Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

22.04.2021 [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 вересня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано рішенням суду від 26.02.2020. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Діти знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, оскільки є особою працездатного віку, хоча і є інвалідом ІІІ групи, однак офіційно не працює, уваги та часу вихованню дітей не приділяє. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розмірі 2000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 22.04.2021 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, так як стягувати аліменти має право той з батьків, з ким проживають діти, водночас позивач вів суд в оману вказуючи, що діти проживають з нею, коли насправді неповнолітні діти проживають і зареєстровані з ним, позивач у 2015 році їх залишила та поїхала до матері на заробітки в Польщу. З того часу вихованням та утриманням дітей займається виключно він. Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було укладено 16 вересня 2004 року (а.с. 7), який було розірвано рішенням суду від 26.02.2020 (а.с. 8-9). З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 20.01.2017 (а.с. 10), та про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 26.08.2009 (а.с 11) вбачається, що сторони є батьками неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 180 та ч. 3 ст. 181 СК України на кожного з батьків покладається обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З того з батьків, який ухиляється від виконання цього обов`язку, за рішенням суду на утримання дитини присуджуються аліменти у частці від його заробітку (доходу) і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 р. - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з яким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вказане також випливає із ч. 2 ст. 181 СК України, відповідно до якої: за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Таким чином законодавством встановлено, що право на отримання аліментів має той з подружжя з ким проживає дитина. Суд бере до уваги як доказ довідку виконавчого комітету Олицької селищної ради № 42 від 01.02.2021, відповідно до якої неповнолітні діти зареєстровані з позивачем та відповідачем по справі, однак як вбачається із акту обстеження проживання [PERSON] від 22.03.2021 Олицької селищної ради (а.с. 27) позивач з серпня 2015 року за вказаною адресою не проживає. Вказане і підтверджує сама позивач, вказавши у позовній заяві, що фактично проживає у с. Метельне Луцького району Волинської області. Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed