overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-04 00:00:00

23.03.2016 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 03.07.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №43. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Через органи ДРАЦС відповідач розривати шлюб не бажає. Свій позов позивач мотивує тим, що шлюбні відносини між сторонами припинено з лютого 2016 року, на даний момент кожен з сторін живе своїм життям та своїми інтересами. Подальше спільне проживання позивача та відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна у сторін відсутній. У судове засідання позивач зявилась, позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні позовній заяві. Відповідач у судове засідання зявився, позов не визнав, вказав, що розірвання шлюбу можливе лише після поділу майна. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.07.2012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОЛ № 062647, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області 03.07.2012, актовий запис №43 (а.с.3). Подальше спільне життя та збереження сімї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір \~в розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

23.03.2016 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 27.04.2012 року виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №10, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний характер оскільки сторони проживають окремо один від одного. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Примирення вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву у якій просить справу розглядати за його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, зазначає також, що позовні вимоги [PERSON] визнає. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 27 квітня 2012 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №10. Шлюбні стосунки припинені, сторони не проживають однією сім'єю, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний характер оскільки сторони проживають окремо один від одного. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Примирення позивач вважає неможливим. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнала, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

23.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказував, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 24.05.2008 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивував тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24.05.2008 року. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Сторони з лютого 2015 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

23.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу 11/100 житлового домоволодіння за адресою: м. Миколаїв вулиця Фалеєвська 32 і зареєстрований на Універсальній Товарній біржі «Нерухомість Н» від 01.07.1996 за №176. Нотаріально даний договір не посвідчувався, що перешкоджає йому (позивачу) в даний час розпорядитися спірним будинком. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання представник Миколаївської міської ради не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 01.07.1996 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно договору [PERSON] продав, а [PERSON] купив 11/100 житлового домоволодіння за адресою: м. Миколаїв вулиця Фалеєвська 32. Даний договір був оформлений на Універсальній Товарній біржі «Нерухомість Н» від 01.07.1996 за №176, а також 16.07.1996 р. у МБТІ. Нотаріально даний договір не посвідчувався. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири ( житлового будинку) повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги вабить недійсність договору. Відповідно до ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо одна із сторін повністю або частково виконали умови угоди, що вимагає нотаріального посвідчення, суд має право визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

23.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і зареєстрований на Південній Товарній Біржі від 13.07.1995 за №2108. Нотаріально даний договір не посвідчувався, що перешкоджає їй (позивачу) в даний час розпорядитися спірною квартирою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Оцінивши представлені докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 13.07.1995 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно договору [PERSON], діючий за довіреністю [PERSON] продав а [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS]. Даний договір був оформлений на Південній Товарній Біржі від 13.07.1995 за №2108, а також 07.08.1995 р. у МБТІ. Нотаріально даний договір не посвідчувався. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири ( житлового будинку) повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги вабить недійсність договору. Відповідно до ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо одна із сторін повністю або частково виконали умови угоди, що вимагає нотаріального посвідчення, суд має право визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

23.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, в якій зазначає, що 08.04.2009 року померла [PERSON], з якою вона з 2003 року, і по день її смерті, проживали разом, в одному житловому будинку по вул. Зелена, 15 в с. Ординці Погребищенського району Вінницької області та були пов'язані спільним побутом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ЯБ №396979. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в їй було розяснено, що необхідно встановити факт постійного проживання ії спадкодавцем. Просить суд встановити факт її постійного проживання з померлою 08.04.2009 року [PERSON] В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свої вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву за № 52 від 01.04.2016 року, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо підтвердили, що заявниця [PERSON] з 2003 року, постійно проживала разом з [PERSON], в одному житловому будинку по вул. Зелена, 15 в с. Ординці Погребищенського району Вінницької області, до дня її смерті 08.04.2009 року. Вели з нею спільне домашнє господарство. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши заявника, покази свідків, вважає, що заява підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, що заявниця [PERSON], постійно і до дня смерті проживала із спадкодавцем в одному житловому будинку та првела поховання [PERSON], яка померла 08.04.2009 року (а.с. 6) після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ЯБ №396979. Таким чином, коли вимоги заявниці [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, не суперечать положенням п.21\~постанови №7 Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спір про право в даній справі не виявлений, і враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення щодо оформлення спадщини, то даний факт підлягає встановленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

23.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі 11.06.2011 року було зареєстровано шлюбу Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №341. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. В даний час позивач та відповідач припинили спільне проживання, через досить складні взаємовідносини. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами позивачка була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дітей позивачки, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] р.що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, - а.с.5,6. Згідно акту ТОВ «УЮТ-2011», діти проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні, - а.с.7. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дітей повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 200 грн. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

23.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме домоволодінням № 11 по вул. Траянвальській в м.Болграду Одеської області, мотивуючи тим, що вона є власником цього житлового будинку, а відповідач являючись зареєстрованим за вказаною адресою, але тривалий час без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, що порушує права позивача та перешкоджає реалізації права власності у повному обсязі. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач по справі [PERSON] до суду не прибув, про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неприбуття суду не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає \~задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно вимогам ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрована в реєстрі № 3588 від 23.06.2004 року, домоволодіння по вул. Траянвальська, 11 в м. Болград Одеської області належить [PERSON]. Як вбачається з будинкової книги по вул. Траянвальській, 11 в м. Болграді відповідач [PERSON] зареєстрований з 11.05.2006 року. Відповідно до довідки від 30.03.2016 року за № 738 виданої виконавчим комітетом Болградської міської ради та акта опитування сусідів №16 від 29.03.2016 року за місцем реєстрації по вул. Траянвальська, 11 в м.Болград Одеської області, відповідач \~[PERSON] не проживає більше п'яти років, \~\~\~ Відповідно до ст. 71 ч.1 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності \~наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Підстав, які б надавали право збереження користування житловим приміщенням за відповідачем, відсутнім понад шести місяців за місцем його реєстрації відповідно до ч.3 ст. 71 Житлового кодексу України, судом не встановлено. Оскільки відповідач за вказаною адресою більше шести місяців не проживає, його реєстрація за вказаною адресою створює позивачу перешкоди у \~вільному користуванні та розпорядженні домоволодінням, суд вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

23.03.2016 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між ними, який зареєстровано 11.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 59. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та різні погляди на життя, сімейно-шлюбні відносини між ними не склалися. Позивачка переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. З жовтня 2015 року подружжя не підтримує шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства та фактично не проживають разом. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище «Савченко». Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву, у якій позов підтримала у повному обсязі (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу без його участі (а.с.17). Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При розгляді справи судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Згідно з копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 59 від 11.06.2014 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2015 року, що ними не заперечувалось. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка [PERSON] виявила бажання залишити шлюбне прізвище «Савченко». Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею подружжя, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved