Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

23 серпня 2017 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої уточнені позовні вимоги мотивувала тим, що в період зареєстрованого із відповідачем шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вони з колишнім чоловіком почали проживати окремо, спільного господарства не вели, а неповнолітня донька залишилась проживати з нею. Вказує, що дитина є інвалідом з дитинства, у зв'язку з чим потребує медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування. Відповідач же, знаючи про вказані обставини, ігнорує її прохання, і не дає згоди на виїзд дитини за кордон. Вважає, що таке обмеження суперечить інтересам дитини, можливості оздоровитися, відпочити, відвідати інші країни світу, обмежує її розумовий, духовний, соціальний та моральний розвиток. Просить надати їй дозвіл на виїзд дитини за межі України, без згоди та супроводу батька. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином, через оголошення у пресі - газеті «Волинь нова» (випуск №130 від 23.11.2017 року), був повідомлений про час та місце розгляду справи. В судове засідання представник третьої особи - служби у справах дітей Любомльської РДА не з'явився, надавши заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, вказав, що вони не заперечують проти задоволення позову. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 09.07.2009 року (а.с.5), копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час перебування в якому у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, а неповнолітня дитина проживає з матір'ю [PERSON] та фактично перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків щодо дитини. З часу розлучення, матеріально утримувати дитину не допомагає, не цікавиться вихованням, розвитком дитини. Консультативним висновком спеціаліста від 17.09.2014 року та випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 18.08.2017 року доводиться та обставина, що [PERSON], [INFO], має вроджену ваду розвитку: гіпоксично-ішемічне ураження нервової системи (ДЦП); супутні діагнози: правобічний спастичний геміпарез, лівобічна пахова кила, контрактура г-суглобу з порушенням фукнкції ходи, просколіотична постава, міомія обох очей. З вищевказаних медичних заключень слідує, що [PERSON] рекомендовано санаторно-курортне лікування. Відповідно до ст.ст. 150, 155 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (п.3 ч. 3 ст. 313 ЦК України). Судом встановлено, що поїздка дитини за кордон на оздоровлення та з туристичною метою, сприятимуть зміцненню її здоров'я, а також сприятиме духовному та моральному розвитку. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved