Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

23 червня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на взаємовідносини подружжя в сім'ї та психологічну несумісність характерів. У позовній заяві позивач вказує на те, що, шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведеться з лютого 2017 року. У позовній заяві позивач також посилався на те, що у шлюбі з відповідачем у них народилися діти - дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем [PERSON] та знаходяться на його утриманні. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. 01 серпня 2017 року відповідач [PERSON] подала на адресу суду заяву, в якій повідомила, що не заперечує проти розірвання шлюбу з відповідачем, при цьому у вказаній заяві відповідач також зазначила, що шлюбні стосунки з позивачем фактично припинені в травні 2017 року. Крім цього, у зазначеній заяві відповідач [PERSON] повідомила суду, що після фактичного припинення шлюбних відносин із позивачем, їхні з позивачем діти проживають разом з відповідачем і знаходяться на її утриманні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому 20.10.2017 подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, іпросив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, при цьому 20.10.2017 також подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 03 жовтня 2008 року сторони уклали шлюб (а. с. 6). У подружжя є малолітні діти: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхніх дітей. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved