка-Карого відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW 316», д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Porshe Cayenne», д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (власник - ТОВ «Джерела»). Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 04.02.2019 року позивач отримав від потерпілого заяву-повідомлення №22379 про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №003003-2101-0000069 від 21.02.2018 року. Постановою Луцького міськрайонного суду від 03.04.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. 01.03.2019 року позивач здійснив страхове відшкодування потерпілому за договором добровільного страхування. Позивачем на підставі рахунку №1044264 від 11.02.2019 року було складено страховий акт №22379/19 від 01.03.2019 року та розрахунок до нього, згідно з яким сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування склала 403 776,69 грн. Вказана сума була перерахована потерпілому. 25.04.2019 року було здійснено доплату у розмірі 6 850 грн. Так на підставі рахунку №357 від 26.03.2019 року було складено страховий акт №23631/19 від 25.04.2019 року та розрахунок до нього. Таким чином, загальна сума виплат здійснених позивачем становить 410 624,69 грн. На момент ДТП транспортний засіб «BMW 316», д.н.з. « [NUMBER] », яким керував відповідач, відповідно до інформації , що міститься в Централізованій базі даних МТСБУ, був застрахований у ПрАТ «СГ «ТАС» за договором добровільного страхування власників наземних транспортних засобів №АМ/9433256. Позивач звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування та ПрАТ «СК «ТАС» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 99 000 грн. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що сплатило ПрАТ «СГ «ТАС», а саме 311624,69 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано відповідачу претензію №603 від 24.10.2019 року щодо відшкодування шкоди, однак станом на день звернення до суду з позовом вказана вимога відповідачем незадоволена. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить суд позов задовольнити із вказаних підстав, не заперечує проти заочного розгляду справи.. Відповідач в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ТзОВ «Джерела» в особі директора [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 003003-2101-0000069 від 21.02.2018 року (а.с.№ 7-11). 03.02.2019 у м. Луцьку по вул. Карпенка-Карого відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW 316», д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Porshе Cayenne», д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (власник - ТОВ «Джерела») . В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.. Постановою Луцького міськрайонного суду від 23.04.2019 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП визнано водія [PERSON] .. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» на підставі полісу № АМ/9433256. На підставі заяви потерпілого сторони позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 403774,69 грн. відповідно до суми збитку. В свою чергу ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» частково компенсувало завдані збитки та на підставі заяви позивача здійснило виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 99000 грн. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Судом встановлено, що не відшкодована різниця завданої майнової шкоди складає 311624,69 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, неправомірними діями відповідача [PERSON] , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) ПрАТ «Євроінс Україна» було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають відшкодуванню за рахунок винної особи в частині яка перевищує страховий ліміт. Відповідно до ч. 2 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вказує ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» виконало покладений на неї обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини [PERSON] та виплачено [PERSON] суму 410324,69 грн. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми, перейшло право вимоги частини не відшкодованої завданої шкоди у розмірі 311624,69 грн., а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4674,37 грн. На підставі ст.ст. 933, 1166, 1187, 1188 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування», Постанови ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 р.,

Outcome: approved