Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

23.10.2020 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, яку було в подальшому уточнено. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначила, що наприкінці вересня 2020 року каналами поштового зв`язку вона отримала поштовий конверт від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, в якому разом із супровідними листами до них знаходилися: постанова від 24.09.2020 року про викриття відносно неї виконавчого провадження №63126343, постанова від 24.09.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди та постанова від 24.09.2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. На початку жовтня 2020 року вона отримала від вказаного виконавця разом із супровідним листом - також і постанову від 30.09.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку вказаний виконавець направив для примусового виконання за місцем її роботи - до КУ «Гуляйпільська психіатрична лікарня», де вона працює, та враховуючи відсутність бухгалтерії в зазначеній вище установі, постанову приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату - було повернуто виконавцю, однак приватним виконавцем було направлено вказану вище постанову про звернення стягнення на заробітну плату - до комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, який на даний час і здійснює відрахування із її заробітної плати. Далі в позові зазначила, що у вказаних постановах зазначено, що виконавче провадження № 63126343, було відкрите виконавцем на підставі виконавчого напису № 19597, вчиненого 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з неї заборгованості у розмірі 28729,93 гривень, на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Як слідує з позову, жодних правовідносин із ТОВ «Вердикт Капітал» позивач ніколи не мала та на даний час не має. Ніякої заборгованості у неї перед відповідачем немає. Жодного повідомлення чи листа від ТОВ «Вердикт Капітал» про наявність у неї перед ними заборгованості, або з вимогою сплати їм цієї заборгованості - не отримувала, а тому за таких обставин - цю заборгованість у жодному разі неможливо вважати безспірною. Позивач зазначила також про те, що надані постанови виконавця не містять у собі взагалі даних, із яких було б видно на підставі чого зазначена заборгованість у неї перед відповідачем могла утворитися, крім того, у всіх постановах виконавця окрім її зареєстрованої адреси місця проживання у м.Гуляйполе також зазначена адреса її проживання: [ADDRESS] , що повністю суперечить відмітці у її паспорті про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , яка була зроблена 11.07.2007 року і після цієї реєстрації вона місце свого проживання - із 2007 року більше не змінювала. Вважає, що вказані обставини свідчать взагалі про наявність якоїсь злочинної схеми між відповідачем, приватним виконавцем та нотаріусом - з метою заволодіння злочинним шляхом грошовими коштами громадян, тож вважає вказаний у постановах приватного виконавця виконавчий напис № 19597, вчинений 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. необґрунтованим, незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Прохає визнати виконавчий напис № 19597, вчинений 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення із мене, [PERSON] [INFO] , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 28729,93 гривень - таким, що не підлягає виконанню, стягнути сплачені судові витрати - суму сплаченого судового збору за подання позову у розмірі 840,80 грн. та сплачену суму судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 420,40 грн., а всього - 1261,20 грн. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Рябко Ю.М. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 07.10.2020 року, 05.11.2020 року та 08.12.2020 року представник надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали (а.с.56). В судове засідання представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, відзив на позов не подав. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, заяв, клопотань суду не надав. В судове засідання третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Братськ Падунського району Іркутської області народилася позивач у справі - [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11.07.2007 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.4). 24.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. на адресу позивача: [ADDRESS] направлено для виконання та для відома постанови від 24.09.2020 року, винесені при примусовому виконанні Виконавчого напису № 19597 від 21.08.2020 року, що видав приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович. Крім вищевказаної адреси позивача відправником була також вказана адреса: [ADDRESS] (а.с. 5, 7, 9). Відповідно до постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 63126343 від 24.09.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 19597 виданого 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., боржник: [PERSON] , стягувач: ТОВ «Вердикт Капітал», постановлено визначити для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 669,00 грн. (а.с. 6). Відповідно до постанови про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 63126343 від 24.09.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 19597 виданого 21.08.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., боржник: [PERSON] , стягувач: ТОВ «Вердикт Капітал», постановлено стягнути з боржника основну винагороду в сумі 2872,99 грн. (а.с. 8). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 63126343 від 24.09.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 19597 виданого 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., боржник: [PERSON] , стягувач: ТОВ «Вердикт Капітал», постановлено стягнути з боржника на користь стягувача заборгованість в розмірі 28729,93 грн. (а.с. 10). Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 63126343 від 30.09.2020 року, винесену Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 19597 виданого 21.08.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., боржник: [PERSON] , стягувач: ТОВ «Вердикт Капітал», постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 12). 30.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. напрвалено на адресу позивача та КУ «Гуляйпільська психіатрична лікарня» ЗОР для виконання постанову від 30.09.2020 року винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 19597 виданого 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (а.с. 11). 19.11.2020 року від відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» на виконання вимог ухвали суду від 06.11.2020 року надійшли належним чином завірені копії документів, на підтвердження заборгованості позивача перед відповідачем, а саме: договір про відступлення прав вимоги № 147 від 22.03.2018 року, за яким ПАТ «Платинум Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Женева» належні Банку права вимоги до Позичальників, зазначених в Додатку № 1 до Договору (а.с. 28-29), витяг з додатку 1 до договору № 147 від 22.03.2018 року, де в реєстрі боржників зазначено боржника за кредитним договором № 06525/0004XSGF - [PERSON] та вказано загальну суму заборгованості в розмірі 8594,1 грн. станом на 22.03.2018 року (а.с. 30), копію договору відступлення права вимоги та заміну кредитора від 27.07.2020 року, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Женева» відступила права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 31-34), копію додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора від 27.07.2020 року, де серед боржників вказано [PERSON] за договором № 06525/0004XSGF від 18.04.2013 року, укладеного між боржником та АТ «Платинум Банк» (а.с. 36-37), копію протоколу № 31/05-2019 Загальних зборів учасників ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 38), копію наказу № 26-К про призначення на постаду Генерального директора за сумісництвом (а.с. 39). Інших матеріалів щодо виконавчого напису суду на дано не було. При вирішенні справи суд керується наступним. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (в редакції на час виникнення правовідносин) та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19) та постанови від 15.01.2020 року № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (Перелік документів) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (висновок Верховного Суду у постанові від 05.03.2018 року, справа № 756/11960/15-ц). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року по справі № 308/11193/16-ц, провадження № 61-7410св18 зазначив, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 року (провадження № 14-12559св18). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, який не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, так як не доведено, що позивачу направлялась та вона отримувала від ТОВ «Вердикт Капітал» вимогу щодо погашення заборгованості, крім того, надані суду копії додатків до договорів про відступлення прав вимоги містить інший розмір заборгованості, право на вимоги на яку набув відповідач, а саме в Додатку №1 до Договору № 147 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.03.2018 року розмір заборгованості позивача за кредитним договором №06525/0004XSGF - 8594,1 грн., в Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора від 27.07.2020 року розмір заборгованості позивача за кредитним договором №06525/0004XSGF від 18.04.2013 року, укладеним між позивачем та АТ «Платинум Банк» - 5247,33 грн., крім того, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, а тому, суд бере до уваги те, що позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості, у зв`язку з чим не міг як оспорити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», так само і виконати їх, що, в свою чергу, не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, яку [PERSON] не визнає та заперечує проти розміру заборгованості, що також свідчить про відсутність безспірності вимог до боржника. Також, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії (позивача) первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зокрема сума процентів, зазначені у написі є безспірними. До того ж, надані суду матеріали не посвідчують того, що позивач дійсно отримувала будь-яку вимогу банку або відповідача щодо порушення умов кредитного договору. Таким чином, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що матеріалами справи не доведено, що боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, а тому суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, зокрема, Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Надані до суду матеріали достеменно не дають змогу встановити час, з якого у банку могло виникнути право вимоги, тому точно вирахувати строки позовної давності не виявляється за можливим. Щодо позовних вимог позивача про стягнення на його користь витрат судового збору суд зазначає таке. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача. Також було розглянуто питання щодо забезпечення позову на користь позивача. Тому, суд вважає, що до стягнення підлягають витрати у вигляді судового збору на загальну суму 1261,20 грн.

Outcome: approved