Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

22.10.2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 2,8181 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, кадастровий номер 0521981800:04:001:0014, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , якому за життя належала земельна ділянка, площею 2,8181 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, кадастровий номер 0521981800:04:001:0014, яка належала останньому відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №031517, виданого 28.12.2004 року на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 09.12.2003 року № 289, який втрачено, про що в районній газеті «Сільські новини» від 14.10.2020 року № 42 опубліковано оголошення про визнання державного акту недійсним. Звернувшись до нотаріуса для оформлення у порядку спадкування прав на вказану земельну ділянку, отримав відмову у видачі такого свідоцтва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності земельної ділянки спадкодавцеві, тому звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов. Представник позивача в судовому засіданні вказала, що позов підтримує та просить його задоволити з підстав зазначених у заяві, оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті його батька [PERSON] . Відповідач виконком Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника та проти позову не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано повторно, запис поновлено Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 серпня 1999 року підтверджується те, що [PERSON] є сином [PERSON] . Із дослідженої судом копії спадкової справи № 147/2017, встановлено, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В матеріалах спадкової справи міститься лист Томашпільського районного суду Вінницької області, про те, що рішення від 20.12.2016 року, яким [PERSON] , [INFO] визнано померлим не скасовано. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №031517, виданого 28.12.2004 року на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 09.12.2003 року № 289, втрачено, про що в районній газеті «Сільські новини» від 14.10.2020 року № 42 опубліковано оголошення про визнання державного акту недійсним. Нормами статей 1217, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач є сином померлого [PERSON] , та належить до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Відповідно до копії Державного акту на право на земельну ділянку серії ВН №031517, виданого 28.12.2004 року на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 09.12.2003 року № 289, [PERSON] належала земельна ділянка, площею 2,8181 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дахталійської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, кадастровий номер 0521981800:04:001:0014 Грошова оцінка земельної ділянки площею 2,8181 га становить 116371,68 грн. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Питель М.С. № 97/01-16 від 04.11.2020 року позивачу відмовлено в отримані Свідоцтва про право власності на спадшину, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Більше того, позивачу роз`яснено його право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Вважаючи, що відмовою нотаріус порушив права позивача, він звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкову земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно дост.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із роз`ясненями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, визнання права власності, про яке просить позивач, є винятковим способом захисту, необхідність у реалізації якого виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем по даній справі не заперечується право позивача, як спадкоємця на реалізацію позивачем спадкових прав відносно земельної ділянки. Більше того, із поданої відповідачем заяви вбачається, що він не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на правах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з таких законних підстав набуття права власності на майно є спадкування. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, ту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Переоформлення державного акту і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обов`язковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку. До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , однак не має змоги оформити спадщину на належну [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку, оскільки оригінал державного акта, що підтверджує його право власності на цю земельну ділянку, не зберігся. З огляду на те, що інший порядок для набуття [PERSON] права власності на вищезгадану земельну ділянку законодавством не визначений, беручи до уваги те, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріуса, спір про спадкове майно відсутній, суд дійшов висновку, що право позивача на спадщину підлягає захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а порушене цивільне право позивача на отримання спадщини відповідно до ст. 16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на згадану земельнуділянку.

Outcome: approved