Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

23.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якому вказала, що згідно наказу від 05.06.2000 р. вона була прийнята тимчасово на 3 місяці на роботу в Токмацький район електричних мереж Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», перетвореного в Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» згідно наказу №420 від 27.07.2016 р. (зареєстрованого в ЄДР за №22582175 від 02.02.2017 р.) контролером енергонагляду 1 кваліфікаційної групи. Згідно наказу №2273-к від 20.07.2007 р. позивач [PERSON] переведена контролером енергозбуту 3 групи кваліфікації Токмацького району електричних мереж. На підставі наказу №1455-к від 12.04.2018 р. позивач звільнена за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору з 13.04.2018 р. Дані обставини позивач підтвердила записами в трудовій книжці серія БТ-ІІ №3544026 від 28.06.1989 р., яка згідно ст.48 КЗпП України є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудову книжку та довідку про розмір належних при звільненні сум власником позивачці видано своєчасно, але розрахунок при звільненні станом на 13.04.2018 р. на загальну суму 46806,19 грн. Так, заборгованість по заробітній платі за листопад 2017 року складає 2756,21 грн, за грудень 2017 р. 4713,52 грн., за січень 2018 р. 5325,50 грн., за лютий 2018 р. 3736,12 грн., за березень 2018 р. 9189,99 грн. та квітень 2018 р. з урахуванням грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки у розмірі 2109,00 грн. та вихідної допомоги у сумі 20477,52 грн. 21084,85 грн. Для врегулювання спору позивач зверталася на особистому прийомі до уповноваженого представника відповідача начальника Токмацького РЕМ [PERSON] зі скаргою щодо порушення її законних прав та вимогою щодо погашення (виплати) заборгованості по заробітній платі, але їй було відмовлено, посилаючись на те, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» знаходиться у складному фінансовому становищі. В зв'язку з цим позивач просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул.Сталеварів, 14, м.Запоріжжя, 69035, код ЄДРПОУ:00130926) на користь [PERSON] (РНОКПП:[NUMBER]) суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 46806,19 грн., судовий збір покласти на відповідача. 23.05.2018 р. за вх.№ЕП-716 до суду від представника відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» надійшов відзив на позовну заяву по справі №328/962/18. У відзиві представник відповідача вказав, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» знаходиться в складному фінансовому становищі. Ступінь виконання зобовязання відповідача перед позивачем знаходиться в прямій залежності від стану виконання зобовязання споживачів перед Товариством та політики НКРЕКП щодо встановлення відсотків відрахувань на поточні рахунки відповідача. У період з липня по вересень 2017 року постановами НКРЕКП № 1104 від 07.09.2017 року, № 1053 від 29.08.2017 року, № 942 від 25.07.2017 року, крім відрахувань коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, було встановлено суми додаткових щодобових відрахувань (утримань) коштів з поточних рахунків ПАТ «Запоріжжяобленерго» у розмірі 12 млн. грн. на добу у липні 2017 року, 19 млн. грн. на добу у серпні 2017 року, 4 млн. грн., 12,5 млн. грн. на добу у вересні 2017 року, 3,8 млн. тощо грн. на добу у жовтні 2017 року, 1,5 млн. грн. в листопаді 2017 року, 2,6 млн. грн. на добу в січні 2018 року. Крім цього, відповідно до постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року по справі № 808/3230/16, залишеної в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 року визнані протиправними постанови НКРЕКП № 1780 від 05 жовтня 2016 року, № 1840 від 17 жовтня 2016 року, № 1872 від 21 жовтня 2016 року в частині встановлення відповідачу додаткових щодобових відрахувань, що додатково свідчить про протиправність дій НКРЕКП щодо Товариства у встановленні таких щодобових відрахувань. Таким чином, в наслідок встановлення НКРЕКП в липні 2017 року - січні 2018 року для ПАТ «Запоріжжяобленерго» при визначені алгоритму перерахування коштів нульового алгоритму або сум додаткових щодобових утримань коштів з поточних рахунків ПРТ, які унеможливили фактичне надходження коштів із поточного рахунку із спеціальним режимом використання на поточні рахунки ПАТ «Запоріжжяобленерго», - всі кошти, які надходили та надходять на рахунок із спеціальним режимом використання товариства перераховуються установою уповноваженого банку на рахунок ДП «Енергоринок», а НКРЕКП свідомо не виконує обовязок по забезпеченню додержання прав і законних інтересів ПАТ «Запоріжжяобленерго», повязаних із виплатою/отриманням заробітної плати та перешкоджає виконанню обовязку щодо гарантування надійного соціального захисту працівників товариства. Відповідно до розрахунків позивача розмір заборгованості за період з листопада 2017 р. по квітень 2018 р . складає 46806,19 грн., але внаслідок встановлення НКРЕКП в липні 2017 лютому 2018 р. для ПАТ «Запоріжжяобленерго» при визначенні алгоритму перерахування коштів нульового алгоритму або сум додаткових щодобових утримань коштів з поточних рахунків ПРТ, відповідач не міг своєчасно виплачувати заробітну плату персоналу в тому числі і позивачу, в звязку з цим представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила суд стягнути з відповідача на її користь суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 46806,19 грн. Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала доводи проти позову викладені в відзиві на позовну заяву [PERSON] Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно трудової книжки серія БТ-ІІ №3544026, запис №9 від 05.06.2000 р. [PERSON] була прийнята тимчасово на 3 місяці на роботу контролером енергонагляду в Токмацький район електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго». З запису №12 від 20.07.2007 р. вбачається, що [PERSON] переведена контролером енергозбуту 3 групи кваліфікації Токмацького району електричних мереж, згідно наказу №2273-к від 20.07.2007 р. Відкрите акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» з 01.02.2017 р. перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», згідно наказу №420 від 27.07.2016 р. (витяг в ЄДР за №22582175 від 02.02.2017 р.). Згідно запису №14 від 13.04.2018 р. на підставі наказу №1455-к від 12.04.2018 р. [PERSON] звільнена на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. Відповідно до наданого Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільненні вих.№ 331 від 13.04.2018 року, [PERSON] нараховано суму до виплати в розмірі 46806,19 грн. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно дост. 43 Конституції України,держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, з наданих до суду документів вбачається, що на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем щодо не виплаченої заробітної плати складає 46806,19 грн. Жодних доказів на спростування вказаної суми представником відповідача в судовому засіданні не надано. Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню. Таким чином, відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. З огляду на наведене, доводи відповідача про скрутне фінансове становище та залежність виплати заробітної плати від стану виконання зобовязань споживачами послуг товариства, як підстава для відмови у задоволенні позову, є неспроможними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач ПАТ «Запоріжжяобленерго» не виконало свої обовязки щодо виплати позивачці [PERSON] суми нарахованої заробітної плати у розмірі 46806,19 грн., яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», необхідно стягнути з відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved