Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

24.06.2019 року позивач [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітньої [PERSON] [INFO] , звернулася в суд з позовом до відповідача - батька дитини - [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно дочки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2009 року по 08.12.2010 року, відповідач є батьком дитини, і ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: відповідач [PERSON] не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не утримує її, (не сплачує аліменти), маючи заборгованість по аліментам станом на 01.04.2019 року в сумі 37562,25 грн. Посилаючись на те, що вказані обставини привели до того, що дитиною батько не піклується, а ці питання вирішує вона самостійно без його участі, позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду надав відзив на позовну заяву зазначаючи, що він перебув у складних життєвих обставинах: з метою мати грошові кошти, у тому числі і на сплату аліментів, виїжджав у Російську Федерацію на заробітки, але потрапив в кабалу і втік до України без документів, тривалий час займався відновленням документів, захворів на небезпечну хворобу і з приводу її лікування він з 30.11.2018 року по 16.04.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері, разом з тим за період виникнення заборгованості по аліментам ним було сплачено 17848,05 грн. і він має намір в подальшому погашати заборгованість по аліментам, заява про згоду на позбавлення батьківських прав була написана без розуміння правових наслідків, які приведуть до унеможливлення спілкування з дочкою, яке він бажає налагодити. Дочка проживає з матір`ю, через відсутність гарних відносин з ним остання налаштовує дочку проти нього і дочка не бажає з ним спілкуватися, а тому його вини у відсутності спілкування немає, він має постійне місце проживання, не вживає алкогольні напої, створив іншу сім`ю про яку піклується, висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав вважає необ`єктивним. Опитана з метою забезпечення права дитини на сімейне виховання неповнолітня дитина [PERSON] [INFO] в судовому засіданні наполягала на позбавленні батька батьківських прав і заперечувала щодо подальшого спілкування з ним, вказуючи, що вона вважає батьком чоловіка матері. Вислухавши пояснення представника позивача, позивача, відповідача, представника третьої особи без самостійних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2009 року по 08.12.2010 року, відповідач є батьком дитини - дочки [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з матір`ю - позивачем по справі, яка її матеріально утримує і займається її вихованням, відповідач з цього часу з дитиною не спілкується. Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, так як ці обставини зумовлені не її (його) волею. У даній справі судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] [INFO] постійно проживає з матір`ю, спілкуватися з батьком категорично не бажає, уникає зустрічей і негативно проти нього налаштована. Встановивши ці обставини, що відповідач не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток і не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, суд враховує, що такі обставини настали поза волею і без винної поведінки відповідача, який не має можливості спілкуватися з дочкою через категоричне заперечення останньою щодо цього. При позбавленні батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. У цій справі судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що відповідач не бажає спілкуватися з дочкою та брати участь у її вихованні, натомість встановлено, що між сторонами існує ситуація, коли чоловік позивача бажає ініціювати процедуру усиновлення дочки позивача, яка проживає тривалий час з ним. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і батьком конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. Крім того, відповідач намагався матеріально при можливості утримувати дитину, маючи обов`язок з 2010 року сплачувати аліменти: за 2010 рік - березень 2012 року він заборгованість по аліментам не мав, а з вересня 2013 року по серпень 2019 року сплатив аліментів на загальну суму 17848,05 грн. Наявність у відповідача [PERSON] небезпечної хвороби стосовно якої він проходив лікування у Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері з 30.11.2018 року по 16.04.2019 року (а.с. 34) перешкоджало його працевлаштуванню через рекомендацію уникати переохолодження, інсоляції, сирих та задимлених приміщень, сприяло збільшенню заборгованості по аліментам. Наразі відповідач в судовому засідання пояснив, що після закінчення амбулаторного лікування йому рекомендовано буде встановити групу інвалідності, він буде отримувати пенсію, з якої буде сплачувати аліменти. Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. У судовому засіданні дитина пояснила, що не спілкується з батьком, так як вона, на її думку, не відчуває до нього почуття любові, але ці пояснення не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позову, оскільки не встановлено, що батько дитини особливо неблагонадійний і спілкування з ним буде суперечити інтересам неповнолітньої [PERSON] [INFO] . Стаття 19 СК України встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування Вознесенської міської ради від 30 травня 2019 року (а.с.15) про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, обґрунтований виключно обставинами ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, які на думку органу опіки і піклування носять умисний характер. За таких обставин суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування Вознесенської міської ради від 30 травня 2019 року, оскільки викладені в ньому обставини невірно кваліфіковані, взагалі не з`ясовано тривалий період хвороби відповідача, який перешкоджав працевлаштуванню та зміну його позиції стосовно позбавлення батьківських прав.

Outcome: dismissed