Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

22 травня 2017 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], який помер 26 грудня 2012 року, на домоволодіння за адресою: Донецька області, село Піонерське, вулиця Набережна, 15, яке складається з житлового будинку літ.А-1, прибудови літ. А1-1, тамбуру літ. а, сараю літ. Б, літньої кухні літ. В, сараю літ. Г, погребу Д/п, сараю літ. Е, вбиральні літ. Ж, душу літ. З, теплиці літ. И, теплиці літ. К, паркану №1, воріт № 2, ганку № 3, водопостачальної колонки № 4, колодязю № 5, колодязю №6, зливної ями № 7, загальною площею 93,8 кв.м, житловою площею 60,5 кв.м, а також на земельну ділянку, розташовану за вказаною адресою, кадастровий номер 1423682200:05:000:0307, загальною площею 4,89 га. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 26 грудня 2012 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшло домоволодіння № 15 по вулиці Набережній у с. Піонерське Новоазовського району Донецької області та земельна ділянка за вказаною адресою. Нині с. Піонерське входить до меж міста Маріуполя. Домоволодіння належало батькові на підставі свідоцтва про право власності від 20 жовтня 1989 року, а земельна ділянка - на підставі державного акту на прво власності на земельну ділянку. Після смерті батька він прийняв спадщину, звернувшись до Новоазовської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 97/2013, яка на даний час зберігається в архіві зазначеної контори за адресою: місто Новоазовськ, вулиця Комунарів, 40а. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину він звертався до Новоазовської державної нотаріальної контори з розташуванням у місті Маріуполі, однак нотаріусом йому було відмовлено у звязку з неможливістю витребування спадкової справи з архіву нотаріальної контори, який розташований на тимчасово окупованій території. Водночас зазначає, що є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, адже його сестра [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву. За захистом своїх прав звертається до суду з даною заявою. Позивач до зали судових засідань не прибув, через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, просить справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі довіреності, також до зали суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про право власності, виданого 20 жовтня 1989 року виконкомом Новоазовської районної ради Донецької області, а також повідомлення бюро технічної інвентаризації від 20 жовтня 1989 року, домоволодіння № 15 по вулиці Набережній у селі Піонерське Новоазовського району Донецької області належить на праві приватної власності [PERSON]. За даними технічної документації, вказане домоволодіння складається з житлового будинку літ.А-1, прибудови літ. А1-1, тамбуру літ. а, сараю літ. Б, сараю літ Г, сараю літ. Е, літньої кухні літ. В, погребу Д/п, вбиральні літ. Ж, душу літ. З, теплиці літ. И, теплиці літ. К, паркану №1, воріт № 2, ганку № 3, водопостачальної колонки № 4, колодязю № 5, колодязю №6, зливної ями № 7. Загальна площа домоволодіння 93,8 кв.м, житлова 60,5 кв.м. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 12 грудня 2005 року, земельна ділянка площею 4,89 га, розташована на території Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, кадастровий номер 1423682200:05:000:0307, належить на праві власності [PERSON]. Рішенням Маріупольської міської ради Донецької області від 05 червня 2015 року № 6/48-5402 село Піонерське включене у межі Орджонікідзевського (нині Лівобережного) району міста Маріуполя Донецької області. Згідно свідоцтва про смерть, серія І-НО № 663575, виданого 27 грудня 2012 року виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, [PERSON] помер 26 грудня 2012 року. Також встановлено, що позивач у справі [PERSON] є сином померлого [PERSON] та спадкоємцем за законом першої черги. Мати позивача [PERSON] померла 06 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-НО № 413035, виданим 06 листопада 2009 року виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області. Сестра позивача [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після померлого 26 грудня 2012 року батька [PERSON] на користь [PERSON] сина померлого, що підтверджується заявою [PERSON] Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. У відповідності до ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України\~\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За даними паспорту позивача, останній з 24 липня 1981 року зареєстрований за адресою: [INFO]. Позивач стверджує, що звернувся до Новоазовської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька у передбачений законом строк, але свідоцтво про право на спадщину не отримав. 19 травня 2017 року постановою державного нотаріуса Новоазовської державної нотаріальної контори [PERSON], яка на даний час розташована в місті Маріуполі, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 26 грудня 2012 року [PERSON] у звязку з тим, що спадкова справа № 97/2013р, заведена після [PERSON], зберігається в архіві Новоазовської державної нотаріальної контори за адресою: Донецька область, місто Новоазовськ, вулиця Комунарів, 40а. Доступу до неї немає, оскільки архів розташований на тимчасово окупованій території, отже зясувати коло спадкоємців неможливо. Таким чином, з даної постанови вбачається, що спадкова справа після померлого [PERSON] відкрита у 2013 році, номер якої 97/2013р. Але у звязку з тим, що місто Новоазовськ Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України\~від 7 листопада 2014 року № 1085-р., витребувати вказану спадкову справу на даний час неможливо. Проте, в суду немає підстав піддавати сумніву твердження позивача щодо того, що він у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, таким чином прийнявши спадщину після померлого батька [PERSON], та, відповідно, що вказана спадкова справа була відкрита на підставі саме його заяви. Дані щодо наявності інших спадкодавців після померлого крім [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась на користь позивача, відсутні. Будь-яких доказів, які б спростовували дані твердження, суду не надано. У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Аналізуючи наявні докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, або в будь-який інший спосіб оформити свої спадкові права, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту прав, свобод та інтересів позивача, дійшов переконливого висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved