Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

22 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення, будинком [ADDRESS] , оскільки відповідач у вказаному будинку не проживає, не з`являється та не сплачує комунальні платежі вже понад 5 років, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 17.12.2020, який підписано сусідами [PERSON] , [PERSON] та посвідчено депутатом Овідіопольської сільської ради [PERSON] . Позивачу невідомо точне фактичне місце проживання відповідача. Але відомо, що відповідач проживає в м. Одеса з чоловіком та дітьми. Позивач неодноразово, починаючи з 2017 року у телефонному режимі зверталася до відповідача з проханням звернутися до Овідіопольської сільської ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання добровільно, але відповідач цього не зробила. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачу не чинила. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, а також позивач змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області суду від 04.01.2021 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання на 09.02.2021. В підготовче судове засідання 09.02.2021 відповідач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, але до суду повернулося поштове відправлення, надіслане на адресу відповідача, вказану у позові, з поміткою «немає вдома, за закінченням строку зберігання». В підготовчому судовому засіданні 09.02.2021 позивач просив розглядати справу за відсутністю відповідача. Протокольною ухвалою суду 09.02.2021 розгляд справи було відкладено, у зв`язку з неявкою у підготовче судове засідання відповідача на 03.03.2021 об 11:00. У судовому засіданні 03.03.2021 позивач просила призначити справу до судового розгляду. Відповідач у судове засідання 03.03.2021 не з`явилася, але за клопотанням позивача судом було долучено до матеріалів справи заяву відповідача про розгляд справи за його відсутності, в якій він позовні вимоги підтримує повністю та погоджується з позовом. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.03.2021 було призначено судовий розгляд цієї справи на 31.03.2021. 29.03.2021 від позивача до суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи за його відсутністю, у зв`язку зі станом здоров`я, та підтримання позову. У судове засідання 31.03.2021 відповідач не з`явився, і суд, враховуючи його заяву, вирішив провести судовий розгляд за його відсутності. У судовому засіданні 31.03.2021 позивач підтримав позов. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 16.08.2014 мала дошлюбне прізвище [PERSON] . Згідно з Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 02.06.2017, [PERSON] зареєстрована, за адресою: [ADDRESS] . На підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19690622 від 28.03.2014, позивачу належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Овідіопольської селищної ради №2826 від 14.12.2020 у будинку [ADDRESS] , що належить позивачу і на ім`я якої відкритий особовий рахунок зареєстровані позивач - [PERSON] та її мати, відповідач - [PERSON] . Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 15.12.2020 депутатом Овідіопольської селищної ради [PERSON] було встановлено, що [PERSON] є власником будинку, за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрована з 12.10.2003 мати - [PERSON] , 1976 р.н., зі слів власниці остання не проживає і не з`являється понад 5 років. Підпис депутата завірений селищним головою Савельєвим Л.І. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 17.12.2020 депутатом Овідіопольської селищної ради [PERSON] було встановлено, що [PERSON] є власником будинку, за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрована з 12.10.2003 мати - [PERSON] , 1976 р.н., зі слів власниці остання не проживає і не з`являється понад 5 років. Наведений акт підписаний власником будинку [PERSON] , сусідами [PERSON] , [PERSON] , депутатом Овідіопольської сільської ради [PERSON] , підпис якого завірений селищним головою Савельєвим Л.І. Як вбачається з розрахункової книжки по оплаті за природний газ особовий рахунок відкритий на [PERSON] .. Також, позивач надав суду копії квитанцій за сплату за електропостачання від 01.04.2021, за газ та послуги його розподілу від 07.12.2020, 09.11.2020, 09.11.2020, 05.10.2020, 01.09.2020, 07.08.2020, 14.04.2020, 10.02.2020, 07.12.2020, 09.11.2020, 09.11.2020, 05.10.2020, 01.09.2020, 07.08.2020, 20.07.2020, 15.07.2020, 11.07.2020, 06.09.2020, за водопостачання від 08.02.2019, 22.04.2019, 10.03.2020, 08.05.2020. Відповідно до рішення Овідіопольської селищної ради № 65-УІІ «Про перейменування назв окремих вулиць та провулків смт Овідіополь» від 21.01.2016 вулиця Рози Люксембург перейменована на вулицю Джерельна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, на підставі наведеного судом встановлено, що відповідач не проживає в даному будинку понад 5 років, не сплачує комунальні платежі, позивач змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та, як власник житлового будинку, не бажає надавати відповідачу у подальшому можливість використовувати дане приміщення. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Доказів того, що позивач перешкоджав відповідачу в користуванні жилим приміщенням матеріали справи не містять. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні, докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; Відповідно ст. 7 вказаного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З вищенаведеного вбачається, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Outcome: approved