Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

23 грудня 2014 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 04.01.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/08-112/59785, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді не відновлювальної лінії в сумі 25 000 доларів США, з процентною ставкою 14,00 % річних. Відповідач зобов'язався щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. 05 березня 2009 р. між сторонами укладено додаткову угоду, якою зменшено розмір відсоткової ставки та графік погашення боргу викладено в новій редакції. Вказали, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує, внаслідок чого станом на 24.10.2014 р. у нього виникла прострочена заборгованість в сумі 360,26 доларів США, а загальна заборгованість складає 25 287,95 доларів США. З посиланням на статті 526, 611, 612, 615, 624, 1048 і 1050 ЦК України, просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав письмову заяву, в якій вимоги підтримав і просив їх задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій заперечував проти задоволення вимог, посилаючись на тяжке матеріальне становище, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 04 січня 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/08-112/59785, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не відновлювальної лінії в розмірі 25 000 доларів США, з процентною ставкою 14,00 % річних на строк 240 місяців, тобто до 04.01.2027 р. Згідно Договору [PERSON] зобов'язаний був кожного місяця погашати кредит відповідно до встановленого графіку. В день укладення договору боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою. 05 березня 2009 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до цього кредитного Договору, якою тимчасово. а саме по 05 березня 2010 р. встановлено відсоткову ставку за користування Кредитом у розмірі 11,00 % річних. Судом з'ясовано, що незважаючи на таке відповідач свої зобов'язання за Договором не виконує, внаслідок чого станом на 24 жовтня 2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 25 287,95 доларів США, що еквівалентно 327 487,88 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 21 790,88 доларів США, еквівалент 282 199,59 грн; заборгованість за відсотками - 1 864,36 доларів США, еквівалент 24 144,12 грн; пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків - 1 632,71 доларів США, еквівалент 21 144,17 грн. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, умов пункту 6.5 Договору якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді припинення зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України сплати Кредитору заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved