Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

22 квітня 2020 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 13 лютого 2012 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 3400,00 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] . В подальшому кредитний ліміт було збільшено Банком. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, тобто здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 22 березня 2020 року в сумі 15326,76 гривень, яка складається з: 3011,81 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 1204,18 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 9904,73 гривень - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - фіксована частина, 706,04 гривень - процентна складова. Ухвалою суду від 18 травня 2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак разом із позовною заявою суду було надано заяву про розгляд справи без його участі, а також зазначено, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. (а.с. 6) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно анкети-заяви № б/н від 13 лютого 2012 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.31). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата підписання заяви, тобто 13 лютого 2012 року. За вказаним договором 13 лютого 2012 року банком було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача та надано у користування кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до квітня 2015 року. В подальшому, за вказаним договором Банком було надано відповідачу у користування ще чотири кредитні картки (а.с. 30) Крім того, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] відповідачу [PERSON] 13.02.2012 було встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 3400 грн., який в подальшому було змінено 20.06.2012, 11.09.2015, 28.10.2015, 29.10.2015, 13.12.2015, 20.01.2016, 21.01.2016, 19.09.2016, 04.10.2016, 31.01.2017. Після останньої зміни розмір кредитного ліміту склав 2100 грн. (а.с.29) Фактичне використання відповідачем [PERSON] грошових коштів в межах встановленого кредитного ліміту підтверджується випискою про рух грошових коштів та здійснених операцій по картці № [NUMBER] (а.с. 16-28) Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цих Договором. Згідно п. 2.1.1.12.7.2 Договору в разі не погашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту. Пунктом 2.1.1.12.6 Договору передбачено, що за користування кредитом та овердрафтом Банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно п. 2.1.1.12.6.2 Договору у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У встановлені договором строки, відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 22 березня 2019 року має заборгованість в сумі 15326,76 гривень, яка складається з: 3011,81 гривень заборгованість за кредитом, 1204,18 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 9904,73 гривень заборгованість за пенею; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина) та 706,04 гривень (процентна складова) (а.с. 9-15) В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Разом з цим, у правовій позиції Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 зазначено що, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що вимоги позивача в частині стягнення 9904,73 грн. заборгованості за пенею, є подвійним нарахуванням неустойки, а тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial