Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

23 лютого 2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном. Позивач [PERSON] просив виселити відповідачів та інших осіб, що проживають з їх дозволу чи згоди, або без такого дозволу із належного йому на праві приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Гетьманській (колишня вул. [PERSON]) № 47 у м. Харкові, звільнити будинок від їхніх речей та майна із одночасним вселенням до вказаного житлового будинку його як власника, посилаючись на порушення його права, як власника, володіти, і вільно користуватись цим житлом. Зазначив, що право власності на вказаний житловий будинок у нього виникло на підставі договору про відступлення права вимоги за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (далі КМНО) [PERSON] 07 червня 2016 року за реєстром № 808. За вказаним договором до нього від [PERSON] перейшло право вимоги, як іпотекодержателя, за договором про задоволення вимог іпотеко держателя, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (далі ХМНО) [PERSON] 16 квітня 2007 року за реєстровим номером 1781. Договір укладено [PERSON] з власником вказаного будинку [PERSON] (іпотекодавцем) в забезпечення виконання [PERSON] умов договору позики, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 16 квітня 2007 року за реєстром № 1779. Виходячи з того, що [PERSON] не виконано умов договору позики грошових коштів у розмірі 45000 доларів США, з метою задоволення вимог іпотекодержателя він звернувся до державного реєстратора [PERSON] з заявою про реєстрацію права власності на будинок на його імя, здійснивши відповідне повідомлення боржнику [PERSON] і іпотекодавцю [PERSON] про наслідки невиконання [PERSON] умов договору позики. Впевнившись у належному повідомленні [PERSON] і [PERSON] та наданні всіх необхідних документів, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 23 грудня 2016 року приватний нотаріус ХМНО [PERSON], на виконання п. 2 ч. 1 ст. 10 та ст. 18 вказаного Закону здійснила реєстрацію права власності на житловий будинок літ. А-1 з надвірними будівлями № 47 по вул. Гетьманській (колишня вул. [PERSON]) у м. Харкові за [PERSON] Оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовляються від виселення і звільнення будинку та надвірних споруд, то він змушений звернутися до суду зі вказаним позовом. Відповідачі [PERSON], [PERSON]Д, [PERSON] позов не визнали. У зустрічному позові, прийнятому Червонозаводським районним судом м. Харкова у провадження з первісним позовом, [PERSON] просив визнати незаконною реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 33131618 від 23 грудня 2016 року 14:38:07 приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] про реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок літ. А-1 з надвірними будівлями, загальною площею 126,9 кв.м., житловою площею 71,2 кв.м. по вул. Гетьманській, буд. № 47 у м. Харкові, номер запису про право власності 18253439, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1130210663101 та зобовязати поновити попередню реєстрацію права власності на будинок на [PERSON], здійснену з порушенням п. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо вимог до документів, які передаються до Державного реєстру та які повинні відповідати вимогам цього Закону і іншим нормативно-правовим актам. При цьому [PERSON] зазначив, що приватний нотаріус [PERSON] не прийняла до уваги застереження, яке міститься в п. 1 договору про задоволення вимог іпотеко держателя від 16 квітня 2007 року щодо переходу права власності на спірний будинок, як предмет іпотеки, до іпотекодержателя лише після вчинення відповідного виконавчого напису, а вчинений за заявою [PERSON] 13 січня 2009 року виконавчий напис передбачав примусову реалізацію спірного будинку державною виконавчою службою. Оскільки виконавчий напис до цього часу не предявлявся до виконання державній виконавчій службі, то вважає, що відповідно до п. 2, ч. 1, ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» сплинули строки для його виконання. В той же час, на момент здійснення державної реєстрації права власності на будинок за позивачем [PERSON], набуло чинності рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року, яким [PERSON] відмовлено у стягненні заборгованості за договором позики і зверненні стягнення на предмет іпотеки за спливом строку позовної давності. Також [PERSON] вважає, що в звязку з припиненням за вказаним рішенням суду основного зобовязання, припинено і дію іпотечного договору, що є підставою для оскарження дій державного реєстратора та визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права власності на спірний будинок за [PERSON], а також повернення державної реєстрації за попереднім власником [PERSON] Позивач [PERSON] проти зустрічного позову заперечував, вважав, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про Іпотеку» мав право застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, а не спосіб, передбачений договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а саме, вчинення виконавчого напису. Крім того заперечує пропуск позовної давності, до застосування якого дійшов Червонозаводський районний суд м. Харкова у рішенні від 27 жовтня 2015 року про відмову [PERSON] у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на практику Верховного Суду України. Не вбачаючи будь-яких порушень з боку державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] при прийнятті рішення про державну реєстрацію за ним права власності на будинок, просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні зустрічного позову. Уточнивши позовні вимоги з посиланням на ст. 41 Конституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, до якої приєдналась і Україна відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, щодо принципу непорушності права приватної власності, повторно просив усунути перешкоди у здійсненні користування та розпорядження своїм майном та вселити його у спірний будинок. Позивач за первісним позовом належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надав до суду заперечення проти зустрічного позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі за первісним позовом та їх представник у судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник відповідачів адвокат [PERSON] проти позовних вимог за первісним позовом заперечує, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Третя особа - приватний нотаріус ХМНО [PERSON] не скористалась наданим їй законом правом на участь в судовому розгляді цивільної справи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Судом встановлено, що 16 квітня 2007 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим номером 1779 посвідчено договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 58500 доларів США з остаточним строком повернення боргу не пізніше 16 жовтня 2007 року. В забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором 16 квітня 2007 року за реєстровим номером 1781 приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] посвідчено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом якого був будинок № 47 по вул. Гетьманській в м. Харкові, належний на праві приватної власності [PERSON], з зазначенням його вартості в договорі 295425 грн., що за курсом НБУ на той час становило 58500 доларів США. Пункт 1 вказаного договору містив застереження, відповідно до якого у разі невиконання боржником в строк до 16 жовтня 2007 року зобовязання за договором позики вчиняється відповідний виконавчий напис, після якого право власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами переходить до іпотекодержателя, [PERSON] 13 січня 2009 року за реєстровим номером 16, приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 16 квітня 2007 року у розмірі 45000 доларів США, а також виконавчий напис за № 17 про звернення стягнення на предмет іпотеки, спірний будинок, належний [PERSON] Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя ([PERSON]В.) на погашення боргу у розмірі 45000 доларів США за рахунок коштів, отриманих від реалізації будинку з надвірними будівлями шляхом предявлення виконавчого напису до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби протягом року з дня його вчинення. Виконавчі написи до цього часу до примусового виконання державній виконавчій службі не предявлялись, оскільки 19 лютого 2009 року було укладено договір купівлі - продажу спірного будинку між [PERSON], від імені якого по довіреності діяв [PERSON], та [PERSON] 16 листопада 2010 року [PERSON] помер. Його спадкоємцями були син [PERSON] та дружина [PERSON] 16 липня 2013 року [PERSON] померла. Її єдиним спадкоємцем став син [PERSON], який на час смерті батька та матері проживав і проживає у спадковому будинку, що на цей час є спірним. Отже [PERSON] є правонаступником [PERSON] у даних правовідносинах. В подальшому рішенням судової колегії з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року вказаний договір купівлі - продажу будинку визнано недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України в звязку з відсутністю у [PERSON] волевиявлення на укладення такого договору. Вказане рішення набрало законної сили. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року [PERSON] відмовлено і в позові про стягнення заборгованості за договором позики від 16 квітня 2007 року і зверненні стягнення на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 16 квітня 2007 року за пропуском строку позовної давності і відсутності підстав для його поновлення. Ухвалою судової колегії з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року вказане рішення залишено без зміни. При цьому судова колегія дійшла висновку, що в межах строків позовної давності порушені права [PERSON] були захищені шляхом вчинення 13 січня 2009 року виконавчих написів нотаріусом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, які він не предявляв до виконання, обравши інший спосіб захисту порушеного права. 07 червня 2016 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим номером 808 посвідчено договір відступлення права вимоги (цесії), за яким [PERSON] відступив своє право вимоги за договором позики від 16 квітня 2007 року і за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним з [PERSON] 16 квітня 2007 року в забезпечення виконання умов договору позики. 23 грудня 2016 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] здійснено реєстрацію спірного житлового будинку за [PERSON] за номером запису про право власності 18253439 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: реєстровий № 1781, виданий 16.04.2007, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]; договору відступлення права вимоги за іпотечним договором (договором про задоволення вимог іпотекодержателя), посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 16 квітня 2007 року за реєстровим № 1781, серія та номер: реєстровий № 808, виданого 07.06.2016, видавник: приватний нотаріус КМНО [PERSON] Реєстрацію права власності на будинок № 47 по вул. Гетьманській у м. Харкові за [PERSON] здійснено на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 33131618 від 23.12.2016. Здійснивши реєстрацію права власності [PERSON] отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який надав до суду як власник спірного будинку. Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідачем [PERSON] оспорюється законність набуття [PERSON] права власності на спірний будинок і від вирішення його зустрічного позову залежить вирішення позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні будинком. Так, державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (з подальшими змінами). Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктом 1 ст. 22 вказаного Закону передбачається, що документи, які передаються до Державного реєстру, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Так, державному реєстратору приватному нотаріусу ХМНО [PERSON] [PERSON] надано договір відступлення права вимоги за іпотечним договором (договором про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченим 16 квітня 2007 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим номером 1781). У пункті 13 вказаного договору сторонами підтверджується, що договір укладається без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення. В той же час [PERSON] не зазначив, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року йому відмовлено в задоволенні позову про стягнення боргу і звернення стягнення на предмет іпотеки за укладеними ним 16 квітня 2007 року договорами позики і задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України і ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності у набувача на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Наявність вказаного судового рішення, що набрало законної сили, про відмову у стягненні на користь [PERSON] боргу і зверненні стягнення на предмет іпотеки за пропуском строку позовної давності є підставою для відмови у державній реєстрації права власності на спірний будинок, оскільки відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час виникнення правовідносин) сторонам надавалось право вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, в тому числі укладення окремого договору, який підлягав нотаріальному посвідченню, між іпотекодавцем та іпотеко держателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який міг бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. У даному спорі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року, яким [PERSON] відмовлено у стягненні боргу за договором позики за пропуском строку позовної давності і зверненні стягнення на предмет іпотеки набрало чинності на підставі ухвали Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року. Про вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку законодавець чітко визначився у вказаній нормі Закону з пріоритетністю судового рішення над іншими підставами переходу права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Виходячи з того, що до [PERSON] за договором відступлення права вимоги переходять права первісного кредитора (ст. 514 ЦК України), а вказаним рішенням суду йому (первісному кредитору) відмовлено у стягненні боргу і зверненні стягнення на предмет іпотеки, то за договором про задоволення вимог іпотекодержателя не могла бути здійснена реєстрація права власності на спірний будинок. Крім того приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] не звернено увагу на застереження, яке міститься в п. 1 договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 16.04.2007 щодо вчинення відповідного виконавчого напису, лише після чого можливий перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а вчинений 13 січня 2009 року виконавчий напис передбачав його примусове виконання. В той же час Верховний Суд України у своєму рішенні по справі 6-185цс15 звернув увагу суддів на те, що при визнанні права власності на предмет іпотеки слід звернути увагу і на застереження, що міститься в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя щодо вчинення виконавчого напису. Отримавши виконавчі написи 13 січня 2009 року [PERSON] не надав їх до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання і реалізації предмета іпотеки. На цей час сплинули строки предявлення до примусового виконання виконавчих написів, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на час виникнення правовідносин), про який терміном в один рік від дня вчинення застережено і в самому виконавчому написі. За вказаних обставин рішення приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] від 23.12.2016 про державну реєстрацію права власності на спірний будинок за [PERSON] є незаконним, оскільки надані ним документи не встановлювали набуття ним права на нерухоме майно, що відповідно до п. 4, ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для відмови у державній реєстрації вказаних прав. Посилання [PERSON] на практику Верховного Суду України у справах про застосування строків позовної давності у зобовязаннях, які виникають з договорів позики, не стосуються правовідносин сторін у даній справі, бо вони вже вирішені рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року і ухвалою Судової колегії з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року. Визнаючи незаконним рішення приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] про реєстрацію за [PERSON] права власності на спірний будинок, суд вважає необхідним зобовязати приватного нотаріуса поновити попередню реєстрацію права власності на будинок за [PERSON] Задовольняючи позов [PERSON], суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження спірним будинком, оскільки відповідно ст. 391 ЦК України захисту підлягає право власника користуватись та розпоряджатись своїм майном, а з визнанням незаконним рішення приватного нотаріуса про реєстрацію за ним права власності на будинок, [PERSON] втрачає і право власності на нього. Розподіл судових\~витрат суд\~вирішує відповідно\~до ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~і стягує\~з [PERSON]\~на користь\~[PERSON]\~сплачений ним\~судовий збір\~у розмірі\~1280\~грн.\~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved