Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

23.11.2016 року позивач звернулась до суду із дійсним позовом в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлової квартири [ADDRESS]. Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 01.08.2016 року було встановлено, що вона та померлий [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. За життя спадкодавцем не було складено заповіту. Враховуючи зазначений факт, а також те, що відсутні спадкоємці за законом та за заповітом, вона є спадкоємцем майна 4-ї черги померлого [PERSON] Однак при зверненні до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Спадкова житлова квартира №113 належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого старшим державним нотаріусом П'ятої Луганської державної нотаріальної контори Афанасьєвою М.М. 24.03.1992 року за реєстровим №1-2381, зареєстрованого Ворошиловградським БТІ 22.05.1992 року за №295/49233. За відсутності відомостей у реєстрі прав власності на нерухоме майно використовуються наявні відомості, які містяться на паперовому носії інформації, для цього нотаріус запитує від відповідних суб'єктів інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії. Так як на даний час на території м.Луганська органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, нотаріус не може отримати необхідну інформацію з бюро технічної інвентаризації та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину. У зв'язку з цим вона просить визнати за нею право власності на вищезазначену житлову квартиру на підставі рішення суду. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач до початку судового засідання надала письмову заяву, згідно якої просила суд розглядати справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Причина неявки відповідача та третьої особи суду невідома. Про дату та час судового засідання Управління комунальним майном Луганської міської ради було повідомлено належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр», а також шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 05.12.2016 р., на 12.12.2016 р., на 27.12.2016 р., на 12.01.2017 р.). Третя особа - Карпенко Валентина Миколаївна повідомлялась шляхом направлення повісток про виклик. Причину неявки суду відповідач та третя особа не повідомили. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 24.03.1992 року, укладеного між виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів м.Луганська та [PERSON], посвідченого старшим державним нотаріусом П'ятої луганської державної нотаріальної контори Афанасьєвою М.М., [PERSON] придбав житлову квартиру [ADDRESS]. Покупець набув право власності/володіння, користування, розпорядження/ на квартиру з моменту укладення даного договору. У випадку смерті покупця, придбана ним квартира переходить до його спадкоємців на загальних підставах, з передачею спадкоємцям всіх прав та обов'язків покупця. Зазначене також підтверджується копією технічного паспорту на житлову квартиру [ADDRESS] від 12.04.1991 року, відповідно до якого власником зазначеної житлової квартири є [PERSON] (а.с.8, 11-12). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.12.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено актовий запис №2420 (а.с.7). Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 01.08.2016 року, яке набрало законної сили 11.08.2016 року, було встановлено факт проживання [PERSON], [INFO], і [PERSON], який помер [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 2006 року по [INFO], тобто не менш, як 5 років до часу відкриття спадщини (а.с.6) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №75527836 від 12.12.2016 року, квартира [ADDRESS], під забороною відчуження не перебуває (а.с. 27). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46241038 від 21.12.2016 року, яка була надана Троїцькою державною нотаріальною конторою на запит Троїцького районного суду Луганської області з приводу наявності спадкової справи після смерті [PERSON], відомості щодо заведення спадкової справи після смерті останнього в спадковому реєстрі відсутні (а.с.30). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. В силу ст., ст.. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 та ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як було встановлено рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 01.08.2016 року, позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] проживали разом однією сім'єю до відкриття спадщини не менше ніж п'ять років, а тому в силу ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, а в силу ст..1264 ЦК України є спадкоємцем майна померлого 4-ї черги за законом. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до ст..67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Як вбачається зі змісту ст.. 66 вищезазначеного закону на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Згідно з копією свідоцтва про смерть спадкодавець [PERSON] помер у м.Луганськ, а тому спадщина після його смерті відкрилася в місті Луганську, який згідно із Розпорядженням КМ України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» входить до складу територій, що тимчасово непідконтрольні України і де проводиться антитерористична операція. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М., однак їй було роз'яснено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє склад спадкового майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. За відсутності відомостей у Реєстрі прав власності на нерухоме майно використовуються наявні відомості, які містяться в паперовому носії інформації. Для цього нотаріус запитує від відповідних суб'єктів інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії. Так як спадкова квартира розташована у м.Луганську, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, нотаріус не може отримати необхідну інформацію з бюро технічної інвентаризації та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.10). Враховуючи те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON], що вона прийняла спадщину, той факт, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що свідчить про те, що спадщину крім [PERSON] ніхто у визначений законом шестимісячний строк не прийняв, [PERSON] має право на спадщину, але оформити спадкові права у нотаріальному порядку не має можливості, тому її право вважається порушеним і потребує судового захисту. Вирішуючи питання щодо витрат по сплаті судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1650,00 грн, що підтверджується оригіналом квитанції №0.0.628601275.1 від 05.10.2016 року (а.с.1). За таких обставин, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1650,00 грн грн. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216, 1223, 1261, 1268, 1264, 1274, ЦК України,

Outcome: approved