Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

21 травня 2014 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. В судовому засіданні представник позивача , який діє за довіреністю, змінив підстави позову та прохав встановити факт припинення договору довічного утримання, визнавши право власності на відчужене майно за позивачкою. В обгрунування позовних вимог зазначив , що [PERSON] [INFO], 24 березня 2003 року , через похилій вік та стан здоров'я , уклала договір довічного утримання з [PERSON]. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язувався довічно утримувати [PERSON], забезпечувати харчуванням і одягом, доглядати за нею, надавати їй необхідну допомогу , в свою чергу [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. Спочатку [PERSON] сумлінно виконував свої зобов'язання, а з січня 2013 року перестав приходити до неї і забезпечувати харчуванням і доглядом , так як захворів. Враховуючи вік та стан здоров'я [PERSON] вимушена була переїхати на постійне місце проживання до своєї доньки, яка проживає в с.м.т Шевченкове Харківської області. [INFO] [PERSON] помер. Звернувшись до нотаріуса про припинення договору довічного утримання у зв'язку зі смертю відчужувателя, постановою від 4 квітня 2013 року [PERSON] отримала відмову , у зв'язку з тим, що дані правовідносини мають правонаступництво, і після смерті [PERSON] його донька подала заяву про отримання спадщини. З отриманих відповідей з'ясувалось ,що померлий за собою право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] не зареєстрував, таким чином донька не може отримати вказаний будинок як спадщину і таким чином до неї не перейшли права та обов'язки спадкодавця. Окрім того остання не знала про укладений батьком договір, не має бажання його виконувати та отримувати майно належне [PERSON] у спадщину .Враховуючи , викладене , той факт ,що позивачкою було вичерпано всі можливості позасудового вирішення спору , [PERSON] вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права та просить встановити факт припинення договору довічного утримання від 24 березня 2004 року , укладеного між нею та [PERSON] та визнавши дійсність її права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], а також скасувати заборону накладену приватним нотаріусом на вищезазначений будинок під №8 від 24 березня 2003 року в рамках забезпечення угоди. В судове засідання відповідачка не з'явилась. Надала до суду письмову заяву про розгляд справи у своєї відсутності, в якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, та ніяких зобов'язань по догляду і претензій на майно [PERSON] , немає. Суд заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Матеріали справи містять договір довічного утримання укладений 24 березня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] З свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського МУЮ від 24 вересня 2013 року) вбачається, що [PERSON], помер [INFO]. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] Зміївського районного нотаріального округу Харківської області від 2 квітня 2014 року було відмовлено позивачці у припиненні договору довічного утримання, у зв'язку з прийняттям спадщини після померлого [INFO] - [PERSON] З до довідки приватного нотаріуса [PERSON] Харківського міського нотаріального округу Харківської області від 06 жовтня 2014 року вбачається, що було відкрито спадкову справу за № 04/2014 від 21 лютого 2014 року після померлого [INFO] [PERSON], [INFO] та згідно документів наявних у справі, спадкоємицею на все майно а саме [ADDRESS] за законом є [PERSON], [INFO]. Довідкою наданою комунальним підприємством «Зміївське Бюро Технічної Інвентарізації» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що згідно архівних матеріалів КП «Зміївське БТІ», будинок [ADDRESS], зареєстрований за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Тарасівської сільської ради народних депутатів від 09 липня 1992 року. Станом на 13 січня 2003 року видавалась довідка - характеристика для відчуження. Після 13 січня 2003 року будь - якого переходу права власності на вказаний будинок не зареєстровано. За правилами ст.744 Цивільного кодексу України, в редакції яка діяла на час виникнення правовідносин , за договором довідного утримання (догляду) одна сторона ( відчужував) ,передає другій стороні (набувачеві)у власність житловий передає нерухоме або рухоме майно , яке має значну ціну взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та або доглядом довічно. Статтею 745 Цивільного кодексу України передбачалось укладення договору довічного утримання в письмовій формі, та його державну реєстрацію. За правилами ст.640 Цивільного кодексу України яка діяла на час укладення договору , договір якій потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації набуває чинності з моменту його державної реєстрації. Як з'ясовано в судовому засіданні, на час розгляду судової справи набувач за договором довічного утримання [PERSON] у встановленому порядку не зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно, що є предметом договору довічного утримання. Відповідно до положень ст.757 Цивільного кодексу України, обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передано відчужувачем. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовились від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужував набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється. Згідно частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої та другої статі 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійного із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається ,що спадкоємиця після смерті [PERSON] подала заяву про отримання спадщини після смерті батька, але на те майно яке йому належало на праві власності. Враховуючи викладене ,підстави для залишення заборони на вищевказаному будинку відсутні. З урахуванням вищевикладеного, оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку ,виходячи з непорушності права володіння, користування та розпорядження об'єктом права власності та можливість припинення та відновлення права власності лише у випадках передбачених чинним законодавством, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved