Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

22.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та [PERSON] юстиції України про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником житлового будинку незавершеного будівництвом 70% готовності, який розташований за адресою: сел.Дніпровське, вул. Богдана Хмельницького, буд. 7, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області. Для будівництва домоволодіння, він, як працівник Дніпровського КПК отримав на підприємстві безвідсотковий кредит. У 2008р. він вирішив продати вказану земельну ділянку з розташованим на ній житловим будинком. У державного нотаріуса отримав витяг № 16646392 від 25.01.2008р., з якого видно, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 02.02.2007 р. за № 4440180 про накладення арешту на буд. № 7 по вул. Б.Хмельницького, смт.Дніпровське Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, який на момент внесення запису належав йому. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою. Згідно запису, заборона на нерухоме майно накладена на підставі договору довічного утримання, б/н, 02.09.1992р., Верхньодніпровською ДНК та власник, згідно архівного коду [PERSON], тоді як ніякого договору довічного утримання він не укладав і його прізвище Череп»яний. Таким чином на даний час на належне йому майно безпідставно накладено арешт, на підставі чого просить скасувати арешт на земельну ділянку та розташованого на ній житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровський район, сел.Дніпровське, вул. Богдана Хмельницького, 7. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 02.09.1992р. за № 83/92 на заборону на нерухоме майно будинку за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровський район, сел.Дніпровське, вул. Богдана Хмельницького, 7. В судове засідання позивач не зявився про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Надалі надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності (а.с.37). Відповідач - 1 Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, в судове засідання не зявився, про час, день та місце повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі (а.с.15; 31). Відповідач -2 [PERSON] юстиції України, в судове засідання не зявився, про час, день та місце повідомлений належним чином. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, вважає що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпровської селищної ради № 16 від 08 квітня 1992 року [PERSON] було надано земельну ділянку по вул. Богдана Хмельницького в с. Дніпровському, для будівництва індивідуального жилого будинку (а.с.24, 34-35). Як убачається із Зведеного акту вартості будівель та споруд, домоволодіння №7 по вул. Богдана Хмельницького в с. Дніпровському Верхньодніпровського району, власником якого зазначений [PERSON], стан будівництва зазначений як 70% готовності (а.с. 38). Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.2008р. за №20502951 [PERSON] належить на праві приватної власності домоволодіння незавершеного будівництва 70% готовності, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, смт. Дніпровське, вул. Богдана Хмельницького, буд. №7. Земельна ділянка, площею 164,9 кв.м. належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ДП ВДДн0091, виданого на підставі рішення Дніпровської селищної ради №118 від 25.12.1996р. (а.с.7-8). Згідно ст.ст.181, 182 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Отже позивач є власником домоволодіння незавершеного будівництвом, що розташоване по вул. Богдана Хмельницького, б. 7 в с. Дніпровському Верхньодніпровського району та це право зареєстровано відповідно до вимог цивільного законодавства. 25 січня 2008 року позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення договору відчуження земельної ділянки та розташованого на ній жилого будинку за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, смт. Дніпровське, вул. Богдана Хмельницького, б. 7. Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 25 січня 20018 року державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачеві у посвідченні договору відчуження земельної ділянки та розташованого на ній жилого будинку в звязку з наявністю заборони на вище зазначене майно, підставою обтяження якого є договір довічного утримання від 02.09.1992р. (а.с.5). Із змісту Витягу ї Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №16646392 від 25.01.2008р., накладений арешт на обєкт нерухомого майна розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, смт. Дніпровське, вул. Богдана Хмельницького, буд. №7, який належить [PERSON]; заборона на нерухоме майно зареєстрована 02.02.2007р. за №4440180 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою, підставою обтяження зазначений договір довічного утримання б/н 02.09.1992р., власником зазначений [PERSON]; заборона №83/92, архівний запис №84269-67 від 19.09.2001р. (а.с.6). Одночасно з цим, Листом від 31.07.2015р. за №911/01-21 завідуюча Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області повідомила, що договорів довічного утримання посвідченого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою за 02.09.1992 року не знайдено; згідно відомостей в реєстрі вчинення нотаріальних дій Верхньодніпровської державної нотаріальної контори за 02.09.1992 рік договори довічного утримання не посвідчувалися (а.с.32). Таким чином судом встановлено відсутність підстав для накладання арешту та внесення заборони до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо домоволодіння позивача. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи, що позивач є власником недобудованого домоволодіння, яке розташоване на земельної ділянки, яку позивач також отримав у власність; судом встановлено відсутність підстав для накладання арешту, та арешт перешкоджає позивачеві у розпорядженні його майном, тому позовні вимоги до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в частині скасування арешту підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідним виключити із кола відповідачів [PERSON] юстиції України, оскільки будь-яких позовних вимог до цієї особи позивачем не висовувалося, тобто [PERSON] ні є відповідачем у розумінні Цивільного процесуального Кодексу. Не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині виключення з Єдиного реєстру відомостей про заборону на майно позивача з огляду на наступне. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1, 6.1, 6.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвредж. Наказом [PERSON] юстиції України N 296/5, 22.02.2012, нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема за рішенням суду . Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна . Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Таким чином, вищезазначені положення передбачають реєстрацію заборони відчуження, а не включення записів про заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження, що є підставою для відмов в задоволенні позивних вимог в частині виключення запису про заборону відчуження з Єдиного реєстру заборон. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обовязок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, з відповідача-1 підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.(а.с.1).

Outcome: partial