Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

23 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2018 року. Від цього шлюбу в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з нею. Також позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо матеріального утримання дитини. В період з червня 2018 року по серпень 2019 року відповідач перераховував їй кошти на потреби дочки в сумі 2000 гривень щомісячно, з липня 2019 року по червень 2020 року по 2600 гривень щомісячно. Однак, починаючи з липня 2020 року відповідач перестав належним чином виконувати досягнуті між ними домовленості щодо його участі в утриманні дитини. Крім того, позивач пояснює, що встановлений законом прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років в розмірі 21318 гривень є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У вересні 2020 року дочці виповнилось 6 років і вона пішла до 1 класу школи. Витрати на утримання дочки в середньому складають приблизно 10\~000 гривень щомісячно. Ці витрати включають придбання одягу, взуття, харчування, вітамінів, шкільного приладдя, оплату харчування в школі. Для забезпечення духовного, соціального розвитку Мія відвідує гурток «Модельна школа Марини Занюк». Для розвитку творчих здібностей дитини вона купує набори для творчості, малювання, розвиваючі іграшки. Витрати на дитину включають відвідання зоопарку, кінотеатру, розважальних центів, а також, в разі необхідності, лікування. На підставі наведеного позивач просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, але неменше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття з індексацією стягуваних сум у відповідності до ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення». Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12 січня 2021 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дочкою. Аліменти на утримання дитини він регулярно сплачує в розмірі, який є не меншим за 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення аліментів в розмірі 5000 гривень щомісячно [PERSON] заперечує, оскільки в нього немає матеріальної можливості сплачувати зазначену суму аліментів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, які наведені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, заперечуючи щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5000 гривень щомісячно. Просили стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської області (а.с. 8). Також встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, яка здійснює її виховання, догляд та матеріальне утримання. Відповідач (батько дитини) проживає окремо. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище сторін, оскільки ані позивач, ані відповідач документально не підтвердили види та розміри своїх доходів. З копії довідки КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс №26 Луцької міської ради Волинської області» №01-16/192 від 07 жовтня 2020 року встановлено, що дитина [PERSON] навчається в вищезазначеному навчальному закладі в 1-А класі (а.с.14). Зі змісту довідки КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс №26 Луцької міської ради Волинської області» №01-14/378 від 06 жовтня 2020 року вбачається, що дитина [PERSON] в навчальному закладі отримує гаряче харчування. Вартість шкільного сніданку становить 22 гривні в день, обід 27 гривень, полуденок 7 гривень (а.с. 15). Суд також враховує, що відповідач має задовільний стан здоров`я, інших дітей на своєму утриманні він не має. Наявність на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав судом не встановлено. На підставі наведеного, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, часткове визнання позову відповідачем, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. на утримання дитини щомісячно. Аліменти підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2ст. 184 СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial