overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

23 червня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26.03.2011 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, в якому народилась донька [PERSON] [INFO] . Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння. Крім того зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені та він не бажає їх поновлювати. З цих підстав вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою суду від 13.07.2021 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено до судового розгляду (а.с.16). У судове засідання сторони не з`явились. Згідно з поданими заявами просили розглянути справу без їх участі, позивач позов підтримав, відповідач позов визнала, вважають примирення неможливим. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Встановлено, що 26 березня 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що зроблено актовий запис за № 513, присвоєно прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 8 ). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 9). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалася, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вимоги щодо стягнення понесених судових втрат позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

23 червня 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 грудня 2016 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, згідно актового запису № 334 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 05 грудня 2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2018 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, тому сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона не заперечує проти заочного розгляду справи. Судова повістка про виклик до суду відповідачу [PERSON] не направлялась у зв`язку з тим, що тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО. Повідомлення про місце, дату та час розгляду справи розміщено шляхом публікації оголошення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 05 грудня 2016 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 05 грудня 2016 року (арк.с.14). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з вересня 2018 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

23 червня 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 серпня 2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, згідно актового запису № 271 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 25 серпня 2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, тому сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просить розглянути справу за її відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Прізвище бажає залишити [PERSON] . Судова повістка про виклик до суду відповідачу [PERSON] не направлялась у зв`язку з тим, що тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО. Повідомлення про місце, дату та час розгляду справи розміщено шляхом публікації оголошення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 25 серпня 2001 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 30 квітня 2021 року (арк.с.7). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

23 червня 2021 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 20 лютого 2016 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 06. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін склалося. Шлюбні відносини вони припинили понад три роки тому та фактично проживають окремо. Відповідач створив нову сім`ю. Примирення з відповідачем є неможливим, тому просить строк на примирення не надавати, шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». В разі задоволення позову не стягувати із відповідача понесені нею судові витрати. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю, наслідки чого йому відомі та зрозумілі. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 20 лютого 2016 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 06. Прізвище позивача до державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.3 - свідоцтво про укладення шлюбу). Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.4 - копія свідоцтва про народження). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо понад три роки. Відповідач фактично створив нову сім`ю. Примирення між сторонами не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу позивач бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454,00 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту судових витрат залишити за позивачем за її клопотанням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

23 червня 2021 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 06 вересня 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наразі шлюбні відносини між ними фактично припинено, шлюб існує формально. Причиною розпаду відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Спільне господарство між подружжям не ведеться, проживають окремо. Вважає, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати, прізвище залишити без змін. Відповідно до ухвали суду від 24 червня 2021 року справа розглядається у спрощеному провадженні із викликом сторін у судове засідання. 19 липня 2021 року від відповідача надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. 19 липня 2021 року від позивача надійшла заява з проханням, слухати справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Судові витрати просила покласти на неї. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін на підставі наявних доказів та приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову з наступних підстав. Згідно із положеннями ст. 18, 51, 56, 110 Сімейного кодексу України (далі за текстом «СК України»)дружина і чоловік мають рівне право на повагу своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, в тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 06 вересня 2019 року, актовий запис № 257. У шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, а також майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. На підставі викладеного, зважаючи також на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

23 червня 2021 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 19 вересня 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Наразі шлюбні відносини між ними фактично припинено, шлюб існує формально. Причиною розпаду відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Спільне господарство між подружжям не ведеться, проживають окремо з 25 серпня 2020 року. Вважає, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати, прізвище змінити на дошлюбне. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ухвали суду від 23 червня 2021 року справа розглядається у спрощеному провадженні із викликом сторін у судове засідання. 05 липня 2021 року від відповідача надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. 19 липня 2021 року від позивача надійшла заява з проханням, слухати справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище без змін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін на підставі наявних доказів та приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову з наступних підстав. Згідно із положеннями ст. 18, 51, 56, 110 Сімейного кодексу України (далі за текстом «СК України»)дружина і чоловік мають рівне право на повагу своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, в тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 19 вересня 2019 року, актовий запис № 611. У шлюбі мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки, а також майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. На підставі викладеного, зважаючи також на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрат з оплати судового збору. Інша частина витрат з оплати судового збору підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

23 червня 2021 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, який проживає на території Одеського (кол.Овідіопольського) району Одеської області. позиція сторін В обґрунтуванні позовних вимог, позивачка зазначила, що 10 серпня 2019 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу малолітніх дітей не має. Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору між сторонами не має. Позивачка в ході судового розгляду справи направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач під час судового розгляду фактично позов визнав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з грудня 2020 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову, який надійшов до суду, спору про розподіл майна та виховання дитини не має. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. Малолітніх дітей від шлюбу не має. Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивачка не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

23 червня 2021 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 06 листопада 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 2010 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 06 листопада 2010 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1028. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від сумісного проживання сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінити на - « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

24.01.14 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів в її користь на утримання малолітньої доньки. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 21.08.12р. за рішенням суду, розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO] З Травня 2012 року вони з відповідачем проживають окремо, останній добровільно відмовляється надавати кошти на утримання дитини, позивач одна займається її матеріальним утриманням, самостійно утримувати дитину їй важко, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у визначеній твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зіславшись на обставини та факти, викладені в заяві, просила суд стягувати з відповідача аліменти у заявленій грошовій сумі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вказав, що він працює, отримує стабільний заробіток, відтак в змозі сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що за рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.08.2012 року розірвано шлюб між сторонами. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження від 18.04.2008р. /а.с.3/. В судовому засіданні також встановлено, що з травня 2012 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем і знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка ЛКП «Балато 409» від 20.01.14р. за № 99 /а.с.5/, відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. В зв'язку з наведеним, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище сторін, матеріальне становище дитини від шлюбу та платника аліментів, відсутність в нього на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

24.01.14 року заявник звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на те, що вона з квітня 2012 року зустрічається з [PERSON], [INFO]. У грудні 2013 року [PERSON] повідомила, що вона вагітна, в зв»язку з чим поставлена на облік в Апостолівський ЦРЛ. Вони вирішили зареєструвати шлюб, але їй було відмовлено в прийнятті заяви про реєстрацію шлюбу, так як вона не досягла шлюбного віку. Просить надати їй право на шлюб, оскільки вона бажає створити сім»ю з [PERSON] та виховувати спільну з ним дитину. За заявою [PERSON] справу розглянуто без її участі. Представник заявника [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник Апостолівського відділу РАЦС МУЮ Дніпропетровської області в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню згідно ст. ст. 22-23 СК України, у відповідності до яких шлюбний вік для жінки встановлюється у 17 років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. За заявою особи, яка досягла 14 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, зареєстрована в [ADDRESS]. З довідки КЗ Апостолівської ЦРЛ встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в жіночій консультації в зв»язку з вагітністю. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка є вагітною, має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], але на даний час [PERSON] не досягла шлюбного віку, в зв»язку з чим суд вважає, що [PERSON] необхідно надати право на шлюб, так як це відповідає її інтересам.

Outcome: approved