Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

22 вересня 2014 року КС «АКК» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, заявою від 01.12.2014 року уточнивши позовні вимоги. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на те, що 21.05.2012 року між філією відділенням КС «АКК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №4960/12-ф2 (далі за текстом Кредитний договір), згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 2200 гривень 00 копійок на споживчі потреби, та зобов'язалась кожні тридцять календарних днів здійснювати плату за використання кредиту з розрахунку 0,13% від суми залишку кредиту за кожний день використання. Згідно Кредитного договору відповідачка зобов'язався повернути наданий кредит, а також сплатити проценти за користування ним. Умови погашення кредиту відповідачкою належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.12.2014 року становить 3325,87 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача та судові витрати пов'язані із зверненням до суду з зазначеним позовом в розмірі 243,60 грн., а усього 3569,47 грн. У судове засідання представник позивача Бойко Ю.О., що діє на підставі довіреності, не з'явилась, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору № 4960/12-ф2 від 21.05.2012 року КС «АКК» надала [PERSON] кредит в розмірі 2200,00 грн. та відповідачка зобов'язалася кожні тридцять календарних днів здійснювати плату за використання кредиту з розрахунку 0,13% від суми залишку кредиту за кожний день використання. Згідно Кредитного договору відповідачка зобов'язалася повернути наданий кредит, а також сплатити проценти за користування ним. Умови погашення кредиту відповідачкою належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.12.2014 року становить 3325,87 грн. Даний договір підписаний сторонами. В договорі узгоджено питання розміру кредиту, період дії кредиту, відсоткова ставка. Згідно п.3.2. Кредитного договору Кредитодавець набуває право вимагати дострокового повернення кредиту та с плати процентів, зокрема, у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів на строк один календарний місяць; перевищення суми простроченої заборгованості суми кредиту більш як на 10 %; несплати більше однієї виплати, яка перевищує 5% від суми кредиту. Крім цього, розділом 4 цього договору встановлений порядок нарахування процентів за користування кредитом; погоджені строки та розмір кредиту та виплати процентів; послідовність їх погашення. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 01 грудня 2014 року, відповідачкою [PERSON] були здійснені наступні платежі: 12.06.2012 року на суму 235,00 грн., 09.01.2014 року на суму 600,00 грн., 14.02.2014 року на суму 240,00 грн., 14.03.2014 року на суму 240,00 грн., Таким чином загальна сума заборгованості становить 3325,87 грн.. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 1 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] порушені умови договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого перед КС «АКК» станом на 01 грудня 2014 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 3325,87 грн. яка підлягає стягненню з відповідачки в повному об'ємі, тому суд вважає позовні вимоги КС «АКК» обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір.

Outcome: approved