Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

22 січня 2021 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28.05.2019 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б/н. Так, 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Крім того, вказує, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.5 Договору, де зазначено, що відповідач при укладанні Договору дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а [PERSON] порушив умови кредитного договору та станом на 15.11.2020 року має заборгованість у сумі 53653,99 грн., яка складається з наступного: 44048,03 грн. - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 44048,03 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 9605,96 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Крім того, позивач звернувся до суду із клопотанням про огляд веб-сайту, в якому просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк» за посиланням http://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: «Архів договорів», перейти за посиланням «більше», обрати сторінку № 2, повний текст за посиланням «Повний договір (актуальний на 01.05.2019 р.)», розділ 2.1.1 знаходиться на сторінках 66 - 72 повного договору. Дослідження даного доказу необхідно для підтвердження дійсності відповідної редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк» та фіксування змісту редакції Умов та правил надання банківських послуг, яка діяла на день приєднання відповідача до відповідних умов. Згідно з частинами 1, 7 статті 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. У порядку, передбаченому вказаною статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. Таким чином, електронні документи як докази у справі можуть бути подані стороною до суду як в оригіналі, так і в паперовій копії. При цьому, огляд електронного доказу (веб-сайту або сторінки) за його місцезнаходженням в мережі Інтернет здійснюється лише з метою встановлення та фіксування його змісту, а також за умови, що його не можна доставити до суду. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позову додано паперову копію електронного документа «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанк», отже, доказ доставлений до суду, його зміст встановлено та зафіксовано. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що відсутні підстави для проведення огляду електронного доказу за його місцезнаходженням на веб-сайті позивача, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити. Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які були повернуті до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. З метою належного повідомлення відповідача інформація про розгляд справи судом 21 жовтня 2021 року було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Станом на 22.11.2021 року відзив на позов до суду не подавав. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 28.05.2019 року (а.с.27. 28). 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». При цьому, відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.27, 28). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На виконання кредитного договору відповідачу було надано кредитні картки: дата відкриття - 09.04.2019 з терміном дії до 03/20, дата відкриття 27.07.2018 з терміном дії до 07/21, дата відкриття 20.09.2018 з терміном дії до 09/21, дата відкриття 02.09.2014 з терміном дії до 08/22 та дата відкриття 06.03.2020 з терміном дії до 03/23 (а.с.25). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку розпочався 27.07.2018. В подальшому відбувалася зміна кредитного ліміту 45 000,00 грн. (02.09.2019), 43 460,00 грн. (17.03.2020) та 06.08.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.26). Із матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договору та станом на 15.11.2020 року має заборгованість у сумі 53653,99 грн., яка складається з наступного: 44048,03 грн. - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 44048,03 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 9605,96 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Даний факт заборгованості відповідача [PERSON] підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитом позичальника перед банком (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустив заборгованість за кредитом і сплатою процентів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до вищевикладеного, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимагає від відповідача [PERSON] повернути всю суму заборгованості по кредиту зі сплатою заборгованості за простроченими відсотками. У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, то позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 44048,03 грн., із яких: 44048,03 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 44048,03 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, підлягає задоволенню. Однак, що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] 9605,96 грн. заборгованості за простроченими відсотками, судом встановлено наступне. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Умови та правила надання банківських послуг надані позивачем не містять підпису відповідача, а в заяві позичальника від 28.05.2019 року, яка є стандартним бланком, відсутні відомості про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядок користування кредитними коштами. При цьому, судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме Умови, на які посилається позивач, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та, відповідно, чи брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом в розмірі, за яким розраховано заборгованість. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16 та правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 578/132/16-ц). Також, суд не може вважати доведеним факт погодження між сторонами розміру відсотків за користування кредитом та відсотків прострочення зобов`язання шляхом підписання паспорту споживчого кредиту, оскільки останній містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні дані щодо фактичного ліміту, річна процентна ставка обчислена на основі припущення, а підпис в споживчому кредиті не є власноручним підписом відповідача та не має письмової форми вираження, а зроблений на планшеті банку в електронному вигляді, що позбавляє можливості його ідентифікувати саме як підпис відповідача. Відповідно до змісту розділу 4 вказаного паспорту, обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. При цьому паспорт споживчого кредитом передбачає умови кредитування для кредитних карток «Універсальна», «Універсальна ГОЛД», Карта «Platinum», Картка «MC World Black Edition», Картка «Visa Signature», Картка «MC World Elite» та Картка «Visa Infinite», проте, з його змісту не вбачається, умови якої саме кредитної картки були погоджені з відповідачем. Крім того, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що наведена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 17 вересня 2019 року (а.с.32), тобто чинність цих умов тривала протягом 15 днів, з дати надання інформації 02 вересня 2019 року до 17 вересня 2019 року. Більш того, зі змісту цього Паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Таким чином, даний документ неможливо визнати належним доказом досягнення між сторонами кредитного договору конкретних умов стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом та розміру відсоткової ставки за порушення зобов`язання, оскільки наявна у ньому інформація є попередньою та містить декілька типів кредитного продукту без зазначення, який саме з них обирає позичальник. Таким чином, суд доходить висновку, що між сторонами не було належним чином погоджено умови використання кредиту, зокрема не погоджено процентну ставку за користування кредитними коштами, а також за прострочення зобов`язання, таким чином, підлягає стягненню заборгованість лише за фактично отриманими позичальником кредитними коштами, при цьому відсотки за прострочення заборгованості, стягненню не підлягають. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що хоча анкета-заява від 28 травня 2019 року не містить відомостей щодо фактичного отримання відповідачем кредитних коштів банку, вказана обставина підтверджується сукупністю інших доказів, наявних в матеріалах справи, зокрема довідками про видачу кредитних карток та зміну умов кредитування, відповідно до яких вбачається, що відповідачу 02 вересня 2019 року банком було видано кредитну картку з номером [NUMBER] , на яку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 45 000 грн., і хоча видача вказаної картки та встановлення на неї кредитного ліміту відбулася не в день підписання анкети-заяви, суд вважає, що банком доведено факт дійсного надання відповідачеві кредитних коштів, що зокрема підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача, відповідно до якої вбачається встановлення на вказану картку кредитного ліміту в розмірі 45 000 грн., та активне користування вказаною карткою саме [PERSON] , який знімав кредитні кошти готівкою, здійснював грошові перекази, сплачував за телекомунікаційні послуги, сплачував за послуги та покупку товарів, поповнював мобільний телефон, а також здійснював поповнення картки від власного імені. Підстав недовіряти інформації щодо руху коштів по вказаному рахунку відповідача суд не знаходить, та зауважує, що анкета-заява за своєю суттю відображає бажання особи стати клієнтом банку та користуватися відповідними банківськими послугами, таким чином дата фактичного отримання кредитних коштів може не співпадати із датою підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. В той же час суд зауважує, що отримання кредитних коштів саме 02 вересня 2019 року пов`язано безпосередньо із підписанням в цей день паспорту споживчого кредиту. Отже, суд приходить висновку, що сума заборгованості [PERSON] по виконанню кредитного договору за період з 28.05.2019 року по 15.11.2020 року становить 44048,03 грн., із яких: 44048,03 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 44048,03 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, що підлягають стягненню з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». В решті частині позову щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 9605,96 грн. суд відмовляє. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 82 %). За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь позивача в розмірі 1723,64 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial