Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

22.02.2019 року Яценко Т.Ю., який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позивач у стверджує, що в період з 01.06.2016 по 28.02.2019 року включно у відповідача утворилася заборгованість 24 234,14 грн внаслідок несплати відповідачем повної вартості житлово-комунальних послуг за вказаний період, а також внаслідок нарахування 3% річних від простроченої суми та врахування індексу інфляції. Ухвалою від 25.02.2019 р. провадження в справі відкрито. 04.06.2019 року судом отримано відзив, у якому позовні вимоги заперечує, та стверджує, що відносно частини позову вже є ухвала суду, а інша частина містить не правильний розрахунок заборгованості, оскільки здійснена не у відповідності до договору, який сторони підписували. Відповідач також стверджує, що обчислення заборгованості має здійснюватись у відповідності до використаних послуг, частину з яких відповідач з огляду на місце розташування приміщення не використовує. 20.06.2019 року судом отримано відповідь на відзив, у якому зазначає єдиною підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг є акти-претензії, які відповідач не надавав. Також позивач у своїй відповіді на відзив надає обґрунтування саме зазначеної ним суми заборгованості, зокрема посилається на тарифи, затверджені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради, а також підстави для їх нарахування. 01.07.2019 року судом отримано заперечення, у якому додатково обґрунтовує свою позицію зазначену у відзиві. 01.10.2019 року позивач надає заяву про збільшення позовних вимог, відновідно у якій просить стягнути 30 938,24 грн у зв`язку зі збільшенням заборгованості відповідача. 08.10.2019 року надійшли пояснення від відповідача на заяву про збільшення позовних вимог, які судом не були прийняті у зв`язку з відсутністю підпису відповідача. 27.12.2019 року на року надійшли пояснення від відповідача на заяву про збільшення позовних вимог. 08.07.2020 року відповідач надає до суду додаткові пояснення, в яких обґрунтовує неправильність розрахунку позивачем, а також вказує на строк позовної давності. 08.07.2020 року позивач надає заяву про зменшення позовних вимог, відповідно у якій просить стягнути 24 635,17 грн у зв`язку зі зменшенням заборгованості відповідача. Також вказує, що перебіг строку позовної давності не має застосовуватись, оскільки відповідач частково сплачував борг. У судові засідання 03.03.2020 року, 08.07.2020 року сторони не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, що надійшли до суду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є інвестором нежитлового приміщення №5 у будинку на підставі акту прийому-передачі вбудовано-прибудинкових приміщень інвестору від 02.02.2007. Будинок [ADDRESS] знаходиться на утриманні та обслуговуванні ТОВ «Новобудова». 01.03.2007 року між ТОВ «Новобудова та фізичною особою [PERSON] було укладено договір №20 про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкових територій. В період з 01.06.2016 по 29.02.2020 року діяли різні тарифи , встановлені різними Розпорядженнями виконавчого органу КМДА. Виходячи зі змісту п.2 ч.3 «порядку формування тарифів на житлово-комунальні послуги» , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій. Таким чином, суд доходить висновку, що тарифи передбачені у договорі, підписаному сторонами мають змінюватися у відповідності до нормативно-правових актів, підзаконних нормативно-правових актів, оскільки договір не може суперечити законодавству. Укладаючи такий договір, сторона повинна розуміти, що укладає його відповідно до чинних затверджених тарифів, які мають тимчасовий характер, а отже можуть змінюватися і у відповідному договорі. Щодо строків позовної давності. Відповідач просить їх застосувати на період до червня 2014 року. Позивач стверджуює, що відповідач частково оплачував цю заборгованість, тим самим подовжуючи строк позовної давності. Але в той же час, не надав суду доказів у вигляді платіжних доручень та чеків у яких би містилося цільове призначення платежу : сплата боргу, або подібних доказів, які б чітко вказували,що відповідач сплачував саме борг. Таким чином до вказаного періоду застосовуються строки позовної давності і стягнення заборгованості за цей період не вбачається можливим. Щодо особливостей приміщення відповідача. Відповідач стверджуює, що при користуванні приміщенням, про яке йдеться мова у позові не використовував частини послуг, за які йому нарахована плата, однак позивач надав суду підтвердження того, що для відповідача відповідно застосовувався спеціальний тариф, як для користувача першого поверху, який виключав можливі послуги якими не мав би користуватися відповідач. В той же час відповідач не надав суду належних доказів того, що частину послуг він не отримує. Відповідно до ст.ст. 151,156 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 322 ЦК України власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач просить стягнути 12 721,99 грн боргу + 3% річних та врахування індексу інфляції = 24635,17 грн. Оскільки до частини позову до червня 2014 року застосовується строк позовної давності, то суд дійшов висновку про наявну заборгованість 12 721,99 - 6413,35 =6308,64 грн. + 1121 грн трьох відсотків річних + 7782,81 грн інфляційних втрат = 15212,45 грн. За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1186,23 грн. (15212,45* 1921,00 / 24635,17=1186,23).

Outcome: partial