Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

23 червня 2020 року позивачі звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В позовній заяві позивачі зазначили, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно - Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] . Рішенням суду від 20.03.2018, за їх матір`ю [PERSON] , було визнано право власності на ј частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] . Вони є спадкоємцем за законом, проте не має можливості успадкувати частину зазначеного будинку через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку з чим державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилаючись на викладене, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просили суд, визнати за ними, [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/12 частину кожному від житлового будинку з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] загальною вартістю 323 445 грн. на приватизованій земельній ділянці площею 0,0600 га в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . Позивачі та представник позивачів в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали до суду заяву з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, в якій просили проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі прохали задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, подала до суду заяву , в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позову з уточненими позовними вимогами не заперечувала, крім того надала до суду відзив з додатками, яким обґрунтовувала свою правову позицію по справі та просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Позивачі скористалась своїм правом і направила до суду Відповідь на відзив, яким зменшили розмір позовних вимог, враховуючи уточнені позовні вимоги вони підтримували в повному обсязі і прохали його задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинскього районного управління юстиції у Полтавській області 14 грудня 2015 року. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі - продажу від 21 серпня 1992 року та довідки від 30.01.2018 № 80/02-37-3 видано виконавчим комітетом Глобинської міської ради Полтавської області, [PERSON] придбав колгоспну частину житлового будинку, що знаходиться в с. Пироги Глобинського району Полтавської області, про що був зроблений запис №84 від 21.08.1992 року у книзі нотаріальних дій Пирогівської сільської ради за 1992 рік. Як вбачається з Свідоцтва № 3 від 09.02.2001 р. про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , житловий будинок з надвірними будівлями належить [PERSON] . Відповідно до довідки від 06.07.2017 № 585/02-36-3 видано виконавчим комітетом Глобинської міської ради Полтавської області, та згідно по господарської книги за № 0238-1 за [PERSON] числиться Ѕ житлового будинку, який знаходяться за адресою: [ADDRESS] , і розташований на приватизованій земельній ділянці згідно Державного акта на право приватної власності на землю № ІІ - ПЛ № 027037 від 22.09.1997 року. Згідно довідки від 22.06.2016 № 353/02-31 Глобинської міської ради Полтавської області, [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з листопада 1990 року по вересень 2015 року і мав склад сім`ї: колишня дружина - [PERSON] , 1959 р.н.; син - [PERSON] , 1988 р.н. Згідно довідки КП «Кременчуцьке МБТІ» № 2528 від 245.06.2016 р. станом на 28.12.2012 р. право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Як вбачається із копії Технічного паспорту, виготовленого на замовлення [PERSON] 21 липня 2016 року, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А» площа 216,20 кв. м, загальна площа 185,9 кв.м., житлова площа 76,3 кв. м, підсобна 109,6 кв.м., підвал літ. «Ап», сарай літ. «б», сарай літ. «Б», сарай літ. «б1», сарай літ. «б2», сарай літ. «б3», убиральна літ. «В», гараж літ. « Г», літня кухня літ. «Д», навіс «Дн», ґанок «Аг», ворота №1, огорожа №2. Відповідно до Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 20.03.2018 р. за матір`ю позивачів, [PERSON] , було визнано право власності на ј частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , внаслідок розподілу майна подружжя. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку 06.02.2019 р., про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 155816035 від 11.02.2019 [PERSON] та [PERSON] (позивачі) звернулась до державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на зазначений житловий будинок. 22 березня 2017 року державний нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 01.07.1988 року, та [PERSON] (згідно свідоцтва про шлюб від 20.07.2007 р. № [NUMBER] [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 18.10.1984 року. Враховуючи досліджену в судовому засіданні копію спадкової справи №52/2016, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] у державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори, заяву про прийняття спадщини подали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцем за законом. Нотаріусом визначено коло спадкоємців. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документу на ім`я померлої. На час будівлі будинку , який є спадковим майно (у 1960 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в по господарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в ч. ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною . Згідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до п.1,3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно, у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] , позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, інші спадкоємці за законом, які прийняли спадщину, відсутні, а отже позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право на успадкування вищевказаного майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved