Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

22 серпня 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], яким просив поновити строк на звернення до суду за захистом порушеного права; визнати недійсним договір купівлі-продажу гаражу№287 в авто гаражному кооперативі «Северний» у м. Миколаєві, укладений між [PERSON] і [PERSON], 23.01.2012 року, посвідчений ПН ММНО [PERSON] за №93 і анулювати запис за реєстровим номером 26029396 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на вказане нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що: -23.01.2012 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу гаражу №287 в АГК «Северний»; -вказаний договір є фіктивним, оскільки вказаний договір не був спрямований на настання будь-яких наслідків; -грошові кошти за продане майно відповідач позивачу не сплачував; -натомість між сторонами був укладений договір позики певної суми строком на чотири роки; -в день укладання договору купівлі-продажу між сторонами, відповідач у простій письмовій формі зобовязався повернути позивачу гараж після спливу чотирьох років; -26.01.2018 року дружина відповідача надала свою згоду на дарування відповідачем позивачу спірного гаражу; -Позивач до теперішнього часу є членом АГК «Северний» та саме у його володінні перебуває спірне майно, яким він постійно користується. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, в судовому засіданні позо визнав в повному обсязі. Згідно Ухвали від 23.08.2018 року судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши надані докази, встановивши виниклі правовідносини, суд виходить з такого. Гараж №287, що знаходиться в автогаражному кооперативі «Северний» міста Миколаєва належав на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 08.01.2009 року, та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі витягу, виданого Миколаївським БТІ 08.01.2009 року за р.№26029396, номер запису 41. 23.01.2012 року за Договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №93, [PERSON] продав [PERSON] гараж №287, що знаходиться в автогаражному кооперативі «Северний» міста Миколаєва. Згідно умов Договору продаж гаража за домовленістю сторін вчинявся за ціною 18\~752,00 грн., які продавець одержав від покупця до підписання цього договору. Сторони домовились моментом передачі гаража вважати дату посвідчення договору, про що свідчить передача продавцем покупцю технічних документів на гараж при підписанні цього договору. право власності на гараж виникає у покупця з моменту державної реєстрації договору. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Статтею 655 ЦК України\~передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом частини п'ятої\~статті 203 ЦК України\~правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту\~статті 234 ЦК України\~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін\~правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п'ятої\~статті 203 ЦК України, що за правилами\~статті 215 цього Кодексу\~є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті\~234 ЦК України.\~\~ Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові 19.09.2018 року у справі №61-1225св17. З огляду на те, що відповідачем визнано позовні вимоги з підстав, зазначених позивачем в повному обсязі, суд вважає , що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved