Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

22 квітня 2016 року до суду надійшов цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 40000 грн., мотивуючи тим, що він був прийнятий на роботу до ТОВ «Дніпробетон» та був звільнений за згодою сторін у жовтні 2015р. При звільненні йому відповідачем була видана трудова книжка, але розрахунок проведений не був. Довідку про розмір заборгованості відповідач надавати йому відмовляє, але усно йому повідомлено, що розмір заборгованості по заробітній платі складає 40000 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити та зокрема зазначив, що заборгованість по заробітній платі утворилась за період з квітня 2014 року по жовтень 2015 року, коли він працював за сумісництвом начальником БСУ цеху на підприємстві відповідача. В подальшому в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому судом справа розглянута на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у відсутності відповідача у заочному порядку. Заслухав доводи позивача, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. [PERSON] працював за сумісництвом на ТОВ «Дніпробетон» з 14 квітня 2014р. по 12 жовтня 2015р. на посаді начальника цеху БСУ, що підтверджується довідкою підприємства №48/15 від 29.1.22015р. (а.с12). Як стверджує позивач за вказаний період роботи відповідач має перед ним заборгованість по заробітній платі, яка до теперішнього часу йому сплачена не була. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду надано не було. Відповідно ч 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як передбачено\~ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до\~ст.115 КЗпП України\~таст.24 Закону України «Про оплату праці»заробітна плата працівникам виплачується регулярно в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У судовому засіданні встановлено, що вказані вимоги закону відповідачем були порушені, у результаті чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по виплаті заробітної плати за період з квітня 2014 року по жовтень 2015 року. Однак суд не згодний з зазначеним позивачем розміром заборгованості 40\~000 грн., оскільки доказів в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження цієї суми позивачем надано не було, а відповідно інформації Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області розмір нарахованої позивачу заробітної плати ТОВ «Дніпробетон» за вищевказаний період склав 21842,39 грн. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 21\~842,39 грн. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial