Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

23.05.2017 року Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу у розмірі 4975,53 грн. та 1684 грн. судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 01.11.2015 року [PERSON] без наявності ордера на знищення насадження здійснив самовільну вирубку двох дерев породи «Акація» на території Бросчанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за межами населеного пункту. 01.11.2015 року державним інспектором з охорони довкілля складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.65-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно [PERSON] В подальшому, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення №000651 від 02.11.2015 року, винесеної старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Одеській області, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.65-1 КУпАП знищення або пошкодження полезахисних лісових смуг та захисних лісових насаджень. Вказана постанова про накладення адміністративного стягнення не скасована та штраф зазначеною особою сплачений в повному обсязі. Крім цього, як зазначено в позові, своїми діями відповідач заподіяв шкоду у розмірі 4975,53 грн. державі, розмір якої розрахований на підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року за № 665. Відповідач своїми неправомірними діями завдав навколишньому природному середовищу майнову шкоду, яка незважаючи на отримання відповідачем претензії №41 від 04.11.2015 року від Державної екологічної інспекції в Одеській області, добровільно не відшкодована. Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 01.11.2015 року [PERSON] без наявності ордера на знищення насадження здійснив самовільну вирубку двох дерев породи «Акація» на території Бросчанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за межами населеного пункту. 01.11.2015 року державним інспектором з охорони довкілля складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.65-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно [PERSON] Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення №000651 від 02.11.2015 року, винесеної старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Одеській області, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.65-1 КУпАП знищення або пошкодження полезахисних лісових смуг та захисних лісових насаджень. Вказана постанова про накладення адміністративного стягнення не скасована та штраф зазначеною особою сплачений в повному обсязі. Своїми діями відповідач заподіяв шкоду у розмірі 4975,53 грн. державі, розмір якої розрахований на підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року за № 665. 04.11.2015 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області відповідачу було направлена претензію №41 від 04.11.2015 року про добровільне відшкодування суми заподіяних збитків. На стан ухвалення рішення сума шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків, нанесених Державі України, у розмірі 4975,53 грн. добровільно відповідачем не відшкодована. Відповідно до ч.1 ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом лісорубним (лісовим) квитком, що видається безоплатно. За змістом ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Стаття 107 Лісового кодексу України передбачає, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Згідно до ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу та таке інше. Частиною 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачено, що громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновим правом фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальними правилами, встановленими ст. 1166 ЦК України, для відшкодування шкоди необхідно: наявність самої шкоди, неправомірність дій (бездіяльності) особи, що її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та є вина зазначеної особи. До того ж, перераховані підстави визнаються загальними, оскільки для виникнення відповідальності їх наявність вимагається в усіх випадках, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Як розяснено судам в п. п. 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків, нанесених Державі України, у розмірі 4975,53 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved