Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

22 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до Орджонікікдзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 листопада 2020 року нею на підставі рішення суду було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . 17 листопада 2020 року нею на адресу відповідача - [PERSON] було направлено вимогу з проханням звільнити безпідставно займане житлове приміщенням за вказаною адресою, вказана вимога була проігнорована, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду. На думку позивача проживання відповідача, без відповідних правових підстав у спірній квартирі, суперечить її правам, як власника житлового приміщення. Просила суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення відповідача [PERSON] . Під час слухання справи було встановлено, що відповідач [PERSON] вселився та проживає у спірній квартирі разом зі своєю сім`єю: дружиною [PERSON] та сумісною, неповнолітньою дитиною - [PERSON] . На підставі отриманих відомостей позивачем було змінено позовні вимоги, якими остання просила суд усунути перешкоди в користуванні належній їй квартирі шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] та їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , також просила суд припинити право користування співвідповідачами вказаної квартири. З метою захисту прав неповнолітнього, до складу третіх осіб було включено представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради. Позивачка [PERSON] та її представник - [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримали позов, просили суд задовольнити їх вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі, проти задоволення вимог не заперечували. Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Мамаєва С.В. просив суд провести судове засідання без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, доводи відповідачів, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі постанови Донецького апеляційного суду у справі №265/3310/17 від 09.09.2020. Право власності [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності, номер запису 232272957 від 12 листопада 2020 року. Згідно копії паспорта громадянина України виданого на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] в квартирі [ADDRESS] зареєстрована з 10 квітня 2017 року по теперішній час. Таким чином, позивачем під час розгляду справи доведено право власності та право користування квартирою [ADDRESS] . Враховуючи викладене, а також зважаючи на визнання пред`явленого позову співвідповідачами, суд приходить до висновку, що право власності на житлове приміщення повинне бути захищено шляхом усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселенням співдоповідачів. Суд також враховує, що визнання співвідповідачами пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Так, відповідно до положень ст.317, ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно вимог ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями ст.319, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном. За таких обставин, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном шляхом виселення відповідачів із жилого приміщення підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення вказаних позивних вимог суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо припинення права користування належній їй квартири, оскільки вказані вимоги є похідними від основних (щодо виселення) та не тягнуть за собою настання певних юридичних наслідків. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 840, 80 грн, які вона просила стягнути з відповідачів. Оскільки позовні вимоги судом задоволено повністю з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору також у повному обсязі.

Outcome: partial