Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

23.10.2014 року відкрито провадження в даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Здорова надбавка» № 656243/2013 від 30.09.2013 року, відповідач прийняв грошову суму у загальному розмірі 45000 грн. на строк три місяці з дня укладення договору з умовою виплати 20,5 процентів річних по закінченню строку дії вкладу. В зв'язку з тим, що 30.12.2013 року (дата вимоги вкладу) вклад позивачкою не був витребуваний, відповідно до умов зазначеного договору, банківський вклад був автоматично пролонгований ще на три місяці, тобто до 31.03.2014 року. 19.03.2014 року між сторонами був укладений додатковий договір № 1 про призупинення дії умов договору банківського вкладу щодо автоматичної пролонгації. 24.03.2014 року позивачка звернулася до відповідача з заявою-вимогою про відмову від автоматичної пролонгації договору та вимогою повернути 01.04.2014 року готівкою повну суму вкладу та нараховані відсотки. Однак у визначений строк вклад повернутий не був через відсутність коштів. З 28.04.2014 року по вересень 2014 року відповідач частинами повертав вклад позивачці та остаточно розрахувався лише 17.10.2014 року. Оскільки банк користувався її грошовими коштами понад встановлений договором строк, просила стягнути з відповідача на свою користь 2775,02 грн. процентів за договором банківського вкладу, а також 406,06 грн. - три відсотка річних та 3700,72 грн. інфляційних витрат. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Приймаючи до уваги згоду позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти. Встановлено, що 30.09.2013 року між сторонами укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка» № 656243/2013, згідно умов якого відповідач прийняв від позивачки на вкладний рахунок грошові кошти на загальну суму 45000 грн. під 20,5 % річних на строк три місяці з дня укладення договору, тобто дата вимоги вкладу - 30.12.2013 року, що підтверджується зазначеним договором, квитанціями № 1336134 від 30.09.2013 року, № 363893 від 09.10.2013 року та № 1187178 від 14.12.2013 року. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Пунктом 3.3 Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» визначено, що у випадку не витребування в дату вимоги вкладником відповідного вкладу та за відсутності заперечень з боку банку, що підтверджується діючими на дату закінчення строку дії вкладу умовами розміщення відповідного вкладу, дія договору вважається автоматично пролонгованою з цієї дати, з урахуванням умов п. 4.12.5 цих Правил, без підписання сторонами додаткових договорів до договору на кожний наступний такий же строк та на діючих в банку на день пролонгації стандартних умовах за відповідними: видом, валютою, строком, сумою вкладу та періодичністю виплати процентів. Така пролонгація може бути здійснена необмежену кількість разів, якщо інші умови пролонгації не визначені для окремих видів вкладів, що розміщені на сайті Банку www.vab.ua,в редакції станом на кожну дату закінчення строку дії вкладу, в тому числі пролонгованого. Дата вимоги вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем після спливу кожного наступного строку від дати укладення договору. 19.03.2014 року між сторонами укладений Додатковий договір № 1 до договору банківського вкладу № 656243/2013 від 30.12.2013 року, згідно якого у тексті договору банківського вкладу, а також в усіх додаткових договорах/угодах до нього, визнані такими, що призупинили свою дію, всі умови щодо можливості автоматичної пролонгації вкладу. В зв'язку з цим перша дата вимоги вкладу, вирахувана відповідно до умов договору банківського вкладу, є останнім днем розміщення вкладу, що свідчить про те, що дія договору банківського вкладу була пролонгована, а тому дата вимоги пролонгованого вкладу є 01.04.2014 року. 21.03.2014 року позивачка звернулась до відповідача із заявою-вимогою про повернення 01.04.2014 року готівкою банківського вкладу та нарахованих відсотків, проте банк, у визначений договором строк, коштів не повернув, що, зокрема, підтверджується листом ПАТ «ВіЕйБі Банк» № 15-7550 від 19.06.2014 року. З руху коштів по рахунку з 01.04.2014 року по 17.10.2014 року, сформованого 17.10.2014 року, вбачається, що у період з 14.04.2014 року по 30.09.2014 року включно відповідач частинами повертав позивачці готівкою вклад та нараховані до 01.04.2014 року відсотки, залишок вкладу був повернутий 17.10.2014 року, що підтверджується заявою про видачу готівки № 890285 від 17.10.2014 року. Тобто, відповідач фактично з 01.04.2014 року по 17.10.2014 року користувався вкладом, однак відсотки за користування ним не нараховував, що також підтверджується рухом коштів по рахунку з 01.04.2014 року по 17.10.2014 року, сформованого 17.10.2014 року. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до Постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс, яке відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, передбачені договорами проценти по банківським вкладам підлягають стягненню за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також три відсотка річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, з урахуванням заявлених вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 2775,02 грн. - процентів за користування вкладом в період з 01.04.2014 року по 17.10.2014 року, 406,06 грн. - 3 % річних та 3700,72 грн. - інфляційних витрат. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved