Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

22 липня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на певний період законом, а також стягнути на її користь аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення спільною донькою [PERSON] трирічного віку. При цьому позивачка посилається на те, що 07.09.2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилися спільні діти: син - [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сторони фактично разом не проживають. Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по матеріальному забезпеченню дітей, не надає грошових коштів на додаткові витрати по їх вихованню та на їх оздоровлення. Враховуючи вищевикладене, позивачка була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив. Тому згідно ст. 224 ЦПК України \~\~суд вважає за можливе, зі згоди позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 вересня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Малихіна) [PERSON]. 16 червня 2008 року від шлюбу у сторін народилася спільна дитина, син [PERSON] (актовий запис про народження №239, зроблений 10 липня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси). 25 серпня 2013 року у сторін народилася спільна дитина, донька [PERSON] (актовий запис про народження №8554, зроблений 14 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції). Позивачка вказує, що протягом останнього часу відповідач проживає окремо, діти проживають разом з позивачкою, відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Стаття 121 СК України визначає, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України. В абзаці 4 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, ч. 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже суд, враховуючи пріоритетність прав дітей на достатнє забезпечення їх потреб,

Outcome: approved