Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

24.03.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 26.10.1991 року у виконкомі Добромильської міської Ради Львівської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Життя з відповідачем не склалося, відповідач не піклується про створення нормальних стосунків, не бере участь у веденні спільного господарства та не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї. Через несумісність характерів між ними зникла повага один до одного та взаєморозуміння. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26.10.1991 року у виконкомі Добромильської міської Ради Львівської області, актовий запис №46. Ухвалою судді від 08.04.2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження, та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст. 274-279 ЦПК України з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 10 годину 25 хвилин 28.05.2021 року, яке було відкладено на 15 годину 30 хвилин 21.07.2021 року. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Пояснила, що відповідач відмовляється добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідач повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином (а.с.14, 18). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 26.10.1991 року, зареєструвавши шлюб у виконкомі Добромильської міської Ради Львівської області, актовий запис №46 (а.с.5). Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, стали чужими, сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та відносини в сім`ї. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення позивачки, та беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб при таких обставинах слід розірвати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок (а.с.1). А тому,

Outcome: approved