Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

22.01.2018 позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 25 травня 2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №519. В обґрунтування вимог позивач вказала, що тривалий час разом з відповідачем не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Подальше спільне життя і збереження сімї суперечить інтересам її та відповідача. 05.02.2018 ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.27). Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання» (а.с.22-26). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, зі змісту свідоцтва про шлюб серії І-ТП №160766, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 травня 2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №519 (а.с.9). 02 грудня 2003 року у сторін народився син [PERSON] (а.с.18). Згідно ст. 51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Оскільки позивач вирішила скористатись своїм правом та подала позовну заяву про розірвання шлюбу суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позовна заява підлягає до задоволення. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved