Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

22.05 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, де просив визначити місце проживання дочки [PERSON], [INFO], з ним. Мотивував заявлені вимоги тим, рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.03.2017 року визначено місце проживання старшого сина [PERSON] із ним. На даний час він має кращі житлово-побутові умови, ніж відповідач, з якою проживає їх молодша дочка у квартирі її батьків разом з ними та двома сестрами. Хоча фактично на даний час фактичне місце проживання його дочки та колишньої дружини невідоме. Він матеріально забезпечений краще за відповідача, відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, тому визначення місця проживання дитини з ним буде відповідати інтересам дитини. В судовому засіданні позивач і його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, у суді дали покази відповідно позовних вимог і долучених до матеріалів справи документів. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з,явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена неодноразово судовою повісткою, 14.06.2017 року,21.06.2017 року13.07.2017 року, 20.07.2017 року, 09.08.2017 року, 12.09.2017 року. Причини неявки до суду відповідач не повідомив, письмової заяви про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України. Представники третіх осіб позовні вимоги суду повідомили, що рішення суду повинно відповідати інтересам малолітньої дитини. Відповідач уникає із ними зустрічатись, за місцем своєї реєстрації відсутня, не тільки відповідач, а і малолітня дитина. В усних бесідах із матір,ю відповідача з,ясовано, що їй невідомо де на даний час перебуває її дочка і онука. В судовому засіданні встановлено, що підтверджується і матеріалами справи, [PERSON], та [PERSON], 29 березня 2008 року зареєстрували шлюб від якого мають сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Славутицького міського суду від 17.10.2016 року шлюб між сторонами розірваний. Рішення набрало законної сили 29.10.2016 року. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.03.2017 року визначено місце проживання старшого сина [PERSON] із своїм батьком [PERSON] ним. [PERSON] має постійне місце роботи, пристойну заробітну плату, зареєстрований за адресою: [INFO]. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 22 вересня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини заробітку до її повноліття, починаючи з 28.07.2016року та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/17 частки заробітку до досягнення дитиною трьох років. Відповідно наданих довідок, з позивача з заробітної плати утримують аліменти кожного місяця, боргів по сплаті аліментів не має. В той же час рішенням Славутицького міського суду від 31.05.2017 року з 20.03.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 28.01.2010 року аліменти у розмірі 30%. При цьому на 18.09.2017 року [PERSON], не сплачує аліменти на утримання сина і має борг по аліментам. [PERSON] зареєстрована за адресою:м. Славутич, [ADDRESS]. Згідно висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради від 28.07.2017 року наданого у даній цивільній справі, визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], 09.09.2015 року, разом із батьком є передчасним. При цьому, у судовому засіданні, після огляду документів позивача про його матеріальний стан, довідок від лікарів нарколога та психіатра, довідок з роботи, представники Органу Опіки та Піклування та Служби у справах дітей та сім,ї Виконавчого комітету Славутицької міської ради вважали, що в інтересах малолітньої дитини, необхідно місце проживання дитини визначити із батьком [PERSON]. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши сторони, вивчивши надані документи, судом зроблено висновок, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до принципу 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Як найкраще забезпечення інтересів дитини, згідно принципу 7 Декларації, має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її ( дитини ) освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. З метою дотримання зазначених принципів Декларації прав дитини, суд вважає, що у даному випадку є виняткові обставини коли малолітня дитина може бути розлученою зі своєю матір'ю. При цьому, інші положення принципу 6 Декларації прав дитини, у даному випадку, на переконання суду, порушені не будуть. В силу викладеного, суд, вважає також за можливе не погодитись із висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], 09.09.2015 року, разом із батьком є передчасним, згідно положень ч. 6 ст. 19 СК України, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, непослідовним, суперечить інтересам дитини. Окрім цього, як з'ясовано, [PERSON] свого житла не має, за місцем її реєстрації в однокімнатній квартирі проживає сім чоловік. Окрім цього, згідно витягу із кримінального провадження №12017270010001739 від 03 березня 2017 року [PERSON] із двома знайомими проникли до приміщення квартири №39, що по вул. Льотній, ЗВ у м. Чернігові, звідки відкрито викрали сейф з грошовими коштами у сумі 45 000 доларів СІЛА, 156 000 грн., 4 000 [PERSON], телевізор «Самсунг» 55 дюймів, телевізор «Самсунг» 22 дюйми, ноутбук «Леново» та інше майно [PERSON], що кваліфікується за ст. 186 ч. 5 КК України 2001 року. Також 23.03.2017 року відкрито виконавче провадження 3 12017270010003325 за ст.309 ч.1 відносно [PERSON] На підставі наведеного судом зроблено висновок, що в даному випадку є підстави для задоволення позовних вимог, оскільки визначення місця проживання дівчинки [PERSON] із батьком буде відповідати інтересам дитини. Так як проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про те, що відповідач не дбає про інтереси малолітньої дитини, її фізичний, психічний, духовний та моральний розвиток, не готує її до дорослого життя і визначення місця проживання малолітньої дівчинки [PERSON] із батьком буде доцільним та відповідатиме інтересам дитини, а відтак позов підлягає задоволенню. За правилами ч.1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 гривень.

Outcome: approved