overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

23 листопада 2016 року позивач по справі звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області із зазначеним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області, актовий запис № 48, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 233051 від 09.08.2014 року в матеріалах справи (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 380160 від 22.12.2014 року в матеріалах справи (а.с.3). Дитина проживає та зареєстрована разом з матірю (позивачем по справі), що підтверджується довідкою про склад сімї № 578 від 09.11.2016 року, виданою виконавчим комітетом Гетьманівської сільської ради (а.с.5) і перебуває на її утриманні. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач по справі офіційно працевлаштований працює в ТОВ ВГК «Лісова Сказка» та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання його рідного сина в розмірі ? частини з усіх видів заробітку і доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

23 листопада 2016 року Рожнятівським районним судом розглянута цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, При ухваленні даного рішення суд не вирішив питання про судові витрати. Сторони, які належним чином були повідомлені про час та день розгляду питання про постановлення додаткового рішення, у судове засідання не зявилися, що не перешкоджає розгляду питання у їх відсутності. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку що по справі слід ухвалити додаткове рішення, яким розподілити між учасниками процесу судові витрати по справі, виходячи з наступного. Рішенням Рожнятівського районного суду від 23 листопада 2016 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів задоволено частково. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 004577 від 29 вересня 2016 року укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон». Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон», код ЄДРПОУ 38865527, на користь [PERSON], [INFO], жителя [INFO], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], сплачені по договору фінансового лізингу № 004577 від 29 вересня 2016 року 10000 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено, за їх безпідставністю. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд , що ухвалив рішення, може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати по справі. Позивач [PERSON] звільнений від спалити судового збору згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17 жовтня 2014 року встановлено, що у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового так і не майнового характеру судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Зважаючи на такі обставини суд приходить до висновку, що з відповідача, з урахування положень ч.3 ст. 88 ЦПК, у доход держави слід стягнути судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1102 гривні 40 копійок, оскільки дві позовні вимоги [PERSON], що стосуються визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, задоволено, а у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

23 листопада 2016 року сторони зареєстрували шлюб у Хмельницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 2021, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на різні погляди на життя, постійні непорозуміння, сварки, припинення з 28.03.2017року ведення спільного господарства та сумісного проживання і сімейних стосунків, коли вона перебувала на п`ятому місяці вагітності, нехтування відповідачем батьківськими обов`язками після народження сина, зокрема подачею ним 04.10.2017року позову про встановлення режиму окремого проживання, [PERSON] звернулася в суд з вищеозначеним позовом і просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати в розмірі 704,80грн. та після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивачка заявила про розгляд справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу та залишенні після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] », разом з тим зазначає, що її чоловік в телефонному режимі повідомив про наявність у нього іншої жінки з якою має намір зареєструвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, в телефонному режимі повідомив секретарю судового засідання про розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги визнає, згідний на розірвання шлюбу, оскільки має намір зареєструвати шлюб з іншою жінкою. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наведених у позовній заяві підстав. Відповідно до ст. ст. 105, 110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, при цьому суд вживає заходів щодо примирення подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що сторони проживають окремо з 28.03.2017р. і з того часу не підтримують шлюбні зв`язки, не ведуть спільного домашнього господарства і наполягають на розірванні шлюбу, відповідач залишив позивачку ще під час вагітності і не цікавився сім`єю, на даний час має іншу жінку з якою хоче зареєструвати шлюб, тому приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя « [PERSON] » та збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них і його необхідно розірвати, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі наведеного, ст. ст. 105, 110 - 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

23 листопада 2017 року [PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду з вказаною заявою про встановлення факту спільного проживання. Зазначив, що 07 серпня 2006 року померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай), розміром 2,74 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Установлення факту проживання однією сімєю має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому право оформити спадщину. Просить установити факт проживання із [PERSON] однією сімєю. У судовому засіданні заявник та його представник [PERSON] підтримали заяву, посилаючись на обставини, викладені у ній. Представник заінтересованої особи Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак від сільського голови [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення факту не заперечують. Вислухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 07 серпня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-АМ № 048022 (а.с. 9). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається, із права на земельну частку (пай), площею 2,74 умовних кадастрових гектара, розташована на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Із довідки виконавчого комітету Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області вбачається, що [PERSON] дійсно проживав однією сімєю разом зі своєю матірю - [PERSON] з травня 2004 року по день її смерті без реєстрації (а.с. 8). Зазначений факт у судовому засіданні підтверджений поясненнями заявника та його представника, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які в сукупності суду показали, що дійсно [PERSON] та його матір [PERSON] проживали однією сімєю з травня 2004 року по день смерті останньої. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на оформлення спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

23 листопада 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, на заочний розгляд справи погодилась. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до статті 74 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І -ЕЛ № 104503. Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилася дитина син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 029120 (а.с.4). На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сімї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи, що позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, відповідно до статті 113 СК після розірвання шлюбу їй необхідно залишити її шлюбне прізвище «Лебедко». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

23 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чорноострівської селищної ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], посилаючись на те, що у зв'язку з незнанням законодавства та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно ним з поважних причин пропущені встановлені законом строки для прийняття спадщини. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить проводити слухання без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить проводити слухання справи за його відсутності, проти позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем строк для прийняття спадщини, після смерті [PERSON], пропущений з поважних причин, а тому для її прийняття [PERSON] слід визначити додатковий строк терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

23 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 30 жовтня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дитину: дочку [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що спільне життя не склалось через постійні сварки, різні погляди на сімейне життя, втрату почуття взаємною любові, поваги, взаємодопомоги і підтримки. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнала позов, погодилася із поясненнями позивача щодо розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2011, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, судом пропонувався сторонам строк на примирення, однак вони цим правом не побажали скористатися, та наполягали на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

23 листопада 2017 року [PERSON] звернувся з вказаною заявою до суду, посилаючись на те, що при оформленні документів для одержання пенсії, виявилось, що в трудовій книжці невірно зазначено його по батькові - вказано російською мовою «[PERSON]», а відповідно до паспорта - «[PERSON]», а також не повністю зазначено дату народження, тому відповідальні особи управління пенсійного фонду не можуть оформити пенсію. В судовому засіданні заявник підтримав заяву на вказаних в ній підставах. Представник заінтересованої особи Іванова О.Л. в судовому засіданні заяву визнала. Заслухавши пояснення заявника, проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Статтею 256 ч.1 п.6 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи вбачається, що в трудовій книжці, заповненій 04 липня 1979 на ім'я (російською мовою) «[PERSON], 1957 г.р.», допущено описку в написанні по батькові та не повністю зазначено дату народження. Факт належності [PERSON], [INFO], трудової книжки підтверджується копією його паспорта, записами у трудовій книжці, згідно яких дані прізвища, ім'я та по батькові, рік народження заявника співпадають з даними, що містяться у трудовій книжці. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику необхідно для оформлення пенсії, тому дана заява підлягає задоволенню. На підставі викладено та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

23 листопада 2017 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1995 року. Від шлюбу подружжя дітей не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1995 року. Подружжя від шлюбу дітей не має. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

23 листопада 2017 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулася з позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа Державний реєстратор, кадастровий реєстратор виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області про визнання недійсним договору дарування, мотивуючи тим, що 08 квітня 2003 року її чоловік подарив своїй доньці [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою смт. Більмак (Куйбишеве) вулиця Патріотична, буд.№32 (Дзержинського) Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області. Відповідно до умов укладеного договору [PERSON] зобовязався передати, а [PERSON] зобовязалась прийняти у власність житловий будинок з надвірними будівлями за вищевказаною адресою. Зобовязання за договором [PERSON] не виконала, тобто відповідачка його не прийняла, а саме не прийняла ключів від нього, не розпоряджається ним, не проживає і не здійснила державної реєстрації вказаного договору, що підтверджується довідкою КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації». [PERSON] мешкати в даному будинку чи розпоряджатися ним не бажає. Позивач своїми силами та за свій кошт утримує будинок, подарований відповідачці. Оскільки будинок має для позивача велику немайнову цінність, просить розірвати договір дарування. В судове засідання сторони надали заяви про слухання справи у їх відсутності. Позивач на позові наполягає, відповідач із позовом згодна, не заперечує проти прийняття рішення в судовому засіданні. Суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню. Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою смт. Більмак, вул. Патріотична, 32, Більмацького району Запорізької області належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та позивачу [PERSON], яке було зареєстровано в комунальному підприємстві «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» в книзі №5 за реєстром №1192, та згідно договору дарування від 08 квітня 2003 року серія ВАЕ №891250 був подарований [PERSON], але відповідачем цей дарунок прийнятий не був і договір дарування не пройшов державної реєстрації. Судом встановлено, що відповідач, окрім неприйняття дарунка, не здійснює заходів, щодо його утримання, догляду, ремонту та інших дій необхідних для збереження функціонального призначення житлового будинку. Відповідно до п.2 ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Суд вважає, що безвідповідальне ставлення відповідачки до дарунка може привести до його втрати, що є підставою для розірвання договору дарування. На підставі викладеного,

Outcome: approved