Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

23.12.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив визнати нікчемним заповіт, складений 21 червня 2016 року № 1088 [PERSON], посвідчений головним лікарем Бориспільської центральної районної лікарні [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на початку червня 2016 року його та відповідача мати [PERSON] була госпіталізована в тяжкому стані до Бориспільської районної центральної лікарні, де 26.06.2016 року померла. За життя, 21.06.2016 р. мати склала заповіт, посвідчений головним лікарем БЦРЛ [PERSON], яким заповідала: належну їй квартиру, за адресою: м.Бориспіль вул..Червоноармійська (Європейська) буд.4, кв.70- [PERSON]; право на земельну частку (пай) -[PERSON]; будинок з присадибною ділянкою, що знаходиться за адресою: с. Артемівка, вул. Будьонного, 1- [PERSON]; земельну ділянку - [PERSON] (у випадку продажу земельної ділянки, отримані за продаж земельної ділянки кошти діляться порівну між [PERSON] та [PERSON]), а також, все інше майно, з чого б воно не склалось та де б воно не знаходилось, та будь-які права, що будуть належати спадкодавцю на момент смерті заповіла [PERSON] та [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, для прийняття якої спершу відповідач, а потім і позивач, звернулись із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] Позивач вважає, що заповіт складено з порушенням вимог ч.ч. 1, 4 ст.1247, ч.2 ст.1253 ЦК України, оскільки в ньому не зазначено час складання заповіту, не зареєстрований у Спадковому реєстрі, в заповіті не зазначено свідків, а також в заповіті спадкодавець заповідала земельну ділянку, якої не зазначено ні адреси ні кадастрового номеру. Тому, з цих підстав, заповіт необхідно визнати нікчемним. Позивач в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглядати за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заяв та заперечень щодо позову до суду від відповідача не надійшло. Представник третьої особи також в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглянути справу за їхньої відсутності, покладаються на розсуд суду при вирішенні спору. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] знаходилась на лікуванні в терапевтичному відділенні Бориспільської ЦРЛ з 31.05.2016 р. по 26.06.2016 р. з діагнозом: злоякісне новоутворення, метастази у внутрішні органи, ракова інтоксикація ( а.с.23). Як зазначив позивач в позовній заяві (а.с.2), [PERSON] померла 26 червня 2016 року в Бориспільській центральній районній лікарні. Факт смерті спадкодавця [PERSON] та факт відкриття спадщини 26.06.2016 року також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.07.2016 року, наданого Бориспільської районною державною нотаріальною конторою (а.с.5, 42). Встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт № 1088, посвідчений 21 червня 2016 року головним лікарем Бориспільської центральної районної лікарні [PERSON]П.(а.с.4). Вказаним заповітом [PERSON] зробила заповітне розпорядження: належну їй на праві власності частину квартири, за адресою: м. Бориспіль, вул. Червоноармійська (Європейська)[ADDRESS] заповідала [PERSON]; право на земельну частку (пай) заповідала [PERSON]; будинок з присадибною ділянкою, що знаходиться за адресою: с. Артемівка, вул. Будьонного, 1, заповідала [PERSON]; земельну ділянку заповідала [PERSON] (у випадку продажу земельної ділянки, отримані за продаж земельної ділянки кошти діляться порівну між [PERSON] та [PERSON]). Також все інше майно, з чого б воно не склалось та де б воно не знаходилось, та будь-які права, що будуть належати спадкодавцю на момент смерті заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, для прийняття якої позивач і відповідач звернулись із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.5). За змістом ч.1 ст.1247 заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Відповідно до вимог ч.3 та 4 ст.1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до ч.1 ст.1252 ЦК України заповіт особи, яка перебуває на лікуванні у лікарні, госпіталі, іншому стаціонарному закладі охорони здоров'я, а також особи, яка проживає в будинку для осіб похилого віку та інвалідів, може бути посвідчений головним лікарем, його заступником з медичної частини або черговим лікарем цієї лікарні, госпіталю, іншого стаціонарного закладу охорони здоров'я, а також начальником госпіталю, директором або головним лікарем будинку для осіб похилого віку та інвалідів. Згідно з вимогами ч.7,8 ст.1252 ЦК України заповіти осіб, зазначених у частинах першій - шостій цієї статті, посвідчуються при свідках. До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення\~статті 1247\~цього Кодексу. Дослідженням змісту вищевказаного заповіту від 21 червня 2016 року встановлено, що в ньому не зазначено час його складання, відсутня відмітка про державну реєстрацію у Спадковому реєстрі, а також не зазначено адреси та кадастрового номеру земельної ділянки, яку заповідав спадкодавець. Відповідно до вимог ч.2 ст.1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Згідно з вимогами ч.5 та 6 вказаної статті свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Такі відомості в досліджуваному заповіті відсутні, а отже посвідчення заповіту було здійснено з порушенням вищенаведених вимог ст.ст.1247,1252,1253 ЦК України. У відповідності до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно зі ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зокрема, позивач [PERSON], [INFO], є сином померлої спадкодавиці [PERSON] (а.с.43) та спадкоємцем за законом першої черги, а також спадкоємцем за оспорюваним ним заповітом та відповідно до ст.16 ЦК України обраний ним спосіб захисту порушеного права є належним і допустимим. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, та вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок( а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved