Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

22 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2 600 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 29.10.2019 року в м. Києві по вул. Академіка Заболотного, 37 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки MAZDA 6 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та RENAULT MAGNUM д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідач під час перестроювання не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з транспортним засобом позивача MAZDA 6 д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроюватися, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року у справі № 752/23222/19 [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода. 31.10.2019 року АТ «СК «Країна» (код ЄДРПОУ 20842474) було відкрито страхову справу №56251, за наслідками розгляду якої позивач отримав страхове відшкодування за вирухуванням суми франшизи (2 600 грн), відповідно до полісу № АО/4087748, в розмірі 19 267,19 грн. Однак, як вважає [PERSON] , відповідальність за шкоду повинен нести безпосередньо відповідач як винуватець ДТП в межах визначеної в страховому полісі франшизи, а тому просить стягнути її зі [PERSON] 24 липня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. (а.с. 20-21) Справа призначена на 05.11.2020 року, не розглядалася. 19 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідача і третю особа АТ «СК «Країна» про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду вони не зверталися. У судове засідання, призначене на 24 квітня 2021 року сторони не з`явилися. Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованими у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судовий виклик відповідача повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про закінчення строків зберігання, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. Приймаючи до уваги, що відповідач, який в установленому законодавством порядку повідомлявся про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля MAZDA 6 д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7-8). 29.10.2019 року в м. Києві по вул. Академіка Заболотного, 37 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки MAZDA 6 д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач та RENAULT MAGNUM д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач. Обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року у справі № 752/23222/19 [PERSON] визнанано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 10-11). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем RENAULT MAGNUM д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. На момент ДТП відповідач [PERSON] мав чинний страховий поліс № АО/4087748, терміном дії з 26.10.2019 р. по 25.10.2020 р., виданий АТ «СК «Країна» (а.с. 12). Позивач просив стягнути зі [PERSON] на свою користь суму франшизи (2600,00 грн), в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, та регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вбачається, що полісом АО/4087748 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачена франшиза в розмірі 2600,00 грн. Пунктом 36.6. статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відтворення пошкодженої речі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч. 1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, вимоги позивача про компенсацію збитків в розмірі франшизи в сумі 2600,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на висновки суду про задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в порядку приписів ст. 141 ЦПК України у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved