Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

23 червня 2020 року позивач [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за договором позики у сумі 3500,00 грн, та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31.07.2019 було укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 3500,00 грн., які мали бути повернуті до 01.01.2020. Однак відповідач зобов`язання за договором позики не виконала і борг позивачу не повернула. На його неодноразові звернення щодо повернення боргу не реагує. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, причини неявки не повідомила, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не направляла. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.07.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 3500,00 грн. зі строком повернення 01.01.2020. Передання коштів підтверджується розпискою від 31.07.2019, складеної відповідачем власноруч. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконала та грошові кошти не повернула. Факт надання позивачем позики, а також зобов`язання відповідача щодо повернення її до 01.01.2020, підтверджується особистим підписом відповідача у розписці. Грошові кошти у зазначений у розписці строк відповідач позивачу не повернула, про що свідчить наявність оригіналу розписки у позивача. Доказів на спростування доводів та обставин, викладених в позові, відповідачем не надано. Сума заборгованості складає 3500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання позики (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Отже, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики в сумі 3500,00 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved