Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

22.03.2018 позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.07.2011 вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 560. Шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2017 р., у зв'язку з відсутності спільної думки у вирішенні важливих питань, різних поглядів на життя, внаслідок чого втратився інтерес один до одного. Просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 16.04.2018 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, надати відзив на позовну заяву, проте такий до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи,суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 29.07.2011 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 560, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2011. Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2017 р., у зв'язку з відсутності спільної думки у вирішенні важливих питань, різних поглядів на життя, внаслідок чого втратився інтерес один до одного. Майнового спору між сторонами немає, до примирення позивач не прагне. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є відсутність спільної думки у вирішенні важливих питань, різних поглядів на життя, внаслідок чого втратився інтерес один до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Таким чином, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved