Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

22.05.2018\~року ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено відкрити загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування удаваним, визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання житлового будинку з господарськими будівлями та земельні ділянки спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя. 26.07.2018\~року позивачка [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, в якій збільшила вимоги позову, а саме заявила такі позовні вимоги: 1. Визнати договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані [ADDRESS] , укладений між дарителем [PERSON] та обдарованим [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецьким\~І.В. 18.09.2001\~р., зареєстрований в реєстрі за №3227, удаваним правочином та визнати, що в дійсності, фактично був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані [ADDRESS] . 2. Визнати житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] та земельні ділянки, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . 3. Поділити між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , спільне сумісне майно подружжя: - виділивши позивачці [PERSON] на праві власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] та на 1/2 частку земельної ділянки, належної у відповідності до Державного Акту на право приватної власності на землю (серії ВН №\~001179) та визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] та на 1/2 частку земельної ділянки, належної у відповідності до Державного Акту на право приватної власності на землю (серії ВН №\~001179), припинивши право спільної сумісної власності на це майно; - виділити відповідачу [PERSON] на праві власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] та на 1/2 частку земельної ділянки, належної у відповідності до Державного Акту на право приватної власності на землю (серії ВН №\~001179) та визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] та на 1/2 частку земельної ділянки, належної у відповідності до Державного Акту на право приватної власності на землю (серії ВН №\~001179), припинивши право спільної сумісної власності на це майно; - стягнути грошову компенсацію за вартість 1/2 частки транспортного засобу - легкового автомобіля ВАЗ-21093, 1997року випуску, з об`ємом двигуна (см.куб), дата реєстрації за відповідачем [PERSON] - 17.02.2016\~р., автомобіля, що складає 39000\~грн., припинивши право спільної сумісної власності на це майно; - виділити відповідачу [PERSON] на праві власності транспортний засіб - легковий автомобіль ВАЗ 21093, 1997року випуску, з об`ємом двигуна (см.куб), дата реєстрації за відповідачем [PERSON] - 17.02.2016\~р. Свої уточнені позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 26.07.2018\~року позивачка [PERSON] обґрунтувала тим, що у період зареєстрованого шлюбу, який тривав із 05.09.1999\~р. по 07.09.2017\~року, подружжям [PERSON] та [PERSON] , які проживали однією сім`єю, за належні подружжю спільні грошові кошти у сумі 1500\~доларів США (еквівалентно на той час 4500\~грн.) придбано у [PERSON] 18.09.2001\~року житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані по [ADDRESS] ; придбання вказаного нерухомого майна у [PERSON] оформлено нотаріально 18.09.2001\~року у м.\~Гайсин Вінницької області шляхом укладення між дарителем (відповідачем) [PERSON] та обдарованим (відповідачем) [PERSON] Договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані [ADDRESS] , при цьому сторони правочину (договору дарування) досягнули між собою згоди по всіх істотних умовах правочину, які встановлені цивільним законодавством для договору купівлі-продажу будинку та виконали ці умови, зокрема, [PERSON] передала подружжю [PERSON] та [PERSON] будинок та земельні ділянки, а останні прийняли це нерухоме майно і сплатити за нього продавцю [PERSON] гроші в сумі 1500\~доларів США (еквівалентно на той час 4500\~грн.); вважає, що укладений [PERSON] та [PERSON] нотаріально посвідчений договір дарування вказаного нерухомого майна є удаваною угодою (правочином), який відповідачі вчинили з метою приховання в дійсності, насправді вчиненого договору купівлі-продажу будинку та оформлення в наступному [PERSON] свого права власності на все вказане нерухоме майно, чим порушено її, позивачки, законні права та інтереси як співвласника майна подружжя на належну їй частину майна подружжя, придбаного у шлюбі, а тому вона змушена звернутись до суду для захисту своїх прав із зазначеними позовними вимогами. 19.10.2018\~р. ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено, - закрити підготовче провадження у справі №\~129/963/18 за цивільним позовом [PERSON] , призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні; викликати та допитати як свідка у цій цивільній справі [PERSON] ; встановити порядок дослідження доказів у цивільній справі №\~129/963/18 під час розгляду справи по суті. 28.01.2019\~р. ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено, - відмовити в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову; відмовити в забезпеченні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування удаваним, визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання житлового будинку з господарськими будівлями та земельні ділянки спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя. 23.10.2019\~р. ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено, - заяву представника відповідача адвоката Катрича\~Павла Степановича про відвід головуючому у справі №\~129/963/18 судді Гайсинського районного суду Вінницької області Дєдову Сергію Миколайовичу за цивільним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування удаваним, визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання житлового будинку з господарськими будівлями та земельні ділянки спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, - передати на підставі ч.3 ст.40 ЦПК України для розгляду іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає цивільну справу №\~129/963/18, і визначається у порядку, встановленому\~частиною першою\~статті 33 ЦПК України; провадження у цивільній справі №\~129/963/18 зупинити на час вирішення питання про відвід. 11.11.2019\~р. ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено, - відновити провадження у цивільній справі №\~129/963/18 за цивільним позовом [PERSON] та призначити у цій справі відкрите судове засідання в приміщенні Гайсинського районного суду. 23.07.2020\~р. ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено, - заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі 129/963/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування удаваним, визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання житлового будинку з господарськими будівлями та земельні ділянки спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, задовольнити повністю. Ухвалено накласти арешт на майно та заборонити відповідачу [PERSON] , [INFO] , його відчужувати, а саме: - на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , який належить [PERSON] , [INFO] , на підставі договору дарування, який посвідчений 18.09.2001 р. приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецьким І.В., зареєстровано в реєстрі за №3227; - на земельні ділянки, які призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальним розміром 0,3190 га, які розташовані по [ADDRESS] , які належить [PERSON] , [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ВН №001179, який виданий 27.12.2001 р. Михайлівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №30; - на транспортний засіб - легковий автомобіль «ВАЗ 21093», 1997 року випуску, дата реєстрації за відповідачем [PERSON] - 17.02.2016\~р. 02.12.2020\~р. ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено, - 1. Прийняти відмову позивача [PERSON] від заявлених нею позовних вимог, викладених у поданій до суду позовній заяві від 26.07.2018\~р., в частині поділу між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] транспортного засобу, - легкового автомобіля ВАЗ 21093, 1997року випуску, з об`ємом двигуна (см.куб), дата реєстрації за відповідачем [PERSON] - 17.02.2016\~р. шляхом стягнення на користь позивача грошової компенсації із відповідача [PERSON] за вартість 1/2 частки транспортного засобу - легкового автомобіля ВАЗ-21093, 1997року випуску, з об`ємом двигуна (см.куб), дата реєстрації за відповідачем [PERSON] - 17.02.2016\~р., та виділення відповідачу [PERSON] на праві власності транспортного засобу - легкового автомобіля ВАЗ 21093, 1997року випуску, з об`ємом двигуна (см.куб), дата реєстрації за відповідачем [PERSON] - 17.02.2016\~р. 2. Закрити провадження у цивільній справі №\~129/963/18 в частині заявлених [PERSON] позовних вимог про поділ між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] транспортного засобу, - легкового автомобіля ВАЗ 21093, 1997року випуску, з об`ємом двигуна (см.куб), дата реєстрації за відповідачем [PERSON] - 17.02.2016\~р. шляхом стягнення на користь позивача грошової компенсації із відповідача [PERSON] за вартість 1/2 частки транспортного засобу - легкового автомобіля ВАЗ-21093, 1997року випуску, з об`ємом двигуна (см.куб), дата реєстрації за відповідачем [PERSON] - 17.02.2016\~р., та виділення відповідачу [PERSON] на праві власності транспортного засобу - легкового автомобіля ВАЗ 21093, 1997року випуску, з об`ємом двигуна (см.куб), дата реєстрації за відповідачем [PERSON] - 17.02.2016\~р. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Човганюк\~А.М. позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 26.07.2018\~року, окрім позовних вимог про поділ автомобіля, від яких суд прийняв їх відмову, підтримали повністю, просили їх задовільнити з підстав зазначених у позові та доданих до позовної заяви доказів, а по суті позову позивачка пояснила, що [PERSON] до [PERSON] із 05.09.1999\~р. по 18.09.2017\~року перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.09.2017 року, яке набуло чинності 18.09.2017\~року; у період їх шлюбу у них народилися спільні діти, - дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , а після розірвання шлюбу діти залишились проживати із своєю матір`ю [PERSON] . З часу створення їх сім`ї подружжя [PERSON] проживали у батьків відповідача в с.\~Михайлівка Гайсинського району Вінницької області, та власного житла у своїй власності не мали, при цьому мали намір придбати собі у власність житло для проживання своєї сім`ї в с.\~Михайлівка Гайсинського району Вінницької області, для чого підшукували таке житло. Влітку 2001\~року від односельців подружжя взнало про оголошення про продаж житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки в [ADDRESS] , за ціною (загальною вартістю) 1500\~доларів США, та в наступному домовилися з власником вказаного будинковолодіння [PERSON] про придбання житлового будинку за 1500\~доларів США. Для придбання житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки в [ADDRESS] , частину грошових коштів для придбання вказаного будинку та земельної ділянки, де розташоване вказане будинковолодіння, надали батьки відповідача [PERSON] , а саме його батько [PERSON] надав гроші у сумі 500\~доларів США, а частину коштів, а саме 200\~доларів США, надали батьки позивачки, - батько відповідачки [PERSON] , та частина коштів у сумі 800\~доларів США на придбання будинку належало подружжю, яке вони накопичили за час подружнього життя. 18.09.2001\~року у м.\~Гайсин Вінницької області між дарителем (відповідачем) [PERSON] та обдарованим (відповідачем) [PERSON] укладено Договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані [ADDRESS] , посвідчений 18.09.2001\~р. приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецьким\~І.В. При цьому, 18.09.2001\~р. під час укладення вказаного договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок (а.с.\~14) обдарованим (відповідачем) [PERSON] та його батьком [PERSON] було передано [PERSON] гроші в сумі 1500\~доларів США (еквівалентно на той час сумі 4500\~грн.), як оплату вартості за придбаний у неї вказані будинок та земельні ділянки, які вона відчужила на користь [PERSON] , [PERSON] вказану суму грошей отримала та від них не відмовлялась. Під час укладення та нотаріального оформлення вказаного договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок 18.09.2001\~р. вона, позивачка [PERSON] , у нотаріуса присутня не була, а тому не була обізнана із юридичним змістом вказаного договору на той час. Також у дарувальника [PERSON] 18.09.2001\~р. були відсутні будь-яких підстави дарувати будинок та земельну ділянку обдаровуваному [PERSON] . У жовтні 2001\~року після придбання вказаного будинку подружжя [PERSON] із своєю дочкою [PERSON] переїхали для постійного проживання до [ADDRESS] ; постійно проживали там однією сім`єю із своїми дітьми, утримували будинок, проводили за спільні кошти та з допомогою батьків там ремонтні роботи та здійснювали благоустрій садиби, а вона, позивачка [PERSON] , разом із своїми дітьми проживала у вказаному будинку до 06.11.2017\~року, - часу сварки та бійки із колишнім чоловіком [PERSON] , який під час сварки повідомив їй, про те що власником будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування є виключно він, та вигнав її з будинку. В наступному 20.04.2018 року вона, [PERSON] , змушена була звернутись до суду із цивільним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування удаваним, визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання житлового будинку з господарськими будівлями та земельні ділянки спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, оскільки порушені її законні права та інтереси як співвласника майна подружжя на належну їй частину майна подружжя, придбаного у шлюбі. 09.02.2021\~р. позивачка подала заяву про подальший розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Катрич\~П.С. проти вимог позову заперечили, просили суд відмовити у задоволенні позову через пропуск позивачем [PERSON] трьохрічного строку позовної давності із зверненням до суду із позовними вимогами про визнання договору дарування удаваним, визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання житлового будинку з господарськими будівлями та земельні ділянки спільною сумісною власністю, а інші позовні вимоги про поділ майна подружжя не підлягають до задоволення, оскільки є похідними від первісних позовних вимог про визнання договору дарування удаваним; відзив на позов не подавали, а по суті позову відповідач [PERSON] пояснив, що [PERSON] до [PERSON] із 05.09.1999\~р. по вересень 2017\~року перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.09.2017 року; у період їх шлюбу у них народилися спільні діти, - дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , а після розірвання шлюбу діти залишились проживати із своєю матір`ю [PERSON] . З часу створення їх сім`ї подружжя [PERSON] проживали у батьків відповідача в с.\~Михайлівка Гайсинського району Вінницької області, та власного житла у своїй власності не мали, при цьому мали намір придбати собі у власність житло для проживання своєї сім`ї в с.\~Михайлівка Гайсинського району Вінницької області, для чого підшукували таке житло. 18.09.2001\~року у м.\~Гайсин Вінницької області між дарителем (відповідачем) [PERSON] та обдарованим (відповідачем) [PERSON] укладено Договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані [ADDRESS] , посвідчений 18.09.2001\~р. приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецьким\~І.В. У жовтні 2001\~року після придбання вказаного будинку подружжя Пархоменків із своєю дочкою [PERSON] переїхали для постійного проживання до [ADDRESS] ; постійно проживали там однією сім`єю із своїми дітьми, утримували будинок, проводили за спільні кошти та з допомогою батьків там ремонтні роботи та здійснювали благоустрій садиби. [PERSON] підтвердив, пояснення позивачки та викладені у Вироку суду від\~31.10.2018 року обставини про те, що позивачка 06.11.2017\~року вимушено покинула житловий будинок під час сварки та бійки із ним, який під час сварки повідомив їй, про те що власником будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування є виключно він, та вигнав її з будинку. [PERSON] давав суду суперечливі пояснення щодо обставин укладення договору дарування, вказуючи спершу, що дійсно у їх подружжя були спільні кошти для придбання будинку, і він з батьком та [PERSON] у нотаріуса під час придбання будинку і землі укладали договір дарування, оскільки вартість нотаріального оформлення договору дарування була меншою ніж вартість нотаріального оформлення договору купівлі-продажу вказаного майна та позивачка, його колишня дружина [PERSON] , достеменно знала про це ще до укладення цього правочину, так як вони це спільно обговорювали. В наступному відповідач пояснював, що особисто він, [PERSON] , не давав за придбаний 18.09.2001\~року за договором дарування будинок та земельну ділянку [PERSON] жодних грошей, чому вона так вчинила він не знає та пояснити не може; йому невідомо, що спонукало її подарити йому будинок. Вказував, що його батько [PERSON] все оформляв сам, а потім лише надав йому вказаний договір дарування та повідомив, що за договором він, [PERSON] , є власником будинку та землі. 09.02.2021\~р. відповідач [PERSON] та його представник адвокат Катрич\~П.С. подали заяви про подальший розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнала повністю, відзив на позов не подавала, а по суті позову пояснила, що вона, [PERSON] , продала подружжю [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані по [ADDRESS] , які їй належали на праві власності; вона, [PERSON] , передала подружжю [PERSON] та [PERSON] будинок та земельні ділянки, а останні прийняли це нерухоме майно і сплатили за нього їй продавцю [PERSON] гроші в доларах США; розрахунок із нею проводили [PERSON] та його батько [PERSON] ; вона саме продала, а не подарувала той будинок і земельну ділянку, де розташована вказана садиба по [ADDRESS] . У неї, [PERSON] , 18.09.2001\~р. були відсутні будь-які підстави дарувати будинок та земельну ділянку обдарованому [PERSON] . Нотаріально договір оформлявся, однак вона, отримавши гроші за продане майно, не звертала уваги та не цікавилась яким чином оформлено цю купівлю-продаж. З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне уточнені позовні вимоги [PERSON] задовільнити з таких міркувань. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що [PERSON] до [PERSON] із 05.09.1999\~р. по 18.09.2017\~року перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.09.2017 року, яке набуло чинності 18.09.2017\~року (ч.2 ст.114 СК України), що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7 т.1); рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.09.2017 року, яке набуло чинності 18.09.2017 року (а.с.\~16); . витягом із паспорта громадянина України [PERSON] (а.с.\~17-18 т.1). У період шлюбу [PERSON] та [PERSON] у них народилися спільні діти, - дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , а після розірвання шлюбу діти залишились проживати із своєю матір`ю [PERSON] , що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] \~(а.с.\~8 т.1); свідоцтвом про народження [PERSON] \~(а.с.