Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

22 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] за договором позики від 23 вересня 2017 року інфляційні в розмірі 410 грн., річні - в розмірі 220 грн; за договором позики від 06 листопада 2017 року інфляційні в розмірі 410 грн, річні 220 грн; за договором позики від 14 листопада 2017 року інфляційні - 410 грн грн, річні -220 грн; за договором позики від 27 листопада 2017 року інфляційні 410 грн, річні- 220 грн; за договором позики від 02 грудня 2017 року інфляційні - 410 грн, річні -220 грн; за договором позики від 29 січня 2018 року інфляційні - 410 грн, річні - 220 грн, а усього - 3780 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 29 жовтня 2018 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] за договорами позики були стягнуті інфляційні нарахування від кожної суми неповернутого відповідачем боргу з розрахунковим періодом по березень 2018 року. Вказане рішення суду від 29.10.2018 року набрало законної сили. До цього часу відповідачем не повернутий борг позивачу. Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимог задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надіслала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року у справі №185/3150/18, яке набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики - задоволено у повному обсязі, стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , суму боргу за договором позики грошей від 23 вересня 2017 року в розмірі 10 000 (десять тисяч ) грн. 00 коп., за договором позики від 06 листопада 2017 року в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., за договором позики від 14 листопада 2017 року в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., за договором позики від 27 листопада 2017 року в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., за договором позики від 02 грудня 2017 року в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., за договором позики від 29 січня 2018 року в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., а всього 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп., стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , суму інфляційних нарахувань на суму боргу в розмірі 760 (сімсот шістдесят) грн. 00 коп. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2019 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року залишено без змін. Предметом позову у даній справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 1 березня 2020 року по 30 листопада 2020 року за невиконання грошового зобов`язання щодо повернення боргу за договором позики, підтверджених рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори й інші правочини. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються в тому числі на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Доказів виконання зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] матеріали справи не містять. З огляду на те, що відповідач порушила грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Питання про судові витрати суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved