Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

22.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 22240 від 05 січня 1998 року квартири [ADDRESS], к. 1, укладений на Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що 05.01.1998 року вона за Договором купівлі-продажу нерухомого майна № 22240 придбала у [PERSON], яка діяла від імені неповнолітніх дітей [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Позивач вказує на те, що кожна із сторін виконала повністю цей договір, а саме вона як покупець сплатила раніше узгоджену грошову суму, а відповідачі звільнили квартиру від своїх речей та передали ключі. Однак, під час укладання Біржового договору вони не знали про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. У зв'язку з чим на теперішній час вона не може реалізовувати свої права власника по розпорядженню своїм майном, а саме квартирою, так як нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі - продажу, укладеного на біржі нерухомості. Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання з`явився, позовну заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Одеської Товарної Біржі у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, заслухавши сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 05 січня 1998 року між [PERSON], яка діяла від імені неповнолітніх дітей [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]), [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 22240, згідно якого відповідачі продали, а позивач купила квартиру [ADDRESS]. Даний договір було укладено на Одеській Товарній Біржі. 12 січня 1998 року позивач зареєструвала вказаний договір купівлі-продажу у КП «ОМБТІ та РОН». Відповідно до п. 5 Договору вказана квартира продана за 4 402 гривень, які отримані «Продавцями» до підписання цього договору та її новими власниками стала [PERSON]. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. (ст.11 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру [ADDRESS]. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі - продажу № 22240 від 05 січня 1998 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачам вартість квартири [ADDRESS], зареєструвавши квартиру в КП «ОМБТІ та РОН», але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивач передала гроші за куплену квартиру, а відповідачі передали їй у відповідь квартиру та правовстановчі документи, а позивач, відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу квартири і право власності позивачів на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу № 22240 нерухомого майна від 05 січня 1999 року, укладеного між [PERSON], яка діяла від імені неповнолітніх дітей [PERSON] ([INFO]) , [PERSON] ([INFO]), [PERSON] та [PERSON] на Одеській Товарній Біржі. На підставі викладеного й

Outcome: approved