Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

21 січня 2015 року позивачка через свого представника звернулась з позовною заявою до районного суду про визнання за нею як спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], право приватної власності на земельну ділянку площею 3, 37 га, що знаходиться в межах території Врадіївськї селищної ради Врадіївського району, посвідченого Державним актом на право приватної власності на землю серії МК №420548, виданого 25 грудня 2006 року Врадіївською районною державною адміністрацією, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також позивач просив зобов»язати Врадіївську державну районну державну адміністрацію видати на її ім.»я державний акт на право власності на земельну ділянку. Позов мотивований тим, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька та вчасно після його смерті звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини. До спадкового майна входить вказана земельна ділянка. У зв»язку з тим, що у неї оригінал державного акту на землю не зберігся, а дублікат державного акту видається лише власнику земельної ділянки, який помер, це було підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Під час судового розгляду позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник Врадіївської районної державної адміністрації позовні вимоги визнав частково. Проти задоволення позову про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом не заперечував. Щодо видачі державного акта на землю - просив відмовити. Заслухав пояснення позивача, дослідив письмові докази, врахував доводи сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на підставі наступного. Так судом було встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON], який помер [INFO] ( копія свідоцтва про народження позивача, копія свідоцтва про смерть [PERSON]) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до якої входить земельна ділянка площею 3, 37 га, що знаходиться в межах території Врадіївської селищної ради Врадіївського району, посвідченого Державним актом на право приватної власності на землю серії МК №420548, виданого 25 грудня 2006 року Врадіївською районною державною адміністрацією, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 4822355000: 02:000: 0488. ( копія державного акту) Після смерті [PERSON] до державного нотаріуса Врадіївської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадку звернулась позивачка, заява якої зареєстрована в книзі обліку реєстрації спадкових справ №271 від 11.09.2014 року. За вказаною заявою відкрито спадкову справу № 132/2014, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №39474164 від 28.01.2015 року, наданої Врадіївською державною нотаріальною конторою. 23.01.2015 року позивачка у державного нотаріуса отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з посиланням на відсутність правовстановлюючого документу -оригіналу державного акту на земельну ділянку ( постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №57/02-31 від 23.01.2015 року). Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №3611/08-41 від 13.11.2014 року, сформованого відділом Держземагенства у Врадіївському районі, земельна ділянка площею 3, 37 га, знаходиться в межах території Врадіївської селищної ради Врадіївського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником землі є [PERSON], нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час смерті власника становить 63247 грн. 24 коп. Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, що неможливо зробити у позасудовому порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Так, відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено і в ст. ст. 81, 131 ЗК України, п. 22-1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Таким чином, встановив у судовому засіданні, що позивачка, яка є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті свого батька вчасно та у законний спосіб прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори, де отримала письмову відмову через відсутність оригіналу державного акту на земельну ділянку, а дублікат правовстановлюючого документу видається лише його власнику, який помер, що унеможливлює встановити право власності позивачки на спадкове майно у позасудовому порядку, вказане право підлягає захисту через суд. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст. 392 ЦК України). Що стосується другої позовної вимоги щодо зобов»язання відповідача видати на ім»я позивачки державний акт на право власності на земельну ділянку, то вказана вимога є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Так, відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. За вимогами ст. 126 ЗК України право власності оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який передбачає, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Підставою для державної реєстрації прав є рішення судів, що набрали законної сили ( ст. ст.16, 19 Закону). Таким чином, позивачка після отримання копії рішення суду, що набрало законної сили, зможе зареєструвати право власності на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно або витяг з Державного реєстру прав.

Outcome: partial