Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

22 вересня 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з дійсним позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що протягом останніх чотирьох місяців між сторонами виникають сварки, зокрема із приводу ведення домашнього господарства, виховання дитини. Сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені, наміру відновити стосунки сторони не мають. На теперішній час сторони мешкають окремо. Вважає, що за таких обставин продовження сімейних відносин є неможливим, у зв'язку із чим, шлюб підлягає розірванню. Ухвалою від 13 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] надано строк на примирення у 3 (три) місяці до 13 січня 2016 року. Однак, 18 січня 2016 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON], в якій зазначено, що він та позивач [PERSON] наполягають на задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу (а.с.41). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позов задовольнити (а.с. 26 ). Представник позивача [PERSON], діючий на підставі договору на представництво інтересів у суді по цивільній справі від 21 вересня 2015 року (а.с.7), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.41). Відповідач [PERSON], та її представник [PERSON], що діє на підставі довіреності від 05 жовтня 2015 року (а.с.27), будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву з проханням справу розглянути за їх відсутності, зазначили, що проти задоволення позову не заперечують (а.с. 42). Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, 03 липня 1998 року, позивач з відповідачем зареєстрували шлюб у Ворошилівському відділі реєстрації актів громадського стану м.Донецька, актовий запис № 205, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя здійснило спробу щодо збереження родинних стосунків шляхом надання сторонам строку на примирення. Проте, сторони прийшли до висновку, що не мають наміру зберегти свій шлюб. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно викладеного,

Outcome: approved