Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

23.03.2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про тлумачення договору довічного утримання. Свої вимоги мотивують тим, що 19.02.2007 року їх батько - [PERSON] за договором довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Загороднюк Л.К. передав їм у власність належний йому житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, що призначена для обслуговування зазначеного будинку. Проте, в договорі довічного утримання зазначено, що [PERSON] передав їм у власність одну земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, що призначена для обслуговування житлового будинку, а не дві земельні ділянки, площею 0,1000 га, що призначена для обслуговування житлового будинку, і площею 0,0200 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, оскільки в державному акті ці дві земельні ділянки зазначені як одна з двома цільовими призначеннями, що унеможливлює реєстрацію права власності на земельні ділянки в порядку, передбаченому законодавством . Враховуючи наведене, [PERSON], [PERSON] просили його розтлумачити договір в частині переданої у власність земельної ділянки. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в поному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до державного акту від 19.07.1993 року на право приватної власності на землю, виданого Вознесенською міською радою народних депутатів Миколаївської області, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1200 га, призначеної для обслуговування житлового будинку і особистого підсобного господарства ( а.с. 12 ). 19.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Загороднюк Л.К. за реєстр. № 159 ( а.с. 7 ). Відповідно до умов договору [PERSON] передав у власність в рівних частках [PERSON] та [PERSON] належний йому цілий житловий будинок з господарськими побутовими будівлями, спорудами та земельну ділянку для обслуговування вищевказаного житлового будинку загальною площею 0,1200 га, які знаходяться в [ADDRESS]. Рішенням державного реєстратора прав на нерухомість від 11.03.2015 року за № 19916801 позивачам було відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], оскільки відповідно до умов договору довічного утримання від 19.02.2007 року їм передано у власність одну земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, що призначена для обслуговування житлового будинку, а не дві земельні ділянки, площею 0,1000 га, що призначена для обслуговування житлового будинку, і площею 0,0200 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства ( а.с. 11 ). Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Зі змісту договору утримання вбачається чітка воля [PERSON] на передачу спірної земельної ділянки для обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1200 га, які знаходяться в [ADDRESS] позивачам. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] мав у власності земельну ділянку (що складається з двох окремих ділянок), загальною площею 0,1200 га для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] та особистого підсобного господарства, проте повна характеристика спірного майна в договорі довічного утримання не відображена, що унеможливлює реєстрацію права власності на одну з земельних ділянкок. З врахуванням обставин справи суд вбачає підстави для повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved