Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

23 вересня 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, у якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 5.06.2012. Від спільного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, у звязку із чим між ними постійно виникали непорозуміння та суперечки, під час яких відповідач ображав її, принижував її честь та гідність. У судове засідання позивач не зявилася, проте у заяві від 9.10.2015 позивач позов підтримує та просить розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, проте у заяві від 9.10.2015 відповідач просить справу розглянути у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія 1-АМ № 122086 (а.с. 5). Від спільного шлюбу сторони мають дочку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-АМ № 225072 (а.с.6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки у них з відповідачем різні характери та погляди на сімейне життя, через що в сімї часто виникли непорозуміння та суперечки. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Оскільки визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 487,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved