Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

23.05.2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позивач просила змінити розмір стягуваних аліментів на її користь з відповідача на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], змінивши його на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позові, просила суд справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення не надіслав. Ч. 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.10.2014 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 грн. 00 коп. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення суд видав виконавчий лист. Діти сторін проживають разом із матірю, та перебувають на її утриманні. В даний час розмір стягуваних аліментів є недостатнім, щоб забезпечити потреби дітей. Відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким частину 2 ст. 182 Сімейного кодексу викладено у наступній редакції: «Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Відповідач не надав суду жодних належних і допустимих, безспірних і достовірних доказів на спростування позову в цілому або у певній його частині, встановлених судом обставин, на підтвердження відсутності у нього можливості надавати позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, про наявність стабільних доходів і їх незначний розмір. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], слід збільшити.

Outcome: approved