Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

23 вересня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просили суд постановити рішення на підставі якого стягнути з відповідачів на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2010 року по 31.03.2015 року в сумі 26\~742,20 грн. та судові витрати в розмірі 1 378 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року позивачу було відмовлено у прийняті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання. Позивач зазначає, що надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на праві власності. Відповідачі не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв'язку з чим за ними виникла заборгованість за період з 01.11.2010 року по 31.03.2015 року у сумі 14\~399,89 гривень. Представник позивача[PERSON], яка діє на підставі довіреності від 19.01.2015 р., в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов, проти ухваленння заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися, про причину неявки суд не повідомили. У звязку з чим, на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року КП «Харківські теплові мережі» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання. (а.с. 5) Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Отже, представник позивача звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів на користь КП «ХТМ» заборгованості за послуги теплопостачання в порядку позовного провадження. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. (а.с. 14,15) Власником вказаної квартири є [PERSON], про що свідчить Довідка КП «Жилкомсервіс» № 1079 від 31.03.2016 року. (а.с. 10) Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідачі є споживачами послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № 1714 за адресою: м. Харків, вул. Академіка Богомольця, б. 25, кв. 170, відкритого на [PERSON]О.(а.с. 7-8) В судовому засіданні встановлено, що відповідачі мають заборгованість по сплаті послуг теплопостачання у сумі 14\~399,89 за період з 01.11.2010 року по 31.03.2015 року, що підтверджується відомістю нарахувань та сплати за теплову енергію, яку додав до матеріалів справи позивач. (а.с. 7-8) У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. № 1875-ІV, обовязок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005року №630. Згідно п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 317. Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, діючим законодавством чітко передбачений обовязок власника щодо утримання майна, яке належить йому на праві власності. Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Крім того, представник позивача просила суд стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 10\~876,95 грн., а також 3% річних від простроченої суми у сумі 1 465,36 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Так, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання заяви про видачу судового наказу, та за подачу позовної заяви в сумі 1 378 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved