Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

22\~жовтня 2020\~року [PERSON] \~звернувся до\~Київського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовною заявою ТОВ\~«Факторингова Компанія\~«Вектор Плюс»та просить скасувати рішення державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова І.В. від 30.09.2020 року, індексний номер рішення 54323043 щодо реєстрації за ТОВ «Факторингова Компанія» «Вектор Плюс» про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , припинити право власності на цю квартиру за ТОВ «Факторинг Компанія» «Вектор Плюс» посилаючись на те, що на зазначену квартиру розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та на неї взагалі не може бути звернуте стягнення. Крім того, державний реєстратор прийняв оскаржуване рішення про право власності відповідача на квартиру за відсутності доказів надсилання та отримання вимоги позивачем про усунення порушень відповідно до Закону України «Про іпотеку». Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року витребувано реєстраційну справу щодо спірної квартири. Представник ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, виходячи із того, що державним реєстратором при здійсненні реєстраційної дії були перевірені належні правовові підставі відповідно до Законів України «Про іпотеку» та «Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно». Третя особа державний реєстратор Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванов Ігор Володимирович у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити. Судом встановлено, що 13.09.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11038907000 від 13.09.2006 року , відповідно до якого позивачеві передбачалась видача кредиту у розмірі 59000 доларів США на строк до 13.09.2027 року зі сплатою 10,3 % річних. 13.09.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Ситніковою Ю.Д., за реєстровим № 3304, за умовами якого позивач передав АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] . 07.06.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ВЕКТОР ПЛЮС» було укладено договір №1496/К про відступлення прав вимоги від 07.06.2019 року та договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, посвідченим 07.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим №1181, за умовами яких до відповідача перейшли права вимоги до позивача за договором про надання споживчого кредиту №11038907000 від 13.09.2006 року та іпотечним договором, посвідченим 13.09.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., за реєстровим №3304. 30.09.2020 року державним реєстратором Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Івановим Ігорем Володимировичем було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54323043 від 30.09.2020 року. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України №1952-IV від 01.07.2004 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Закон №1952-IV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 (далі-Порядок). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Пункт 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державним реєстратором є, зокрема, нотаріус. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав. Зокрема, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Пунктом 40 «Порядку» визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком. Отже, державний реєстратор Іванов І.В. під час державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , діяв виключно у межах і у спосіб, визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у цивільній справі №367/2020/15-ц звернула увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. У постанові від 28.08.2018 року у справі 925/1265/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе постійним користувачем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Відповідно до статті 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства України (далі Конвенція). Конвенція та практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні. За правилами статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. З огляду на викладене. суд вбачає, що обраний позивачем спосіб захисту прав щодо скасування рішення про державну реєстрацію права власності не відповідає способам захисту прав, визначених законодавством, а отже, є підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] . Щодо вимог позивача про припинення права власності на зазначену квартиру ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс», ця вимога позивача у справі є похідними, та підлягають задоволенню лише у разі задоволення первісної вимоги щодо скасування рішення державного реєстратора Крижанівської сільської\~ради Лиманського\~району Одеської\~області Іванов\~Ігор Володимировичвід 30.09.2020 року щодо реєстрації за ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак, як чітко зобов`язує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Судові витрати, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі\~відмови в\~позові\~ покладаються на позивача.

Outcome: dismissed