Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

23.11.2017 [PERSON], звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 серпня 2015 року в Дібрівській сільській раді Миргородського району Полтавської області з [PERSON], актовий запис № 01. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07 серпня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них є неповнолітня донька Кіра, [INFO]. В обґрунтування позовних вимог та причиною розірвання шлюбу позивач зазначає, що з відповідачем [PERSON] проживали до серпня 2017 року, для подружжя це перший шлюб, сімейне життя не склалося в зв?язку з тим, що вони як подружжя не можуть порозумітися, не кохають одне одного, спільне господарство не ведеться у них з відповідачем за позовом різні погляди на життя. Позивач [PERSON] вважає, що спільне проживання з відповідачем суперечитиме її інтересам, негативно впливатиме на виховання дитини а тому і суперечитиме її інтересам. Позивач в судове засідання не з?явилася, подала заяву в якій просить справу за її позовом до [PERSON] проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов не подавав, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України (а.с.а.с. 24, 28, та а.с.34). Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст..247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 серпня 2015 року позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Дудаєва) та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб в Дібрівській сільській раді Миргородського району Полтавської області з [PERSON], актовий запис № 01 (а.с.3). Від шлюбу є неповнолітня дитина дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4). Позивач наполягає на задоволенні судом заявлених позовних вимог оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач [PERSON] в позовній заяві зазначила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Ісаєва», суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «Ісаєва». Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 640 гривень 00 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved