Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. 22 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, який ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року було обєднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON]. Проте, в подальшому, [PERSON] подав суду заяву про залишення його позову без розгляду, про що судом була винесена ухвала від 06 березня 2017 року. [PERSON] у зустрічному позові просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона проживала з [PERSON], [INFO], яка померла 24 листопада 2016 року, однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Так, [PERSON] зазначила, що в березні 2010 року в м. Харкові вона познайомилась з [PERSON] і вони почали з нею товаришувати. [PERSON] була самотньою та літньою жінкою, в зв'язку з чим потребувала як спілкування, так і догляду. [PERSON] щодня приїжджала до неї додому, за адресою: [ADDRESS], готувала їй їжу, прибирала в квартирі, спілкувалася з нею, здійснювала покупки. Через декілька місяців після їх знайомства, в серпні 2010 року позивач за зустрічним позовом разом з [PERSON] приїхали до чоловіка [PERSON] [PERSON] в с. Ордівка Нововодолазького району де вони познайомились. Між ними також виникли добрі, майже сімейні стосунки і [PERSON] запропонував [PERSON] переїхати жити до них в с. Ордівка, на що [PERSON] з радістю погодилась і на початку вересня 2010 року вона переїхала жити в с. Ордівка Нововодолазького району Харківської області, в будинок, який належить [PERSON] В квітні 2013 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір довічного утримання, який був нотаріально посвідчений. Вказаний договір за життя [PERSON] не був розірваний, змінений. В березні 2016 року [PERSON] почала погано себе почувати і з метою якісного, повного та достатнього її лікування, [PERSON] з нею переїхали до м. Харкова, де проживали в квартирі, яка належить позивачу, відповідно до договору довічного утримання, за адресою - [ADDRESS]. 24 листопада 2016 року [PERSON] померла в м. Харкові. [PERSON] похована в с. Ордівка Нововодолазького району Харківської області. Її похованням займалися [PERSON] та її чоловік [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина. [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишила, але з часу знайомства до часу своєї смерті, вона завжди казала [PERSON], що остання є єдиною рідною для нею людиною і все, що в неї є, має належати їй. Позивач достовірно знає, що будь-яких родичів у [PERSON] не було. Натомість [PERSON] прожила постійно разом з [PERSON] однією сім'єю з 5 серпня 2010 року по день її смерті - 24 листопада 2016 року, тобто більше п'яти років до дня її смерті - часу відкриття спадщини. Свої спадкові права [PERSON] має наміри оформляти в нотаріальному порядку, але для цього їй необхідно в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт її постійного проживання разом зі спадкодавицею однією сім'єю не менше п'яти років, для того, щоб вона мала можливість реалізувати свої права на спадщини. На підставі викладеного [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. У судове засідання позивач за зустрічним позовом [PERSON] не зявилася, свої інтереси довірила представляти адвокату [PERSON], яка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог [PERSON] наполягала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Предметом позову є встановлення факту спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON], яка померла 24 листопада 2016 року, однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Пунктами 2, 3 цієї ж Постанови від 30.05.2008 року № 7 визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є дружиною та чоловіком копія Свідоцтва про шлюб, серії І-ВЛ № 198267, актовий запис № 09 (а.с. 6). [PERSON] є сторонньою особою для сторін, однак, остання 09 квітня 2013 року уклала разом із [PERSON] Договір довічного утримання та догляду, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність квартиру № 44, що знаходиться в будинку № 38/44 по вул. Новгородська в м. Харкові. В свою чергу [PERSON] зобовязувалась довічно утримувати [PERSON], надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу (а.с. 10-11). Судом достовірно встановлено, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] та її чоловіком [PERSON] у будинку, який належить останньому на праві власності, за адресою с. Нова Мерефа Нововодолазького району Харківської області, вул. Воронцова О.П., буд. 15 (а.с. 9). 24 листопада 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ № 568349, актовий запис № 17203 (а.с. 7). За життя [PERSON] [PERSON] здійснювала за нею догляд, зокрема, проходила з нею лікування та здійснила поховання (а.с. 8). Отже, у суду не виникає сумнівів у тому, що [PERSON] проживала однією сімєю разом із [PERSON] Встановлення даного факту має юридичне значення для [PERSON], так як вказана обставина заважає позивачу реалізувати свої спадкові права. З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні докази, а також визнання позову [PERSON], суд дійшов висновку про можливість задоволення зустрічної позовної заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не менше пяти років.

Outcome: approved