Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

24.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], адреса: [ADDRESS]) на користь [PERSON], [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], адреса: м. Одеса, провулок Маячний, 12/8) грошові кошти у розмірі 850\~440 (вісімсот пятдесяти тисяч чотириста сорока) гривень за договором позики від 26 серпня 2011 року; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за яким Відповідач запозичив для власних потреб суму в розмірі 30\~000 дол. США, що на час укладання договору було еквівалентно 240\~000 гривень та зобовязався повернути вищевказану суму в строк до 31 грудня 2012 року. Однак, до теперішнього часу відповідач не виконав взяті на себе зобовязання і борг не повернув, вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, та просили стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 30\~000 доларів США за курсом НБУ на день винесення рішення, вказуючи, що в прохальній частині позову зазначена сума у розмірі 850\~440 гривень, що була вирахувану за курсом долара на час звернення до суду з даним позовом. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що грошових коштів за вказаним договором позики відповідач не отримував. Розглянувши поданий позов, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, 26 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 30\~000 у.е. (що еквівалентно 240\~000 гривень) в строк до 31 грудня 2012 року. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, на виконання вказаного договору [PERSON] передав грошові кошти у розмірі 30 тисяч доларів США, що за курсом долара на той час складало в еквіваленті 240\~000 гривень. Строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, [PERSON] борг визнає, обіцяє його погасити, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернув, посилаючись на особисті майнові труднощі. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Згідно пояснень позивача, свої зобовязання за договором він виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу гроші у розмірі 30\~000 дол. США, а відповідач зобовязався повернути гроші в строк, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем був наданий оригінал договору позики від 26.08.2011 року, написаний відповідачем власноручно. Суд приймає даний договір позики в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового забовязання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростував. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Наявність у позивача оригіналу договору позики свідчить про неповернення боргу відповідачем. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписки) перебувають у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обовязку. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 30\~000 дол. США, що за курсом НБУ на день винесення рішення (100 доларів США=2102,5503) складає 630\~765, 09 гривень, так як підстави для стягнення заборгованості у розмірі, визначеному позивачем, на теперішній час відсутні. Крім того в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial