Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

22 червня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на її ( [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) користь 16677,48 грн. коштів сплачених на погашення кредиту на автомобіль, 28231,05 гр. витрат на лікування та поховання [PERSON] , який помер [INFO] та судові витрати у розмірі понесеному на момент закінчення розгляду справи. В обґрунтування позову вказала, що 18 лютого 2012 року, між нею та [PERSON] , 1967 р.н., було зареєстровано шлюб. [INFO] її чоловік помер. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все майно заповів своїй донці [PERSON] , [INFO] . Відповідно вказаного заповіту, відповідач успадкувала все майно її чоловіка, зокрема автомобіль Opel Astra 1.61 16 V, 2008 року випуску, держ. номер [NUMBER] . До укладення шлюбу її чоловік [PERSON] придбав автомобіль Opel Astra 1.61 16 V, 2008 року випуску, держ. номер [NUMBER] , що підтверджено договором купівлі-продажу автомобіля від 19.05.2008. Автомобіль був придбаний на кошти, отримані в кредит на підставі кредитного договору від 21.05.2008 строком на 60 місяців, дата остаточного погашення 12.05.2013. Не зважаючи на те, що автомобіль належав виключно її чоловіку, кошти на погашення кредиту за автомобіль протягом перебування у шлюбі вони сплачували разом з сімейного бюджету. Так за час перебування у шлюбі з [PERSON] із 18.02.2012 по 16.12.2013, ними як подружжям, було здійснено виплату кредитних коштів в сумі 33354,96 грн. Вказана обставина підтверджена постановою Сумського апеляційного суду від 17.02.2020 року. З урахуванням ст. 60 СК України вважає, що сплачені грошові кошти були спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки вона сплачувала кошти за автомобіль Opel Astra 1.61 16 V, 2008 року випуску, держ. номер [NUMBER] , який був успадкований [PERSON] , тому сплачені нею кошти можливо стягнути з неї. Враховуючи ст. 69,70 СК України вважає, що має право на відшкодування половини грошових коштів, сплачених на погашення кредиту за час перебування у шлюбі з [PERSON] , а саме 16677,48 грн.(33354,48/2). Правильність обраного способу захисту вбачається із Постанови Сумського апеляційного суду від 17.02.2020, в якій суд вказав, що незважаючи на те, що кошти на погашення кредиту за автомобіль дійсно сплачувались і під час шлюбу, однак відсутні підстави для визнання права власності за мною на частину автомобіля, а вимоги про стягнення спадкоємиці [PERSON] грошової компенсації у розмірі половини кошті сплачених на погашення кредиту за час перебування у шлюбі з [PERSON] не заявляла. Окрім того, її чоловік [PERSON] з 18.11.2013 по 20.11.2013 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Роменської центральної районної лікарні з діагнозом «Хронічна виразкова хвороба 12п кишки в активній фазі з больовим та диспептичним синдромом», а з 27.11.201 по день смерті [INFO] - з діагнозом «Злоякісне новоутворення заочеревного простору з проростанням в ворота печінки, мезакохола ракова інтоксикація». Чоловік [PERSON] перебував на диспансерному обліку в Роменській центральній районній лікарні з діагнозом «Злоякісне новоутворення м`яких тканин заочеревинного простору IV гр.». Проходив комп`ютерну томографію [INFO] . [INFO] чоловік [PERSON] помер. Однак за весь час перебування [PERSON] в лікарні, його дочка [PERSON] жодного разу не відвідувала батька, а після його смерті не здійснювала його поховання, не була присутня на його похованні; не відвідує місце поховання та не здійснювала його, облаштування. Так, всі витрати на поховання померлого [PERSON] та витрати пов`язані з організацією поховання, облаштування місця поховання були понесені нею. Зокрема, з метою лікування чоловіка, нею у період часу з листопада 2013 року до дня його смерті [INFO] , було здійснено витрати для придбання ліків, медикаментів на суму 22 287,55 грн. Зокрема: відповідно до довідки Роменської ЦРЛ від 17.03.2014, нею було витрачено 567,75 грн.; відповідно до довідки Роменської ЦРЛ від 17.03.2014 було витрачено 8 464,00 грн.; відповідно до накладної ВАТ «Сумського обласного центру служби крові» № 2419 від 11.12.2013 вона сплатила 1 027,00 грн. за сироватку; відповідно до накладної ВАТ «Сумського обласного центру служби крові» № 2533 від 23.12.2013 сплатила 1 558,00 грн. за еритроцити; відповідно до квитанцій ПП «[PERSON].» сплатила за ліки та медикаменти 10 670,80 грн. З метою поховання, організації похорон та увічнення пам`яті-померлого чоловіка нею понесені витрати на загальну суму 5 943,5 грн., що складаються із витрат на: оформлення місця на цвинтарі - 20 грн., придбання труни - 820 грн., оплата ритуальних/транспортних послуг - 1250 грн., всього - 2070 грн.; придбання ритуальної атрибутики - 330 грн., придбання вінків зі стрічками - 370 грн., всього - 700 грн.; придбання померлому чоловіку костюма чоловічого - 320 грн.; оплата поминального обіду - 2833,5 грн. Загальна сума вказаних витрат на лікування і поховання чоловіка становить 28 231,05 грн. На час хвороби та лікування чоловіка у неї не було достатньо коштів для його лікування, а тому вона була вимушена брати гроші у борг. Вона змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] на її користь 44908,53 грн. 03.08.2020 року відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву. В відзиві зазначила, що позовна заява [PERSON] до неї про стягнення коштів та відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця є необґрунтованою. 12.11.2009 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок смерті все своє майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповів їй. [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина. Спадщина нею була прийнята 20.12.2013 року. Як свідчить зміст позовної заяви, про відкриття спадщини [PERSON] стало відомо в день смерті спадкодавця, тобто [INFO] . Однак, по даний час [PERSON] з вимогами до неї - не звернулася. Таким чином позов [PERSON] до неї про стягнення коштів та відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця подано з порушенням вимог ст.ст.1281,1282 Цивільного кодексу України. З позовом про стягнення коштів та відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця [PERSON] звернулася тільки 16.06.2020 року, через шість з половиною років після виникнення у неї права пред`явити вимогу до Спадкоємця про виконання зобов`язання, тобто з порушенням строку позовної давності. Таким чином позов [PERSON] до неї подано з порушенням вимог ст.ст. 256, 257, 261 Цивільного кодексу України. Кошти, які знаходилися в касі малої архітектурної форми (кіоску) по [ADDRESS] , де спадкодавець здійснював підприємницьку діяльність, ввійшли до складу спадщини. Однак, [PERSON] взяла з каси 16.12.2013 року - 1500,00 грн., 18.12.2013 року - 960 грн.; 20.12.2013 року - 1500 грн., 22.12.2013 року - 2260 грн., 24.12.2013 року - 1000 грн., 26.12.2013 року - 1300 грн., 26.12.2013 року - 3610 грн., 26.12.2013 року - 1500 грн., 27.12.2013 року - 2000 грн., 30.12.2013 року - 1000 грн., року - 500 грн., 30.12.2013 року - 500 грн., 02.01.2014 року - 500 грн., 02.01.2014 року - 500 грн., всього 18630,00 грн., що підтверджується записками продавців [PERSON] та [PERSON] . За виключенням Справок №№ 01-20/1396 від 17.03.2014 року, інші додані до позовної заяви квитанції, товарні чеки не підтверджують призначення таких ліків [PERSON] та використання вказаних ліків саме для лікування спадкодавця. Просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] в зв`язку з його незаконністю та необґрунтованістю і пропуском строку позовної давності. 10.08.2021 року позивач надала відповідь на відзив. В відповіді вказала, що відповідач стверджує, що позов подано нею з порушенням вимог ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, однак вона не була кредитором померлого чоловіка, останній не мав перед нею будь-яких боргів, предметом позову у цій справі не є стягнення заборгованості спадкодавця, а тому спірні правовідносини не регулюються зазначеними у відзиві нормами. Кошти, за рахунок яких чоловік погашав кредит під час їх шлюбу, є їх з ним спільним сумісним майном, а не коштами, які вона надала чоловіку у позику. Тож спірні правовідносини регулюються нормами шлюбно-сімейного законодавства та нормами спадкового права, які вона навела у позовній заяві, а не ст. 1281, 1282 ЦК України. Не відповідає дійсності і твердження відповідача про те, що вона не звернулась з вимогами до неї. Так, судами тривалий час в 2014-2020 роках розглядалась справа № 585/2310/14-ц, в якій вона просила суд визнати заповіт чоловіка недійсним, визнати право власності на об`єкти самочинного будівництва, будівельні роботи ті будівельні матеріали, визнати права власності на частину страхового відшкодування, коштів на картковому рахунку та 39,71% транспортного засобу. Відповідачем у зазначеній справі була [PERSON] . Щодо пропуску позовної давності, то вважає, що пропустила його з поважних причин. У період з 2014 по 2020 роки судами розглядалась справа № 585/2310/14-ц, в якій вона зокрема просила визнати право власності на 39,71% транспортного засобу - автомобіля Opel Astra 1.61 16V, 2008 року випуску державний номер [NUMBER] , який відповідач [PERSON] успадкувала після смерті її чоловіка [PERSON] . Сумський апеляційний суд у постанові від 17.02.2020, вказав, що незважаючи на те, що кошти на погашення кредиту за автомобіль дійсно сплачувались і під час шлюбу, однак відсутні підстави для визнання права власності за нею на частину автомобіля, а вимоги про стягнення зі спадкоємиці [PERSON] грошової компенсації у розмірі половини коштів, сплачених на погашення кредиту за час перебування у шлюбі з [PERSON] вона не заявляла. Її позов, який зараз розглядає суд, про стягнення коштів, сплачених на погашення кредиту за автомобіль, і її позов у справі № 585/2310/14-ц про визнання права власності на 39,71% автомобіля, є різними способами захисту її одного й того ж порушеного права, зумовлені одними й тими ж підставами. Тож, той факт, що вона тривалий час (з 2014 рік по 2020 рік) захищала своє порушене право, однак обрала невірний спосіб захисту, є поважними причинами пропущення позовної давності, а тому її можливо поновити. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що вона нібито взяла з каси малої архітектурної форми (кіоску) по [ADDRESS] грошові кошти у розмірі 18630 грн. Однак вона не визнає і заперечує зазначене, а відповідач не надала документів, які містять її підпис про те, що вона дійсно брала ці кошти. Вважає, що дана справа є спором щодо спадкування, адже вимоги про стягнення з відповідача витрат на лікування та поховання спадкодавця врегульовані нормами спадкового права. Крім того, вимога про стягнення з відповідача коштів, сплачених за рахунок спільних сумісних коштів їх з [PERSON] подружжя на погашення кредиту за автомобіль, обґрунтована, зокрема, тим, що відповідач успадкувала цей автомобіль. Тому оскільки це справа про спадкування, то представником відповідача може бути лише адвокат. Однак представник відповідача [PERSON] не надав документів, які підтверджують наявність у нього права на заняття адвокатською діяльністю. Просить визнати поважними причини пропущення позовної давності та поновити позовну давність та задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задоволити. Суду пояснив, що кредит був взятий покійним до шлюбу, а погашався вже за кошти подружжя після укладення шлюбу. Тому автомобіль був зареєстрований за покійним, але вони вважають, що позивач має частку в цьому автомобілі, а так як апеляційний суд відмовив в задоволенні позову вказавши на невірний спосіб захисту права, вони звернулися з таким позовом. Строки просять поновити тому, що [PERSON] вже зверталася в суд з позовом про визнання права власності на автомобіль і остаточне рішення було прийняте лише весною 2020 року. Строк давності пропустили з поважних причин так як тривали інші судові справи. Всі витрати на лікування покійного [PERSON] підтверджені належними доказами, і всі придбані ліки використані на його лікування. Відомою є та обставина що зазвичай лікарі можуть і не виписувати якісь призначення в картці, а просто сказати що необхідно придбати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила задоволити, підтримала пояснення свого представника. В грудні 2013 вона ПП закрила. Кошти з ларька вона в таких розмірах, як вказує відповідач, вона взяти не могла, так як там був невеликий обсяг продаж і таких сум виручки там просто не було. На підтвердження відсутності таких коштів, про які заявляє відповідач у ларьку вона надала суду свої записи по бухгалтерії магазину, де вказує які товари вони брали і продавали та суми обігу грошей. Які були звіти в податкову з 2012 рік вона не знає. На лікування чоловіка вона позичала кошти, тому що своїх не вистачало, а потім віддавала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, забезпечила явку свого представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суду пояснив, що такі вимоги мали бути заявлені протягом 6 місяців з дня смерті. Позивач пропустив строк позовної давності. Пропуск строку відповідно ст. 282 є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім цього в частині позовних вимог по стягненню витрат на поховання, то строк вже теж пройшов. Те що інша справа розглядалася судом не є підставою вважати, що строк пропущений з поважних причин. Крім цього позивач з каси ларька взяла кошти в сумі 18 тис. грн., а тому витрати її погашені. В ларьку могли бути такі кошти, тому що цей ларьок був один з небагатьох торгових точно міста де торгівля здійснювалася цілодобово. Витрати на поховання це витрати до часу поки людину не поховали, тобто лише на поховання без обідів та пам`ятника. Кошти на поховання були взяті з каси. Розписки продавців надали на підтвердження того, що позивач отримала кошти зі спадкової маси. Чому вони оформлені таким чином і чому кілька розписок за один день він пояснити не може, оперує даними які надані його довірителем. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона з бабусею [PERSON] друзі здавна. Десь за тиждень до смерті, [PERSON] покликав дочку в лікарню і там хотів віддати якісь золоті вироби дочці. [PERSON] довго розпоряджалася майном - ларьком. Про те, що саме [PERSON] розпоряджалася майном покійного їй відомо зі слів водія [PERSON] . Який був прибуток з того ларька, вона не знає. На їх весіллі вона не була, тому що вона негативно до цього ставилася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вона в хороших стосунках. З [PERSON] вона не знайома. В 2013 році захворів чоловік [PERSON] - [PERSON] , він лікувався і йому робили операційне втручання. Вона і сама відвідувала [PERSON] і він їй розповідав, що про нього турбується дружина і просив її щоб вона допомогла дружині. [PERSON] позичала у неї тоді кошти десь 20-22 тис. Вона віддала їх за кілька років. [PERSON] просила позичити гроші саме для лікування чоловіка. Також вона допомагала [PERSON] як помер її чоловік з похоронами. Вони разом їздили в похоронну фірму, купували необхідне для похорону, замовляли кафе. Коли вона відвідувала [PERSON] , то там була як правило [PERSON] , колись була один раз мати [PERSON] . Коли [PERSON] брала гроші, вона складала письмову розписку, чи на сьогодні збереглася ця розписка вона не знає. Їй відомо, що стояло питання про розірвання шлюбу, але їх не розвели, обставин вона не знає. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 18 лютого 2012 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Вказане підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.6). Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . (а.с.7). Згідно договору купівлі-продажу автомобіля №2637 від 19.05.2008 року [PERSON] придбав автомобіль OPEL Astra 1.61 16V, за 94179,00 гривень ( а.с.13-16). Відповідно до кредитного договору №014/9870/73/83733 від 21.05.2008 року [PERSON] отримав кредит в сумі 84000,00 грн. для придбання авто OPEL Astra 1.61 16V, строком на 60 місяців, з кінцевим терміном сплати кредиту - до 12.05.2013 року ( а.с.21-27). Рішенням Роменського міськрайсуду від 08 лютого 2018 року №585/2310/14-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Роменська міська ДНК, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль OPEL ASTRA 1.61 16 V, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . В решті вимог [PERSON] відмовлено. Позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Білашенко Л.В. про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва, будівельні роботи та будівельні матеріали, визнання права власності на частину страхового відшкодування, коштів на картковому рахунку та 39,71% транспортного засобу залишено без задоволення. (а.с.8-12) Постановою Сумського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року прийнято відмову [PERSON] , подану її представником [PERSON] , від позову до [PERSON] , третя особа - Роменська міська ДНК, в частині вимог про визнання права власності на автомобіль Opel Astra 1.61 16V, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Скасовано рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2018 року в частині вирішення вимог [PERSON] про визнання права власності на автомобіль Opel Astra 1.61 16V, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , закрито в цій частині провадження у справі. Апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2018 року скасовано в частині вирішення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали та будівельні роботи, використані при реконструкції частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 40502 грн., про визнання права власності на 39,71% транспортного засобу - автомобіля Opel Astra 1.61 16V, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін. При цьому в постанові вказано, що відповідно договору купівлі-пордажу автомобіля він придбаний 19.05.2008 року. Відповідно кредитного договору на придбання автомобіля отримано кредит в сумі 84000 грн. строком на 60 місяців з кінцевим терміном сплати кредиту до 12.05.2013 року. Автомобіль зареєстровано за [PERSON] з 21.05.2008 р. Відповідно до копій квитанцій [PERSON] , протягом 2012 року періодично вносив на поточний рахунок ПАТ «Райфайзен банк Аваль» кошти на погашення отриманого кредиту. 18 лютого 2012 року за час перебування в шлюбі з [PERSON] , [PERSON] періодично вносив кошти на поточний рахунок ПАТ «РАйфайзен банк Аваль» на погашення кредиту, загальна сума погашення в цей період становить 33354,96 грн. Погашення позивачкою спільно з [PERSON] частини зобов`язань за кредитом не призводить до набуття [PERSON] права власності на майно, яке є предметом застави за цим договором. Вимоги про стягнення зі спадкоємиці грошової компенсації у розмірі половини коштів, сплачених на погашення кредиту за час перебування у шлюбі з [PERSON] [PERSON] не заявляла. Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду вона підтвердила, що відмовилась від запропонованої іншою стороною компенсації за частку погашення за кредитом, сплаченої подружжям. (а.с.17-20). Зі справки Роменської ЦРЛ від 17.03.2014 року №01-20/1396 вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 18.11.2013 р. по 20.11.2013 р. Діагноз: Хронічна виразкова хвороба 12 п. кишки в активній фазі з больовим та диспептичним синдромом. В справці вказано, що хворим були придбані медикаменти за власні кошти на суму 567,75 грн. (а.с.28). Зі справки Роменської ЦРЛ від 17.03.2014 року №01-20/1396 вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 27.11.2013 р. Помер 16.12.2013 р. Діагноз «Злоякісне новоутворення заочеревного простору з проростанням в ворота печінки, мезакохола ракова інтоксикація». Хворим були придбані медикаменти за власні кошти на суму 8464 грн. (а.с.29). Згідно довідки Роменської ЦРЛ від 23.05.2014 р., дата та номер на штампі відсутні, виданої [PERSON] , її чоловік [PERSON] знаходився на «Д» обліку в Роменській ЦРЛ з діагнозом «Злоякісне новоутворення м`яких тканин заочеревного простору гр.ІV» помер 16.12.13 р. Проходив комп`ютерну томографію для установлення діагнозу. Вказане також підтверджено заключенням КТ від 25.11.2013 р. (а.с. 30-31). З накладної № 2419 від 11.12.2000 р. (рік виправлено з 2000 на 2013) вбачається, що за сироватку сплачено 1027,00. Постачальник - ВАТ «Сумський обласний центр служби крові», отримувач - Роменська ЦРЛ. (а.с.32). З накладної №2533 від 23.12.2000 р. (рік виправлено з 2000 на 2013) вбачається, що за еритроцити сплачено 1558,00. Постачальник - ВАТ «Сумський обласний центр служби крові», отримувач - Роменська ЦРЛ. (а.с.33). Згідно товарних чеків виданих ПП [PERSON] за період з 18.11.2013 року по 15.12.2013 року медикаментів було відпущено аптечним пунктом №3 на суму 10670,80 грн. (а.с.34-40). З квитанцій та товарних чеків вбачається, що [PERSON] було сплачено за: 20 грн. КП «Комбінат комунальних підприємств»; придбання труни - 820 грн., оплата ритуальних/транспортних послуг - 1250 грн., всього - 2070 грн.; придбання ритуальної атрибутики - 330 грн., придбання вінків зі стрічками - 370 грн., всього - 700 грн.; придбання костюма чоловічого - 320 грн.; оплата поминального обіду - 2833,5 грн., а всього: 5943,5 грн. (а.с.42-44). Відповідно розписки від 24.11.2013 року [PERSON] взяла в позику у [PERSON] кошти в сумі 12000 грн. для придбання ліків на лікування свого чоловіка [PERSON] (а.с.45). Відповідно розписки від 07.12.2013 року [PERSON] взяла в позику у [PERSON] кошти в сумі 10000 грн. для післяопераційного лікування свого чоловіка [PERSON] (а.с.46). Згідно заповіту, посвідченого 12.11.2009 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Білашенко Л.В., [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, на що він матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] ( а.с.70). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.12.2013 року вбачається, що 20.12.2013 року Роменською міською ДНК заведена спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с. 71). Відповідно відповіді завідувача Роменської міської ДНК С.М. Сови від 31.05.2014 року №486/02-14 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , останнім місцем проживання якого було: [ADDRESS] , спадщину прийняли двоє осіб: дочка померлого - [PERSON] , [INFO] року подавши заяву про прийняття спадщини та його дружина - [PERSON] , також подавши 07.03.2013 р. заяву про прийняття спадщини. (а.с.72). З записок, що підписані продавцями [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] взяла з каси 16.12.2013 року - 1500,00 грн., 18.12.2013 року - 960 грн.; 20.12.2013 року - 1500,00 грн., 22.12.2013 року - 2260,00 грн., 24.12.2013 року - 1000,00 грн., 26.12.2013 року - 1300,00 грн., 26.12.2013 року - 3610,00 грн., 26.12.2013 року - 1500,00 грн., 27.12.2013 року - 2000,00 грн., 30.12.2013 року - 1000,00 грн., року - 500,00 грн., 30.12.2013 року - 500,00 грн., 02.01.2014 року - 500,00 грн., 02.01.2014 року - 500,00 грн. (а.с.73-79). 07 вересня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Вказане підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.80) З копій записів, виконаних на аркушах паперу з розміткою в клітинку, які як пояснила позивач є обліком товарообігу в ларьку, вбачається, що сума доходу за період з 15.12.13 по 02.01.2014 р. становить - 5511,24 грн. (а.п.91-93). Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про стягнення коштів та відшкодування витрат на лікування та поховання. При вирішенні спору суд виходить, з положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України на які посилаються сторони. Крім цього суд вважає необхідним застосувати ряд норм СК України, які сторони не вказували в обґрунтування заявлених вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 статті 1232 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Згідно положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Як передбачено ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Статтею 90 СК України передбачено, що дружина, чоловік взаємно зобов`язані брати участь у витратах, пов`язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, покази свідків, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання стягнення з відповідача коштів внесених подружжям в період з 18 лютого 2012 року по 16 грудня 2013 року, в сумі 16677,48 грн. суд виходить з доказів наданих сторонами та досліджених судом і висловлених позицій щодо даного питання. Так позивач не довів що кредитні кошти сплачувалися подружжям в період з 18.02.21012 по 16.12 2013 року, оскільки строк погашення кредиту, згідно досліджених доказів, до 12 травня 2013 року. Крім цього, належних і допустимих доказів про внесення певних сум коштів на погашення кредиту в цей період, а саме - банківських документів про сплату коштів, позивач суду не надала. В свою чергу відповідач у поданому представником відзиві стверджує, що позивач з цього приводу до неї раніше не зверталася. Отже вирішуючи спір в цій частині суд приймає до уваги постанову Сумського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року, яку позивач сама покладає в основу заявлених вимог, в тому числі щодо розміру коштів сплачених подружжям в період погашення кредиту та правильності обраного способу захисту. Проте позивач в позові не дала оцінки наданій нею постанові, від 17 лютого 2020 року, в частині її відмови в отриманні від компенсації за частку погашення за кредитом, але з контексту вбачається що сторони вирішували дане питання при розгляді цього спору. Вказане дає суду підстави для відмови в задоволенні позову, оскільки суд вважає, що спір в цій частині було сторонами вирішено до часу звернення позивача в суд з даним позовом. Вимоги про стягнення витрат на лікування [PERSON] задоволенню не підлягають з тих підстав, що позивач будучи подружжям, була зобов`язана піклуватися про іншого з подружжя в тому числі по його утриманню та лікуванню, що передбачено СК України. При вирішенні спору суд вважає ст. 75, 90 СК України спеціальними нормами права стосовно ст. 1232 ЦК України, оскільки як пояснює позивач допомогу [PERSON] вона надавала як подружжя, отже обов`язок утримання виник у позивача саме виходячи з подружніх прав та обов`язків, а не виходячи з інших відносин. Крім цього, надані позивачем докази на придбання ліків, суд оцінює критично, оскільки до матеріалів справи позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що всі медикаменти, про придбання яких надано чеки, були призначені [PERSON] . Також частина медикаментів, на придбання яких надано чеки, відсутні навіть в довідках лікарні, про те, що вони були придбані [PERSON] . Наприклад накладна про кров від 23.12.2013 року, а [PERSON] помер [INFO] . Позовні вимоги про стягнення витрат на поховання в розмірі 3110 грн. є обґрунтовані і відповідач має відшкодувати понесені витрати, оскільки позивач довела що витрати на поховання нею понесені, проте позивач пропустила строк звернення до суду, визначений законодавством, у зв`язку з чим і ці вимоги не можуть бути задоволені. При цьому суд виходить з того, що спори, які існували між сторонами в період з 2013 по 2020 роки не були перешкодою для позивача звернутися до відповідача з вимогою про стягнення витрат на поховання спадкодавця, а відповідно суд не може взяти до уваги наявність таких спорів, як поважну причину пропуску строку звернення до суду. Інші витрати - оплата поминального обіду, які позивач вважає витратами на поховання, такими не є, а відповідно дані витрати стягненню з відповідача не підлягають. Виходячи з висновку суду про відсутність підстав для задоволення позову в цілому, підстави для стягнення з відповідача судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed