Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

23.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про тлумачення заповіту, вказуючи на те, що [INFO] року померла [PERSON], яка заповітом посвідченим секретарем Понорницької селищної ради, Коропського району, Чернігівської області від 22.02.2006 року заповіла позивачу земельну частку згідно з державним актом серії [NUMBER]. Але, оскільки [PERSON] заповіла позивачу не земельні ділянки, а земельну частку нотаріус не може видати свідоцтво про право власності на земельні ділянки, оскільки зміст заповіту має суперечливий характер, містить неточності, що ускладнює розуміння даного заповіту. У судове засідання позивач не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачі надіслали суду заяви про розгляд справи у відсутність представників. Позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Третя особа в судове засідання не з'явилась, при цьому подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 16 листопада 2005 року на підставі розпорядження Коропської районної державної адміністрації за № 178 від 23.08.2005 року [PERSON] була власником земельних ділянок загальною площею 2,43 га. Заповітом посвідченим секретарем Понорницької селищної ради, Коропського району, Чернігівської області від 22.02.2006 року № 35 [PERSON] заповіла [PERSON] земельну частку згідно з державний актом серії [NUMBER]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 листопада 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 1,7280 га., кадастровий номер [NUMBER] розташованої на території Понорницької селищної ради, Коропського району, Чернігівської області, площею 0,6986 га., кадастровий номер [NUMBER] розташованої на території Риботинської сільської ради, Коропського району, Чернігівської області згідно державного акту серії [NUMBER] після померлої [INFO] року [PERSON] за відсутності точної волі заповідача. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Виходячи з аналізу ст. 213 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою визначення справжньої волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Отже, судом встановлено, що [PERSON] складаючи заповіт самостійно та вільно виявила волю щодо настання реальних наслідків вчиненого нею правочину, що в разі її смерті позивач успадкує не земельну частку, а земельні ділянки згідно вказаного державного акту. На підставі викладеного,

Outcome: approved