Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

22.12.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Палацом одруження «Центральний» м.Харкова, про що в книзі реєстрації актів про одруження 12.05.1990 р. зроблено відповідний актовий запис за №963; прізвище «[PERSON]», яке було змінено після реєстрації шлюбу залишити. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що вона та відповідач перебувають і шлюбі з 12.05.1990 р. У шлюбі сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Протягом останніх декілької років стосунки між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям, фактично сім'я припинила своє існування. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача і дитини. Майновий спір відсутній, дитина залишається проживати з позивачем за взаємною згодою.У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2018 р. було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивач не з'явилась, 03.01.2019 р. до канцелярії суду подала заяву про проведення розгляду справи без її присутності, позовні вимоги підтримала, наслідки відомі (а.с.13). Відповідач в підготовче засідання не з'явився, 03.01.2019 р. до канцелярії суду надійшла нотаріально посвідчена заява відповідача, в якій зазначено, що [PERSON] відомо про подання позовної заяви його дружиною, [PERSON], про розірвання шлюбу. З позовними вимогами ознайомлений, проти розірвання шлюбу не заперечує. Майнового спору між ним та позивачкою немає. Після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON], [INFO], проживатиме разом з матір'ю. Просив розглядати справу у його відсутності (а.с.14). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 12 травня 1990 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Палаці одруження «Центральний» м.Харкова, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12.05.1990 р. зроблено запис за №963, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивач та відповідач мають різні погляди на сім'ю та шлюб, шлюбні відносини фактично припинені та не можуть бути поновлені. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо та враховуючи позицію відповідача про визнання позову. Вимоги щодо розподілу майна не пред'являлись. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 704, 80 грн. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved