Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

23 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що за умовами Попереднього договору, укладеного 26 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В., [PERSON] зобов'язувався згідно п. 1 Попереднього договору укласти договори купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0626 (кадастровий номер [NUMBER]) та ? частки житлового будинку [ADDRESS], у строк не пізніше 26 жовтня 2017 року. Відповідно п. 4 Попереднього договору, в момент укладення даного договору позивач сплатив [PERSON] забезпечувальний платіж у розмірі 390 000 гривень. Відповідно п. 2.6 попереднього договору, для укладення і нотаріального посвідчення основних договорів сторони зобов'язані з'явитися до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу до 10-00 год. 26 жовтня 2017 року. 26 жовтня 2017 року позивач з'явився до нотаріуса, однак [PERSON] до нотаріуса не з'явився. В зв'язку з чим, між [PERSON] та [PERSON] досягнуто домовленості про перенесення дати укладення основного договору на 26 січня 2018 року. Дана домовленість закріплена шляхом укладення 26 жовтня 2018 року Додаткового договору до попереднього договору, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В. Відповідно п. 2.6 попереднього договору у редакції, викладеній у додатковому договорі від 26 жовтня 2017 року, для укладення і нотаріального посвідчення основних договорів сторони зобов'язані з'явитися до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дудки О.С. до 10-00 год. 26 січня 2018 року, щодо купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,0626 (кадастровий номер [NUMBER]) та ? частки житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно п. 8 Попереднього договору від 26 травня 2017 року вказано, що у разі ухилення [PERSON] від виконання зобов'язань за даним Договором - забезпечувальний платіж повертається [PERSON] у подвійному розмірі, який складатиме 780 000 гривень. Вимогши за даними договорами відповідачем не виконано, з зв'язку з чим листом від 16 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про повернення забезпечувального платежу у подвійному розмірі - 780 000 гривень. Проте, всупереч приписам п. 8 Попереднього договору від 26 травня 2017 року, будь-яких грошових коштів або ж навіть відповіді на вказану вимогу [PERSON] від відповідача не отримав. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь 780 000 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 800 грн. В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи позивач не з'явився, натомість уповноважив представляти власні інтереси в суді [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи здійснив у відсутність позивача. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволені позову [PERSON]. Також пояснив, що він сам особисто був присутнім у нотаріуса під час укладення та підписання вказаних договорів, його особу перевірено та встановлено нотаріусом на підставі оригіналу паспорту. Він особисто не отримував від позивача грошових коштів, оскільки їх отримали треті особи, що скористалися його довірою та обманувши [PERSON] забрали грошові кошти за укладеним попереднім договором. Разом з цим зазначив, що до правоохоронних органів з заявою про внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками шахрайства, крадіжки тощо, він не звертався. Заслухавши надані сторонами пояснення і обґрунтування до заявлених вимог та заперечень, повно та всебічно з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. У ст. 55 Конституції України вказано, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 26 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Попередній договір, відповідно до умов п. 1 якого сторони зобов'язались укласти договори купівлі-продажу ? частки житлового будинку та земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, в термін до 26 жовтня 2017 року (а.с. 4). Згідно умов п. 2. Попереднього договору сторони погоджують наступні істотні умови основних договорів: 2.2 Об'єкт: земельна ділянка площею 0,0626 га, кадастровий номер - [NUMBER], що розташована: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); ? частка житлового будинку [ADDRESS]. 2.4. Ціна продажу земельної ділянки складає 260 000 гривень, що еквівалентно на день укладення цього Договору 10000 доларів США. Ціна продажу ? частки житлового будинку складає 260 000 гривень, що еквівалентно на день укладення цього Договору 10000 доларів США. У п. 2.6 вказаного договору вказано, що для укладення і нотаріально посвідчення основних Договорів Сторони зобов'язані з'явитися до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудки О.С. 10 годин 00 хвилин 26 жовтня 2017 року, за адресою: [ADDRESS], або забезпечити явку своїх представників. В п. 4 Попереднього договору вказано, що на момент укладення Сторонами цього Договору [PERSON] сплатив [PERSON] забезпечувальний платіж в розмірі 390 000 гривень 00 копійок, що еквівалентно на день укладення Договору 15 000 доларів США. Пунктом 8 Попереднього договору від 26 травня 2017 року визначено, що у разі якщо [PERSON] ухиляється від виконання зобов'язань за цим Договором - забезпечувальний платіж повертається [PERSON] у подвійному розмірі, який складає 780 000 гривень. 26 жовтня 2017 року [PERSON], на виконання умов визначених пунктом 2.6 Попереднього договору від 26 травня 2017 року, з'явився до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області, за адресою: [ADDRESS], яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Відповідач [PERSON] не з'явився. Вказане підтверджується Свідоцтвом від 26 жовтня 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3130 (а.с. 7). У зв'язку з чим, сторони пізніше, а саме - 26 жовтня 2017 року уклали Додатковий договір до попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Криворучко О.В., 26 травня 2017 року за реєстровим № 247. Даним договором сторони погодили внести зміни до попереднього договору від 26 травня 2017 року, а саме: Пункт 1 Попереднього договору виклали в наступній редакції : « 1. Ми, [PERSON] та [PERSON], зобов'язуємося в майбутньому в термін до 26 січня 2018 року включно у встановленій законом формі та на умовах, визначених цим Договором укласти Договори купівлі-продажу ? частки житлового будинку та земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок (а.с. 5). Відповідно п. 2 Додаткового договору до попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Криворучко О.В., 26 травня 2017 року за реєстровим № 247, пункт 2.6 Попереднього договору викладено у редакції : «2.6 для укладення і нотаріального посвідчення основних Договорів Сторони зобов'язані з'явитися до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудки О.С. до 10 годин 00 хвилин 26 січня 2018 року за адресою: [ADDRESS], або забезпечити явку своїх уповноважених представників». 26 січня 2018 року позивач [PERSON] з'явився за адресою : [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] знову не з'явився. Наведене підтверджується Свідоцтвом від 26 січня 2018 року, зареєстрованим в реєстрі №171, та виданим приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудка О.С. (а.с. 6). 16 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про сплату боргу. Згідно вимоги, на підставі п. 8 попереднього договору [PERSON] вимагав у відповідача повернення протягом 3 календарних днів з моменту отримання вимоги забезпечувального платежу у подвійному розмірі, а саме 780 000 гривень. Наведене підтверджується копією вимоги від 16 квітня 2018 року, копією опису вкладення та квитанцією КМД ПАТ «Укрпошта» (а.с. 37). Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно вимог ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Строком договору, згідно ст. 631 ЦК України, є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно вимог ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встанов-леного попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Як вбачається з Попереднього договору від 26 травня 2017 року та Додаткового договору від 26 жовтня 2017 року, сторонами було визначено предмет договору, права і обов'язки сторін, забезпечувальний платіж, наслідки ухилення від виконання зобов'язань, припинення зобов'язань сторін за Договорами. На виконання вказаного договору, забезпечувальний платіж сплачено [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 390 000 грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення договору 15 000 доларів США. Так, письмова форма попереднього договору внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі забезпечувального платежу. Доказів протилежного суду не надано. Крім того, під час розгляду справи відповідач підтвердив, що всі наведені вище договори укладено за й ого особистої участі в службовому приміщенні нотаріуса, де для посвідчення особи [PERSON] надавався паспорт громадянина України та на договорах власноручно відповідачем проставлено підписи. Разом з тим, сторонами не надано суду доказів повернення [PERSON] позивачу забезпечувального платежу в розмірі 390 000 грн. 00 коп. чи сплати подвійного платежу за невиконання взятих зобов'язань в розмірі 780 000 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що представником позивача [PERSON] відповідно вимог ст. 81 ЦПК України доведено заявлені позовні вимоги про стягнення грошових коштів за попереднім договором та надано в обґрунтування доводів належні, допустимі, достовірні і достатні докази, а тому позов підлягає задоволенню, у зв'язку з чим з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути грошові кошти в розмірі 780 000 грн. 00 коп. Оскільки, позов задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені ним та підтверджені належними доказами витрати по сплаті судового збору в розмірі 7800 грн. 00 коп.

Outcome: approved