Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

21 травня 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №42 в будинку №91 по вул. Академіка Корольова в м. Одесі. До судового засідання представник позивачів [PERSON] , що діє на підставі довіреності, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України шляхом оголошення у пресі. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, що видано Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 29 січня 2003 року, р.№19-17701. Разом з власниками квартири за зазначеною адресою зареєстрована відповідач, [PERSON], яка більше трьох років у цій квартирі не проживає, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, не переймається поточним ремонтом цього житла, її особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджено відповідним Актом про не проживання довідкою про склад родини, виданою КП ЖКС «Чорноморський» та поясненнями позивачів. Як вбачається з наданих суду пояснень та копії договору від 17.08.2006 року, відповідач була зареєстрована у спірній квартирі на підставі договору про піднайом житлової квартири, що було укладено на 2 роки та дія якого не подовжувалась. Інших відомостей про право проживання відповідача у вказаному житловому приміщенні у суду немає. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що вимоги позивачів законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, судом встановлено, що позивачі у визначеному законодавством порядку набули право власності на зазначене вище нерухоме майно на підставі відповідного свідоцтва. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на разі дійсно зареєстрована у [INFO], що належить позивачам на праві власності. Таким чином, факт реєстрації відповідача у зазначеній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивачів у користуванні власністю, а позов є обґрунтований й підлягає задоволенню.

Outcome: approved