overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і суду показав, що він є опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач по справі позбавлена батьківських прав у відношенні них. Діти знаходяться на його (позивача [PERSON].) утриманні та мешкають разом з ним. Відповідач грошову допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Однак має таку можливість, оскільки є працездатною. Просить стягнути з відповідача на його користь, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні третя особа показав, що вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Відповідач у судове засідання не з'явилася з невідомої причини, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимог на те, що з відповідачкою перебував у шлюбі з 25.07.2008 року по 15.11.2012 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Рішенням Кам'янобрідського районного суду м.Луганська від 16.11.2012 року на користь відповідачки з нього стягнуті аліменти з 15.10.2012 року на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 23.11.2013 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №860. Від зазначеного шлюбу [INFO] народилася донька - [PERSON]. Від попереднього шлюбу дружина має сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з ними, та повністю перебуває на його утриманні, тому в даний час дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною і доходів не має. У зв'язку з тим, що сім'я перебуває повністю на його утриманні, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Кам'янобрідського районного суду м.Луганськ від 16.11.2012 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Позивач просив розглянути справу без його участі. Відповідач надала заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану і т.і. Відповідач позов визнала повністю і це не суперичить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідачка [PERSON], його колишня дружина, зареєстрована у вищевказаній квартирі, однак з березня 2013 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідачки у квартирі не має. Відповідачка у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах, зазначених у позові та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася. За повідомленням житлових органів вона за місцем реєстрації не проживає тривалий час. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що проживають поряд з позивачем тривалий час, їм відомо, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON], раніше [PERSON] з відповідачем перебувала у шлюбі, але згодом шлюб між ними було розірвано. За вищевказаною адресою з березня 2013 року її не бачили, крім того, навідуючи оселю сусіда, речей відповідачки не зустрічали. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1870 від 17.07.2002 року позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] /а.с. 3/, що також підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15391893 від 27.07.2007 року /а.с. 4/. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.03.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с. 10/. Згідно акту комісії ТОВ «Житло-Плюс» від 18.12.2014 року, [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS], але фактично в ній не проживає з березня 2013 року /а.с. 7/. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживає, без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Від надання судом строку на примирення з відповідачем відмовився. Відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14.07.2007 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Хоча сторони проживають разом, проте вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на час його навчання у вищому начальному закладі в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до закінчення навчання. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач визнав позов частково. Пославшись на стягнення з нього іншим судом аліментів на утримання сина [PERSON], 1998 року народження, в розмірі 1/6 частини заробітку, просив стягнути з нього аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком позивача, який народився 23.03.1995 року і на даний час є повнолітньою особою. Позивач навчається в Чернігівському національному технологічному університеті (денна форма навчання, контракт), який закінчує 30.06.2016 року, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків (а. с. 5). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на аліменти має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Позивач проживає разом із матір'ю, яка є безробітною особою, а тому не має змоги надавати допомогу на його утримання. Відповідач проживає окремо. Він має стабільний заробіток, проте матеріальної допомоги позивачеві не надає, що є підставою для стягнення з нього аліментів. Згідно зі статтею 181 Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 04.02.2015 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], 1998 року народження, в розмірі 1/6 частини заробітку. Зазначена обставина, з урахування розміру середньомісячного заробітку позивача, який складає 2485 грн, є підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 30.05.2012 року в розмірі 139315 грн 07 коп. та судових витрат в розмірі 1393 грн 15 коп. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині дотримання строків сплати кредиту та нарахованих відсотків, що призвело до виникнення заборгованості. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 30.05.2012 року сторони уклали кредитний договір № R53100266965В відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 50000 грн, строком до 30.05.2015 року, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 34% річних (далі по тексту - Договір). Згідно пункту 4.2 Договору відповідач повинна сплачувати в погашення суми кредиту та нарахованих відсотків щомісячно до 27 числа. Пунктом 7.1 Договору передбачено нарахування пені, в разі прострочення відповідачем грошового зобов'язання, в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 15.10.2014 року складає 139315 грн 07 коп., зокрема: заборгованість по кредиту - 50000 грн, заборгованість по відсоткам - 26720 грн 92 коп., пеня - 61038 грн 43 коп., три проценти річних в сумі 1003 грн 08 коп. та інфляційні в сумі 552 грн 64 коп., що нараховані в зв'язку із порушенням грошового зобов'язання. Розмір заборгованості підтверджується розрахунками позивача (а. с. 13 - 16), правильність яких відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 4767 грн 02 коп., та 243 грн 60 коп. у відшкодування судових витрат. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов договору в частині повернення тіла кредиту. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника, при цьому погодився на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до положень частини другої статті 197, статті 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 07.04.2011 року сторони уклали договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № 004-24503-070411, відповідно до якого позивач відкрив відповідачеві кредитну лінію на загальну суму 7200 грн, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 0.0001% річних, а також комісії в розмірі 3.12% у місяць, строком на 12 місяців (а. с. 3, 4, 6). Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 09.10.2014 року становить 4767 грн 02 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту (4767.02 грн). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 5), правильність якого відповідачем не спростована, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 7475 грн 31 коп., та 243 грн 60 коп. у відшкодування судових витрат. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов договору в частині повернення тіла кредиту та суми комісії. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника, при цьому погодився на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до положень частини другої статті 197, статті 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 21.02.2011 року сторони уклали договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 008-24503-210211, відповідно до якого позивач відкрив відповідачеві кредитну лінію на загальну суму 30000 грн, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 14.99% річних, а також комісії в розмірі 3.33% у місяць, строком на 12 місяців (а. с. 4, 5). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 09.10.2014 року складає 7475 грн 31 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 4272 грн 98 коп., прострочене тіло кредиту - 987 грн 87 коп., заборгованість по сплаті комісії - 2214 грн 46 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 6), правильність якої відповідачем не спростована, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 9084 грн 63 коп., та 243 грн 60 коп. у відшкодування судових витрат. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов договору, в частині повернення тіла кредиту. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника, при цьому погодився на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до положень частини другої статті 197, статті 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 16.09.2011 року сторони уклали договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № 007-24505-160911, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 9084 грн 63 коп., із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 0.0001% річних, а також комісії в розмірі 3.15% у місяць, строком на 12 місяців (а. с. 3 - 5). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 09.10.2014 року становить 9084 грн 63 коп. і складається із заборгованості по тілу кредиту. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 6), правильність якої відповідачем не спростована, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 9262 грн 37 коп., та 243 грн 60 коп. у відшкодування судових витрат. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов договору в частині повернення тіла кредиту. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника, при цьому погодився на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до положень частини другої статті 197, статті 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 03.10.2011 року сторони уклали договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № 009-24022-031011, відповідно до якого позивач відкрив відповідачеві кредитну лінію на загальну суму 100000 грн, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 0.0001% річних, а також комісії в розмірі 3.12% у місяць, строком на 12 місяців (а. с. 3-5). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 09.10.2014 року становить 9262 грн 37 коп., при цьому складається лише із заборгованість по тілу кредиту (9262.37 грн). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 6), правильність якої відповідачем не спростована, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

22.12.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12295,17 грн. за кредитним договором № 002-14110-130911 від 13.09.2011 року та 243,60 грн. судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до п.1.2 вказаного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України та надав держателю платіжну картку, та здійснює обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку №1 до договору. Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5500 грн. У відповідності до договору відповідач зобов'язаний щомісячно в строки визначені правилами здійснювати погашення в частині суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць та пені, яка нарахована за передній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості. Відповідач використовував кредитні кошти, але в зв'язку з порушенням ним умов договору станом на 17.10.2014 року утворилась заборгованість в сумі 12295,17 грн., яка складається з: 5788,72 грн. - тіло кредиту; 2415,06 грн. - прострочене тіло кредиту, 4091,39 грн. - заборгованість за комісіями. Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, а в позовній заяві вказано прохання про задоволення позову, заочний розгляд справи та у відсутність представника. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що так як копіями договору № 002-14110-130911 від 13.09.2011 року (а.с.4-5), тарифами на обслуговування платіжних карток (а.с.5 зворот), розрахунком заборгованості ( а.с.3) відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України підтверджені позовні вимоги проти яких відповідач не заперечував, то в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved