Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

22 листопада 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, який останніми вмотивовано тим, що 01 лютого 2010 року вони як винахідники подали заяви до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про видачу патентів в Україні на корисну модель спосіб збагачення залізних руд. 10 березня 2010 року вони отримали Патент на корисну модель №48443 спосіб збагачення залізних руд та Патент на корисну модель №48444 спосіб збагачення залізних руд, відповідно до яких вони є власниками корисної моделі №48443 та №48444. У своєму листі №16110807 від 08 листопада 2016 року представника у справах інтелектуальної власності патентний повірений України [PERSON] зазначає, що датою подання заявок на отримання зазначених патентів ними є 01 лютого 2010 року, тому дата закінчення майнових прав патентовласників настає 01 лютого 2020 року. Таким чином, у період з 01 лютого 2010 року по 01 лютого 2020 року, Патенти №48443, №48444 надають патентовласникам виключне право використовувати корисні моделі за своїм розсудом, а також виключне право забороняти іншим особам використовувати корисні моделі без їх дозволу. 12 вересня 2014 року в газеті «АрселоМіттал [PERSON] Ріг» (№35), яку офіційно видає ПАТ «АрселорМіталл [PERSON] Ріг» була надрукована стаття під назвою: «Повысить качество реально», в якій зазначено, що: «Повысить качество железорудного концентрата, производимого на РОФ№ 2, позволит установка тонкого грохочения... К слову, обогатители РОФ №2 очень благодарны за помощь по внедрению новой технологии специалистам НПП «Горняк» [PERSON] и [PERSON]». Із вищезазначеної статті їм стало відомо, що відповідач незаконно використовує метод тонкого грохочення, що є запатентований ними та вони в свою чергу не укладали ліцензійні договори з відповідачем, які б надавали йому право користування даним методом. Таким чином, відповідач на секції №10 РОФ № 2 ГЗК незаконно використовував корисну модель «технологію тонкого грохочення» без укладання ліцензійного договору з власниками Патенту, чим спричинив їм матеріальні збитки. На їх неодноразові звернення з приводу незаконного використання корисної моделі, відповідач не реагував, заходи щодо поновлення їх порушених прав не вживав. За їх заявою 29 травня 2015 року Дзержинським ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за №12015040710001400, за ознаками злочину, передбаченого ст.177 КК України. На підставі постанови слідчого від 07 жовтня 2015 року про призначення судової експертизи в сфері інтелектуальної власності за експертною спеціальністю 13.3 (дослідження, повязані з винаходами і корисними моделями) Дніпропетровським науково-дослідницьким експертно-кримінальністичним центром МВС України проведено судова експертиза та отримано висновок експерта №70/38-783 від 07 грудня 2015 року в сфері інтелектуальної власності за експертною спеціальністю 13.3 (дослідження, повязані з винаходами і корисними моделями). Згідно цього висновку «у виробничому процесі» по збагаченню залізної руди на секції №10 рудозбагачувальної фабрики РЗФ №2 гірничого департаменту відповідача використана кожна ознака корисної моделі, що включена до незалежного пункту формули за Патентом №48444 та ознака, що еквівалентна ознаці, - «що піддають тонкому просіюванню на сито з розміром вічка від 0,05x0,05 до 0,07x0,07мм». Таким чином, за висновком даної експертизи встановлено факт використання відповідачем корисної моделі, а саме методу тонкого грохочення за Патентом 48444. 24 листопада 2015 року у вищевказаному кримінальному провадженні слідчим винесена постанова про призначення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності за експертною спеціальністю 13.9 (економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності). Відповідно до висновку експертизи у сфері інтелектуальної власності від 29 липня 2016 року №70/38-17, розмір матеріальної шкоди, яка заподіяна їм, власникам Патенту України на корисну модель №48444 внаслідок використання корисної моделі у виробничому процесі на РЗФ №2 гірничого департаменту відповідачем складає 185383,743 гривні 66 копійок. Крім того, експертизою від 29 липня 2016 року встановлено, що використовуючи у період часу з жовтня 2012 року по грудень 2013 року у виробничому процесі по збагаченню залізної руди на секції №10 РЗФ № 2 гірничого департаменту відповідача корисну модель за Патентом №48444 відповідачем було отримано 135343499,80 доларів США. Виходячи із середньої стандартної ставки роялті у металургійній промисловості, - 6,5%, винагорода їм, як власникам Патенту №48444, склала 8797327,49 доларів США. Оскільки сума зазначена у іноземній валюті (долари США), вона перераховується в гривневий еквівалент за курсом НБУ. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, заподіяної їм, як власникам Патенту на корисну модель №48444 внаслідок використання корисної моделі у виробничому процесі на РЗФ №2 гірничого департаменту відповідача складає 185383743 гривень 66 копійок, яку вони просять суд стягнути з відповідача на їх користь. Присутні у судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивача [PERSON], - [PERSON], кожен окремо надали пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, просили суд їх задовольнити. Присутні у судовому засіданні представники відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», - [PERSON] та [PERSON], кожен окремо надали пояснення по суті справи, проти заявлених позовних вимог заперечували у повному обсязі вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у наданих до суду письмових запереченнях на позов та додаткових письмових поясненнях. Так, вказували на те, що 12 лютого 2010 року між ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», діяльність якого приведена у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», та ТОВ «НВП Гірник» було укладено договір №727 на виконання технічного переоснащення технологічної модернізованої секції №10 РЗФ №2 ГЗКа із застосуванням тонкого грохочення. За умовами п.1.1. Договору №727 Підрядник зобовязався: виконати технічне переоснащення із застосуванням тонкого грохочення на технологічній модернізованій секції №10 РЗФ №2 ГЗКа з вмістом заліза в концентраті 66% із доведенням якості концентрату з вмістом заліза 68-68,5%; розробити технологічні рекомендації на виконання технічного переоснащення; розробити технічне завдання на виконання проекту «Застосування тонкого грохочення в технологічній модернізованій секції №10 РЗФ №2 ГЗКа»; розробити та погодити проект з відповідними службами Замовника. Фактично, Підрядник взяв на себе зобовязання провести відповідні вишукувальні роботи та встановити на секції №10 РЗФ №2 ПАТ «АМКР» обладнання для додаткової обробки концентрату («тонке грохочення»), яке дозволить підвищити вміст заліза в ньому на 2-2,5%. Вартість робіт за Договором (п.2.1.) становила 3511464,00 гривні. Однак, з огляду на технологічні недоопрацювання, виявлені в ході впровадження Підрядником проектної документації на практиці, неодноразово виникала необхідність в її коригуванні, придбанні первісно непередбаченого обладнання та в інших похідних витратах. У звязку з цим укладалися додаткові угоди щодо збільшення вартості Договору. Остаточно його вартість склала 5481464,40 гривні. Відповідно до п.п.4.2. Договору №727 при завершенні робіт Підрядник передає Замовнику акт здачі-приймання виконаних робіт з додатком до нього комплекту документації, передбаченої технічним завданням і умовами договору. Згідно з Додатком №1 до Договору №727, виконання робіт повинно здійснюватися в шість етапів, останній з яких, - «Пусконалагоджувальні роботи. Обробка результатів випробувань. Складання акту виконаних робіт». Декларація про готовність обєкта до експлуатації «Реконструкція секції №10 РЗФ №2 ГЗКу ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» із застосуванням тонкого грохочення в технологічній схемі збагачення» третій етап датована 08 лютого 2013 року. В декларації зазначено, що згідно з проектом виконано встановлення обладнання, - двох грохотів, двох магнітних сепараторів, технологічних зумпфрів з насосами в існуючому корпусі збагачення РЗФ-2; виконані будівельні роботи з посилення існуючих балок і встановлення нових металевих балок перекриття. Акт з виконання технологічних пусконалагоджувальних робіт, - заключного етапу виконання Договору №727, було складено в 2013 році. Випробування продуктів в операції тонкого грохочення в ході пусконалагоджувальних робіт тривало по 15 січня 2013 року. На етапі пусконалагоджувальних робіт здійснювалися технологічне налагоджування та пробні запуски обладнання. Такі досліди дійсно дозволяли отримати якісні показники вмісту заліза в концентраті, які було заявлено Підрядником за Договором №727. Однак зі змісту [PERSON] чітко вбачається, що в ході цих дослідів обладнання працювало з частковим навантаженням неповний виробничий цикл. Особою, відповідальною за виконання робіт за Договором та одним із підписантів [PERSON] з виконання технологічних пусконалагоджувальних робіт виступив головний збагачувач ТОВ «НВП Гірник» [PERSON] Положеннями п.7 Договору №727 (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами) встановлено, що термін дії Договору сплинув 28 лютого 2013 року. 01 березня 2013 року на ПАТ «АМКР» було видано наказ №278 про передачу на баланс закінченого будівництвом обєкту «Встановлення грохотів «Stack sizer» для тонкого грохочення на технологічній секції №10 РЗФ-2 «АМКР». Отже, очевидно, що Договір №727 на виконання технічного переоснащення технологічної модернізованої секції №10 РЗФ №2 ГЗК із застосуванням тонкого грохочення було виконано не раніше лютого 2013 року. При цьому, ПАТ «АМКР» в повному обсязі виконало грошові зобовязання за Договором №727, оплативши Підряднику вартість робіт в розмірі 5481464,40 гривні. Однак, при подальшому опробуванні операції тонкого грохочення на секції №10 РЗФ №2 ГД (гірничого департаменту) ПАТ «АМКР» було виявлено, що обладнання стабільно не працює і його впровадження в повний виробничий цикл технологічно є неможливим. Багатократно траплялися поломки, які Підрядник був готовий усунути лише за умови додаткових інвестицій. При цьому розмір інвестицій, враховуючи вже понесені Відповідачем при виконанні Договору витрати, а також з позиції вірогідного прибутку за умови справної роботи обладнання, був економічно недоцільним. У звязку з цим, обладнання так і не було задіяно в промисловому процесі товариства. Більше того, 20 жовтня 2014 року було виявлено факт розкрадання кабельно-провідникової продукції установки тонкого грохочення секції №10 РЗФ-2 ГД, про що будо складено розпорядження про утворення комісії для проведення інвентаризації №754 від 20 жовтня 2014 року, два акти і протокол засідання інвентаризаційної комісії від 22 жовтня 2014 року. В акті від 20 жовтня 2014 року зазначено, що на відповідний момент установка тонкого грохочення секції №10 не експлуатувалась, ТМЦ для поновлення працездатності обладнання не застосовувалось. З огляду на промислову непридатність обладнання, встановленого при виконанні Договору №727, воно було демонтоване. На підтвердження того факту, що обладнання до моменту його демонтажу взагалі не застосовувалось у виробництві свідчать журнали, де зафіксовані показники оперативного обліку виробництва та витрат концентрату, який здійснюється на ПАТ «АМКР», і дані про простій технологічного обладнання РЗФ-2. Зокрема, на товаристві діє методика «Розрахунок показників роботи рудозбагачувальних фабрик» М ГД-740-ТО-02:20Ю, затверджена розпорядженням директора ГД від 19 травня 2010 року №428, Інструкція «[PERSON] оперативного обліку надходження та переробки подрібненої руди, виробництва і відвантаження концентрату на рудозбагачувальній фабриці №2 ГД» И ГД-706-0П2012, затверджена розпорядженням Голови адміністрації з гірничорудного виробництва від 06 квітня 2012 року №247, а також Порядок ведення оперативного обліку виробництва та витрат концентрату И ГД-911-Пр-01:2013, затверджений розпорядженням Голови адміністрації з гірничорудного виробництва від 04 квітня 2013 року №312. Так, виходячи з положень вказаних локальних нормативних актів (п.4.1.-4.5. М ГД- 740-ТО-02:20Ю, п.п.5.1. И ГД-911-Пр-01:2013), на підприємстві здійснюється розрахунок поточних показників роботи рудозбагачувальних фабрик, основою якого є технологічний баланс (складається за даними вагового обліку фактично переробленої руди, результатами хімічного аналізу руди, концентрату, хвостів і дозволяє аналітичним шляхом визначити ступінь вилучення заліза загального, його концентрації в продуктах розділення, процентний та ваговий вихід концентрату і хвостів). Оперативний облік зваженої переробленої руди здійснюється на підставі первинних даних показників конвеєрних ваг, які встановлені на стрічкових конвеєрах, що живлять вихідні млини РЗФ-1 та РЗФ-2 та передаються кожні дві години часу роботи фабрик. За підсумком, вказані дії дозволяють відстежувати, в тому числі, процентний вміст заліза в концентраті на кожній із секцій РЗФ-2 за кожні дві години. Показники відповідного обліку на РЗФ-2 за період з жовтня 2012 року вказують на те, що вміст заліза в концентраті, виробленому на секції №10, де було встановлено обладнання для тонкого грохочення, не має суттєвих відхилень від якісних показників на інших секціях РЗФ-2 та складає в середньому, - 65,80% (максимум 66,08%). Отже, заявленого за Договором №727 вмісту заліза в концентраті досягнуто не було і, як наслідок - ПАТ «АМКР» не отримувало будь-якого економічного ефекту від технології тонкого грохочення. На сайті Криворізького національного університету було опубліковано статтю під назвою «Застосування тонкого грохочення для підвищення якості залізорудного концентрату на збагачувальній фабриці гірничозбагачувального комплексу ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Дана стаття надійшла до редакції сайту 22 лютого 2013 року, її авторами зазначені [PERSON], [PERSON], ТОВ «НВП Гірник», АЛ. Мироненко, [PERSON], [PERSON]. Так, автори статті, одним з яких є позивач, зазначили, що практика використання тонкого грохочення на залізорудних фабриках нараховує декілька десятиріч та описали основні принципи даної технології, вказавши, що вона активно використовується 15 років на гірничо-збагачувальних комбінатах в різних країнах. Крім того, автори особисто вирішили інформувати громадськість про те, що на підставі аналізу стану техніки і технології тонкого грохочення на іноземних залізорудних збагачувальних фабриках було запропоновано її застосування на гірничо-збагачувальному комплексі ПАТ «АМКР» для підвищення якості залізорудного концентрату. Тим не менш, на адресу ПАТ «АМКР» надійшло декілька листів від громадян [PERSON] та [PERSON] (перший датовано 25 вересня 2015 року) в яких вони зазначали, що Відповідач нібито незаконно використовує корисну модель «технологію тонкого грохочення» за патентами №48443, №48444, виданими Державним департаментом інтелектуальної власності України, зареєстрованими в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 10 березня 2010 року, винахідниками якої є Позивачі. Так Відповідачу стало відомо, що після укладення Договору №727, Позивачі отримали патенти на корисні моделі щодо технологій, схожих на ту, яку ТОВ «НВП «Гірник» (де Позивачі працювали) запропонував впровадити на ПАТ «АМКР». Після того, як Відповідач надав відповіді, в яких зазначив, що жодним чином не порушує законних прав Позивачів, оскільки не використовує у технологічній схемі секції №10 РЗФ-2 запатентованої ними технології, [PERSON] та [PERSON] вирішили звернутися до суду з позовом про встановлення факту порушення прав інтелектуальної власності та стягнення матеріальної шкоди. Щодо безпідставності та необґрунтованості позовних вимог представники відповідача вказували на те, що в основу позовних вимог покладено два висновки судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON]: від 07 грудня 2015 року №70/38-783 та від 29 липня 2016 року №70/38-17. Виходячи зі змісту висновку судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON] від 07 грудня 2015 року №70/38-783, на вирішення судової експертизи було поставлено питання: «Чи використовується (або використовувались) у виробничому процесі по збагаченню залізної руди на рудозбагачувальній фабриці (РЗФ) №2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», розташованого по вул. Орджонікідзе, 1 в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, кожна ознака корисної моделі, що включена до незалежного пункту формули за патентами №48443 і №48444, або ознака, еквівалентна їй, якщо так, то який період часу?». Дослідивши надану йому інформацію, експерт встановив, що у виробничому процесі по збагаченню залізної руди на рудозбагачувальній фабриці (РЗФ) №2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», розташованого по вул. Орджонікідзе, 1 в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, використана кожна ознака корисної моделі, що включена до незалежного пункту формули за патентом №48444. При цьому, експерт відповідав на поставлене питання, виключно порівнюючи надану йому документацію, а саме: ознаки корисних моделей, зазначені в Патентах, та ознаки способу, зазначені в документації «Застосування тонкого грохочення в технологічній схемі збагачення в умовах ПАТ «АМКР». Етап 6. Заключний. Акт з виконання технологічних пусконалагоджувальних робіт», де наведена схема технологічного процесу збагачення залізистих кварцитів на секції №10 РЗФ-2. Вся надана йому інформація прийнята експертом як достовірна та спеціально не перевірялася. Виходячи з Рекомендацій зі страхування ризиків у будівництві, затверджених наказом Мінрегіонбуду від 30 травня 2008 року №230 пусконалагоджувальні роботи, - це роботи, які виконуються на об'єктах будівництва, в період підготовки та проведення індивідуального і комплексного випробувань устаткування, включаючи змонтоване в процесі цих робіт технологічне устаткування. Відповідно до ДСТУ 2960-94 «Організація промислового виробництва. Основні поняття. Терміни та визначення» від 01 січня 1996 року, виробничий процес - це систематичне та цілеспрямоване змінювання в часі та просторі кількісних та якісних характеристик засобів виробництва і робочої сили для отримання готової продукції з вихідної сировини із заданою програмою. Таким чином, випробування устаткування в ході пусконалагоджувальних робіт (що мало місце в ситуації, яка склалася при виконанні Договору №727) не можна ототожнювати з використанням такого устаткування в ході виробничого процесу. В даному конкретному випадку, виходячи з опису до Патенту №48444, технічним результатом від використання запатентованого способу є досягнення приросту вмісту заліза в товарному концентраті на 3-3,5% при мінімізації підвищення собівартості продукції при використанні сит. Отже, продукт, одержаний таким способом - це товарний концентрат із підвищеним відсотковим вмістом заліза. З огляду на вищевикладене, можна дійти висновку, що висновок судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON] від 07 грудня 2015 року №70/38-783 є недостовірним та передчасним, оскільки експертом не було проведено належне вивчення предмету дослідження. Таким чином, відсутні підстави вважати встановленим факт використання у виробничому процесі по збагаченню залізної руди на РЗФ №2 ГД ПАТ «АМКР» кожної ознаки корисної моделі, що включена до незалежного пункту формули за патентом №48444. Виходячи зі змісту висновку судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON] від 29 липня 2016 року №70/38-17, на вирішення судової експертизи було поставлено питання: «Який розмір матеріальної шкоди заподіяно власникам патентів на корисну модель №48443 і №48444 внаслідок використання корисної моделі у виробничому процесі на рудозбагачувальній фабриці (РЗФ) №2 гірничого департаменту ПАТ «АМКР», розташованого по вул. Орджонікідзе, 1 в Дзержинському районі м. Кривого Рогу?». В розділі висновку «Обставини справи» зазначено, що 29 травня 2013 року до Дзержинського РВ надійшла заява Позивачів про те, що з 2013 року посадові особи ПАТ «АМКР» незаконно використовують зазначену корисну модель, чим спричиняють матеріальні збитки Позивачам як власникам патентів на корисну модель. В ході проведення експертизи експерт неодноразово звертався до органу досудового слідства, що ініціював проведення експертизи з метою отримання додаткових матеріалів. Зокрема, експерт направляв клопотання, в яких просив: шляхом проведення слідчих дій визначити термін часу, в який у виробничому процесі на секції №10 РЗФ-2 ГД ПАТ «АМКР» використовувався спосіб збагачення залізної руди за патентом №48444; встановити обєм виготовленої та реалізованої продукції, виготовленої з використанням вказаного способу та її ціну; визначити яким чином здійснювалася облікова політика щодо даної продукції та ін. Клопотання експерта виконувалися частково, крім того, ініціатор у адресованому експерту листі від 13 червня 2016 року за вх.№5442 зазначив про необхідність вирішення поставленого на експертизу питання, виходячи з вже отриманих документів. За наданими матеріалами, ініціатором було визначено період, - з жовтня 2012 року по грудень 2013 року включно, за яким експертом бралися до уваги обсяги виробництва на секції 10 РЗФ-2. Підрахунок майнової шкоди розраховувався як здобуток обєму виготовленої продукції помісячно в заданий термін часу на ціну продукції за середньозваженими цінами помісячно та вирахування відсоткової стандартної ставки роялті. Вся надана експерту інформація прийнята ним як достовірна та спеціально не перевірялася. Проаналізувавши отриману інформацію, експерт прийшов до висновку, що використовуючи у період часу з жовтня 2012 року по грудень 2013 року включно у виробничому процесі на рудозбагачувальній фабриці (РЗФ) №2 гірничого департаменту ПАТ «АМКР», розташованого по вул. Орджонікідзе, 1 в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, корисну модель за патентом №48444, ПАТ «АМКР» було отримано 135343499,80 доларів США. Враховуючи середню стандартну ставку роялті експерт вирахував, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної власникам патенту України на корисну модель №48444 внаслідок використання корисної моделі у виробничому процесі на рудозбагачувальній фабриці (РЗФ) №2 гірничого департаменту ПАТ «АМКР», розташованого по вул. Орджонікідзе, 1 в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, складає 185183743 гривень 66 копійок. Тим не менш, як було зазначено вище, обладнання за Договором №727 було введено в експлуатацію в лютому 2013 року, тож навіть якщо припустити можливість його промислового використання, воно обєктивно не могло бути розпочате раніше. Крім того, Позивачі, звертаючись до органів поліції, особисто вказали, що неправомірне на їх думку використання Відповідачем корисної моделі здійснювалось Відповідачем з 2013 року. Отже, очевидно, що органом досудового розслідування, який ініціював проведення експертизи, було абсолютно безпідставно задано експерту період розрахунку збитків з жовтня 2012 року по грудень 2013 року. Враховуючи даний факт, а також з огляду на відсутність належних доказів фактичного використання Відповідачем корисної моделі у виробничому процесі, висновок судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON] від 29 липня 2016 року №70/38-17 ґрунтується на недостовірних даних, що дає підстави вважати його завідомо неправильним. Підсумовуючи вищевикладене, Відповідач вважає висновки експерта, на які посилаються Позивачі, необґрунтованими та такими, що суперечать іншим матеріалам справи. В позові зазначено, що Позивачам стало відомо про нібито незаконне використання запатентованого ними методу тонкого грохочення зі статті, опублікованої 12 вересня 2014 року в газеті «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Тим не менш, викладені вище фактичні обставини справи свідчать про те, що [PERSON] був завідомо обізнаний про перспективу використання технології тонкого грохочення Відповідачем, оскільки був відповідальною особою за встановлення на ПАТ «АМКР» відповідного обладнання в рамках Договору №727. Отже, Позивачі в обґрунтування своїх вимог посилаються на факти, що не відповідають обєктивній дійсності. На підставі викладеного, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснив, що ТОВ «НВП «Гірник», де він до 2011 року працював головним інженером, та де працювали також позивачі, запропонував впровадити на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» технологію збагачення руди «тонкого грохочення». Коли він працював на підприємстві, то технологія на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» ще впроваджена не була, розроблялася документація. Вказував на те, що технологія «тонкого грохочення» підвищувала вміст заліза в концентраті на 2-3%. В 2009-2010 роках ТОВ «НВП «Гірник» провело випробування технології. В 2010 році ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» прийняло рішення застосувати у себе технологію на секції №10 РЗФ-2 ГД ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Зазначав, що робота секції можлива без застосування технології, однак вміст заліза буде на 2-3% нижче. Посилався на ті обставини, що йому відомо, що технологія показувала ефективність в перший час після її прийняття, що було далі, йому не відомо, оскільки в 2011 році він звільнився з підприємства. Про існування патенту йому відомо. Чи працювала технологія на протязі спірного періоду, йому не відомо. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював на ТОВ «НВП «Гірник» на посаді директора при впровадженні на секції №10 РЗФ-2 ГД ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» технології «тонкого грохочення». В момент впровадження технології, вона зарекомендувала себе краще чим всі очікували. Вказував на те, що після впровадження технології, ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» використовувало технологію. Зазначав, що пару раз керівництво ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» викликало співробітників ТОВ «НВП «Гірник» для наладки технології після її впровадження. Посилався на ті обставини, що спеціалісти ТОВ «НВП «Гірник» обучали співробітників ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» як використовувати технологію. Підприємство не зверталось до них з претензіями з приводу некоректної роботи технології. На спільних нарадах обговорювалась економічна ефективність технології. В подальшому керівництво ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» обіцяло впровадити технологію на всіх секціях підприємства. Ефективність технології підтвердили також лабораторні дослідження. Чи працювала технологія на протязі спірного періоду, йому не відомо. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо про те, що ТОВ «НВП «Гірник» приблизно в 2012 році займалося впровадженням на секції №10 РЗФ-2 ГД ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» технології «тонкого грохочення», і лабораторія, в котрій вона працювала на той час, проводила випробування даної технології. Технологія показала результат, вміст заліза в концентраті підвищився на 2% в середньому. Після 2012 року лабораторія не проводила більше випробувань технології. Контроль технології не входить до повноважень лабораторії. Чи працювала технологія на протязі спірного періоду, їй не відомо. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснив, що працював у спірний період на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на посаді головного збагачувальника. Йому відомо про те, що ТОВ «НВП «Гірник» приблизно в 2011-2012 році займалося впровадженням на секції №10 РЗФ-2 ГД ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» технології «тонкого грохочення». Він приймав участь у налагоджувані роботи технології. Вважає, що технологія мала економічну вигоду для підприємства, оскільки спостерігався приріст заліза в концентраті після запровадження технології. Зазначав, що після впровадження технології секція №10 РЗФ-2 ГД ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» працювала, вони її періодично налаштовували. Ремонтні роботи секції проводились неодноразово. Чи працювала технологія на протязі спірного періоду, йому не відомо. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснив, що працює на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з 2008 року по сьогоднішній день. Йому відомо про те, що ТОВ «НВП «Гірник» приблизно в 2011-2012 році займалося впровадженням на секції №10 РЗФ-2 ГД ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» технології «тонкого грохочення». Технологія запускалась 5-6 разів та майже кожного разу виходила зі строю, після чого її знову налаштовували, причина неполадок, неефективна робота насосів. Технологія після запуску пропрацювала незначний час, і знову виходила зі строю. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснив, що працює на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з 1998 року. Коли впроваджували на секції №10 РЗФ-2 ГД ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» технологію «тонкого грохочення» він не памятає. На момент її впровадження працював начальником дільниці. Зазначив, що після запровадження, технологія майже не працювала через неполадку насосів, що необхідно для проведення грохочення. На сьогоднішній день технологія «тонкого грохочення» не працює на підприємстві взагалі. В промисловому режимі технологія не використовувалась. Чи підвищувала технологія рівень заліза в концентраті, йому не відомо. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснив, що працює на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», у спірний період працював також, та його робота була повязана з виробкою концентрату, про існування патенту йому стало відомо в 2014 році, однак прізвищ винахідників він не знав. Вказував на те, що впровадженням технології «тонкого грохочення» на підприємстві займалося ТОВ «НВП «Гірник». Результати впровадження технології спочатку були позитивними. Однак в подальшому технологія почала давати постійні збої та не працювала на повну силу. Вказував на те, що виробництво концентрату можливе без застосування технології «тонкого грохочення», що майже завжди і відбувалося. Причина несправності технології, постійна поломка насосів подачі води. На теперішній час підприємство використовує технологію 2009 року, котра застосовується в інших країнах, схожа на «тонке грохочення», однак нею не являється. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» у спірний період, однак не на секції №10 РЗФ-2 ГД. Вказувала на те, що вона періодично відбирала проби руди для перевірки. Перший час показники зростали, однак, в подальшому показники були незадовільними, в тому числі у спірний період, технологія «тонкого грохочення» не працювала, показники досліджень відображались у відповідних журналах. В основному установка простоювала та не працювала. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала у спірний період на посаді начальника хімічної лабораторії гірничого департаменту. До складу лабораторії входило декілька лабораторій, котрі визначали показники по вмісту заліза у концентраті, визначення якості в пробах, які відбиралися з виробництва. Вказувала на те, що перевірка проводилася кожні 60 хвилин, показники заліза у спірний період були на рівні 64-66%. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, 22 лютого 2018 року судом постановлено ухвалу про подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, Законом України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та главами 35, 39 Цивільного кодексу України регулюються відносини, що виникають у зв'язку з набуттям та здійсненням права власності на винаходи і корисні моделі в Україні. Відповідно до ст.1 Закону, винахід (корисна модель), - це результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології. Деклараційний патент на корисну модель, - це різновид патенту, що видається за результатами формальної експертизи заявки на корисну модель. Формальна експертиза (експертиза за формальними ознаками), - це експертиза, у ході якої встановлюється належність зазначеного у заявці об'єкта до переліку об'єктів, які можуть бути визнані винаходами (корисними моделями), і відповідність заявки; та її оформлення встановленим вимогам. Згідно вимог ст. 6 Закону, винаходу (корисній моделі) надається правова охорона, об'єктом якої є, зокрема, процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу. Обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Дія патенту (деклараційного патенту), виданого на спосіб одержання продукту, поширюється і на продукт, безпосередньо одержаний цим способом. Процес як об'єкт технології, - це дія або сукупність дій, виконуваних щодо продуктів та інших матеріальних об'єктів за допомогою принаймні одного продукту і спрямованих на досягнення певного технічного результату. Таким процесом, зокрема, є виготовлення, обробка, переробка продукту та контролювання його якості, перетворення речовини, енергії, даних, вимірювання параметрів, діагностування, лікування, керування процесом, який є об'єктом технології (п.2.3.2. «Правил складання і подання заявки на винахід та заявки на корисну модель», затверджених наказом МОН України №22 від 22 січня 2001 року). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі). Пріоритет, авторство і право власності на винахід засвідчуються патентом (деклараційним патентом). В силу вимог ч.1 ст.21, ч.16 ст.16 Закону, заявник має право на тимчасову правову охорону в обсязі формули винаходу з моменту опублікування відомостей про заявку на патент на винахід, з моменту публікації відомостей про видачу патенту власник патенту отримує права, що випливають з патенту (ч.1 ст.28 Закону). Статтею 28 Закону передбачено виключне право власника патенту (деклараційного патенту) використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів. Використанням винаходу (корисної моделі) згідно із цією нормою Закону визнається виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях; застосування процесу, що охороняється патентом, або пропонування його для застосування в Україні, якщо особа, яка пропонує цей процес, знає про те, що його застосування забороняється без згоди власника патенту або, виходячи з обставин, це і так є очевидним. Продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй. Процес, що охороняється патентом, визнається застосованим, якщо використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу, або ознаку, еквівалентну їй. Будь-який продукт, процес виготовлення якого охороняється патентом, за відсутністю доказів протилежного вважається виготовленим із застосуванням цього процесу за умови виконання принаймні однієї з двох вимог: продукт, виготовлений із застосуванням процесу, що охороняється патентом, є новим; існують підстави вважати, що зазначений продукт виготовлено із застосуванням даного процесу і власник патенту не в змозі шляхом прийнятних зусиль визначити процес, що застосовувався при виготовленні цього продукту. Будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені ст.28 цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність згідно із чинним законодавством України. На вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику патенту заподіяні збитки (ч.ч.1, 2 ст.34 Закону). Захист прав власника патенту на винахід (корисну модель) здійснюється шляхом застосування способів захисту, передбачених ст.35 Закону та ст.16 ЦК України. Так, ст.ст.34, 35 Закону поряд з іншими способами захисту прав на винахід (корисну модель) передбачають встановлення факту використання винаходу (корисної моделі), а також відшкодування заподіяних збитків. Частиною 1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в передбачений законом спосіб. Такими способами згідно із ч.2 цієї норми, зокрема, є: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ст. 22 ЦК України). Отже, під час розгляду даної справи, суд повинен надати відповідну правову оцінку обставинам з питання того, чи мало місце та чи підтверджуються належними і допустимими доказами використання відповідачем у період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року корисної моделі за деклараційним патентом України №48444, тобто чи дійсно відповідачем проводилося: виготовлення продукту (товарного концентрату) із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування його для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях, а також склад та розмір збитків у вигляді упущеної вигоди власників деклараційного патенту №48444, обумовлених використанням відповідачем корисної моделі без укладення ліцензійного договору. Згідно вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 10 березня 2010 року [PERSON] (том №1, а.с.10, 11), [PERSON] (том №1, а.с.12, 13) Державним департаментом інтелектуальної власності був виданий деклараційний патент №48444 на корисну модель «Спосіб збагачення залізних руд», відомості про що було опубліковано 10 березня 2010 року в бюлетені №5 за 2010 рік у виданні «Промислова власність» (том №1, а.с.14-16). Відповідно до Опису до патенту на корисну модель спосіб збагачення залізної руди включає стадії рудопідготовки: стадійне дроблення, здрібнювання руди, а також її магнітну сепарацію з наступним одержанням магніто-сприйнятливого залізовмісного продукту і хвостів збагачення, який відрізняється тим, що як вихідну руду застосовують магнетитові кварцити, а залізовмісний продукт, отриманий в результаті магнітної сепарації, піддають здрібнюванню з наступною класифікацією в гідроциклоні, у результаті якої піски гідроциклона направляють на повторне здрібнювання, а злив гідроциклона - на першу стадію магнітної сепарації, в результаті якої одержують хвости збагачення і магніто-сприйнятливий залізовмісний продукт, що направляють на другу стадію магнітної сепарації, в результаті якої одержують хвости збагачення і магніто-сприйнятливий залізовмісний продукт, що піддають тонкому просіванню на ситах з розміром вічка від 0,05х0,05 до 0,07х0,07мм, при цьому підрешітний продукт тонкого просівання направляють на третю стадію магнітної сепарації, у результаті якої одержують залізовмісний продукт і хвости збагачення, а надрешітний продукт тонкого просівання піддають здрібнюванню разом з магніто-сприйнятливим залізовмісним продуктом, отриманим у результаті попередньої магнітної сепарації (том №1, а.с.17-21). Завданням корисної моделі за деклараційним патентом №48444 є вдосконалення збагачення залізорудної сировини, представленої магнетитовими кварцитами, за рахунок того, що за допомогою технологічних циклів тонкого просівання на ситах з регламентованим розміром вічків виділяють узкофракційний склад з підвищеним вмістом корисного компонента і у результаті магнітної сепарації залізорудного продукту одержують залізорудний концентрат з високим вмістом корисного компонента. Технічним результатом від використання способу є досягнення приросту вмісту заліза в товарному концентраті на 3-3,5% при мінімізації підвищення собівартості продукції при використанні сит. У своєму позові та письмових поясненнях позивачі зокрема зазначають, що 12 лютого 2010 року між ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП Гірник» було укладено Договір №727 на виконання технічного переоснащення технологічної модернізованої секції №10 РЗФ-2 із застосуванням «тонкого грохочення» (том №1, а.с.120-123, 124). Результатом виконання договору стало впровадження відповідачем на зазначеній секції «технології тонкого грохочення». У період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року впроваджена технологія «тонкого грохочення» використовувалася відповідачем у виробничому процесі як при виконанні договору, - в ході проведення дослідів під час виконання технологічних пусконалагоджувальних робіт, так і в подальшому, що підтверджується: - висновками підписаного відповідачем «[PERSON] з виконання технологічних пусконалагоджувальних робіт. Етап 6. Заключний», згідно якого умови по Договору є виконаними та у всіх дослідах отримано концентрат із перевищенням вмісту заліза на 2,0 та більше відсотків, а саме 2,7-3,5% (том №1, а.с.128-137); - наказом відповідача №278 від 01 березня 2013 року про передачу на баланс закінченого будівництвом обєкту «Встановлення грохотів «Stacksizer» для тонкого грохочення на технологічній секції №10 РЗФ-2» (том №1, а.с.138); - публікацією у газеті відповідача, - ПАТ «АМКР» №35 від 12 вересня 2014 року (том №1, а.с.68, 69); - висновками судового експерта (том №1, а.с.30-66). Надаючи оцінку наданим позивачами доказам, суд зазначає наступне. Так, 12 лютого 2010 року між відповідачем та ТОВ «НВП Гірник» (Підрядник) було укладено договір №727 на виконання технічного переоснащення технологічної модернізованої секції №10 РЗФ №2 ГЗКа із застосуванням тонкого грохочення. Заумовами Договору №727 Підрядник зобовязався: виконати технічне переоснащення із застосуванням тонкого грохочення на технологічній модернізованій секції №10 РЗФ №2 ГЗКа з вмістом заліза в концентраті 66% із доведенням якості концентрату за вмістом заліза до 68-68,5%; розробити технологічні рекомендації на виконання технічного переоснащення; розробити технічне завдання на виконання проекту «Застосування тонкого грохочення в технологічній модернізованій секції №10 РЗФ №2 ГЗКа»; розробити та погодити проект з відповідними службами Замовника. Як було встановлено судом в судових засіданнях з показань свідків, умов договору №727 та додатків до нього, та не заперечувалося позивачами, метою встановлення даного обладнання «тонкого грохочення» за вказаним договором є додаткова обробка товарного концентрату, який виготовлюється на секції №10 РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON]», технічним результатом якої є підвищення вмісту заліза в готовому продукті на 2-2,5%, тобто з початкових показників по секції в 66% до 68-68,5%. Виходячи зі змісту наданого позивачами «[PERSON] з виконання технологічних пусконалагоджувальних робіт. Етап 6. Заключний» вбачається, що технологічна схема секції №10 дозволяє отримати товарний концентрат зі вмістом заліза до 66%, а метою впровадження «тонкого грохочення» є підвищення вмісту заліза в кінцевому концентраті на 2,0%. Також, як пояснили свідки у судовому засіданні, на РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON]» розташовані та функціонують декілька секцій по виготовленню товарного концентрату, зокрема секції №№9, 10, 11, 12, 13, 14. Робота даних секції дозволяє отримати готовий продукт, - товарний концентрат зі вмістом заліза 65-66%. Додаткове обладнання «тонкого грохочення» було встановлено фахівцями ТОВ «НВП Гірник» окремо від секції №10 та не являється її не відємною технологічною частиною, так як секція №10 може функціонувати окремо від даного обладнання «тонкого грохочення» та виробляти товарний концентрат в звичайному технологічному режимі зі вмістом заліза від 65 до 66% на рівні з іншими аналогічними секціями №№9, 11, 12, 13, 14, розташованими в РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Судом досліджено надані відповідачем технологічні показники секцій №№9, 10, 11, 12, 13, 14 РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, згідно даних КІС АСДК ГД, а також журнали хімічного аналізу експресов збагачення ІЦ-9 по фабрикам РОФ-1 та РОФ-2 ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» за період з 29 грудня 2012 року по 18 грудня 2013 року (том №1, а.с.149-том №9, а.с.101, 209-233), в яких міститься інформація про результати проведення лабораторних хімічних аналізів показників якості товарного концентрату по кожній секції окремо за кожні 2 години 40 хвилин, в тому числі і по секції №10 РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». В даних матеріалах міститься зокрема інформація щодо вмісту заліза в товарному концентраті по кожній із секції, в тому числі і секції №10. Проаналізувавши вказані матеріали суд доходить до висновку, що показники вмісту заліза в концентраті, виробленому на секції №10 РЗФ-2 в період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року не мають суттєвих відхилень від якісних показників на інших секціях РЗФ-1, РЗФ-2 та складають в середньому, - 65,80%, показників зі вмістом заліза 68% та вище судом не виявлено. Отже, судом не встановлено заявленого за Договором №727 та патентом №48444 технічного результату, - підвищення вмісту заліза в кінцевому товарному концентраті від 2 до 3,5% при виробництві товарного концентрату на секції №10 РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» у заявлений у позові період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року. Суд критично оцінює доводи позивачів відносно того, що факт використання корисної моделі за патентом №48444 відповідачем підтверджується висновками «[PERSON] з виконання технологічних пусконалагоджувальних робіт. Етап 6. Заключний», адже з умов Договору №727, додатку №1 до нього та самого акту вбачається, що пусконалагоджувальні роботи та досліди в період з 20 грудня 2012 року по 15 січня 2013 року на установці «тонкого грохочення» проводилися не відповідачем, а підрядником ТОВ «НВП Гірник» на договірних засадах. При цьому позивач [PERSON], який обіймав посаду головного збагачувальника ТОВ «НВП Гірник», виступав особою, відповідальною за виконання робіт за Договором №727 та особисто приймав участь в пусконалагоджувальних роботах та дослідах, в доказ чого, ним підписано «[PERSON] з виконання технологічних пусконалагоджувальних робіт. Етап 6. Заключний» зі сторони підрядника. Суд відхиляє посилання представника позивача на наказ №278 від 01 березня 2013 року про передачу на баланс закінченого будівництвом обєкту «Встановлення грохотів «Stacksizer» для тонкого грохочення на технологічній секції №10 РЗФ-2», адже він не містить інформації щодо предмету доказування в даній справі. При цьому копія статті з газети ПАТ «АМКР» від 12 вересня 2014 року №5 «Повысить качество реально» не може вважатися допустимим доказом в даній справі в розумінні ст.78 ЦПК України в підтвердження заявлених у позові обставин використання відповідачем в період з 01 жовтня 2012 по 31 грудня 2013 року корисної моделі за патентом №48444 та виготовлення за її допомогою готового продукту. В той же час в матеріалах справи знаходиться газета ПАО «АМКР» від 17 лютого 2017 року №5 в якій опубліковано спростування статті (том №9, а.с.127). Отже, позивачами не було надано суду належних та допустимих доказів виготовлення відповідачем у період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року на секції №10 РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» товарного концентрату з вмістом заліза 68% та вище, тобто із застосування корисної моделі «тонкого грохочення» за патентом №48444. Крім того, судом було досліджено залучені представником позивача до матеріалів справи копії зовнішньоекономічних контрактів відповідача по експорту готової проекції від 14 вересня 2012 року №204Z-2012 та специфікацій до нього, та від 28 березня 2013 року №152Z-2013 та специфікацій до нього, як доказ реалізації (продажу) відповідачем готової продукції виготовленої з використанням корисної моделі «тонкого грохочення» за патентом №48444. Однак, дані матеріали не містять інформації про відвантаження та продаж відповідачем готової продукції, - товарного концентрату з підвищеним до 68% та вище вмістом заліза. Виходячи зі змісту специфікацій до контрактів, продукція, яка реалізовувалася відповідачем по даним контрактам на експорт, мала вміст заліза 65,3%, з допустимим відхиленням по показнику заліза до 0,8%. Інших належних та допустимих доказів в підтвердження факту реалізації відповідачем готової продукції виготовленої з використання запатентованого способу «тонкого грохочення» позивачами суду не надано. Також, позивачі в підтвердження використання ознак, еквівалентних ознакам, включеним до незалежного пункту формули їх корисної моделі за патентом №48444 надали наступні висновки експертного дослідження об'єктів інтелектуальної власності. Висновок головного судового експерта сектору досліджень у сфері інтелектуальної власності відділу досліджень у сфері інформаційних технологій Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON] від 07 грудня 2015 року №70/38-783, який було складено відповідно до постанови слідчого від 07 жовтня 2015 року про призначення судової експертизи, на підставі матеріалів кримінального провадження №12015040710001400 від 29 травня 2015 року (том №1, а.с.32-49). Згідно даних вказаного висновку вбачається, що у виробничому процесі по збагаченню залізної руди на секції №10 РЗФ №2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», використана кожна ознака корисної моделі, що включена до незалежного пункту формули за патентом №48444 та ознака, еквівалента ознаці, - «що піддають тонкому просіюванню на ситах з розміром вічка від 0,05х0,05 до 0,07х0,07мм.». Висновок головного судового експерта сектору досліджень у сфері інтелектуальної власності відділу досліджень у сфері інформаційних технологій Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON] від 28 лютого 2018 року №31/13.3/13.9/42, який було складено відповідно до заяви від 09 лютого 2018 року адвоката [PERSON], представника [PERSON], на підставі копій матеріалів кримінального провадження №12015040710001400 від 29 травня 2015 року (том №15, а.с.76-86). Згідно даних вказаного висновку вбачається, що у процесі по збагаченню залізної руди на секції №10 РЗФ №2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», використана кожна ознака корисної моделі, що включена до незалежного пункту формули за патентом №48444 та ознака, еквівалента ознаці, - «що піддають тонкому просіюванню на ситах з розміром вічка від 0,05х0,05 до 0,07х0,07 мм.». Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачами висновків експертних досліджень інтелектуальної власності, які складені судовим експертом Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України [PERSON], суд виходить із наступного. Частиною 1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.102 ЦПК України висновок експерта, - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст.106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Висновок головного судового експерта сектору досліджень у сфері інтелектуальної власності відділу досліджень у сфері інформаційних технологій Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON] від 07 грудня 2015 року №70/38-783 підготовлений відповідно до постанови слідчого в рамках кримінального провадження, а не на підставі ухвали суду чи на замовлення учасника справи, при цьому у висновку не зазначено, що він підготовлений для подання для суду, що є порушенням ч.3 ст.102, ч.5 ст.106 ЦПК України, у звязку з чим, суд не бере даний доказ до уваги як такий, що одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Надаючи оцінку висновку головного судового експерта сектору досліджень у сфері інтелектуальної власності відділу досліджень у сфері інформаційних технологій Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON] від 28 лютого 2018 року №31/13.3/13.9/42, суд виходить з того, що в даному висновку в порушення ч.5 ст.106 ЦПК України не зазначено, що він підготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Даний висновок підготовлено на замовлення представника позивача, проте позивачами не було надано суду належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують право [PERSON] на проведення судових експертиз у сфері інтелектуальної власності за експертними спеціальностями 13.3., 13.9. та чинність кваліфікації [PERSON] як судового експерта, зокрема, свідоцтво №10930, видане ЕКК МВС України 28 жовтня 2011 року, свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта №234, видане ЕКК МВС України 06 квітня 2016 року, у звязку з чим, у суду відсутня можливість перевірити кваліфікацію та дійсність свідоцтв судового експерта відповідно до вимог Закону України «Про судову експертизу», що ставить під сумнів достовірність даного висновку, як доказу. Виходячи зі змісту висновку вбачається, що судовий експерт проводив дослідження виключно на підставі копій матеріалів кримінального провадження №12015040710001400 від 29 травня 2015 року, натомість матеріали цивільної справи №210/5206/16-ц експертом взагалі не досліджувалися та не аналізувалися. У звязку з чим, експертом при підготовці висновку не були враховані заперечення та пояснення відповідача, показання свідків, надані у судових засіданнях, письмові докази, зокрема, журнали хімічного аналізу експресов збагачення за період з 29 грудня 2012 року по 18 грудня 2013 року, технологічні показники секції №9-13 РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року згідно даних КІС АСДК ГД та інші докази, залучені до матеріалів цивільної справи. Крім того, вказане експертне дослідження проведено бездослідження якісних показників готового продукту (товарного концентрату) по секції №10 РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», без перевірки досягнення технічного результату за деклараційним патентом №48444 та без безпосереднього огляду матеріального об'єкту, - секції №10 РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» та обладнання «тонкого грохочення», а лише на підставі матеріалів, які подані однією стороною, а саме позивачем. За таких обставин, після оцінки всіх доказів в сукупності, суд вважає що наданий позивачем до суду висновок експерта від 28 лютого 2018 року №31/13.3/13.9/42 не може бути віднесений до достовірних та допустимих засобів доказування у розумінні ст.ст.78, 79 ЦПК України та не спростовує обставин, встановлених судом на підставі інших доказів, зокрема відсутності факту виготовлення, зберігання та продажу відповідачем у період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року товарного концентрату зі вмістом заліза 68% та вище. Отже, з огляду на досліджені докази, суд вважає, що позивачами не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують, що у період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року при виготовленні товарного концентрату на секції №10 РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» були використані ознаки, еквівалентні ознакам включеним до незалежного пункту формули корисної моделі та досягнуто технічного результату з підвищення вмісту заліза в товарному концентраті на 3-3,5% за патентом, який належить позивачам та є предметом даного розгляду. До того ж, позивачі у судовому засіданні не довели та не підтвердили належними та допустимими доказами у справі, що відповідач у спірний період зберігав, продавав, пропонував для продажу, в тому числі через Інтернет, використовував продукт, виготовлений із застосуванням запатентованої позивачами корисної моделі «тонкого грохочення», а саме товарний концентрат із підвищеним до 68% та вище вмістом заліза. Згідно ст.34 Закону України «Про винаходи та корисні моделі», будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені ст.28 цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику патенту заподіяні збитки. Вимагати поновлення порушених прав власника патенту може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому на підставі ч.2 ст.22, ч.2 ст.418, ст.ст.423, 424, 1166 ЦК України, слід зазначити, що реальні збитки та упущена вигода мають перебувати у прямому причинному звязку із умисним порушенням права інтелектуальної власності, а неодержані доходи як складові такої упущеної вигоди були б одержані потерпілою особою, якби неправомірних дій, бездіяльності не було. Отже, матеріальна шкода від будь-якого умисного порушення права інтелектуальної власності на обєкти інтелектуальної власності, може складатися із сум будь-яких коштів (у грошовій, матеріальній (натуральній) чи нематеріальній формах), які субєкт права на ці обєкти інтелектуальної власності витратив як компенсацію відновлення свого порушеного права на них (реальні збитки), а також тих сум коштів, які б такий субєкт реально одержав від особи, яка порушила його право (права) на дані обєкти права інтелектуальної власності, у разі використання або надання ліцензії на використання такого права (прав) в порядку, передбаченому законодавством, тобто як неотримана (неодержана) винагорода (компенсація) за використання або надання ліцензії на використання прав на такі обєкти права інтелектуальної власності (упущена вигода). З огляду на те, що факт порушення відповідачем виключних майнових прав інтелектуальної власності позивачів на патент України №48444 не знайшов підтвердження в ході судового провадження,

Outcome: dismissed