Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

22.07.2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування збитків, який в подальшому було уточнено. Свої позовні вимоги, [PERSON] обґрунтувала тим, що 04.11.2014 року о 19-10 год. у Дзержинському районі в м. Харкові на відрізку пр. Леніна (Науки) між перехрестям з вул. Мінською та вул. О. Яроша (по смузі одностороннього руху) відбулася дорожньо-транспортна пригода (у розумінні п. 1.12 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») за участю автомобіля Mitsubishi Carisma д.н.з. [NUMBER] - власник [PERSON] та Honda Accord д.н.з. [NUMBER] власник [PERSON] , що є страховим випадком у розумінні ст. 6 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Водій автомобіля Honda Accord відразу визнала себе винною, того ж дня після скоєння ДТП, обидва водії повідомили свої страхові компанії. І склали на місці ДТП Повідомлення (додаток) про ДТП. 14.11.2014 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» із заявою щодо виплати страхового відшкодування на свій рахунок в установі банку. 16.02.2015 року позивач отримала від ПАТ «ХМСК» лист за №21 від 11.02.2015 року з відмовою у здійсненні страхового відшкодування у повному обсязі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.08.2015 року провадження по справі відкрито, призначено попереднє судове засідання. Представником відповідача 23.10.2015 р. подано заперечення на позовну заяву. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2015 року призначено судову авто-товарознавчу експертизу. 05.05.2017 року Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відновлено провадження по справі. 05.07.2017 року позивачем подано уточнену позовну заяву. 28.09.2017 року позивач подала уточнений позов. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.12.2017 року, головуючим по справі обрано суддю Лазюк С.В. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2018 року, головуючим по справі обрано суддю Подус Г.С. 16.10.2018 року представником позивача подано заяву про зміну розміру позовних вимог. 13.12.2018 року представником відповідача подано відзив на уточнену позовну заяву. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні уточненої позовної заяви, з огляду на те, що у страховика виник сумнів стосовно правдивості механізму ДТП, що сталося 04.11.2014 року. Вважають, що водії [PERSON] та [PERSON] є друзями між собою, а тому ДТП не було випадковістю. Також представник відповідача підтверджує свій сумнів тим, що протокол (європротокол) було складено в приміщенні страхової компанії, а не на місці вчинення ДТП, що на його думку є порушенням ст. 33.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також п. 5 Інструкції щодо заповнення повідомлення про Дорожньо-транспортну пригоду. Окрім того, представник відповідача посилається на невідповідності в повідомленні про пошкодження [PERSON] її транспортного засобу з виявленими пошкодженнями при огляді працівниками страхової компанії. В судове засідання представник позивача з`явився заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях. Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року. Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.11.2014 року о 19.10 годині в м. Харків на пр.. Науки, між перехрестям вул. Мінськох та вул. Отакара Яроша відбулося ДТП за участю автомобіля марки Mitsubishi Carisma д.н.з. [NUMBER] - під керуванням [PERSON] та Honda Accord д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Власником автомобіля Mitsubishi Carisma д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію та копією свідоцтва про шлюб. (т. 1 а.с. 5,6) Відповідно до Полісу №АС/8678586 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Carisma д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] застрахована в ПАТ «УСК ГАРАНТ АВТО».(т.1 а.с. 8) Відповідно до Полісу №АС/8374137 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Honda Accord д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] застрахована в ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія». (т. 1 а.с. 7), що сторонами не заперечувалось. Водій автомобіля Honda Accord д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] свою вину у вчиненні ДТП визнала на місці, і сторони склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 04.11.2014 року (євро протокол). (т. 1 а.с. 11) 14.11.2014 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» з заявою про страховий випадок. Листом від 11.02.2015 року ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» відмовила у виплат страхового відшкодування з огляду на порушення водіями порядку складання євро протоколу. Відповідно до заперечень відповідача поданих 23.10.2015 року, сумнів у страховика виник стосовно правдивості механізму ДТП підтверджується роздруківкою з соціальної мережі «Вконтакте», де зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є друзями, що на думку відповідача дає підстави вважати дії учасників ДТП не порядними та такими, які містять склад злочину. Суд, не погоджується з такими висновками, з огляду на те, що факт приятельських відносин між водіями жодним чином не свідчить про упередженість чи про наявність складу злочину в їх діях. Також звертає увагу, що у разі якщо відповідач вважає, що відносно нього вчинено кримінальне правопорушення, він має право звернутися за захистом своїх порушених прав у порядку передбаченому КПК України. Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол». Таким чином, європротокол - це спрощена форма оформлення ДТП його учасниками без виклику патрульної поліції. Судом встановлено, та не заперечувалось позивачем та [PERSON] , що [PERSON] та [PERSON] погодили між собою зазначену обставину, патрульну поліцію не викликали, самостійно заповнили бланк європротоколу. Таким чином, [PERSON] на місці ДТП свою вину визнала, сторони мали діючі страхові поліси цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, травмованих при дорожньо-транспортній пригоді не було, в зв`язку з чим працівники патрульної поліції на місце ДТП сторонами не викликалися, і на місці ДТП ними було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Стосовно факту, що євро протокол складено не на місці ДТП, а як стверджує відповідач в приміщенні ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», суд зазначає наступне. Водії [PERSON] та [PERSON] європротокол заповнили на місці ДТП, підстав, які б могли підтвердити, що даний протокол було заповнено не на місці а в приміщенні страхової компанії, окрім суперечливих показань свідків не має. В судовому засіданні Свідок [PERSON] вказав, що в 2014 році він працював юрисконсультом в страховій компанії ( відповідача), після ДТП що сталось 04.11.2014 року до страхової звернулися [PERSON] , [PERSON] та її чоловік. Виявилося, що вони не склали європротокол, у зв`язку з чим виник конфлікт, вони складали європротокол в приміщенні страхової компанії. Свідок [PERSON] , який був відвідувачем у страховій компанії 05.11.2014 року, пояснив суду, що люди, які звернулися до страхової компанії, заповнювали європротокол прям в офісі страхової компанії. Першочергово протокол не був заповненим чи можливо був частково заповненим. І він впевнений, що ці особи заповняли саме бланк європротокола, після чого і почався конфлікт. Суд критично відноситься до показань свідків, з огляду на те, що в них містяться суперечності, [PERSON] вказав, що конфлікт між ним та водіями [PERSON] та [PERSON] виник через те, що вони не склали європротокол, тобто при ньому вони його не складали і він у них був відсутній, що і стало підставою конфлікта. А свідок [PERSON] вказує, що конфлікт виник після того, як водії [PERSON] та [PERSON] склали європротокол (заповнили його бланк), тобто конфлікт був з інших підстав, а саме через те, що вони заповнювали протокол в приміщенні страхової компанії. Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно пункту 36.1 ст. 36 вказаного Закону, Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved