Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

23 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2013 року шлюб між ними розірвано. З відповідачем мають двох спільних дітей дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Крім цього, діти є учнями Хрінницької [PERSON] ступенів, що потребує додаткових витрат на їх утримання. Відповідач [PERSON] не надає допомоги на утримання дітей, хоч є працездатним, офіційно не працевлаштований, дохід отримує від тимчасових заробітків, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання дітей. З вказаних підстав у позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, у позовній заяві позивач [PERSON] просила рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання та понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 800,00 гривень покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, з підстав, вказаних у позовній заяві, просили позовні вимоги задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] визнав у повному обсязі, погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000,00 гривень щомісячно на кожну дитину та сплатити витрати, понесені позивачем на надання правничої допомоги. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, не встановлено. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 037985 (а.с. 7) встановлено, що [PERSON], народилася 1 січня 2007 року, її батьком вказаний відповідач [PERSON], а матірю позивач [PERSON]. Згідно Свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 101630 (а.с. 8) встановлено, що [PERSON] народився 31 жовтня 2009 року, його батьком вказаний відповідач [PERSON], а матірю позивач [PERSON]. Отже, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З пояснень сторін по справі встановлено, що їх діти проживають з позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], на утримання дітей дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Суд, з урахуванням положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 800,00 гривень, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 34 від 16 січня 2018 року та довідкою адвоката [PERSON] від 16 січня 2018 року (а.с. 13, 14). Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 704,80 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. На підставі ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 206,\~258,\~259,\~265,\~268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved