Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

23.04.2020 року [PERSON] звернулась до суду з вище вказаним позовом ,посилаючись при цьому на те, що на прохання та в інтересах відповідача, вона 06 червня 2019 року на своє ім`я в АТ «Банк кредит Дніпро» оформила кредит на загальну суму 110 000 гривень. Вказані кошти, разом з частиною своїх заощаджень того ж дня вона передала [PERSON] , в позику,що підтверджується наданою ним у присутності свідків розпискою про отримання від неї в борг коштів в сумі 125 000 гривень з терміном повернення до 01 грудня 2019 року. Протягом дії строку договору позики, вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернути їй позичені кошти, однак станом на 01.12.2019 року відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. З метою недопущення утворення значної кредитної заборгованості перед банком АТ «Банк кредит Дніпро», вона самостійно погашала кредит. Вона також зверталась щодо неповернення коштів відповідачем до органів поліції, де за результатами перевірки отримала відповідь ,згідно якої відповідач визнав наявність заборгованості. Окрім загальної суми заборгованості з відповідача на її користь підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми боргу, а саме з 01 грудня 2019 по 09 березня 2020 - 1 025,46 гривень. Просить стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу згідно договору позики -125000 гривень,3% річних від простроченої суми боргу - 1 025,46 гривень, всього 126 025,46 гривень, та судові витрати. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 12.05.2020 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в спрощеному проваджені на 28 травня 2020 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги під тримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідачу в судовому засіданні відповідно до ст.206 ЦПК України , роз`яснено наслідки визнання ним позовних вимог. Суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі,що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено,що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики(на відміну від договору кредиту) за своєю природою є реальною односторонньою,оплатною або безоплатною угодою,на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ,незалежно від його найменування,з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг(тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 зазначено,що «письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику». Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором,оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики,у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості ,несе позичальник,а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики,підтверджуючи як його укладання , так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно з ст.ст. 525,526 ЦК України передбачено,що зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. У відповідності до ст.ст. 610,611,625 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених - згідно змісту зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України судом було роз`яснено особам, які беруть участь у справі,їх права та обов`язки, та попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Outcome: approved