Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

23 жовтня 2007 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, у звязку з чим вона змушена звернутись з позовом про стягнення аліментів. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видив доходів відповідача (а.с. 1). Заочним рішенням Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 07 листопада 2007 року позов задоволено. Суд вирішив стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі ? від усіх видів доходів заробітку (доходу) відповідача але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно з дня звернення до суту 23 жовтня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2017 року вказане заочне рішення скасоване, справу призначено до нового судового розгляду. Під час нового судового розгляду позивачка подала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку доходу відповідача але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2007 року (дня предявлення позову) та до повноліття дитини. Також в позовній заяві було наведено розрахунок платежів, фактично внесених відповідачем в період з жовтня 2007 року, та загальної суми, яка на думку позивачки мала бути сплачена, виходячи з розміру аліментів ? частини від усіх видів доходу відповідача, згідно цього розрахунку недоплата відповідача по сплаті аліментів становить 1\~144\~339 грн. 85 коп. В судове засідання позивачка не зявилась, про причини неявки не повідомила, повідомлялась про час і місце розгляду справи належним чином через свого представника. Представник позивачки в судовому засідання позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Вказувала на суттєвий розмір витрат на утримання дитини, яка зараз, за її словами, проживає в Німеччині. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином через свого представника. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Просив врахувати платежі відповідача на користь позивачки як аліменти на утримання дитини, які здійснювались з 2007 року. При визначенні розміру аліментів, просив встановити їх на майбутнє в розмірі 7\~200 грн. щомісячно, а за минулий час здійснювати розрахунок їх розмірів, виходячи з прожиткового мінімуму. Проти стягнення аліментів в розмірі ? частини від усіх видив доходів відповідача заперечував, оскільки позивачкою не доведено необхідність стягнення настільки значної суми коштів на утримання дитини. В ході останнього судового засідання представником позивачки заявлене клопотання про направлення цивільної справи за підсудністю до Соломянського районного суду м.\~Києва за місцезнаходженням відповідача, у задоволенні якого судом було відмовлено, з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~116 ЦПК України передбачена можливість передачі справи на розгляд іншому за клопотанням відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відомо. Вказана правова норма не надає відповідного права позивачу, в той час як представник відповідача проти передачі справи заперечував. Не може бути взято до уваги і право позивача щодо вибору підсудності, визначене ч. 1 ст.\~110 ЦПК України, оскільки позивачка реалізувала своє право вибору при альтернативній підсудності, звернувшись до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Можливості передачі цивільної справи у звязку із зміною позивачем, який має право вибору підсудності, чинний ЦПК України не передбачає. Суд також не може взяти до уваги тверджень представника позивачки про те, що на цей час позивачка фактично не проживає в Центральному районі міста Дніпро, оскільки відповідно до ч.\~1 ст. 110 ЦПК України підсудність визначається за зареєстрованим місцем проживання особи, а позивачка зареєстрована саме в Центральному районі міста Дніпро. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ №\~339454, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому нікопольської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №\~132 (а.с. 4). Вказаний шлюб було в подальшому розірвано, що підтверджується відміткою в паспорті відповідача, зробленою Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції 28 листопада 2008 року, актовий запис №\~\~258 (а,с. 123). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська серії 1-КИ №\~260796 від 11 травня 2004 року, актовий запис №\~161 (а.с. 5). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.\~1 ст. 182 СК України (в редакції, чинній на час предявлення позову та в період до 07 липня 2017 року включно) при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України (в редакції, яка набрала законної сили з 08 липня 2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України (в редакції, яка набрала законної сили з 08 липня 2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи доводи позивачки, викладені в позовні заяві та надані в судовому засіданні, а також часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON]. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд враховує вік дитини, яка мешкає разом із позивачкою, перебуває на її утриманні, потребує лікування, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є працездатним. Суд також приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.\~1 ст.\~184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд при цьому виходить з того, що при визначенні аліментів має бути враховані як фінансові можливості відповідача по сплаті аліментів, так і потреби дитини. Суд відзначає, що позивачкою та її представником не надано жодного доказу на підтвердження розміру витрат на утримання дитини, а також щодо її потреб. При цьому представник відповідача підтвердив в судовому засіданні, що відповідач не заперечує проти участі в додаткових витратах на утримання дитини. У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача за період з 23 жовтня 2007 року (дня предявлення позову) по 31 серпня 2016 року в розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача. Водночас, враховуючи рівень доходів відповідача, починаючи з 01 вересня 2016 року, та у звязку з відсутністю достатнього обґрунтування потреб дитини у стягненні аліментів в сумі, яка досягає сотень тисяч гривень на місяць, суд вважає за необхідне визначити їх з цього часу у твердій грошовій сумі. Враховуючи часткове визнання позову відповідачем та відсутність будь-якого достатнього обґрунтування з боку позивачів витрат на утримання дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначенні аліментів з 01 вересня 2016 року в твердій грошовій сумі 7\~200 грн. При цьому суд враховує, що така сума значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також є співставною із середнім розміром заробітної плати по Україні. При визначенні суми аліментів. яка підлягає доплаті за минулий час з дня предявлення позову, суд виходить з загальної суми доходів відповідача, яка підлягає врахуванню згідно Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків. Інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №\~146 (з наступними змінами та доповненнями). Так, суд враховує доходи відповідача з період з 23 жовтня 2007 року по 31 серпня 2016 року на підставі відомостей податкового органу (а.с. а.с. 88 91), за вирахуванням податку з доходів (п.\~13 Переліку) та без врахування доходів від спадщини (оскільки згідно переліку не передбачається їх включення). Загальна сума доходів відповідача за цей період становить 966\~775 грн. 80 коп. Крім того, за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2017 року відповідачем мало бути сплачено 64\~800 грн. аліментів з розрахунку 7\~200 грн. на місяць. Таким чином загальна сума аліментів за період 23 жовтня 2007 року по 30 червня 2017 року має становити (966\~775,80 / 4 + 7200 * 9) = 313\~699 грн. 97 коп. Відповідно до довідок з місць роботи, а також відомостей з картрахунку позивачки, на якому зазначено окремі виплати на утримання дитини, які не зазначені в довідках (а.с. а.с. 56, 72, 76 78, 100 107) відповідачем сплачено загалом 279\~776 грн. 13 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути за період з 23\~жовтня 2007 року по 30 червня 2017 року 33\~923 грн. 84 коп. Оскільки з липня 2017 року відповідачем аліменти не сплачувались, аліменти в розмірі 7\~200 грн. щомісячно слід стягувати з 01 липня 2017 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 відсотку від суми доплати аліментів, що стягується, а також від визначеної суми аліментів з розрахунку з шість місяців, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст.\~80 ЦПК України, що становить 771 грн. 24 коп.\~\~ Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та 5еруючись ст.ст.180,181,182,191 СК України, ст.ст.10-12,\~58-61,\~88,\~212-215,\~224 226, 367 ЦПК України, суд

Outcome: partial