Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

22 червня 2021 року позивач, [PERSON] , звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 20 червня 2015 року між нею та [PERSON] зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Місце проживання дитини визначене договором від 04 червня 2021 року щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, а саме: за місцем реєстрації відповідача. Майнового спору в сторін не виникає. Сторони припинили спільно проживати та вести господарство. Життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами та втрату почуття любові та поваги один до одного, в зв`язку із чим позивач прохає шлюб розірвати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.\~ Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій прохала розгляд справи проводити без її участі. Позов підтримала та прохала його задовольнити. Після розірвання шлюбу прохала залишити прізвище [PERSON] . Також зазначила, що шлюбні стосунки припинено 06 червня 2021 року. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій прохав розгляд справи проводити без його участі. Позов визнав повністю. Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 червня 2015 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 57 (а.с.5).\~ [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.12). З договору від 04 червня 2021 року укладеному між [PERSON] та [PERSON] щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини вбачається, що батьки визначили місце проживання дитини за місцем реєстрації відповідача (а.с.15-16). Статтями 51 Конституції України та 24\~ Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. Спір про спільне майно та про місце проживання дитини в даній справі відсутній. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищезазначене, з урахуванням думки позивача, вважаю, що після розірвання шлюбу її надалі необхідно іменувати прізвищем [PERSON] . Крім цього, судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи вищезазначене, позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків сплаченого судового збору, а інші 50 відсотків стягнути з відповідача.

Outcome: approved