\~9 т.1). З часу створення сім`ї подружжя [PERSON] та [PERSON] проживали у батьків відповідача в с.\~Михайлівка Гайсинського району Вінницької області, та власного житла у своїй власності не мали, при цьому мали намір придбати собі у власність житло для проживання своєї сім`ї в с.\~Михайлівка Гайсинського району Вінницької області, для чого підшукували таке житло. Влітку 2001\~року від односельців подружжя взнало про оголошення про продаж житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки в [ADDRESS] , за ціною (загальною вартістю) 1500\~доларів США, та в наступному домовилися з власником вказаного будинковолодіння [PERSON] про придбання житлового будинку за 1500\~доларів США. Для придбання житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки в [ADDRESS] , частину грошових коштів для придбання вказаного будинку та земельної ділянки, де розташоване вказане будинковолодіння, надали батьки відповідача [PERSON] , а саме його батько [PERSON] надав гроші у сумі 500\~доларів США, а частину коштів, а саме 200\~доларів США, надали батьки позивачки, - батько відповідачки [PERSON] , та частина коштів у сумі 800\~доларів США на придбання будинку належало подружжю, яке вони накопичили за час подружнього життя. Вказані обставини підтверджуються наданими у судовому засіданні поясненнями позивачки [PERSON] ; поясненнями відповідачки [PERSON] ; показаннями допитаного у судовому засіданні [PERSON] , який підтвердив повністю вказані обставини; власноручно виконаними та завіреними секретарем Михайлівської сільської ради розписками про надання грошей за підписом [PERSON] (а.с.\~11 т.1) та [PERSON] \~(а.с.\~12 т.1). 18.09.2001\~року у м.\~Гайсин Вінницької області між дарителем (відповідачем) [PERSON] та обдарованим (відповідачем) [PERSON] укладено Договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані [ADDRESS] , посвідчений 18.09.2001\~р. приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецьким\~І.В., зареєстрований в реєстрі за №3227, згідно із яким відповідач [PERSON] отримав безоплатно у власність зазначене нерухоме майно (будинок та земельну ділянку), що визнається та не заперечується сторонами у справі; підтверджується копією договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок (а.с.\~14 т.1), копією державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №001179, який виданий 27.12.2001\~р. Михайлівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області на ім`я [PERSON] , акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №30 (а.с.\~15 т.1). При цьому, 18.09.2001\~р. під час укладення вказаного договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок (а.с.\~14 т.1) обдарованим (відповідачем) [PERSON] та його батьком [PERSON] було передано [PERSON] гроші в сумі 1500\~доларів США (еквівалентно на той час сумі 4500\~грн.), як оплату вартості за придбаний у неї вказані будинок та земельні ділянки, які вона відчужила на користь [PERSON] , [PERSON] вказану суму грошей отримала та від них не відмовлялась. Під час укладення та нотаріального оформлення вказаного договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок 18.09.2001\~р. позивачка [PERSON] у нотаріуса присутня не була, а тому не була обізнана із юридичним змістом вказаного договору на той час. Дійсна спрямованість волі сторін, - дарителя [PERSON] та обдарованого [PERSON] при укладенні вказаного договору дарування мала на меті приховати укладений у дійсності (фактично) договір купівлі-продажу нерухомого майна (будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок), оскільки насправді сторонами дуло укладено договір купівлі-продажу будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок, однак оформлено його нотаріально як договір дарування, оскільки покупець [PERSON] , який придбавав (купив) будинок та земельні ділянки, в такий спосіб мав намір зменшити (зекономити) свої витрати на нотаріальне оформлення правочину, за яким він набував право власності на це майно, а вартість нотаріального оформлення договору дарування була меншою ніж вартість нотаріального оформлення договору купівлі-продажу вказаного майна. Вказані обставини підтверджуються наданими у судовому засіданні поясненнями позивачки [PERSON] ; поясненнями відповідачки [PERSON] ; показаннями допитаного у судовому засіданні [PERSON] , який підтвердив повністю вказані обставини; власноручно виконаним та завіреним секретарем Михайлівської сільської ради письмовим поясненням [PERSON] про продаж нею будинку за 1500\~доларів США подружжю [PERSON] (а.с.\~13 т.1). Також у дарувальника [PERSON] 18.09.2001\~р. були відсутні будь-яких підстави дарувати будинок та земельну ділянку обдаровуваному [PERSON] , що визнається та не заперечується сторонами у справі. У жовтні 2001\~року після придбання вказаного будинку подружжя [PERSON] із своєю дочкою [PERSON] переїхали для постійного проживання до [ADDRESS] ; постійно проживали там однією сім`єю із своїми дітьми, утримували будинок, проводили за спільні кошти та з допомогою батьків там ремонтні роботи та здійснювали благоустрій садиби, а позивачка [PERSON] разом із своїми дітьми проживала у вказаному будинку до 06.11.2017\~року, - часу сварки та бійки із колишнім чоловіком [PERSON] , який під час сварки повідомив їй, про те що власником будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування є виключно він, що визнається та не заперечується сторонами у справі; копіє вироку Гайсинського районного суду від 31.10.2018 року у справі №129/3216/17 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.\~125 КК України (а.с.а.с.\~107-108 т.1). В наступному 20.04.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із цивільним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування удаваним, визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання житлового будинку з господарськими будівлями та земельні ділянки спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, вважаючи, що порушені її законні права та інтереси як співвласника майна подружжя на належну їй частину майна подружжя, придбаного у шлюбі. Зазначені правовідносини регламентуються такими нормами права. Відповідно до ч.1 ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~235 ЦК України: 1. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. 2. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 та п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №\~9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину; за удаваним правочином (стаття 235 ЦК (435-15) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини; на відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину; встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК (435-15) має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин; якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Тобто, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. А тому такий правочин може бути визнаний судом недійсним лише у тому разі, коли буде встановлено, що правочин, який сторони насправді вчинили, не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Суб`єкт, який вимагає визнання правочину недійсним як укладеного з метою приховати інший правочин, повинен довести, що правочин укладений з такою метою. За змістом ст.\~655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст.\~655 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність; договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Виходячи зі змісту статей\~203,\~717 ЦК України\~договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Відповідно до ч.\~1 ст.\~202, ч.\~3 ст.\~203\~ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з`ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним, 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин, 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. Такої ж правової позиції (висновків) щодо розгляду цивільно-правових спорів з приводу позовних вимог про визнання договору дарування удаваним, визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання нерухомості спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя притримується й Верховний Суд (постанова Верховного Суду від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026цс16), висновки якого відповідно до ч.\~4 ст.\~263 ЦПК України суди першої та апеляційних інстанцій враховують щодо застосування відповідних норм права, ухвалюючи своїв судові рішення. Згідно із ч.1 ст.\~60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ч.1 ст.\~61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; а відповідно до ч.3 цієї статті якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.\~63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.\~65 СК України: 1. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. 2. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. 3. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. 4. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.\~68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно із ч.1 та ч.2 ст.\~69 КК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч.1 ст.\~70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.\~71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом; при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки у період зареєстрованого шлюбу, який тривав із 05.09.1999\~р. по 18.09.2017\~року, подружжям [PERSON] та [PERSON] , які проживали однією сім`єю, за належні подружжю спільні грошові кошти у сумі 1500\~доларів США (еквівалентно на той час 4500\~грн.) придбано у [PERSON] 18.09.2001\~року житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані по [ADDRESS] ; придбання вказаного нерухомого майна у [PERSON] оформлено нотаріально 18.09.2001\~року у м.\~Гайсин Вінницької області шляхом укладення між дарителем (відповідачем) [PERSON] та обдарованим (відповідачем) [PERSON] Договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані [ADDRESS] , при цьому сторони правочину (договору дарування) досягнули між собою згоди по всіх істотних умовах правочину, які встановлені цивільним законодавством для договору купівлі-продажу будинку та виконали ці умови, зокрема, [PERSON] передала подружжю [PERSON] та [PERSON] будинок та земельні ділянки, а останні прийняли це нерухоме майно і сплатити за нього продавцю [PERSON] гроші в сумі 1500\~доларів США (еквівалентно на той час 4500\~грн.); при цьому дійсна спрямованість волі сторін, - дарителя [PERSON] та обдарованого [PERSON] при укладенні вказаного договору дарування мала на меті приховати укладений у дійсності (фактично) договір купівлі-продажу нерухомого майна (будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок), оскільки насправді сторонами було укладено договір купівлі-продажу будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок, однак оформлено його нотаріально як договір дарування, так як покупець [PERSON] , який придбав (купив) будинок та земельні ділянки, в такий спосіб мав намір зменшити (зекономити) свої витрати на нотаріальне оформлення правочину, за яким подружжя набувало право власності на це майно, а вартість нотаріального оформлення договору дарування була меншою ніж вартість нотаріального оформлення договору купівлі-продажу вказаного майна; то укладений [PERSON] та [PERSON] нотаріально посвідчений договір дарування вказаного нерухомого майна є удаваною угодою (правочином), який вони вчинили з метою приховання в дійсності, насправді вчиненого договору купівлі-продажу будинку та оформлення в наступному [PERSON] свого права власності на все вказане нерухоме майно, чим порушено законні права та інтереси позивачки як співвласника майна подружжя на належну їй частину майна подружжя, придбаного у шлюбі, а тому з урахуванням встановлених обставин у їх сукупності суд дійшов висновку, що для захисту законних прав та інтересів позивачки [PERSON] як власника 1/2 частини вказаного нерухомого майна необхідно рішенням суду: визнати договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані [ADDRESS] , укладений між дарителем [PERSON] та обдарованим [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецьким\~І.В. 18.09.2001\~р., зареєстрований в реєстрі за №3227, удаваним правочином; застосувати правила, які регулюють відносини відповідно до угоди купівлі-продажу та визнати, що в дійсності, фактично був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3190\~га, які розташовані [ADDRESS] ; визнати вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , які придбані ними під час їх шлюбу; поділити між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] вказане спільне сумісне майно подружжя, шляхом виділення позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] та визнання за кожним із них права власності по 1/2 частині зазначеного нерухомого майна із одночасним припиненням права спільної сумісної власності на це майно. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 19\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судом\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Під час вирішення справи та ухвалення судового рішення суд не приймає та відхиляє твердження відповідача [PERSON] про пропуск позивачем [PERSON] трьохрічного строку позовної давності щодо позовних вимог за цим позовом є безпідставними, оскільки строк давності для спірних правовідносин розпочався із 06.11.2017\~року, - дня, коли позивачка [PERSON] , яка є співвласником майна подружжя, дізналася про порушення свого права власності (ст.\~72 СК України), та в наступному [PERSON] протягом трирічного строку із вказаної дати своєчасно, 20.04.2018\~року звернувся із цим позовом до суду, а само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу; окрім того, ці твердження відповідача [PERSON] не підтверджені належними та допустимими доказами, об`єктивних доказів про таке немає, а позивачка [PERSON] категорично заперечує ці твердження відповідача. При цьому, відповідно до ч.3 ст.\~267 ЦК України [PERSON] не подавав до суду обґрунтовану письмову заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення. Інші пояснення та доводи відповідача [PERSON] про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON] , судом під час ухвалення рішення у справі відхиляються, оскільки дані твердження відповідачів повністю спростовуються викладеними в рішенні суду доводами та наявними у справі і дослідженими судом доказами. Питання про судові витрати вирішується на підставі ст.\~141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved