overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

23 вересня 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідач, відповідно до кредитного договору від 16 квітня 2013 року отримав кредит. Щомісячно повинен був вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідач неналежним чином виконував своє зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідач не виконує умов договору, тому просить стягнути з нього відповідно до умов договору борг за кредитом на загальну суму 15807 грн.90 коп. Представник позивача в письмовій заяві просить розглядати справу без її участі підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 16 квітня 2013 року було укладено кредитний договір. Відповідач [PERSON] не виконував вимоги договору і не сплачував встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді зобов'язаний сплатити позивачеві борг, який складається з тіла кредиту 13276 грн. 30 коп., заборгованості за відсотками 1 грн. 16 коп., заборгованості за комісіями 2530 грн. 44 коп. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, розрахунком заборгованості, заявою [PERSON] про відкриття рахунку, кредитним договором, анкетою позивальника, статутом Банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст. 626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

23 вересня 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідачка, відповідно до кредитного договору від 30 липня 2012 року отримала кредит. Щомісячно повинна була вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідачка неналежним чином виконувала своє зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідачка не виконує умов договору, тому просить стягнути з неї відповідно до умов договору борг за кредитом на загальну суму 4437 грн. 13 коп. Представник позивача в письмовій заяві просить розглядати справу без її участі підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, яка згідно поштового повідомлення за зареєстрованим місцем її проживання повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не направила. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 30 липня 2012 року було укладено кредитний договір. Відповідачка [PERSON] не виконувала вимоги договору і не сплачувала встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язана сплатити позивачеві борг, який складається з тіла кредиту 1328 грн. 29 коп., простроченого тіла кредиту 1538 грн. 78 коп., заборгованості за комісіями 1570 грн. 06 грн. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, розрахунком заборгованості, заявою [PERSON] про відкриття рахунку, кредитним договором, анкетою позивальника, статутом Банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст. 626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідачка [PERSON] порушила умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

23 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 7474 грн. 74 коп. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 лютого 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 3331 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 30 липня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 7474 грн. 74 коп., з якої 3331 грн. 81 коп. - заборгованість по кредиту, 03 грн. 83 коп. - заборгованість по процентам, 279 грн. 90 коп. - заборгованість по комісії, 3027 грн. 07 коп. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 332 грн. 13 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 7-8). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

23 вересня 2015 року [PERSON] (далі позивач) подала до Брусилівського районного суду позов до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів мотивуючи це тим, що 10 червня 2006 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Романівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, про що в Книзі реєстрації зроблено актовий запис №1. Від шлюбу в них народилися діти : [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач який є батьком дітей не виконує свої батьківські обов'язки щодо їх утримання, а саме проживаючи окремо від сім»ї, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, в добровільному порядку сплачувати аліменти не бажає. Позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 800 гривень , щомісячно. В подальшому змінила свої позовні вимоги і просила стягувати з відповідача 1\\2 частину заробітку ( доходу) щомісячно, до досягненню ними повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В запереченнях частково визнав позов, вказавши, що на даний час він ніде не працює і його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 1\\2 частини заробітку( доходу) щомісячно. Просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) , щомісячно до досягненню ними повноліття. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно наданих копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO], являються дітьми відповідача [PERSON] Довідкою виконкому Романівської сільської ради Брусилівського району від 19 березня 2015 року підтверджується, що склад сім'ї позивачки складається з дочки [PERSON] -2007 року народження, сина [PERSON]- 2010 року народження. Діти проживають разом з матір2ю і знаходяться на її утриманні. Довідка з пенсійного фонду України у місті Ірпені підтверджує, що відповідач являється інвалідом з дитинства 3 групи і отримує пенсію в розмірі 979 гривень щомісячно, в даний час ніде не працює. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

23 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 14.06.2011 р. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від даного шлюбу в подружжя є дитина: [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. У подружжя часто виникають непорозуміння та конфлікти. [PERSON] не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства з 11.09.2015 р. Відповідач не надає коштів на утримання дитини, зловживає алкогольними напоями. Їх шлюб існує формально. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Просила розірвати шлюб між сторонами. Вказала, що термін на примирення, який надавав суд сторонам, не дав бажаного результату. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 14.06.2011 р. Від подружнього життя в подружжя є дитина: [PERSON], [INFO] В судовому засіданні встановлено, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. У подружжя часто виникають непорозуміння та конфлікти. [PERSON] з вересня 2015 р. проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Відповідач не надає коштів на утримання дитини. Їх шлюб існує формально. Судом встановлено, що термін на примирення, який суд надавав сторонам, не приніс результату та позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Позивачка не має наміру змінювати прізвище на дошлюбне. Окрім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивачки судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

23 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що [INFO] в м.Костянтинівка Донецької області померла її мати, [PERSON]. Син померлої, [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті матері, але спадщину не прийняв. Після смерті матері залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Вона у встановлений законом строк не звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, вважаючи, що оскільки вона поховала мати, розпоряджалась її речами, зробила ремонт у квартирі та переїхала туди проживати, то вона прийняла спадщину і звертатись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не потрібно. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась і не відмовляється, вважає, що термін на прийняття спадщини пропустила по зазначеній поважній причині і, тому, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 20 жовтня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена Костянтинівська міська рада Донецької області. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] на повторний виклик у судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. Представник відповідача, - Костянтинівської міської ради Донецької області, в судове засідання не явився, подав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу за його відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м.Костянтинівка Донецької області померла матір позивача, [PERSON] (а.с.4). Крім позивача [PERSON], спадкоємцем першої черги після смерті матері є відповідач [PERSON], але не він, ні будь-яка інша особа спадщину після смерті [PERSON] не прийняли (а.с.29-30). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] (а.с.5-7). У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON], що є дочкою померлої [PERSON] (а.с.8-9), не звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, тобто не прийняла спадщину. Суд вважає, що нею строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] пропущений з поважної причини, тому що вона вважала, що оскільки поховала мати, розпоряджалась її речами, зробила ремонт у квартирі та переїхала туди проживати, то прийняла спадщину і звертатись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не потрібно. У зв'язку з цим необхідно визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері у два місяці, що є достатнім строком для подачі нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

23 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифіката на право на земельну частку (пай), яку вона має намір успадкувати за законом, проте не має можливості оформити спадщину через втрату оригіналу Сертифіката на право на земельну частку (пай). Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте голова Збаржівської сільської ради - Федюк О.М. листом повідомив суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розгляд справи провести у відсутності представника відповідача, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO] після смерті залишила спадщину у виді Сертифіката на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, як єдина спадкоємциця першої черги, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на Сертифікат на право на земельну частку (пай), [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області від 09.10.1996 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

23 вересня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2005р. по 30.05.2013р. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], утриманням якого після розірвання шлюбу займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку не надає . Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві та уточнила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 700грн., щомісячно. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2005р. по 30.05.2013р. З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2009 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ 097143, виданого 06 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 836 (а.с.4). Судом встановлено, що дитина після розірвання шлюбу перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 700 грн. В звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved