Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

23 квітня 2021 року представник позивача звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів, визначених виконавчим листом від 02.12.2013 року по справі № 233/8228/13-ц на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку позивача та виконавчим листом від 12.12.2013 року по справі № 185/12381/13, яким стягнуто з позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] 1/4 частки усіх видів заробітку, посилаючись на наступні обставини. 02.12.2013 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області був виданий виконавчий лист у справі № 233/8228/13-ц про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 12.12.2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист у справі № 185/12381/ про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. У випадку задоволення позовних вимог за цим позовом, загальний розмір аліментів буде складати 1/3 частку (1/6+1/6). Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 02.12.2013 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області був виданий виконавчий лист у справі № 233/8228/13-ц про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 12.12.2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист у справі № 185/12381/ про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, представник позивача посилалася на те, що після ухвалення первісного рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки його доходів, з нього також стягнуті аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання їх дочки [PERSON] , у розмірі 1/4 частки його доходів. Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Судом враховується, що стягнення аліментів з позивача у первісному вигляду у розмірі 1/2 частки на двох дітей є таким, що погіршує матеріальне становище позивача, зменшення розміру аліментів за цим позовом з 1/2 частини від доходів позивача (на двох дітей) до 1/6 частини на утримання кожної неповнолітньої дитини, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України , що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даними рішеннями суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Отже, у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Outcome: approved