Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

22.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з означеним вище позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] вказуючи на те, що 20.01.2014 року між нею та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № 50 в будинку № 85, який знаходиться по вул. Леніна в смт. Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області, відповідно якого вона сплатила за цю квартиру 15 000 грн. Договір домовились посвідчити нотаріально в строк до 01.03.2014 року, однак свого зобовязання відповідачі не виконали, а [PERSON] та [PERSON] на даний час померли. Фактично відбулось повне виконання договору, вони домовились щодо всіх істотних умов договору, однак зважаючи на те, що договір не оформлений нотаріально позивачка не може оформити право власності на даний будинок. Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 50 в житловому будинку № 85, що розташований по вул. Леніна в смт. Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області укладений 20.01.2014 року між нею та [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідачі у судове засідання не зявилися, надали до суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Дослідивши надані докази по справі суд прийшов до наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2013 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частки на квартиру [ADDRESS], належної померлому [PERSON]. Згідно з копією актового запису про смерть № 116 від 11.09.2012 року [PERSON] померла 07.09.2012 року. У відповідності до копії свідоцтва про смерть серія 1-КГ № 127982 від 01.09.2011 року [PERSON] помер 29.08.2011 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія V-УР № 0048803 [PERSON] є матірю [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено судом, між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № 50 в будинку № 85, який знаходиться по вул. Леніна в смт. Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області, відповідно до якого останні продали дану квартиру позивачці за 15 000 грн., які отримали повністю під час підписання договору. Відповідно договору сторони домовились нотаріально його посвідчити в строк до 01.03.2014 року. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З розяснень Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в п. 13 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За таких умов, договір купівлі-продажу житлового будинку потребує обовязкового нотаріального посвідчення та з 01.01.2013 року не потребує обовязкової державної реєстрації відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, внаслідок недотримання сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна вимог лише щодо його нотаріального посвідчення, такий договір може вважатися укладеним в силу норм ч. 3 ст. 640 ЦК України. В свою чергу правила ч. 2 ст. 220 ЦК України вказують, що передбачена можливість визнання договору дійсним у разі, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, не поширюються на правочини, які згідно закону для їх дійсності потребують обовязкового нотаріального посвідчення та державної реєстрації, так як момент його укладення повязується законодавцем саме з державною реєстрацією. Відповідно до п. 13 Постанови ПВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухиляється від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, укладеного 20.01.2014 року. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За таких умов, враховуючи, що починаючи з 01.01.2013 року правочини щодо нерухомого майна не потребують обовязкової державної реєстрації відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому наявні підстави для застосування ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказаний правочин між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] є таким, що породжує для сторін права та обовязки, наявні підстави для визнання договору від 20.01.2014 року дійсним в порядку ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності на квартиру № 50 в житловому будинку № 85, що розташований по вул. Леніна в смт. Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області, тому суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved