Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

24.06.2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], усунути позивачу перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] з боку [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), примусити відповідача виконати в натурі його обов'язок звільнити і передати квартиру покупцеві за Договором купівлі-продажу квартири від 27 жовтня 2009 року за реєстровим № 4207 шляхом виселення його з квартири [ADDRESS]. Також просив стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) понесені ним і документально підтверджені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що 27 жовтня 2009 року він придбав у відповідача квартиру [ADDRESS], про що між ними укладений Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 27 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4207. В той же день 27 жовтня 2009 року цей Договір був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 3681454. Продаж квартири був здійснений за 66400 грн., що на момент продажу складало еквівалент 8000 доларів США, які відповідач отримав від позивача повністю ще до підписання договору. В абз.2 п.14 Договору, відповідач взяв на себе зобов'язання знятися з реєстраційного обліку 27 жовтня 2009 року, звільнити належну йому квартиру того ж дня в тій якості, в якій вона знаходилася в момент укладення договору і з якою позивач був ознайомлений, а також зобов'язався того ж дня 27 жовтня 2009 року передати позивачеві ключі від квартири. Але відповідач порушив взяті на себе зобов'язання зі звільнення квартири [ADDRESS] та продовжує безпідставно нею користуватися. З іншого боку, бездіяльність відповідача зі звільнення придбаної позивачем квартири позивач вважає порушенням його прав як нового власника квартири. Жодних усних або письмових домовленостей чи правочинів на проживання в належній йому на праві власності квартирі із відповідачем він не укладав, згоду на проживання в придбаній квартирі відповідача, його родичів, друзів або знайомих не надавав. 20 січня 2014 року позивач через свого представника змушений був звернутися до відповідача з письмовою вимогою про виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу квартири, добровільне звільнення квартири, виселення і зняття з реєстраційного обліку. Рекомендований лист з вимогою відповідач проігнорував та лист був повернутий за закінченням терміну зберігання. В судовому засіданні представники позивача, які діють на підставі виданих довіреностей, підтримали позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того, зазначили, що відповідач [PERSON] до цього часу мешкає в квартири [ADDRESS]. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що спірною є однокімнатна ізольована квартира [ADDRESS]. Згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 27 жовтня 2009 року, посвідченим 27 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4207, копія якого знаходиться в матеріалах справи, позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 66400 грн., що є еквівалентом 8000 доларів США, які продавець отримав від покупця повністю, ще до підписання цього договору. (а.с. 8). Зазначений договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 27.10.2009 р., що підтверджується копією Витягу з державного реєстру правочинів № 7882758, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.9). Згідно з вимогами п.14 Договору купівлі-продажу квартири від 27 жовтня 2009 року, продавець, тобто [PERSON], бере на себе зобов'язання знятися з реєстраційного обліку 27 жовтня 2009 року, звільнити належну йому квартиру 27 жовтня 2009 року в тій якості, в якій знаходиться на теперішній час і з якою покупець, тобто [PERSON], був ознайомлений, а також продавець зобов'язується передати покупцю ключі від вищевказаної квартири 27 жовтня 2009 року (а.с.8). Однак, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, станом на 01.07.2014 року [PERSON], [INFO], місце народження м. Харків, з 2002 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Як встановлено судом, [PERSON] всупереч умовам Договору купівлі-продажу квартири від 27 жовтня 2009 року, до цього часу мешкає в спірній квартирі. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 169 ЖК України, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зі змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та усунути перешкоди [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], у користуванні квартирою [ADDRESS] та виселити [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], із квартири [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. На підставі ч.1 ст. 88 ЦК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією № ПН2374 від 16 червня 2014 р. (а.с. 1). Згідно з наданою квитанцією № ПН1013168 від 30 вересня 2014 р., позивачем проведена передплата за розміщення судового оголошення 249 грн. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 249 грн., а всього судові витрати в розмірі 492 грн. 60 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] суд відмовляє за недоведеністю позивачем своїх позовних вимог.

Outcome: partial