Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

23 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, якою просить скасувати рішення Київського районного суду міста [PERSON] від 15.02.2013 по цивільній справі № 1512/2-636/11 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Одеської міської ради «про встановлення факту постійного проживання однією сімєю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання спадкоємцями четвертої черги за законом» у зв'язку з нововиявленими обставинами. В своїй заяві заявник зазначає, що 15 лютого 2013 року Київським районним судом міста [PERSON] було ухвалено рішення по справі № 1512/2-636/11 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Одеської міської ради «про встановлення факту постійного проживання однією сімєю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання спадкоємцями четвертої черги за законом», яким позовні вимоги були задоволені, встановлено факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] з 2002 року до часу відкриття спадщини, тобто до 15 листопада 2008 року; визнано [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями четвертої черги за законом спадкодавця [PERSON], померлого 15 листопада 2008 року. Проте заявник посилається на те, що під час розгляду вищевказаної цивільної справи існували істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, однак ці обставини не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Таким обставинами заявник вважає: заяви [PERSON] та [PERSON] на адресу Територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Київського району про їх переведення на обслуговування на дому; акти обстеження соціальних і матеріально побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON], складені Територіальним центром соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Київського району; договори на соціальне обслуговування на дому, укладені між Територіальним центром соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Київського району та [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заявлені вимоги підтримали, заяву просили задовольнити. [PERSON] та її представник [PERSON], яка одночасно є і представником [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, зокрема, посилаючись на пропущення заявником строку для подання заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Представник Одеської міської ради до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи та доводи заяви, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 15 лютого 2013 року Київським районним судом міста [PERSON] було ухвалено рішення по справі № 1512/2-636/11 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Одеської міської ради «про встановлення факту постійного проживання однією сімєю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання спадкоємцями четвертої черги за законом», яким позовні вимоги були задоволені, встановлено факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] з 2002 року до часу відкриття спадщини, тобто до 15 листопада 2008 року; визнано [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями четвертої черги за законом спадкодавця [PERSON], померлого 15 листопада 2008 року. 10 квітня 2013 року ухвалою апеляційного суду Одеської області вказане рішення залишено без змін, а від так набрало законної сили. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що позиція суду ґрунтувалась виключно на показаннях свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які засвідчили, що позивачі проживали однією сімєю з [PERSON], починаючи з 2002 року. За поясненнями свідків необхідність проживати разом однією сімєю виникла внаслідок пропозиції [PERSON] та [PERSON], які, не маючи своїх дітей, завжди визнавали позивачів за близьких родичів, називали їх своїми дітьми, а тому запропонували жити разом. Свідки також засвідчили, що в подальшому, із-за поганого стану здоровя [PERSON] та [PERSON], позивачі доглядали за ними, допомагали морально та матеріально. Проте, вказані обставини спростовуються, наданими до заяви [PERSON] документами. Так відповідно до відповіді КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Київського району міста Одеси» Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради № 145 від 03.02.2015 року, наданої на адвокатський запит, [PERSON], [INFO], перебував на обліку в КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Київського району міста Одеси» з 25.01.2008 року у відділенні соціального обслуговування на дому, на підставі чого з ним було укладено відповідний договір. [PERSON], [INFO], також перебувала на обліку КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Київського району міста Одеси» з 21.03.2007 року. З 30.07.2007 року згідно заяви підопічної була переведена до відділення соціального обслуговування на дому, на підставі чого з нею було укладено відповідний договір. Також складалися акти обстеження соціальних і матеріально побутових умов проживання. Так, на підставі заяви [PERSON] від 19.07.2007 року, 30 липня 2007 року Територіальним центром соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Київського району було складено акт обстеження соціальних і матеріально побутових умов проживання [PERSON], [INFO]. У вказаному акті зазначено, що [PERSON] проживає разом з чоловіком, дітей не має. Основне джерело доходу - пенсія, потребує дієтичного харчування, але сімя не має коштів навіть для придбання елементарних продуктів. При цьому зазначено, що за медичними показниками остання потребує допомоги працівника. У зв'язку з чим, цього ж дня Територіальним центром соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Київського району з [PERSON] було укладено договір на соціальне обслуговування на дому. Надалі, на підставі заяви [PERSON] від 15.01.2008 року, 25 січня 2008 року Територіальним центром соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Київського району було складено акт обстеження соціальних і матеріально побутових умов проживання [PERSON], [INFO]. Зі змісту акту вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає одиноке подружжя, [PERSON] є інвалідом першої групи, проживає разом з дружиною [PERSON], [INFO]. При цьому зазначено, що за медичними показниками останній потребує допомоги працівника. У зв'язку з чим, цього ж дня Територіальним центром соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Київського району з [PERSON] також було укладено договір на соціальне обслуговування на дому. За умовами вказаних Договорів виконавець зобовязався виконувати наступні види послуг: купівля та доставка продуктів харчування; оформлення документів у державних закладах; придбання ліків; виклик лікаря; супровід до медичного закладу; доставка продовольчих товарів, гуманітарної допомоги; допомога по дому. При цьому судом береться до уваги, що на протязі 2007-2008 років за рішеннями Опікунської ради Територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Київського району подружжя [PERSON] отримували продукти харчування, що підтверджується копіями відомостей видачі натуральної допомоги. Частиною 1 ст. 361 ЦПК України передбачено, що рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до розяснень, що містяться у Постанові Пленуму ВССУ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012, нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Враховуючи викладене, дослідивши доводи заяви та надані докази в їх сукупності суд вважає, що під час розгляду вказаної цивільної справи існували істотні обставини, які не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, а від так і не були досліджені судом при ухваленні рішення від 15.02.2013 року, зокрема: наявність заяви [PERSON] та [PERSON] на адресу КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Київського району міста Одеси» про переведення на обслуговування на дому; акти обстеження соціальних і матеріально побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON], складені Територіальним центром соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Київського району; договори на соціальне обслуговування на дому, укладені між Територіальним центром соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Київського району та [PERSON], [PERSON]. Стосовно тверджень позивачів щодо пропущення [PERSON] строку для подання заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд зазначає наступне. За положеннями ч. 1 ст. 362 ЦПК України, заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. Позивачі стверджують, що про існування документів на які посилається [PERSON] в своїй заяві, останній стало відомо не тільки 03 лютого 2015 року, а й починаючи з 18.01.2013 року. В обґрунтування своєї позиції позивачі посилаються на листи Департаменту праці та соціальної політики Комунальне підприємство «Територіальний центр соціального обслуговування Київського району міста Одеси» від 25.05.2013 року № 982 та від 23.04.2015 № 878 разом з витягом з Журналу реєстрації вхідних та вихідних документів (загальне листування), які, на думку позивачів, свідчать про отримання [PERSON] 18.01.2013 та 03.02.2015 документів, що стали підставою для звернення з заявою про перегляд рішення. Проте, досліджуючи вказані докази судом встановлено, що жодна інформація про отримання [PERSON] чи її представником будь-яких документів з вказаної установи з зазначенням конкретної дати в них відсутня. Так зі змісту, наданої позивачами копії документу під назвою - [PERSON] з Журналу реєстрації вхідних та вихідних документів (загальне листування) вбачається, що в графі «вхідний номер та дата» під порядковим номер 70 зазначено: «03.02.2015», в графі «відправник» та графі «номер та дата надійшовшого документа» зазначено: «Одеська обласна колегія адвокатів, № 37/10 від 29.01.2015». Від так у вказаному журналі відображена реєстрація лише вхідної кореспонденції, жодної інформації щодо реєстрації вихідної кореспонденції надана копія не містить. Зі змісту відповіді на адвокатський запит адвоката [PERSON] обєднання «Одеська обласна колегія адвокатів» [PERSON] від 03.02.2015 № 145 також вбачається, що запит надійшов до установи 03.02.2015. При цьому жодних доказів, що [PERSON] або її представником було отримано відповідь від 03.02.2015 № 145 саме 03.02.2015 року матеріали справи не містять. Посилання позивачів на те, що [PERSON] стало відомо про істотні обставини, що стали наслідком звернення з заявою про перегляд рішення, не лише 03.02.2015, а ще раніше - 18.01.2013, також ґрунтуються на припущеннях та жодним доказом не підтверджені. Отже суд приходить до висновку, що заява [PERSON] подана з дотримання строку, передбаченого ст. 362 ЦПК України. Від так, встановивши наявність вищевказаних обставин, суд скасовує рішення Київського районного суду міста [PERSON] від 15.02.2013 по цивільній справі № 1512/2-636/11, ухвалюючи при цьому нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог, виходячи з наступного. В своїй позовній заяві позивачі, як на підставу для задоволення позовних вимог посилались на те, що вони проживали однією сімєю з подружжям [PERSON] більш ніж пять років, а від так відповідно до положень ст. 1264 ЦК України є спадкоємцями четвертої черги за законом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Судом встановлено, що 21 липня 2006 року між [PERSON] та Ляховіч (післяшлюбне - [PERSON]) [PERSON] у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 944. Від так станом на 2006 рік, у період, на який посилаються позивачі стосовно їхнього проживання з [PERSON] та [PERSON], вони перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, що позбавляє їх права на спадкування у четверту чергу за законом. При цьому судом береться до уваги, що в своїй позовній заяві позивачі зазначали, що доглядали за подружжям [PERSON], вели спільне господарство, оплачу вальні комунальні послуги тощо. Проте вказані твердження позивачів не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення суду від 15.02.2013 та спростовуються вищенаведеними доказами, які свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку в КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Київського району міста Одеси», були одинокими людьми, не мали коштів навіть для придбання елементарних продуктів, що само по собі виключає можливість встановлення факту постійного проживання позивачів однією сімєю зі спадкодавцем [PERSON].

Outcome: approved