overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

23 січня 2017 року позивач, ПАТ АБ «Укргазбанк», звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № ASK-0000024-Ф/15-KRD від 18.03.2015 року. Посилався на те, що 18.03.2015 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] укладений договір № ASK-0000024-Ф/15-KRD на відкриття карткового рахунку, випуск платіжної картки, встановлення ліміту дозволеного овердрафту та їх обслуговування, згідно якого банк відкрив картковий рахунок у національній валюті України, а також надав кредит в сумі 7 200 грн., на строк з 18.03.2015 року по 17.03.2017 року, зі сплатою процентів за користування дозволеним овердрафтом, виходячи з 0,00001% річних. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 9 190 грн. 27 коп., яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом 1 200 грн. 00 коп., заборгованості за овердрафтом 7 990 грн. 27 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи заяву позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 18 березня 2015 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] укладений договір № ASK-0000024-Ф/15-KRD на відкриття карткового рахунку, випуск платіжної картки, встановлення ліміту дозволеного овердрафту та їх обслуговування, згідно якого банк відкрив картковий рахунок у національній валюті України, а також надав кредит в сумі 7 200 грн., на строк з 18.03.2015 року по 17.03.2017 року, зі сплатою процентів за користування дозволеним овердрафтом, виходячи з 0,00001% річних. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 9 190 грн. 27 коп., яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом 1 200 грн. 00 коп., заборгованості за овердрафтом 7 990 грн. 27 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

23 січня 2017 року померла бабуся заявниці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД №473679 від 25 січня 2017 року. Після її смерті відкрилась спадщина. Для прийняття спадщини після смерті бабусі заявниця звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Нотаріус запропонувала заявниці надати документи, що підтверджують родинні відносини. Під час огляду наданих документів встановлено розбіжності в написанні прізвища бабусі заявниці в її свідоцтві про смерть та у свідоцтві про народження батька заявниці, бабусиного сина. Так у свідоцтві про смерть прізвище померлої бабусі записане українською мовою як «Тифанюк Марія Федорівна». В свідоцтві про народження батька його прізвище записане російською мовою як «Тифанюк Александр Николаевича», а в графі « мати» - прізвище бабусі заявниці записане російською мовою як «Тифанюк Мария Федоровна». Прізвище батька заявниці у свідоцтві про його смерть записане на українській мові як «Тіфанюк». В свідоцтві про народження заявниці прізвище записане російською мовою як «Тифанюк», а в графі батько російською мовою записано «Тифанюк Александр Николаевич». В свідоцтві про укладення шлюбу заявниці [PERSON] дошлюбне прізвище українською мовою записане як «Тіфанюк». У зв'язку з цими розбіжностями, документально підтвердити факт наявності родинних відносин між померлою [PERSON] і заявницею [PERSON] , її онукою, заявниця не змогла, а тому їй було рекомендовано звернутися до суду. Заявниця [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Зацікавлена особа представник Ісаївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги заявниці підтримує, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити. Встановити факт родинних відносин, що [PERSON], яка померла 23 січня 2017 року в селі Ісаєве, Миколаївського району, Одеської області є бабусею [PERSON], [INFO], жительки с. Ісаєве, Миколаївського району, Одеської області, оскільки даний факт підтверджується матеріалами справи: копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 4 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 5), копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 6), копією свідоцтва про народження «Тифанюк Александра Николаевича» (а.с.7), копією свідоцтва про смерть батька заявниці (а.с. 8), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 9), копією свідоцтва про шлюб заявниці (а.с. 10), у нявності збіги даних по-батькові членів родини, факт родинних відносин також підтверджується наявністю всіх документів членів родини у заявниці ,що підтверджує сімейні, родинні стосунки, копією відмови нотаріуса (а.с. 12), копією паспорта [PERSON] (а.с.13- 14). Згідно статті 256 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

23 січня 2017 року рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська у цивільній справі № 203/4280/16-ц було частково задоволено позов [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа без самостійних вимог - Кіровський ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При ухваленні рішення суд не вирішив питання про розподіл судових витрат по справі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Учасники справи в судове засідання не з'явились, за таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану справу за відсутності сторін. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до абз.2 ч.6 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. При подачі позову позивачем [PERSON] не було сплачено судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру, який відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 551 грн. 20 коп. Згідно п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК. В порядку розподілу судових витрат, суд в рішенні стягнув з відповідача судовий збір в половинному розмірі за вимогу немайнового характеру заявлену [PERSON] в сумі 275 грн. 60 коп. Разом з тим, питання щодо стягнення з позивача [PERSON] решти суми судового збору суд не вирішив. З огляду на зазначене суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

23 січня 2017р. позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 14 березня 2009 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від шлюбу мають двох не повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], останні пів року з відповідачем проживають окремо з огляду на розбіжність поглядів на стосунки, розбіжність виникли досить давно однак вони продовжували жити разом і намагатися впорядкувати відносини заради дітей. Взимку 2015 року відповідач пішов з дому, залишивши її з дітьми. Спільне господарство не ведуть, дитина проживає з позивачкою, спір про майно відсутній, подальше збереження сім'ї не є можливим. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу.\~ Розглянувши заяви сторін та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Судом встановлено, що з 14 березня 2009р. позивач [PERSON] ( до шлюбу Чуйко) О.О. та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, серії 1-КИ №137043 (а.с.4). Від сумісного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки взимку 2016р, сімя по суті існує формально і позивачка на примирення не згодна. Ці обставини підтверджені матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

23 січня 2018 року [PERSON], заінтересована особа Боратинська сільська рада Луцького району Волинської області, звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як підставу заяви заявник зазначає, що 27 березня 2000 року помер її батько [PERSON] 15 жовтня 2000 року померла її мати [PERSON], яка за час свого життя прийняла спадщину після батька. Після смерті батьків спадщину прийняв брат заявниці [PERSON] В квітні 2005 року заявниця переїхали на постійне місце проживання до брата у [INFO]. 16 січня 2006 року помер брат заявниці, однак вона наразі не взмозі прийняти спадщину, оскільки до нотаріальної контори не зверталася, а офіційно зареєстрована разом з братом за одною адресою не була. З наведених підстав просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 16 січня 2006 року по вул. Кленова, 9, с. Баїв Луцького району Волинської області. У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав та просив суд їх задовольнити. Заінтересована особа, Боратинська сільська рада, у листі від 05 лютого 2018 року не заперечує щодо заяви позивача та просить розглядати її за відсутності представника сільської ради. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та допитавши свідків, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є рідною сестрою громадянин [PERSON] (а.с.9, 10). Як свідчать матеріали справи, 16 січня 2006 року [PERSON] помер (а.с.5). Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] на час смерті проживав [INFO]. Згідно довідки Боратинської сільської ради від 07 грудня 2017 року №71, [PERSON] проживає [INFO] з 2005 року по даний час, без реєстрації. Факт такого проживання підтверджується і допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] Як слідує з відомостей Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, оскільки заявник офіційно не була зареєстрована зі своїм померли братом [PERSON] за однією адресою, вказане унеможливлює прийняття нею спадщини шляхом звернення до нотаріуса, отже встановити факт спільного проживання інакше, ніж за рішенням суду не можливо. Частиною другою статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки законом не встановлено іншого порядку встановлення спільного проживання спадкоємця та спадкодавця на час відкриття спадщини, враховуючи достатність наданих заявником доказів, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

23 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1993 р. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Від позивача\~ надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Від відповідача\~ надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1993 року. Від спільного проживання подружжя неповнолітніх дітей не має. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

23 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 05 лютого 1983 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано міським відділом запису актів громадянського стану м. Житомир, актовий запис № 150. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2008 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд\~вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05 лютого 1983 року сторони уклали шлюб, зареєстрований міським відділом запису актів громадянського стану м. Житомир, актовий запис № 150, про що свідчить свідоцтво про шлюб(а.с.7). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2008 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

23 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов обгрунтовано тим, що 21 липня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 287. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2013 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 21 липня 2000 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 287 (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.9). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2013 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

23 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 липня 2016 року в Теплицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 22, вказавши, що на протязі останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося через різні погляди на життя, що призводило до постійних сварок та непорозумінь та в кінцевому результаті до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Строк на примирення не бажає. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Строк на примирення не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити дошлюбне прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2016 року. Шлюб зареєстрований в Теплицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 22. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

23 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Волочиським відділом реєстрації актів громадянського стану 07 червня 1997 року, запис № 73, посилаючись на те що подальше проживання з відповідачкою та збереження сім'ї неможливе у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Від даного шлюбу є малолітня дитина дочка [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого є дочка [PERSON], 22 липня 2009 року року народження. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Дані обставини підтверджуються даними паспортів сторін, свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження, довідкою про склад сім'ї позивача і не оспорюються сторонами. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved