Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~22.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, на обґрунтування вказавши, що 21.05.2017 року о 09:50, у м. Луцьку на вул. Ветеранів, [PERSON] керуючи транспортним засобом MAZDA д.н.з. [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості, недотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області [PERSON] визнано винним у вищевказаній ДТП, в результаті якої транспортний засіб SMART City, який належить позивачці, зазнав механічних ушкоджень, що призвело до матеріальних збитків. Зазначила, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахованою в ПрАТ «Європейський страховий союз» згідно полісу АК/3953582 від 21.03.2017 року, у звязку з чим нею 10.07.2017 року було подано заяву про виплату страхового відшкодування , проте станом на 04.12.2017 року будь-якої відповіді від страхової компанії чи винуватця ДТП не надходило. Разом з тим, 23.05.2017 року експертом [PERSON] було проведено огляд транспортного засобу SMART City та складено звіт № 3364/2017, згідно якого вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля становить 134474,46 грн., а розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу в результаті пошкодження складає 97541,78 грн. Вартість проведеного експертного заключення склала 1000 грн. Відповідач був відсутній при огляді транспортного засобу SMART City, однак в телефонній розмові не заперечував щодо проведення такого огляду у його відсутності. Коштів, які необхідні для відновлення належного їй автомобіля уу неї немає, а тому більше 6 місяців вона немає можливості користуватися транспортним засобом. Вказує, що завдана їй моральна шкода полягає у психологічних переживаннях, які вона перенесла під час ДТП та після, у звязку з її перебуванням на першому місяці вагітності, можливих ризиках та наслідках. Крім того, було порушено її звичний стан життя через відсутність автомобіля, через що вона, будучи вагітною, змушена була користуватися громадським транспортом для доїзду на роботу та у медичні заклади. Також, після ДТП у неї була загроза викидня, що суттєво позначилося на її психологічному здоровю, а постійний страх і приступи паніки її не полишають й досі. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь 98451,78 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. за оплату послуг експерта-оцінювача, а також 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~14.03.2018 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому останній зазначив, що він частково визнає заявлені позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, а саме в розмірі 1000 грн., оскільки дана ДТП дійсно трапилася через його вину. Щодо іншої частини заявленої суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 9000 грн. заперечує, так як вважає, що вказана сума нічим не обґрунтована. Зазначає, що позивачкою було вказано про розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу в результаті пошкодження, який складає 97541,78 грн., а також вартість проведеного експертного заключення, який склав 1000 грн., однак у прохальній частині позовної заяви вона просить стягнути 98541,78 грн. матеріальної шкоди та окремо 1000 грн. за оплату послуг експерта-оцінювача. Щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 97541,78 грн. він категорично заперечує, оскільки при оглядах пошкодженого транспортного засобу SMART City, яких було з невідомих причин два 23.05.2017 року та 30.05.2017 року, його не було повідомлено про проведення жодного з таких, а твердження позивачки про зворотне дійсності не відповідає. Вказує, що будь-якого дозволу на проведення огляду автомобіля позивачки у його відсутності він не надав. В свою чергу, Звіт № 2017/3364 від 20.11.2017 року містить відомості про те, що до спеціаліста [PERSON] документи для проведення оцінки надійшли 23.05.2017 року, при тому сертифікат Субєкта оціночної діяльності [PERSON] № 797/17 від 11.08.2017 року виданий на термін з 11.08.2017 року по 11.08.2020 року. Вважає, що даний звіт про оцінку транспортного засобу SMART City не може бути належним доказом у справі, оскільки експерта-оцінювача не було повідомлено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, який підготовлений для подання до суду. Разом з тим, позивач у своєму позові не зазначила, чи був у неї страховий поліс КАСКО і чи не отримувала вона, в такому разі, страхове відшкодування за таким полісом. \~ \~ \~ \~Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.03.2018 року було залучено до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] (транспортне) страхове бюро України та Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз». Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2018 року було витребувати у\~ Моторного (транспортного) страхового бюро України належним чином засвідчену копію страхової справи, відкритої за фактом ДТП, яка мала місце 21.05.2017 року на вул. Ветеранів в м. Луцьку за участю автомобіля «Мазда» д.р.н. АС 7764 АІ, належного [PERSON], та автомобіля належного відповідачу [PERSON] «Смарт сіті» д.р.н. АС 6098 ВТ. \~ \~ \~ \~03.05.2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника МТСБУ у яких вказано, що оскільки за відшкодування моральної шкоди МТСБУ не несе відповідальності, тому при вирішенні даної позовної вимоги покладаються на розсуд суду. Щодо відшкодування матеріальної шкоди вказав, що прийом документів від потерпілих за зобовязаннями СК «Європейський страховий союз» здійснювалися з 01.12.2017 року по 28.02.2018 року, загальний розмір відшкодувань потерпілим, заявлених до МТСБУ склав близько 30 млн. грн. Оскільки наявних в МТСБУ коштів у вигляді гарантійних внесків СК «Європейський страховий союз» недостатньо для задоволення вимог потерпілих у повному обсязі, тому граничні виплати визначені у розмірі 6 тис. грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 02.07.2018 року було призначено автотоварознавчу та автотехнічну експертизу на вирішення якої поставлені наступні запитання: 1) Чи могли пошкодження автомобіля [NUMBER], що були зафіксовані в протоколі огляді колісного транспортного засобу від 23.05.2017 року-30.05.2017 року виникнути внаслідок ДТП, яка мала місце 21.05.2017 року по вул. Ветеранів в м. Луцьку за участі автомобіля [NUMBER] під керування [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], при обставинах ДТП, наявних у матеріалах цивільної справи (напрямок удару при зіткненні, даних про характер та локалізацію пошкоджень автомобіля [NUMBER])?\~2) Чи містять зафіксовані в протоколі огляді колісного транспортного засобу автомобіля [NUMBER] від 23.05.2017 року - 30.05.2017 року як пошкоджені записні частини, сліди пошкоджень та демонтажу? 3) Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER] станом на момент ДТП 21.05.2017 року з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу? \~ \~ \~ \~30.10.2018 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 8584 судової транспортно-трасологічної експертизи від 08.10.2018 року. 06.11.2018 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 8585 комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 09.10.2018 року \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просили їх задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача позовні вимог [PERSON] визнав частково, з посиланням на обставини, які зазначені у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Представники третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача МТСБУ, ПрАТ «Європейський страховий союз» в судове засідання повторно не зявилися, причини неявки суду не повідомили? про день, час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяви про слухання справи за іх відсутності, про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що неявка третіх осіб не позбавляє можливості розглянути справу у їх відсутності, за урахування доказів, які містяться при матеріалах справи. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.05.2017 року о 09:50, у м. Луцьку на вул. Ветеранів, відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом MAZDA д.н.з. [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості, недотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], тобто порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.06.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с. 6).Вказана постанова суду набрала законної сили і єчинною. Як вбачається зі звіту № 2017/3364 від 20.11.2017 року про оцінку транспортного засобу SMART City, д.н.з. [NUMBER], субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON], який було додано позивачкою до її позовної заяви, вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] становить 97541,78 грн. (а.с. 7-45). \~ \~ \~ \~Не погоджуючись з вищевказаним звітом № 2017/3364 від 20.11.2017 року, відповідач зазначив, що експертна оцінка транспортного засобу SMART City, д.н.з. [NUMBER], не може бути належним доказом у справі у звязку з рядом субєктивних причин. \~ \~ \~ \~Як вбачається з висновку експерта № 8584 від 08.10.2018 року, наявні на автомобілі [NUMBER], пошкодження могли утворитись внаслідок його зіткнення з іншими транспортними засобами, але оскільки на дослідження не було надано автомобіль [NUMBER] та пояснення учасників стосовно обставин ДТП, протоколу огляду місця ДТП і схему до нього, тому встановити, чи могли пошкодження автомобіля [NUMBER], виникнути внаслідок ДТП, не представилося за можливе. \~ \~ \~ \~Як вбачається з висновку експерта № 8585 від 09.10.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER], станом на момент ДТП 21.05.2017 року складає 113504, 75 грн. (а.с. 212-217). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3953582 від 21.03.2017 року. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина першастатті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених статтею 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Так, п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов'язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (п.п. 38.1.1 «ґ» п. 38.1 ст. 38 зазначеного Закону). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такі висновки відповідають постанові Пленуму Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що саме на страховика відповідача покладений відповідний обовязок у межах суми страхового відшкодування. Позивач вказує, що 10.07.2017 року вона звертався до страховика з листом, який містить вимогу про добровільне відшкодування збитків, однак вона не отримувала будь-якої відповіді ані від страхової компанії, ані від відповідача. Згідно п 20.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки по договорах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки, для виконання яких у страховика, який ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами МТСБУ. Пунктом 41.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно п. 51.7 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов'язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 1.3 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, бюро за рахунок коштів захисту потерпілих відшкодовує шкоду, на умовах встановлених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як встановлено під час розгляду справи, МТСБУ розпочало врегулювання страхових випадків за зобо»язаннями ПрАТ «Європейський страховний союз». Відшкодування за невиконаними зобовязаннями страховика відбувається згідно п. 3 Порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у ДТП шляхом врегулювання страхових випадків. Згідно рішення Президії МТСБУ від 22 березня 2018 року затверджено граничну суму виплати потерпілим за договорами ОСЦПВ, укладеними з СК «Європейській страховий союз». Рішення про виплату прийняте відповідно до Положення про порядок виплат потерпілим за зобовязаннями колишніх членів МТСБУ, по відношенню до яких не здійснюються процедури ліквідації (банкрутства) за рахунок залишку їх базових гарантійних внесків у фонді захисту потерпілих (ФЗП), затверджене Президією МТСБУ у лютому 2017 року. Президія МТСБУ визначила граничні суми виплати, в межах яких МТСБУ може на першому етапі задовольнити вимоги потерпілих. Гранична сума виплати визначена у розмірі 6000 грн. Між тим, потерпілі, чиї звернення буде задоволено частково зможуть в подальшому звернутись до МТСБУ та отримати повну суму відшкодування після завершення процедури банкрутства та/або ліквідації СК «Європейський страховий союз» (а.с. 82-83, 139). Отже, діючим законодавством, рішеннями МТСБУ врегульований порядок отримання відшкодування потерпілим шкоди, спричиненої особою, що застрахувала свою цивільну відповідальність, навіть у разі ліквідації та/або банкрутства страховика. Отже, позивач не позбавлена права звернення для відшкодування їй страхових виплат у відповідності до визначеного законодавством порядку, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині відшкодування 98451,78 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. за оплату послуг експерта-оцінювача задоволенню не підлягають. Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства, слід зробити висновок, що виникає необхідність встановлення відповідального за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала, та загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті, де передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких й випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, вказані вимоги закону передбачають підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Як було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у ДТП, яка мала місце 21.05.2017 року о 09:50, у м. Луцьку на вул. Ветеранів, винним визнано [PERSON] Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивача було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні фізичного болю, моральних стражданнях у зв'язку з цим - є причинно-слідчий зв'язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих [PERSON] моральних та психологічних страждань, враховує той факт, що позивачка на час скоєння ДТП перебувала у стані вагітності та відповідно ризики, які могли виникнути як наслідок вказаної події та той факт, що механічні пошкодження, що були завдані автомобілю позивачки, позбавили її можливості тривалий час використовувати транспортний засіб, що створювало їй дискомфорт у повсякденному житті. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування завданої моральної шкоди на користь позивача [PERSON] 5000 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] (транспортне) страхове бюро України, Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з засад пропорційності, враховуючи розмір позовних вимог задоволених судом, у співвідношенні до сплаченого нею судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 83,08 грн. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial