Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

22.01.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1000 грн. щомісячно до завершення навчання. В позовній заяві [PERSON] вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, має з ним спільного сина [PERSON], [INFO]. У 2004 році шлюб з відповідачем розірваний. Відповідач сплачував в її користь аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. На даний час син [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання історичного факультету Київського національного університету імені [PERSON]; строк навчання - до 30 червня 2017 року. У звязку з навчанням син потребує додаткового матеріального забезпечення. Через тяжке матеріальне становище вона не може самостійно утримувати сина. Вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги з наведених у позові підстав. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували і вказали, що їх довіритель має заборгованість по сплаті аліментів, яку він сплачує до цього часу. У лютому 2008 року він переніс інфаркт міокарда і його двічі оперували для чого ним було позичено у знайомого спочатку 100 000 грн. і в подальшому ще 50 000 грн.. Після проведення оперативного лікування йому була встановлена 2 гр. інвалідності. Подальша реабілітація потребує значних коштів. Відрахування з пенсії коштів для погашення боргу по аліментах зумовило його скрутне матеріальне становище і проживання за рахунок батьків. В разі покращення стану здоровя він зможе працювати і надавати матеріальну допомогу сину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження № 058670 (а.с.4), відповідач [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], який 05.11.2012 року змінив своє прізвище на «Желтухін» (а.с.5). [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання історичного факультету Київського національного університету імені [PERSON] (а.с.7) і строк навчання закінчує 30 червня 2017 року. Протягом навчання отримує стипендію (а.с.82.83). 18.10.2014 року [PERSON] досяг повноліття - 18 років. Враховуючи, що Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум в розмірі 1176 грн., суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням. До досягнення повноліття [PERSON], відповідач [PERSON] сплачував аліменти на утримання двох синів: [PERSON], [INFO] та Івана, [INFO] на користь позивачки в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом приймається до уваги, що відповідач на даний час не працює і отримує пенсію по інвалідності (а.с.30,31). Термін дії інвалідності закінчується 31.08.2015 року (а.с.22) і відповідач має можливість працевлаштуватись і надавати матеріальну допомогу сину [PERSON] на період навчання. Крім цього відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтувались його заперечення позовних вимог, а саме на підтвердження факту проведення двох операцій на серці і запозичення коштів для їх проведення. Згідно керівних розяснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Тому, враховуючи майновий стан сторін, вимоги закону про те, що обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, лежить на обох батьках, враховуючи розмір особистого щомісячного доходу дитини, вимоги закону щодо прожиткового мінімуму та інші досліджені обставини, суд знаходить за можливе стягнути з відповідача аліменти в порядку ст.ст.199,200 СК України в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до ст.198 СК України обовязок батьків щодо утримання дитини, яка продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, виникає у разі досягнення дитиною повноліття і за умови її навчання. Проте за відсутністю вимоги у позові про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина з моменту досягнення, суд за ст. 11 ЦПК, вважає можливим стягнути аліменти з моменту звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial