Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

22 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт постійного спільного проживання з 2009 року разом з його тіткою [PERSON] , померлою [INFO] , та батьком [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилався на те, що з 2009 року почав мешкати разом зі своїм батьком [PERSON] та тіткою [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Вказаний будинок батько разом з тіткою отримали у спадок після смерті його діда - [PERSON] [INFO] тітка померла, [INFO] батько помер. Заявник зазначив, що встановлення факту постійного спільного проживання разом з тіткою [PERSON] та батьком [PERSON] породжуватиме виникнення права на прийняття спадщини. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами окремого провадження. У судовому засіданні заявник [PERSON] уточнив вимоги заяви та просив суд встановити факт його постійного спільного проживання разом з рідною тіткою [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини після смерті останньої, а саме: станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні представник заявника [PERSON] - [PERSON] доводи заяви з урахуванням уточнень, наданих заявником, підтримала та просила задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи - Безлюдівської селищної ради Кабанець В.О. не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою просив ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів з додержанням вимог чинного законодавства України. У поданій суду заяві представником заінтересованої особи одночасно зазначено, що у Безлюдівської селищної ради відсутні дані на спростовання доводів заявника та за наявності передбачених законодавством підстав селищна рада не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що батьками заявника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 23 жовтня 1993 року Палацом новонароджених м. Харкова). Батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11 червня 1964 року та свідоцтвом про народження [NUMBER] від 13 вересня 1953 року, відповідно). Отже, [PERSON] є рідною тіткою заявника [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 вересня 2020 року державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-511, спадкоємцями майна [PERSON] - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в 1/2 частці є його дочка [PERSON] , [INFO] , та його син [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим 13 лютого 2017 року Виконавчим комітетом Котлярівської сільської ради Харківського району Харківської області). Зі змісту акту, складеного 02 червня 2021 року депутатом Безлюдівської селищної ради Чепурком А.М. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , слідує, що [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] та [PERSON] мешкала в будинку [ADDRESS] з 2009 року по день смерті. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої підтверджується письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, а також поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, вказані свідки у судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON] з 2009 року постійно проживав разом з тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до дня смерті останньої. При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання рідної тітки [PERSON] не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. Так, Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. Встановлення вказаного факту необхідно [PERSON] для реалізації своїх спадкових прав після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Отже, досліджені судом письмові докази дають підстави встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] разом з його рідною тіткою [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої, а саме: станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного і

Outcome: approved