overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

23 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міськрайонного управління юстиції Донецької області 08.09.2007р., актовий запис про шлюб №103 від 08.09.2007р., свідоцтво про одруження серії 1-НО №099144. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме його інтересам. Зазначає, що від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], 24.02.2008р.н., господарства спільного між ними не велося. В судове засідання позивач не зявився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак надав суду заяву в якій просить суд справу розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце судового слухання була повідомлена належним чином, однак надала суду заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі, повідомляє, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 08 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міськрайонного управління юстиції Донецької області в книзі реєстрації шлюбів 08.09.2007р. зроблено відповідний актовий запис №103 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-НО №099144 від 08.09.2007р. Після реєстрації шлюбу відповідачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина: [PERSON], 24.02.2008р.н., спільного господарства не ведуть, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву відповідачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в результаті шлюбу, то після розірвання шлюбу, відповідачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

23 квітня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити, що він є сином [PERSON], який помер [INFO]. Свою заяву він мотивує тим, що через розбіжності в написанні його прізвища та прізвища його батька він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті батька. Під час розгляду справи заявник заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник Саратського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції Одеської області та представник Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, яких належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення заяви не заперечували. Заслухавши заявника, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як убачається з копії свідоцтва про народження заявника, він народився [INFO] в с. Успенівка Білгород-Дністровського району Одеської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] до дня смерті проживав в [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON], що підтверджується довідкою Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,36 га, розташовану на території Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, яка належала йому на підставі державного акту серії [NUMBER] (а.с.8). З довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що в актовий запис про смерть [PERSON] внести зміни неможливо (а.с.12). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] є батьком заявника. Нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину через розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та прізвища заявника (а.с. 14). Судом встановлено, що [PERSON] дійсно є батьком заявника, він не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує цей факт; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Крім того, встановлення факту родинних відносин породжує для заявника юридичні наслідки. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

23 квітня 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» (далі позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 65419,59 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 листопада 2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично продовжується на такий самий термін. Банк перед відповідачем свої зобовязання виконав повністю, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором. Згідно умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Тарифами Банку. Договором передбачено порядок погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно статей 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Так як відповідач зазначених норм закону та умов договору не виконав станом на 25 березня 2015 року має заборгованість в сумі 65419 гривень 59 копійок, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 43744 гривень 15 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом - 18084гривні 03 копійки; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6Умов та правил надання банківських послуг : 500 гривень 00 копійок -штраф (фіксована частина) та 3091 гривень 41 копійка - штрафу (процентна складова). Посилаючись на ст.ст. 3, 15, 107, 110 ЦПК України, ст.ст. 509,525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598,599,610,ч.2 ст.615, 629, 1050-1056 \~ЦК України , ст..5,14 ЗУ «Про захист персональних даних» , ст..6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» позивач просив стягнути з відповідачки на користь ПАТ \~КБ Приват Банк заборгованість за кредитним договором на загальну суму 65419,59 грн. та судові витрати в розмірі 654,20 гривень . В судове засідання представник позивача не зявився , надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі документів, про визнання позовних вимог в повному об»ємі, та не заперечує щодо заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, а тому суд вважає за можливе винести заочне рішення. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

23 квітня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду \~з позовом про стягнення з [PERSON]заборгованості за кредитним договором за № б/н від 28 червня 2013 року у розмірі 22119 грн. 13 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 28 червня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, що складався з анкети-заяви, умов та правил надання банківських послуг, за яким позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15200 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач [PERSON] не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 28 лютого 2015 року у неї виникла заборгованість у загальній сумі 22119 грн. 13 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 10983 грн. 76 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 8555 грн. 89 коп., пені 1050 грн. 00 коп., штрафів: фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп., процентної складової штрафу 1029 грн. 48 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

23 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 25% всіх видів доходів відповідача щомісячно до закінчення навчання, а саме, до 30 червня 2018 року, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. На даний час дочка навчається на денній формі навчання за держзамовленням радіотехнічного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний Інститут», і закінчує навчання 30 червня 2018 року. У звязку з навчанням дочка [PERSON] потребує матеріальної допомоги, однак вона не в змозі самостійно надавати їй необхідну допомогу, так як має на утриманні ще одну дитину, а відповідач взагалі ніякої допомоги не надає, хоч є працездатним. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала заяву про те, що позов підтримує позов і просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але звернувся до суду із заявою в якій зазначив, що позовні вимоги позивача визнає повністю та просить розглянути справу без його участі. Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участи та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст. ст. 191, 199, 200, 201 СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

23 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні, щомісячно, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, до досягнення донькою повноліття. У позові позивач вказувала, що з 22 листопада 2003 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, але відповідач матеріальної допомоги на утримання та виховання їхньої спільної доньки [PERSON] не надає, тому просила суд задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, та просила стягти з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, та вказав, що позовні вимоги він визнає частково, і не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на утримання доньки. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 22 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського РУЮ м. Полтави, актовий запис №175, сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] - [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження відділу реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави 07 червня 2004 року зроблено відповідний запис за №195, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи на те, що сторони по справі не ведуть спільного господарства, [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], враховуючи матеріальний стан позивача, відповідача та дитини, їх стан здоров'я, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

23 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спільне майно подружжя та реальний розподіл будинковолодіння. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 10 червня 1978 року. За час перебування у шлюбі подружжям було придбано будинковолодіння № 6 по вулиці Ірчана в місті Івано-Франківську, право власності на яке було зареєстровано за відповідачем. На даний час позивач змушена юридично закріпити своє право власності на належну їй частину будинковолодіння з метою забезпечення свого права та права своїх дітей на безперешкодне користування житлом. За таких обставин позивач просить визнати право власності на 1/2 частину будинковолодіння № 6 по вулиці Ірчана в місті Івано-Франківську, 1/2 частину земельної ділянки по вулиці Ірчана, 6 в місті Івано-Франківську, провести реальний розподіл будинковолодіння та встановити порядок користування земельною ділянкою. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила здійснити реальний розподіл житлового будинку та земельної ділянки за варіантом № 1, зазначеним у висновку судової інженерно-технічної експертизи, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

23 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою, зобов'язання надати свідоцтво про право власності та будинкову книгу, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 1987 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. У 2001 році шлюб був розірваний. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року визнано право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] за позивачем та відповідачем, припинено право сумісної власності на дану квартиру. Свідоцтво на право власності та будинкова книга знаходяться у відповідача, що позбавляє позивача реєстрації права власності на 1/2 частини квартири. Відповідач перешкоджає позивачу користуватися житловим приміщенням. Домовитися з відповідачем про порядок користування вказаною квартирою позивач не має можливості. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдана моральна шкода, розмір якої позивач оцінює у сумі 10 000,00 грн. За таких обставин позивач просить вселити у квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні 1/2 частини квартири [ADDRESS], що складається із житлової кімнати площею 20,7 кв.м., коридору площею 3,5 кв.м., ванної площею 1,9 кв.м., вбиральні площею 0,6 кв.м., комори площею 0,4 кв.м., кухні площею 8,4 кв.м. та комори в підвалі площею 12,6 кв.м., встановити порядок користування квартирою, зобов'язати відповідача надати свідоцтво про право власності та будинкову книгу, стягнути моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн., стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги у сумі 3 600,00 грн. та судовий збір. 26 червня 2015 року позивачем до суду надана заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути моральну шкоду у сумі 20 000,00 грн. Позивач та представник позивача у судовому засіданні просили задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, пояснили, що позивача було позбавлено можливості користуватися своєю власністю, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

23 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 серпня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого РВК м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 653. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини припинені з 13 червня 2014 в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд за згодою позивача розглядає справу заочно. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КИ № 309210. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин з червня 2014 року, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved