Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

22.06.2015 року [PERSON] звернулась до Дружківського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання фізичної особи втратившою право на житло , свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі крім неї також зареєстровано [PERSON]Ю . З травня 2014 року відповідач у квартирі не мешкає, комунальні послуги не сплачує, господарством не займається. В квартирі не має його речей, але добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає. Просить усунути перешкоду в користуванні нею власністю, визнавши [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, за місцем реєстрації не мешкає. 3-тя особа: представник Дружківського міського сектору ГУ Державної міграційної служби у Донецькій області в судове засідання не зявився, надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира, яка розташована за адресою: вул. Смоленська 6/25 у м. Дружківка Донецької області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 січня 2007 року (а.с.6), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер 13455511 від 05 лютого 2007 року (а.с.8) . Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. До членів сім'ї власника квартири належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується записом у домовой книжці від 05 жовтня 2011 року (а.с.12) . Як вбачається з позовної заяви відповідач не є родичем позивача. Установлено, що [PERSON] був зареєстрований у квартирі зі згоди [PERSON] , яка була власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ці висновки не є порушенням ст. 47 Конституції України чи ст. 9 ЖК України, оскільки право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Оскільки відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS], не сплачує комунальних платежів, не веде ніяких господарських робіт, не має права власності на частину вказаної квартири позов підлягає задоволенню. Враховуючи порушення відповідачем права власності позивачки, суд вважає, що слід зобов'язати Дружківський міський сектор ГУ Державної міграційної служби у Донецькій області виписати відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved