Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

23 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], як такого, що продовжує навчання, на період навчання в Липковатівському аграрному коледжі Нововодолазького району Харківської області у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, посилаючись на таке: відповідач є батьком дитини, з яким вона прожила у зареєстрованому шлюбі до червня 2003 року. Син зараз перебуває на утриманні матері. Батько сплачував на його утримання аліменти до 18 років. На даний час дитина досягла повноліття, але навчається в Липковатівському аграрному коледжі Нововодолазького району Харківської області на першому курсі денної форми навчання. Потребує допомоги на своє утримання, оскільки має платити щомісячно за проживання у гуртожитку, харчуватися, одягатися, купувати навчальне приладдя та витрачати гроші на переїзд щотижня до с. Липкуватівка з Первомайського району. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, пояснила, що зараз працює литоношею на час перебування основного працівника у щорічній відпутці, має мінімальну зарплатню та самотужки вивчити сина не має можливості. У останнє судове засідання не прибула, проте наддала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю. Вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів занадто високий, оскільки в нього тепер інший шлюб, він має заробітну платню нижчу за середню, бо працює вантажником. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, з матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 05.06.2003 року і є батьком та матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження та розірвання шлюбу (а.с.5-6). [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання в Липковатівському аграрному коледжі Нововодолазького району Харківської області, що вбачається з наданої довідки (а.с.7). Зараз проживає з матір'ю. Проаналізувавши матеріальне становищє сторін та необхідність матеріальних витрат суд, згідно наданих доказів приходить до висновку, що [PERSON], дійсно, потребує матеріальної допомоги на його утримання, як такий, що продовжує навчання, оскільки відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, у якого є потреба у оплаті за гуртожиток щомісячно, проїзді транспортом до с. Липкуватівка, а також у купівлі підручників, навчального приладдя, одягу та харчів. Такий обов'язок відповідача прямо передбачений ст. 199 СК України при наявності можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідач працює в ТОВ «Терра» вантажником і отримує заробітну плату від 1500 до 1650 грн. на місяць (а.с.19-21). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також береться до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема встановлено, що син сторін не працює, бо навчається на денній формі, а у позивачки є ще неповнолітня дитина на утриманні (а.с.5), а сама вона працює тимчасово замість основного працівника на відділенні пошти на час знаходження у щорічній відпустці. Проте, суд вважає, що розмір аліментів, визначений позивачкою у позові, є завищеним і підлягає зменшенню до 1/6 частки всіх видів доходу, оскільки відповідач зараз має іншу родину, бо одружився та має нижче середнього рівня зарплату по місту. Тому, враховуючи викладене суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу синові саме в розмірі 1/6 частки доходів. Вимоги позивачки ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню, проте частково. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial