Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

24.07.2017 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частки його доходів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2017 року і до закінчення навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до виповнення сином [PERSON] повноліття (31.07.2017 року), відповідачем сплачувались аліменти на його утримання. На даний час останній навчається на 4 курсі Шацького лісового коледжу ім.В.В.Сулька на денній формі навчання, у звязку із чим потребує додаткових витрат на придбання підручників, навчального приладдя, проїзду, харчування тощо. Такі витрати в повному обсязі несе позивач, оскільки відповідач проживає окремо, господарство веде також окремо та матеріально не допомагає в утриманні сина, у звязку з його навчанням, хоча має таку можливість, оскільки отримує пенсію, а тому має регулярний дохід. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач [PERSON] подала в канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в канцелярію суду подав заяву про визнання позову [PERSON], спроможність сплачувати аліменти, у звязку з навчанням сина, оскільки працює майстром лісу ДП «Прибузьке ЛГ» та має регулярний дохід, а також розгляд справи у його відсутності. \~\~\~\~ За таких обставин, суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Сторони по справі є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ №039941, виданого Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області 05.08.1999 року, та документами, які відслідковують зміну прізвища позивача на «Грицюк» (а.с.2, 4, 5). З копії виконавчого листа Любомльського районного суду Волинської області № 2-151-09 від 29.04.2009 року встановлено, що з відповідача в користь позивача стягувались аліменти на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожного щомісячно, починаючи з 16 березня 2009 року і до їх повноліття (а.с.3). 31.07.2017 року [PERSON] виповнилось 18 років. Довідкою Шацького лісового коледжу ім. В.В. Сулька від 19.07.2017 року №199 стверджено, що [PERSON] навчається в зазначеному коледжі на 4 курсі, на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2014 року по 01.07.2018 року (а.с.7). У поданій суду заяві відповідач вказав, що працює майстром лісу ДП «Прибузьке ЛГ», відповідно має регулярний дохід. Статтею 199 СК України передбачено що, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 своєї постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм «Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно вимог ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до зазначених норм та розяснень, судом встановлено, що син сторін [PERSON] досяг повноліття і його вік перевищує 18 років та є меншим 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] має регулярний дохід, так як працює, та, відповідно, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, у звязку з його навчанням в учбовому закладі, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у частці від його доходу. Щодо розміру аліментів, то визнання відповідачем позову, свідчить про його спроможність сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, що в силу ч.4 ст.174 ЦПК України, є підставою для задоволення позову в цій частині. Разом з цим, незважаючи на визнання відповідачем позову, до задоволення не підлягає вимога позивача про стягнення аліментів у частці від доходу, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вона не відповідає нормам Сімейного кодексу України. Закріплені у ст.200 СК України положення стосуються обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Структура ст.182 СК України та її зміст свідчать, що в розумінні ст.200 СК України застосуванню підлягають лише положення, наведені у ч.1 ст.182 СК України. Глава 16 СК України визначає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, а ч.2 ст.182 даного Кодексу стосується виключно дитини, правовий статус якої закріплений у ст.6 СК України, відповідно до якої, дитиною вважається особа до досягнення нею повноліття. До такого висновку приводить також визначення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначається Законами України щодо державного бюджету України на кожний рік. Відтак ч.2 ст.182 СК України, не поширюється на правовідносини, що регламентовані главою 16 СК України. Зважаючи на досягнення сином сторін повноліття 31.07.2017 року, суд не застосовує положення ст.ст. 191, 201 СК України та стягує аліменти, починаючи з 01.08.2017 року, як про це просить позивач. В силу вимог ст.199 СК України, аліменти слід стягувати до припинення навчання, але не довше, як до досягнення повнолітнім сином сторін двадцяти трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial