Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

22 травня 2018 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої державної соціальної допомоги у розмірі 2\~600,00 грн. Як підставу позову позивач зазначає, що 03 червня 2016 року відповідач звернулася до позивача із заявою про призначення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу. Однак, під час перевірки достовірності поданих відомостей встановлено, що особа, яка хворіє на психічне захворювання у період з 30 червня 2016 року по 03 серпня 2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні, а отже відповідно допомога за цей період виплачена безпідставно. З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.1212 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача надмірно виплачену державну соціальну допомогу в розмірі 2 600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак у письмові заяві просив суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не зявилася в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач 03 червня 2016 року відповідач звернулася до позивача із заявою про призначення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, а саме її матірю [PERSON], [INFO]. Крім того у цій же заяві відповідачем зазначено, що її повідомлено, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, вона зобовязується повідомити орган праці та соціального захисту населення (а.с.5) З листа Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька від 21 жовтня 2016 року №4577/2-07.16 слідує, що [PERSON]Ф, перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 30.06.2016 по 03.08.2016 року (а.с.7). Відповідно до пункту 8 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 2000 р. № 1192, виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли особа з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця. Отже, відповідач знаючи про свій обовязок повідомити про обставини, що можуть слугувати підставою для припинення виплати допомоги, не повідомила позивача про факт перебування її матері на стаціонарному лікуванні впродовж більше ніж повного календарного місяця, внаслідок чого неправомірно отримала кошти соціальної допомоги. Частиною першою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. З наданих позивачем матеріалів слідує, що загальний розмір неправомірно виплаченої соціальної допомоги становить 5\~800,00 грн., з яких відповідач вже добровільно повернула 3\~200,00 грн. Отже наразі сума надмірно виплаченої допомоги становить 2\~600,00 грн. Оскільки позивач належним та допустимим доказами довів факт зловживання з боку відповідача під час отримання соціальної допомоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1\~762,00 грн.

Outcome: approved