Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

23.06.2016р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? від заробітної плати (доходу) відповідача з 23.06.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від подружнього життя у них народилась дитина [PERSON] На даний час дитина перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, допомоги не надає, хоча має регулярний дохід, не має інших утриманців і може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що на даний час вони проживають усі разом в одній квартирі, проте, відповідач не надає матеріальної допомоги на утриманні дитини. Навчання та розвиток дитини потребують значних матеріальних затрат, проте доходів позивача для належного утримання дитини не вистачає. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову посилаючись на те, що він надає грошові кошти на прохання дитини, самостійно купує їй необхідні речі, надає грошові кошти на екскурсії та відпочинок дитини, отже, належним чином утримує дитину. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інши особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім \~випадків, встанолених цим Кодексом. \~Згідно до вимог ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у праві, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилась 15 лютого 2000 року і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Відповідно до матеріалів справи, [PERSON] працює в ТОВ «Аттіка-2007», має постійний дохід, не має на утриманні інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Таким чином, суд, враховуючи, що відповідачем не надано до суду жодних доказів на підставу своїх доводів про належне з його боку утримання дочки, відповідач [PERSON] працює і має можливість утримувати дитину, і вважає, що позов підлягає задоволенню і слід визначити аліменти у розмірі 1\\4 частини від усіх доходів відповідача. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита, суд, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, стягує з відповідача судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved