Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

22.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 08.07.2014 року, протягом 6 місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. При цьому позивач посилається на те, що він протягом року втратив обох батьків, в звязку з чим тривалий час перебував в пригніченому стані, та не звертався до нотаріальної контори, так як вважав, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з матірю до її смерті в квартирі, яка є обєктом спадкування, та на теперішній час також продовжує проживати за тією ж адресою. Однак після звернення в серпні 2017 року до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, оскільки ним не було надано доказів постійного проживання з спадкодавцем на момент смерті через реєстрацію позивача за іншою адресою. В звязку з неможливістю оформлення своїх спадкових прав позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 23.11.2017 року провадження у справі відкрито. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши позивача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши матеріали справи та допитавши свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 17.08.2013 року у віці 84 років помер [PERSON], актовий запис №8066, що вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 348316, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції /а.с.12/. 08.07.2014 року у віці 78 років померла [PERSON], актовий запис № 7044, що вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 382232, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції /а.с.11/. Судом встановлено, що померлий 17.08.2013 року [PERSON] та померла 08.07.2014 року [PERSON] є батьками позивача [PERSON], про що свідчить досліджене судом свідоцтво про народження серії ІІ-УР №094303, видане 22.04.1960 року Іллічівським ЗАГС м. Одеси /а.с.20/. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцем після смерті померлої 08.07.2014 року [PERSON] є її син позивач [PERSON] З свідоцтва про право власності на житло від 06.06.1994 року вбачається, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на правах спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] /а.с.25/. Відповідно до довідки /виписки з домової книги про склад сімї та прописку/ № 41 від 18.11.2014 року, за адресою: [ADDRESS], були зареєстровані: [PERSON], [INFO], який помер 17.08.2013 року, та [PERSON], [INFO], яка померла 08.07.2014 року /а.с.22/. З матеріалів справи вбачається, що після смерті своїх батьків позивач [PERSON] продовжує утримувати спадкове майно, на підтвердження чого суду надані квитанції про оплату комунальних послуг /а.с.67-83/. Позивачем також суду надані докази на підтвердження того, що саме позивач займався організацією поховання в 2013 році батька, а в 2014 році матері. При цьому суд погоджується з доводами позивача щодо його знаходження в тяжкому душевному стані після смерті обох батьків та необізнаності щодо строків звернення з заявою про прийняття спадщини. В ході судового розгляду справи за клопотанням позивача були допитані свідки. Допитана в судовому засіданні 11.04.2018 року свідок [PERSON] суду пояснила, що була сусідкою батьків позивача [PERSON] та [PERSON], та підтвердила факт постійного проживання позивача за адресою: [ADDRESS] на час смерті матері. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні 15.05.2018 року, суду пояснив, що він постійно проживає в [INFO] та знав батьків позивача, знає достеменно, що інших спадкоємців у [PERSON] немає, будь-яких сварок щодо спадщини в будинку не обговорюваєтся між сусідами. Свідок обізнаний про причини звернення позивача до суду, оскільки позивач пропустив строк для звернення до нотаріуса. Свідок вважає що позивач пропустив строк через моральні переживання та хвилювання, він за один рік втратив обох батьків. Свідок [PERSON], який є родичем позивача та його батьків, в судовому засіданні 15.05.2018 року також пояснив, що позивач [PERSON] проживав разом з матірю за вказаною адресою до її смерті та в подальшому також продовжує проживати в спірній квартирі та утримувати її за власні кошти. Судом досліджено спадкову справу №798/2017 до майна померлої 08.07.2014 року [PERSON], з якої вбачається, що крім позивача [PERSON] до нотконтори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався /а.с.39-54/. Постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 30.10.2017 року відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №10, розташовану в м. Одесі по вул. Філатова академіка, в буд. під №10, з підстав пропуску строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, встановлені судом обставини щодо поважості причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає поважними. У звязку з наведеним, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що обставини, встановлені у судовому засіданні, дають підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved