Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

23 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила зняти арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, 32993476, 12.06.2012, ВДВС Києво-Святошинського РУЮ старшим державним виконавцем Коломієць Н.П., зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під №№ 12786389, 12786687. В обґрунтування вимог вказувала, що у 2018 році, під час укладання договору завдатку з продавцем певного нерухомого майна, котре вона мала намір придбати, нотаріус повідомив про наявність обтяження на невизначене майно, все нерухоме майно, що їй належить. Одразу після цього вона звернулася до відділу ДВС, де їй повідомили, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з неї на користь [PERSON] боргу в розмірі 28000 грн., а рамках якого було накладено згаданий арешт, однак зняти такий неможливо у зв`язку із закінченням його виконання та знищення матеріалів провадження, тому вона змушена звернутися з цього приводу до суду. Відповідачі, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 25 листопада 2019 року строк, подали письмові заяви про визнання позову. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що згідно відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться арешт невизначеного майна, всього нерухомого майна, належного [PERSON] , за реєстраційними номерами обтяження 12786389, 12786687, зареєстрований 26.07.2012 року Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, 32993476, 12.06.2012, винесеної ВДВС Києво-Святошинського РУЮ старшим державним виконавцем Коломієць Н.П. Як вбачається з повідомлення Києво-Святошинського районного відділу ДВС на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-714, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 20.02.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 28000 грн., по якому 12.06.2012 року була винесена постанова № 32993476 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Разом з тим, 21.01.2015 року винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження, у зв`язку з чим матеріали провадження знищено у 2015 році, що унеможливлює зняти накладений раніше арешт. Вирішуючи питання законності вимог позивача, суд виходить із такого. Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено поняття права власності, за яким це є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 цього Кодексу). Конституцією України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч.3 ст.41). Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.5 ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження.\~ Приймаючи до уваги, що арешт нерухомого майна накладено на підставі постанови державного виконавця від 12.06.2012 року в рамках виконавчого провадження № 32993476, котре на підставі постанови від 21.05.2015 року закінчено у зв`язку з погашенням боргу, однак у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження, що мало місце у 2015 році, неможливо в позасудовому порядку зняти арешт, а відтак суд приходить до висновку, що накладений арешт нерухомого майна порушує права позивачки уздійснення права володіння, користування та розпоряджання майном. Таким чином,\~ [PERSON] має підстави на захист свого порушеного цивільного права у спосіб, передбачений п.3 ч.2 ст.16 ЦК України, а саме, припинення дії, яка порушує право.

Outcome: approved