Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

23 березня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування у порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , в обґрунтування якої зазначає, що 16 листопада 2019 року о 17:35 у м. Вишгороді Київської області по вул. Шолуденка сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів: Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідача [PERSON] , та автомобіля Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідач, керуючи автомобілем Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , у стані алкогольного сп`яніння, здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23 грудня 2019 року та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 124, 130 КУпАП. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була завдана матеріальна шкода розмір якої, згідно акту огляду пошкодженого транспортного засобу та ремонтної калькуляції незалежної програми середнього розрахунку ремонту автомобілів AUDATEX, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з вирахуванням ПДВ 20% (6261,93 гривень) автомобіля, складає 31309,67 гривень. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , забезпечена у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3440321, укладеним 12 квітня 2019 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі страхового акту №ОЦ/005/008/20/0001 від 15 січня 2020 року, акту пошкодженого автомобіля, ремонтної калькуляції незалежної програми AUDATEX №8499-ZI від 28 листопада 2019 року та у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатило потерпілій особі, власнику пошкодженого транспортного засобу [PERSON] , страхове відшкодування матеріального збитку, з урахуванням фізичного зносу та ПДВ 20%, у розмірі 31309,67 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 6955 від 15 січня 2020 року. Так, позивач зазначає, що у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого позивачем страхового відшкодування. З метою досудового врегулювання спору 13 березня 2020 року відповідачу було направлено претензійний лист про відшкодування збитків в порядку регресу шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму 31309,67 гривень та додав до неї всі необхідні для розгляду документи. Відповідач отримав лист 4 квітня 2020 року, проте станом на день подачі позовної заяви до суду, відповіді на претензійний лист, грошових коштів на поточний банківський рахунок позивача, не надходило. Оскільки претензійний лист залишився поза увагою відповідача, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 31309,67 гривень, а також сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 гривень. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження на 13 травня 2021 року. Представник позивача в судові засідання призначені на 13 травня, 1 липня та 25 серпня 2021 року не з`явився. При цьому, 5 травня та 29 липня 2021 року на адресу суду надійшли клопотання, у яких представник позивача просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у призначені судові засідання також не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання за місцем реєстрації копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками та судових повісток про виклик до суду, та відповідно до конвертів, які містяться у матеріалах справи, судову кореспонденцію адресатом не було отримано із зазначенням причин невручення: «за закінченням терміну зберігання». Крім цього, повістку про виклик до суду на 25 серпня 2021 року, відповідачу вручено 10 липня 2021 року. Також, про розгляд справи відповідач був повідомлений шляхом надсилання смс-повідомлень про виклик до суду на 1 липня та 25 серпня 2021 року, які відповідно до довідок які містяться у справі були йому доставлені 14 травня та 7 липня 2021 року, та розміщенням на офіційному вебсайті Вишгородського районного суду Київської області оголошення про виклик його до суду на 1 липня та 25 серпня 2021 року. Таким чином, суд ужив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. Згідно статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не надіслав до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 16 листопада 2019 року о 17:35 у м. Вишгороді Київської області по вул. Шолуденка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , та автомобіля Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була завдана матеріальна шкода. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23 грудня 2019 року у справі №363/5101/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею124, частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі статті 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Згідно із частинами четвертою та шостою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3440321, укладеного 12 квітня 2019 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , була забезпечена у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». За заявою [PERSON] від 21 листопада 2019 року про страхове відшкодування, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі страхового акту №ОЦ/005/008/20/0001 від 15 січня 2020 року, акту пошкодженого автомобіля, ремонтної калькуляції незалежної програми AUDATEX №8499-ZI від 28 листопада 2019 року та у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатило потерпілій особі, власнику пошкодженого транспортного засобу [PERSON] , страхове відшкодування матеріального збитку, з урахуванням фізичного зносу та ПДВ 20%, у розмірі 31309,67 гривень, що підтверджується страховим актом №ОЦ/005/008/20/0001 від 15 січня 2020 року та платіжним дорученням № 6955 від 15 січня 2020 року. 13 березня 2020 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надіслало [PERSON] претензію №19/20/0001 про відшкодування у порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку ним отримано 4 квітня 2020 року, проте залишена без виконання. Згідно до вимог статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормами Закону України «Про страхування». Згідно із статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із статтею 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно із договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за заподіяні збитки, а саме: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми відшкодування в порядку регресу у розмірі 31309,67 гривень, а також відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору у розмірі 2270 гривень.

Outcome: approved