Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

23 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 19 грудня 2012 року, терміном два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 грудня 2012 року помер його дідусь - [PERSON]. За життя, 07 червня 2004 року, дідусь склав заповіт, яким заповідав позивачу земельну ділянку площею 8,570 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та яка належала [PERSON] на підставі державного акту серії ІІІ ДП № 043923, виданого йому Новомосковською райдержадміністрацією 16 січня 2003 року. Бажаючи оформити документи на спадщину позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом позивачу відмовлено у її прийнятті, в звязку з тим, що позивач протягом шести місяців після смерті [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та не був зареєстрований за адресою дідуся на момент його смерті. Пояснює, що протягом шести місяців після смерті дідуся, тобто з 19 грудня 2012 року по 19 червня 2013 року він не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в звязку з тим, що працюючи водієм мав (і маю на даний час) відрядний характер роботи, і в означений період був у відрядженнях за межами Дніпропетровської області. Крім того, 23 березня 2013 року позивачем укладено шлюб з [PERSON], а 11 липня 2013 року у нього народився син. Піклування про вагітну дружину, у якої була важка вагітність, а згодом і новонародженого сина, також стало підставою про невчасність звернення до нотаріуса. Хоча і не був зареєстрований разом з дідусем за однією адресою, однак, проживав із ним неподалік, і перед смертю дідуся позивач фактично проживав з ним та доглядав за ним і отримавши від дідуся оригінали документів на земельні ділянки, знав, що на них крім позивача, більше ніхто не претендує, і він є єдиним спадкоємцем і бажає отримати документи на спадкове майно. До судового засідання позивач не з`явився, представник позивача надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності та підтримала позов. Представник відповідача, тертя особа у судове засідання не з'явилися. Подали кожен окремо заяви про розгляд справи у їх відсутність. Проти задоволення позову не заперечили. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності, на підставі державного акту серії ІІІДП № 043923, виданого 16 січня 2003 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області належала земельна ділянка площею 8,570 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 19 грудня 2012 [PERSON] помер. За життя, 07 червня 2004 року, [PERSON] склав заповіт, яким заповідав [PERSON] земельну ділянку площею 8,570 га, свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП. Представник позивача звернувся до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину. Листом нотаріуса від 01 червня 2017 року № 528/01-16 позивачу роз`яснено про неможливість порушення спадкової справи, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання по суті позову, суд виходить з наступного. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Доказів на підтвердження того, що позивач на день відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Матеріали справи підтверджують поважність причин пропуску позивачем строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини робоче відрядження до м. Львів в період часу з 14 червня 2013 року. Вказана підстава на думку суду перешкоджала позивачу звернутися до нотаріальної контори - органу, якому надано право на вчинення нотаріальних дій із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, припадає на 6-ти місячний строк від дня відкриття спадщини, пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Внаслідок викладеного суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин і є підстави для застосування ч.3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин із задоволенням позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном два місяці з дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved