Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

23 травня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] з наступними вимогами: розірвати шлюб, укладений між сторонами 09 листопада 2007 року у Сопачівській сільській раді Володимирецького району Рівненської області і зареєстрований в книзі реєстрації шлюбів 09 листопада 2007 року за №16; та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 (одної другої) частини всіх видів заробітку (доходу) батька дитини щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Згідно з доводами позивачки протягом останнього часу сімейне життя з [PERSON] поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час, як стверджує [PERSON] в позовній заяві, сторони припинили ведення спільного господарства, хоч і не проживають окремо. В якості причин розірвання шлюбу позивачка вказала на такі обставини, як: відсутність взаєморозуміння подружжя через протилежність поглядів на шлюб, сім'ю та взаємні обов'язки; непідтримання відповідачем нормальної моральної атмосфери в сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги; регулярне вживання [PERSON] алкогольних напоїв; влаштування ним сварок і бійок в сім'ї, навіть, в присутності малолітніх дітей; систематичне ображання відповідачем [PERSON] та приниження перед сусідами та родичами; часте застосування [PERSON] відносно позивачки фізичного та психологічного насильства. З огляду на вказані взаємовідносини сторін [PERSON] вважає неможливим збереження шлюбу, укладеного із відповідачем. Необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 (одної другої) частини всіх видів заробітку (доходу) позивачка доводить невиконанням відповідачем в добровільному порядку своїх батьківських обов'язків щодо утримання синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також його працездатністю і фінансовою спроможністю надавати матеріальну допомогу малолітнім дітям у вказаному розмірі та відсутністю в [PERSON] інших утриманців. Згідно з доводами [PERSON] відповідач на даний час працює у відокремленому підрозділі «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», отримує стабільний заробіток та має задовільний стан здоров'я. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей позивачка просить суд врахувати неможливість самостійного забезпечення нею належного рівня життя трьох малолітніх синів без участі в цьому відповідача та потреби в лікуванні [PERSON], [INFO], який з народження має вроджені вади розвитку (езофагеальна грижа, короткий стравохід, грудний шлунок), вроджену ваду серця (пролапс мітрального клапана ІІ ступеня з помірною мітральною недостатністю) та є дитиною-інвалідом. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей, як зазначено в позовній заяві [PERSON], між сторонами не досягнуто. До початку судового розгляду даної справи [PERSON] уточнила позовні вимоги, подавши в суд 26 червня 2014 року відповідну письмову заяву. З врахуванням цих уточнень в судовому засіданні позивачка повністю підтримала вказаний позов та просить суд розірвати шлюб, укладений із [PERSON], залишивши їй на виховання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], 01 липня 2004 року, та сина - [PERSON], [INFO], до досягнення дітьми повнолітнього віку, та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання цих малолітніх дітей в розмірі 1/2 (одної другої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача протягом перших 6 (шести) місяців, починаючи з дня пред'явлення позову, та в подальшому - в розмірі 1/3 (одної третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] обґрунтовує станом здоров'я сина - [PERSON], [INFO], нагальною потребою в проведенні йому операції та матеріальними витратами на придбання необхідних для його лікування ліків і медичних препаратів в загальній сумі від 20000 (двадцяти тисяч) грн. 00 коп. до 50000 (п'ятдесяти тисяч) грн. 00 коп. Позивачка надала суду пояснення, в яких підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, зазначивши про неможливість досягнення примирення сторін та неналежне матеріальне забезпечення дітей [PERSON], який зловживає алкогольними напоями. З пояснень [PERSON] слідує, що в березні 2014 року відповідач не надав їй жодної матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, а в квітні і травні 2014 року [PERSON] надав їй лише по 1000 (одній тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, що є недостатнім для забезпечення повноцінного фізичного і духовного розвитку трьох малолітніх дітей та лікування сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] частково визнав позовні вимоги [PERSON] з врахуванням їх уточнень. При цьому відповідач зазначив, що заперечує проти розірвання шлюбу, укладеного із позивачкою, і погоджується сплачувати аліменти в користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 (одної другої) частини всіх видів свого заробітку (доходу) протягом перших 6 (шести) місяців з дня пред'явлення позову, та в подальшому - в розмірі 1/3 (одної третьої) частини всіх видів свого заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. З пояснень [PERSON] слідує, що він працює у відокремленому підрозділі «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» і регулярно щомісячно отримує заробітну плату в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. - 4300 (чотири тисячі триста) грн. 00 коп. Визнання відповідачем позову [PERSON] в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягає задоволенню в повному обсязі. Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах. 09 листопада 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою шлюб у Сопачівській сільській раді Володимирецького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 09 листопада 2007 року зроблено відповідний актовий запис за №16. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Сопачівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 09 листопада 2007 року. Як слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Городецькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області 18 березня 2009 року (актовий запис за №10 від 18 березня 2009 року), в період цього шлюбу 05 березня 2009 року у сторін народився син [PERSON], який на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. У судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що ним було визнано батьківство відносно інших двох дітей, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим відділом РАЦС Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області були видані нові свідоцтва про народження серії [NUMBER] - 14 квітня 2008 року за актовим записом №61, вчиненим 13 грудня 2001 року та серії [NUMBER] - 26 серпня 2010 року за актовим записом №44, вчиненим 02 вересня 2004 року. Зі змісту позову [PERSON] та пояснень сторін, наданих ними в судовому засіданні, судом встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, сторони мають протилежні погляди на права та обов'язки подружжя, не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та не ведуть спільного господарства. Дані обставини призвели до того, що їх сім'я фактично розпалася. На теперішній час їх примирення не наступило. Проживати однією сім'єю із відповідачем позивачка категорично не бажає та вважає неможливим збереження цього шлюбу через протиправну і аморальну поведінку [PERSON]. Наведені обставини свідчать, що подальше шлюбне життя сторін та збереження їх шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам позивачки і малолітніх дітей. Відновити сімейно-шлюбні стосунки з [PERSON] і спільно проживати з ним однією сім'єю [PERSON] не бажає, тому за таких обставин шлюб не може бути збереженим. Отже, зазначені фактичні обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. При вирішенні цієї частини спору суд застосував наступні правові норми. Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, з наведених підстав, шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON], необхідно розірвати, залишивши малолітніх дітей сторін на виховання їх матері - позивачці по справі. Окрім цього, судом встановлено, що малолітні діти - сини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], проживають разом зі своїми батьками - сторонами по справі [PERSON] і [PERSON], що підтверджується довідкою управління соціального розвитку відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №855 від 20 травня 2014 року. Виписка Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» №1023 свідчить, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 02 липня 2009 року до 22 липня 2009 року, 10 липня 2009 року йому проведена операція - пластика езофагеальної грижи, фундоплікація по Nissen. [PERSON] був виписаний з вказаного медичного закладу в задовільному стані на амбулаторне лікування по місцю проживання під нагляд педіатра і хірурга та необхідністю контрольного огляду в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит» через 6 (шість) місяців. Згідно з консультативним висновком державної установи «Інститут серця МОЗ України» №45792/14 від 15 квітня 2014 року [PERSON] має діагноз: пролапс мітрального клапана ІІ ступеня з помірною мітральною недостатністю, помірною денотацією лівих відділів серця, помірною денотацією кореня аорти без порушення функції СН ІІА та в зв'язку з цим потребує амбулаторного лікування під наглядом лікаря, спостереження педіатра і кардіолога за місцем проживання та повторної консультації через 6 (шість) місяців. Медичним висновком державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 МОЗ України №16 від 23 квітня 2014 року підтверджується, що [PERSON], [INFO], має наступні захворювання: пролапс мітрального клапана ІІ ступеня з помірною мітральною недостатністю, помірною денотацією лівих відділів серця, помірною денотацією кореня аорти СН ІІА, в зв'язку з якими визнаний дитиною-інвалідом. Отже, за станом здоров'я [PERSON] потребує амбулаторного медикаментозного лікування, спостереження педіатра і кардіолога за місцем проживання, а також повторного контрольного огляду в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит» і повторної консультації в державній установі «Інститут серця МОЗ України» через 6 (шість) місяців. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо необхідності стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітніх дітей протягом перших 6 (шість) місяців у більшому розмірі, що викликано лікуванням [PERSON], [INFO]. З довідки управління освіти, молоді та спорту Володимирецької районної державної адміністрації №01-18/1492 від 04 червня 2014 року слідує, що загальна сума доходу [PERSON] за місцем її роботи в Сопачівській ЗОШ за період часу з грудня 2013 року до травня 2014 року включно становить 12549 (дванадцять тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. 40 коп. Такий розмір доходу позивачки є недостатнім для власного забезпечення та належного утримання трьох малолітніх дітей. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, визнання [PERSON] позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей свідчить про визнання відповідачем обставин щодо неналежного виконання ним своїх батьківських обов'язків по матеріальному забезпеченню малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. З пояснень сторін судом встановлено, що в травні 2014 року [PERSON] добровільно надав позивачці матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей в розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. 00 коп. Однак, з врахуванням кількості малолітніх дітей сторін, що потребують утримання, невисокого розміру заробітку [PERSON], потреб малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в лікуванні, а також працездатності та фінансової спроможності відповідача, вказаної грошової суми недостатньо для забезпечення належного, повноцінного фізичного і духовного розвитку малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Цих обставин, наведених [PERSON] в обґрунтування позову, [PERSON] не спростував. Отже, слідуючи вимогам ч.4 ст.174 ЦПК України, в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі, визначеному позивачкою. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. У відповідності до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З наведених підстав, суд вирішив стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 (одної другої) частини заробітку або іншого доходу відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, протягом перших 6 (шести) місяців, починаючи з 23 травня 2014 року до 22 листопада 2014 року включно, та в розмірі 1/3 (одної третьої) частини заробітку або іншого доходу відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23 листопада 2014 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи викладені обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112, ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 183, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved