Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

21 червня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що Охтирським міськрайонним судом Сумської області засуджено [PERSON] за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України. Від заподіяних їй тілесних ушкоджень з боку [PERSON] вона втратила працездатність. Протягом перебування в лікарняному закладі нею було придбано ліків на суму 1700,16 грн., а також [PERSON] потребує операції вартістю 6000,00 грн. В результаті злочинних дій [PERSON] їй завдано сильних моральних страждань, які оцінює в 20\~000,00 грн. Тому просить стягнути з відповідача 7700,16 грн. матеріальної шкоди та 20\~000,00 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, якою позов підтримала. Відповідач [PERSON], який відбуває покарання в Роменській виправній колонії №56, відмовився брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, про що подав відповідну заяву, письмових заперечень на позовну заяву [PERSON] не надав. В судовому засіданні 01.07.2016 року, яке проводилося за його присутності, позов визнав частково, а саме висловив згоду відшкодувати [PERSON] 7700 грн. матеріальної шкоди та 6000 грн. моральної шкоди. В зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. ст.\~169,\~197 ЦПК України\~у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 24.01.2017 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.2 ст.15 п.9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України. Вирок набрав законної сили 24.01.2017 року. Позивач по справі [PERSON] є потерпілою у даному кримінальному провадженні, так як своїми умисними злочинними діями відповідач [PERSON] наніс [PERSON] умисно два удари металевою кочергою по голові для заподіяння їй смерті, з метою приховати скоєне вбивство [PERSON], але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки [PERSON] вижила, тобто вчинив закінчений замах на умисне вбивство [PERSON], з метою приховати інший злочин, передбачений ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України. На підставі ч.3, ч.4\~ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У пункті 2\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області встановлено, що згідно висновку судово медичної експертизи №35 від 26.02.2016 року, [PERSON] з 26.02.2016 року по 07.03.2016 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Лебединської центральної лікарні ім. лікаря [PERSON] з діагнозом: відкрита проникаюча черепно мозкова травма, забій розчавлення головного мозку із здавленням кістковими фрагментами головного мозку тімяно скроневої ділянки справа, алкогольне спяніння. Матеріальна шкода, завдана [PERSON] за лікування в сумі 1700,16 грн., підтверджується довідкою Лебединської центральної лікарні за №282 від 13.02.2017 року про призначене лікування [PERSON] з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень 26.02.2016 року, яке здійснювалося за її кошти, довідкою Комунального підприємства Центральна районна аптека №4 Охтирського району за №15 від 16.02.2017 року про вартість лікарських засобів. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 6000 грн. на операцію, яку потребує [PERSON], задоволенню не підлягають, оскільки дана вимога є передчасною. [PERSON] не надано документального підтвердження фактично понесених нею витрат на проведення операції в сумі 6000 грн. та не надано доказів у підтвердження необхідності\~її проведення. Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із наступного. Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України. Згідно із ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 Цивільного кодексу України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. підлягає повному задоволенню, так як вказаний розмір відповідає ступеню моральних страждань потерпілої, повязаних із нанесенням їй тяжких тілесних ушкоджень, в звязку з чим тривалий час лікувалася, що порушило звичайний, нормальний спосіб життя позивача в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: partial