Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

22 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумської області про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що [INFO] року помер їх батько [PERSON], а [INFO] року померла мати - [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. З метою прийняття спадщини, вони звернулись до нотаріальної контори з відповідними заявами, однак, у вчиненні нотаріальних дій їм було відмовлено у зв'язку з тим, що за життя батько не отримав правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачі просять визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] по 1/2 частині за кожним. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали. Представник відповідача - Білопільської міської ради Сумської області в судове засідання не з'явився. Міський голова надіслав листа про розгляд справи без участі представника міськради. З позовом згодні (а. с. 37). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області у судове засідання не з'явився. Завідувач нотконтори Ковальова Л. Б. надіслала заяву про розгляд справи без участі їх представника. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 35). Заслухавши позивачів [PERSON], [PERSON], повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали цивільної справи та інвентарної справи №3690, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO] року, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Частиною 1 статті 524 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно зі ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Судом встановлено, що батьками позивачів [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а. с. 10-11). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року (а. с. 9). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Крім того судом також встановлено, що рішенням Білопільської міської ради №24 від 29 грудня 1954 року [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці [ADDRESS] на землі міськради між садибами громадян [PERSON] №2 та землею міськради, площею 600 кв. м (а. с. 46). 24 січня 1955 року [PERSON] було погоджено проект будівництва індивідуального житлового будинку за вказаною вище адресою (а. с. 44-45). Після цього, 26 січня 1955 року між міськкомунгоспом Білопільської міської ради і [PERSON] було укладено договір, посвідчений державним нотаріусом Білопільської нотаріальної контори Рожок М. М. 06 квітня 1955 року, зареєстрований у реєстрі за №607/1 на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] В подальшому, 26 лютого 1956 року відділ комунального господарства виконкому Білопільської міської ради надав [PERSON] дозвіл на виконання будівельних, санітарно-технічних та інших спеціальних робіт по будівництву зазначеного в генеральному плані житлового будинку та надвірних споруд (а. с. 48). Відповідно до довідки Філіалу «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» у складі КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 25 вересня 2015 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса - [ADDRESS] не зареєстровано. Забудовник - [PERSON], згідно договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Білопільською ДНК 06 квітня 1955 року, реєстраційний №607/1. Дозвіл на виконання робіт від 26 лютого 1956 року (а. с. 18). У відповідності до зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами складає 25 945 грн. (а. с. 17). Згідно з висновком та довідкою КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» від 01 жовтня 2015 року житловий будинок та господарські будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS], зведені з дотриманням архітектурних, санітарних і протипожежних норм та правил, знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 19). Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 27 жовтня 2015 року спадкові справи після [PERSON], який помер [INFO] року та після [PERSON], померлої [INFO] року, не заведені (а. с. 36-37). Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право на спадщину після батька [PERSON], але не можуть оформити її, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що останній за життя належним чином не зареєстрував право власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved