Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

23.10.2018 р. представник позивача [PERSON] подав до суду позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок трудового каліцтва. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO]. під час виконання трудових обов'язків в Ганнівському кар'єрі «ПівнГЗК» внаслідок ураження електричним струмом у віці 49 років загинув батько позивача - [PERSON]. Смертю батька позивачу завдано моральну шкоду, оскільки він втратив рідну людину, який допомагав йому у житті та побуті, оскільки він проживав разом з батьком однією сім'єю в одному будинку. Смерть батька призвела до того, що позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають його навіть до теперішнього часу. Отже, смертю бать позивачу завдано глибоких моральних страждань. Моральну шкоду позивач оцінює у 176000,00 грн.. Ухвалою від 09.11.2018 р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10.12.2018 р.. У судове засідання 10.12.2018 р. учасники справи не з'явились. Представник відповідача надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю явки в судове засідання через участь у процесуальних діях у СВ Тернівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (вх.№19391 від 10.12.2018 р.). Розгляд справи відкладено на 06.02.2019 р.. У судове засідання 06.02.2019 р. учасники справи не з'явились. Представник позивача надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі та про підтримку позовних вимог (вх.№1892 від 29.01.2019 р.). Представник відповідача подала суду заяву, в якому просить розглядати справу без її участі з урахуванням позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву (вх.№2413 від 06.02.2019 р.). Відповідач у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими, оскільки безпосередньою причиною нещасного випадку були дії самого потерпілого, які свідчать про грубу необережність з його боку. Крім того, зазначає, що позивачем не доведено спричинення моральної шкоди, а заявлений до стягнення її розмір не відповідає вимогам розумності, справедливості та критеріям судової практики. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач - [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] що видано 11 травня 1980 року Тернівським райвідділом ЗАГС м. Кривого Рогу (а.с.9). Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]оку (а.с.3). Відповідно до Акту №5/VІ про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1, затвердженого 23 червня 2005 року першим заступником начальника теруправління - начальника Криворізького гірничого округу Чередніченко О.Є., причиною нещасного випадку, під час якого отримав трудове каліцтво батько позивача, визнано порушення трудової та виробничої дисципліни, а також технічна несправність вакуумного вимикача із-за наявності дефекту тяги його приводу. Особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці визнані [PERSON] - енергетик дільниці №9, [PERSON] - в.о. гірничого майстра дільниці №3, [PERSON] - машиніст екскаватора дільниці №3, [PERSON] - в.о. начальника дільниці №9. (а.с.4-5). Актом форми Н-5 від 22 червня 2005 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 5 червня 2005 року о 5 годині 40 хвилин на ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», причиною нещасного випадку є: 1) Порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів. Проведення робіт по заміні синхронного двигуна екскаватора без виконання необхідних організаційно-технічних заходів. 2) Порушення трудової та виробничої дисципліни. 3) Конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва. Несправність вакуумного вимикача внаслідок прихованих дефектів металу. Висновком комісії встановлено, що нещасний випадок з машиністом екскаватора в кар'єрі Ганнівського кар'єру [PERSON] вважається пов'язаним з виробництвом. Отже, факт смерті потерпілого [PERSON] від нещасного випадку на виробництві встановлений Актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Таким чином, між смертю потерпілого [PERSON] та нещасним випадком, що стався з ним на виробництві відповідача встановлений причинний зв'язок, що передбачає право членів сім'ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи. Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненої нещасним випадком, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності нещасного випадку і причинного зв'язку між смертю і нещасним випадком, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. У зв'язку зі смертю батька позивачу спричинено моральну шкоду, пов'язану із втратою рідної людини, що призвело до душевних страждань і незворотних негативних змін у його особистому житті, адже батько був дуже близькою для нього людиною з яким він проживав однією сім'єю. Смерть батька призвела до того, що він постійно перебуває у напруженому психічному стані, думки про його смерть не залишають його до теперішнього часу. Отже смертю батька йому завдано глибоких моральних страждань. Враховуючи вищевикладене та наявність доказів причинно-наслідкового зв'язку між смертю батька позивача та нещасним випадком, що стався з ним на виробництві, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Крім того, визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із конкретних обставин справи, характеру та ступеню моральних страждань; з того, що ці страждання у позивача довічні; а також з того, що з часу смерті батька позивача пройшло майже чотирнадцять років і, хоча цей факт не позбавляє права звернення позивача до суду, суд не може не врахувати досить істотним проміжок у часі між подією та зверненням позивачки за правовою сатисфакцією. Суд зазначає, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, тому вважає заявлену до стягнення суму 176 000 грн. завищеною та не доведеною. Отже, застосовуючи принцип розумності і справедливості, з урахуванням неможливості безпомилкового, математично виваженого підрахунку розміру компенсації моральної шкоди, суд вважає, що 80000 грн., буде тією мірою матеріальною компенсацією в даному випадку, яка підлягає задоволенню. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо недоведеності позивачем заподіяння йому моральної шкоди, оскільки факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з втратою близької людини встановлений зокрема, Актом спеціального розслідування нещасного випадку від 22.06.2005 року та Актом № 5/VІ про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, згідно з якими встановлено причинний зв'язок настання смерті [PERSON] з нещасним випадком на виробництві, внаслідок чого позивач втратив рідну людину, друга, опору, надію, та моральну підтримку, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків та необхідності докладання ним додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, сам по собі факт загибелі батька беззаперечно свідчить про те, що позивач відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Посилання відповідача на те, що причиною нещасного випадку є порушення законодавства про охорону праці також самим [PERSON], не можуть бути взятими до уваги, оскільки наявність вини самого [PERSON] судом врахована при визначенні розміру моральної шкоди. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому, враховуючи, що позивач від сплати судового збору звільнений, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 704,80 грн., оскільки ця сума щодо немайнових позовних вимог не залежить від розміру стягнення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial