Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

23.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою № 42 в будинку № 35 по вул. Дружби Народів в м. Южноукраїнську Миколаївської області. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.12.1999 року, належить квартира [ADDRESS]. 25.11.2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] та зареєструвала його в вказаній квартирі. 30.12.2014 року їх шлюб було розірвано. З 25.11.2014 року відповідач виїхав з вказаної квартири та до теперішнього часу не проживає в ній. Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється зніматися з реєстрації в квартирі [ADDRESS], чим створює їй перешкоди в користуванні належною їй квартирою, [PERSON] просила суд на підставі ст. 405 ЦК України, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінила підстави позовних вимог та просила не застосовувати вимоги ст. 405 ЦК України до даних правовідносин, а визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням на підставі ч.1 ст. 71 ЖК України, оскільки він не проживає в [INFO] більше шести місяців. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. [PERSON] пояснив, що він зареєстрований в [INFO]. З грудня 2014 року в вказаній квартирі він не проживає. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих позивачем доказів, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст.379, 380 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, і призначена для постійного у ній проживання. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб, і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст.383 ЦК). Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.12.1999 року [PERSON] продала, а [PERSON] (після укладення шлюбу з [PERSON] [PERSON]Л.) купила квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь» (а.с. 8, 13). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.08.2012 року вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.12.1999 року зареєстрований на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь» визнано дійсним та за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 30.06.2015 року [PERSON] з 13.04.2012 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 15). Згідно акту про не проживання від 24.06.2015 року (а.с. 14) [PERSON] з листопада 2014 року не проживає в [INFO]. Вказаний факт підтвердила свідок [PERSON] та не оспорюється сторонами. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на ч. 1 ст. 71 ЖК України, згідно якої при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Однак вказані посилання позивача суд вважає помилковими, оскільки саме ст.405 ЦК України регулює відносини між власниками житла та членами їхніх сімей. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із аналізу зазначеної правової норми випливає, що її положення щодо втрати права на користування житлом стосується членів сім'ї власника житла, які набули сервітутного права його користування за фактом набуття статусу члена сім'ї власника, однак не набули права власності на це житло. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає в вказаній квартирі менше одного року, підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням немає.

Outcome: dismissed