Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

21 травня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (ІПН [NUMBER] ) до Бахмутської міської ради, місцезнаходження якої: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 44, про визнання права власності. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він - [PERSON] - є власником будинку [ADDRESS] ) на підставі договору дарування, посвідченого Державним нотаріусом Артемівської державної нотаріальної контори від 16.06.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3852. Даний договір дарування буд. [ADDRESS] був зареєстрований в КП «БТІ» міста Бахмут Донецької області 23.06.1992 року. Дані обставини підтверджуються довідкою КП «БТІ» міста Бахмут Донецької області. Договір дарування був втрачений [PERSON] , що перешкоджає йому розпорядитися належним йому майном, а також, коли він звернувся з проханням - оформлення субсидії, то йому було відмовлено, посилаючись на відсутність у нього правових документів на житло. 20.03.2020 року він письмово звернувся до Першої Бахмутської державної нотаріальної контори з проханням надати йому дублікат договору дарування будинку [ADDRESS] ), посвідченого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою від 16.06.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3852. Згідно відповіді Першої Бахмутської державної нотаріальної контори від 24.03.2020 року за вхідним № 184/02-32 йому було відмовлено у видачі дублікату договору дарування на будинок [ADDRESS] ), посвідченого Першою Артемівською нотаріальною конторою від 16.06.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3852 у зв`язку з тим, що до 1994 року документи знаходяться у Донецькому обласному нотаріальному архіві, який знаходиться в зоні ООС за адресою: [ADDRESS] . Оскільки правові документи на житло ним втрачені, у видачі дублікату договору на право власності на житло йому відмовлено, він не може скористатися своїм правом іншим засобом, крім як звернутися до суду, бо іншого шляху відновити порушене право в нього немає. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду від 25 травня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Бахмутської міської ради про визнання права власності, призначено підготовче засідання на 09 годину 30 хвилин 08 липня 2020 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду від 08 липня 2020 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Бахмутської міської ради про визнання права власності, та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 14 годину 00 хвилин 23 липня 2020 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду від 23 липня 2020 року судове засідання, призначене на 14 годину 00 хвилин 23 липня 2020 року, відкладено на 14 годину 30 хвилин 03 серпня 2020 року. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надавши до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. На позовних вимогах, викладених на підставі позову, наполягає. Зазначає, що його інтереси в судовому засіданні буде представляти його представник адвокат Борбат С.В. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) представник позивача адвокат Борбат С.В., діючий в інтересах позивача [PERSON] на підставі ордеру серії АА № 080042 від 05.05.2020 року, до судового засідання не з`явився, надавши до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Вимоги, викладені в позовній заяві, підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) представник відповідача Саржевський С.О., діючий на підставі довіреності № 01/11-522 від 11.07.2019 року, до судового засідання не з`явився, надавши до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Просить прийняти рішення на власний розсуд. Суд, врахувавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії договору дарування від 16.06.1992 року, затвердженого Державним нотаріусом Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П., та зареєстрованого в реєстрі за № 3852, [PERSON] (рос.) подарував, а [PERSON] (рос.) прийняв житловий будинок [ADDRESS] ) на земельній ділянці площею 1244,00 кв. м. (а. с. 4-5). Згідно довідки про належність нерухомих об`єктів, зареєстрованих в КП «Артемівське БТІ» Комунального підприємства «Артемівське бюро технічної інвентаризації» № 963 (інформація на 31.12.2012 року) житловий будинок [ADDRESS] ), належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 16.06.1992 року, затвердженого Державним нотаріусом Артемівської державної нотаріальної контори, та зареєстрованого в реєстрі за № 3852 (а. с. 6). Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] складений 08.11.1993 року, власником вищевказаного житлового будинку є [PERSON] (а. с. 7-9). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.03.2020 року державний нотаріус Першої бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. відмовила [PERSON] у видачі дублікату договору дарування, посвідченого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою 16.06.1992 року за реєстровим № 3852, оскільки в нотаріальній конторі зберігаються документи (справи) з 1994 року, до 1994 року документи знаходяться в зоні ООС за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1420-1944354-2018 від 23.08.2018 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). В матеріалах даної цивільної справи мається договір страхування майна фізичної особи серії [NUMBER] від 29.05.2015 року, згідно якого [PERSON] , [INFO] , на правах власника, спадкоємця за законом, застрахував майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] (а. с. 14). В залученій до матеріалів справи газеті «Вперед» № 13 (18973) від 25.03.2020 року мається публікація у вигляді оголошення про втрату договору дарування № 3852 від 16.06.1992 року на будинок [ADDRESS] ), затверджений Артемівською державною нотаріальною конторою, на ім`я [PERSON] , визнаного недійсним (а. с. 36). Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України, яка узгоджується зі ст. 321 ЦК України, проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до вимог ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач [PERSON] є єдиним власником за договором дарування будинку [ADDRESS] ), що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Право власності на зазначений будинок виникло на підставі договору дарування, який згодом було втрачено, що унеможливлює видачу нотаріусом дублікату вищезазначеного договору дарування. За викладених обставин позивач [PERSON] вимушений був звернутися до суду задля визнання права власності на вказаний житловий будинок. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Підсумовуючи викладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки надані позивачем докази достовірно свідчать про те, що іншим шляхом окрім як визнання права власності за ним на житловий будинок позивач не має як захистити своє право власності, яким він зможе лише таким шляхом в повному обсязі володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка належить йому на законних підставах за наведених вище підстав, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved