Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

22 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги позивачка обґрунтовував тим, що 04 серпня 2004 року на імя її племінника [PERSON] розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації було видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 5,05 га, що розташована в межах території Іванівської сільської ради. 19 грудня 2013 року [PERSON] помер. Оригінал державного акту, що посвідчував право власності племінника на вказану земельну ділянку, було втрачено, у звязку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, за якою вона звернулася в установлений законом строк. Посилаючись на викладені обставини, просила визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивачка надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи про причини неявки свого представника не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 18 жовтня 2004 року на підставі розпорядження Очаківської районної державної адміністрації № 293 від 04 серпня 2004 рокуна імя [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 5,05 га, за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 5). 19 грудня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 186004 від 25 грудня 2013 року (а. с. 6). З досліджених судом свідоцтв про народження [PERSON], про народження матері останнього, про народження та про укладення шлюбу позивачки [PERSON], що містяться в матеріалах спадкової справи, завірену копію якої долучено до матеріалів справи, вбачається, що позивачка є тіткою померлого [PERSON] і, у відповідності до ст. 1263 ЦК України, є спадкоємицею третьої черги. Згідно з повідомленням Другої очаківської державної нотаріальної контори № 1484/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46216739 від 23 грудня 2016 року, наданих на запит суду, вбачається що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу за заявою позивачки [PERSON]. Інші спадкоємці за законом мати померлого [PERSON] та його сестра [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки, що також підтверджується матеріалами вказаної вище спадкової справи. 27 червня 2014 року нотаріусом позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця (а. с. 10). З розяснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Як встановлено в судовому засіданні, оригінал вказаного вище державного акту на імя померлого, було знищено. Втрата вказаного документу підтверджується оголошенням у друкованому засобі масової інформації. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1225 ЦК України випливає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши викладені обставини, суд бере до уваги той факт, що внаслідок втрати оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку порушується право позивачки на належне оформлення у встановленому законом порядку спадкового майна, іншого шляху реалізувати своє право власності у останньої немає; обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на спірну земельну ділянку неправомірно, або, що на неї, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved