Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

23.06.2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача за довіреністю, посилаючись на ст.ст. 509, 525-527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 11.02.2014 року в розмірі 16 720 гривень 28 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень. Посилаючись на те, що відповідно до укладеного 11.02.2014 року між сторонами кредитного договору б/н, ОРУДЖЕВ БЕХРУЗ ФІРСУДДІН огли (відповідач) отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 02.06.2021 року має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 16720,28 гривень. Ухвалою судді від 02.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 29.07.2021 року. 29.07.2021 року в призначене судове засідання сторони не з`явились. Ухвалою суду від 29.07.2021 року розгляд справи було відкладено на 26.08.2021 року для повторного повідомлення відповідача. У судове засідання 26.08.2021 року сторони не з`явились Представник позивача у судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Відповідно до поштового повідомлення отримав судовоу повістку з пакетом документів 04.08.2021 року, проте до суду письмового відзиву а акож заяв про відкладення розгляду справи не надіслав. За наявності умов, передбачених ст.ст.280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 14.07.2021 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОРУДЖЕВИМ БЕХРУЗ ФІРСУДДІН огли договору - заяви б/н від 11.02.2014 року, відповідачу, позивачем (АТ КБ «ПриватБанк відкрито кредитну лінію, початковий кредитний ліміт 1400 гривень, який з 20.06.2014 року збільшений до 3000 гривень, а з 17.01.2020 року зменшений до 0,00 гривень на картковий рахунок. Договір складається із анкети - заяви клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Підписана відповідачем заява, разом з вказаними документами, становлять між банком та клієнтом договір, про що зазначено у заяві з підписом відповідача. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, підтвердив факт отримання загальної інформації про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». З наданого банком розрахунку вбачається, що відповідач порушив умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредиту, у наслідок чого у відповідача, станом на 02.06.2021 року утворилась заборгованість у розмірі - 16 720,28 гривень. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Тобто, відповідач не спростував докази, надані банком щодо цього факту. Дослідивши письмові докази: копії анкети - заяви позичальника від 11.02.2014 року, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості [PERSON] , на 02.06.2021 року, довідку про надання двох кредитних карток у період з 11.02.ю2014 року по 02.16., та 07.17., довідку про зміну умов кредитування, виписки користування кредитними картками, розрахунки та інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч.2 п.1). Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1). Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 цього Кодексу правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено в судовому засіданні, 11.02.2014 року відповідач підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банк. Отже, умовами кредитного договору передбачено право використання відповідачем кредитної картки: «Універсальна». Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір, який складається із підписаної відповідачем анкети-заяви, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», згідно з яким сторони своїми підписами засвідчили досягнення згоди щодо: типу кредиту, суми ліміту, строку договору та строку кредитування, способу та строку надання кредиту, процентної ставки в межах та поза межами пільгового кредиту, типу процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту, наслідків прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі штрафу та процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, то позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З розрахунку заборгованості, який доданий до позовної заяви, виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.02.2014 року, але несвоєчасно погашав заборгованість, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість на загальну суму 16 720 гривень 28 копійок. СУДОВІ ВИТРАТИ. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 гривень 00 копійок, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривні 00 копійок.

Outcome: approved