Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

23 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2020 року у справі №127/9592/20 шлюб між сторонами було розірвано. Зазначила, що дитина проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні. Позивач вказала, що відповідач є здоровим та працездатним, водночас, як їй відомо, аліментів нікому не сплачує, неповнолітніх дітей окрім спільної дочки не має. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, надіслано відповідачу рекомендованим листом, який отримано ним 14.08.2021 року (№2105021466682). Відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 23 вересня 2012 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Виконкомі Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с. 20), який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2020 року у справі №127/9592/20 розірвано (а.с. 18). У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26 березня 2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 254 (а.с. 19). Позивач [PERSON] разом із дочкою [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи №50800, 50803 від 22.07.2021 року, виданими Департаментом адміністративних послуг ВМР (а.с. 6, 7). Водночас, як слідує з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0003269-2021 від 04.08.2021, наданої Управлінням реєстрації місця проживання Департаменту Реєстрації Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області на запит про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Таким чином, судом встановлено, що відповідач проживає окремо, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний її надавати, водночас встановлені судом факти сторонами не оспорюються. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН Про права дитини, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» з 1 січня прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; [PERSON] виповнилося 8 років. Суд звертає увагу, що відповідач доказів виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення права позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі\~за вибором того\~з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі (прожитковому мінімумі), та положення ч. 1 ст.\~184\~СК України суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, відомостей про незадовільний стан здоров`я не надав. Тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 1800,00 грн щомісячно. Щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі прожиткового мінімуму доходів громадян, як про те просить позивач, то суд відмічає, що 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а 28 серпня 2018 року - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», якими внесено зміни до законодавства України, зокрема щодо правового статусу аліментів (ст. 179 СК України) та закріплення їх мінімального розміру (ст. 182 СК України). Тобто, вищевказаними змінами до Законів законодавець закріплює мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права (50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач, звертаючись до суду, будь-яких доказів щодо достатності заробітку відповідача (платника аліментів) для визначення аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі суду не надала, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст. 182 СК України. При цьому, суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення в цій справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених\~ст. 192 СК України. Крім того, суд звертає увагу позивача на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у разі наявності обставин, передбачених ст. 185 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.\~191\~СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 23 липня 2021 року. На підставі ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 908,00 грн судового збору.

Outcome: partial