Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

22.08.2016р. позивачка звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.01.2005 року помер її дід [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами в с. В.Копаня по вул. Українська, 66, Виноградівського району Закарпатської області. Для оформлення спадщини вона звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки були відсутні правовстановлюючі документ на будинок, а в наявності був лише запис в погосподарській книзі, який підтверджує, що померлому належав на праві особистої власності даний житловий будинок. По справі інших спадкоємців немає. У звязку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просила суд визнати за нею право власності на вказаний будинок. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини вказані в позовній заяві підтвердила. Відповідач до суду не з'явився, проте надав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав та просив слухати справу у відсутність його представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 27.01.2005 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 28.01.2005 року виконавчим комітетом Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області та про що зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №3 (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями в с. В.Копаня по вул. Українська, 66, Виноградівського району Закарпатської області. До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок, сарай, ворота та огорожа (а.с.17-19), які оцінені Виноградівським районним БТІ на загальну суму 128 909 грн. (а.с.16). 16.12.2004 року [PERSON] склав заповіт відповідно до якого заповідав все належне йому на день смерті майно [PERSON]. По справі інші спадкоємці відсутні. З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини (а.с.14), однак їй було відмовлено у оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок на імя спадкодавця, [PERSON], у звязку з чим вона не може успадкувати його, й отримати свідоцтво про право на спадкування за заповітом. Відповідно до листа Виноградівської державної нотаріальної контори від 25.08.2016 року №319/01-16 (долучено до матеріалів справи) спадкова справа після смерті [PERSON], який померла 27.05.2005 року не заводилась. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копії свідоцтва про смерть, копії заповіту, копій довідок Великокопанської сільської ради, технічного паспорту, копії свідоцтва про народження та інших документів. Зазначений житловий будинок, разом з іншими спорудами, які входять до складу домоволодіння, знаходиться на не приватизованій земельній ділянці, у звязку з чим має статус садиби відповідно до ч.1 ст. 381 ЦК України. Питання щодо земельної ділянки даним позовом не вирішувалось. Судом також враховано, що технічний паспорт на спадкове нерухоме майно складено Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації 18.03.2016 року тобто після смерті [PERSON] З цього приводу позивачка зазначала, що за допомогою оформленого технічного паспорту вона намагалася отримати правовстановлюючі документи на будинок, однак, як їй повідомили, це не є підставою для оформлення спадщини та визнання за нею права власності, оскільки цього не достатньо. У звязку з цим позивачка звернулася з позовом до суду, оскільки однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до пункту 2.1. та пункту 10 додатку №1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, - є рішення суду про визнання права власності. Право власності на нерухоме майно, яке є обєктом спадщини, в даному випадку житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, підлягає державній реєстрації, у звязку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за позивачкою право власності на нерухоме майно, що є обєктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлюючих документів позбавляє спадкоємицю можливості здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за заповітом. Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 06.07.2016 року №02-10/486 (а.с.12) позивачка на момент смерті спадкодавця фактично проживала разом з ним в с. В.Копаня по вул. Українська, 66, Виноградівського району Закарпатської області, що вказує на те що вона фактично прийняла спадщину у відповідності до ст. 1268 ч.3 ЦК України. Вказані вище обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних [PERSON], у звязку з тим, що її права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У цьому звязку судом встановлено, що спадкодавець займався належним оформленням житлового будинку до моменту своєї смерті, про що свідчить технічний паспорт на такий будинок, виготовлений 18.03.2016 року Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації, і яким правомірно скористалася позивачка підтверджуючи своє право власності. Сам факт наявності технічного паспорту на житловий будинок свідчить, що обєкт спадщини не є самочинним будівництвом. Беручи до уваги, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом, має право на набуття права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, після смерті [PERSON], а також те, що вона має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак не змогла його отримати з незалежних від неї причин, - позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України слід визнати право власності позивачки в порядку спадкування на житловий будинок, сарай, ворота та огорожу що розташовані за адресою: вул. Українська, 66, в с. В.Копаня, Виноградівського району Закарпатської області, на загальну суму 128 909 грн., оскільки остання їх прийняла відповідно до ст. 1297 ЦК України. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивачки причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємицю власницею зазначеного нерухомого майна. Судові витрати в справі слід покласти на позивачку, оскільки рішення ухвалено в її інтересах. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved