Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

22.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який був розірваний 21 вересня 2010 року. Від шлюбу з відповідачем вони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. За рішенням Роменського міськрайонного суду від 12 червня 2008 року з її відповідача на її користь на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 29 травня 2008 року до їх повноліття. Після народження третьої дитини збільшилися витрати на утримання і виховання дітей, з моменту прийняття судом рішення про стягнення аліментів зросли ціни на ліки, продукти харчування, одяг та ін.. Аліментів у розмірі 1/3 частини катастрофічно не вистачає. Відповідач є працездатним та за станом здоровя може виконувати обовязки по утриманню дітей - сплати аліментів, тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] з позовом погодився частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі по 1000 грн. При цьому пояснив, що він ніде не працює, заробітку ніякого не має. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та відповідача, а також докази у їх сукупності дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано 21 вересня 2010 року (а.с.8,9). Після реєстрації другого шлюбу позивачка змінила прізвище з «Теличко» на «Бердник» (а.с.14). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10,12). Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 12 червня 2008 року з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до їх повноліття. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.13). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. У статті 19 та частинах 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до п.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня -1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмір з 1 січня становить 3723 гривень. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд бере до уваги, що за приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка просить збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача на аліменти на утримання дітей в 1/2 частині заробітку, проте жодним чином не обгрунтовує вказану вимогу. Натомість в судовому засіданні відповідач пояснив, що він ніде не працює і заробітку не має, проте згоден сплачувати аліменти в розмірі по 1000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], слід стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, з урахуванням обовязку надання допомоги неповнолітнім дітям як матірю, так і батьком, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум дитини відповідного віку, збільшення розміру мінімальної заробітної плати до 3723 грн., та те, що позивачка несе витрати на утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Роменського міськрайонного суду від 12 червня 2008 року і стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття. Відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільних з позивачкою дітей в такому розмірі, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Крім того, суд вважає за необхідне, після вступу даного рішення в законну силу, відкликати виконавчий лист, виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: partial