Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

23 січня 2015 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про визнання недієздатним свого батька [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначає, що її батько [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра міста Рубіжного з діагнозом хвороба Альцгеймера, за своїм станом потребує стороннього догляду, він щорічно проходить лікування у психіатричних відділеннях лікарень, є інвалідом третьої групи, не розуміє значення своїх дій, не керує ними. Заявник [PERSON] може здійснювати догляд за батьком та згодна бути його опікуном, тому заявниця звернулася до суду з цією заявою, оскільки необхідно встановити соціальний статус хворому батькові та є потреба у захисті його майнових прав. В судовому засіданні [PERSON] вимоги заяви підтримує, просить їх задовольнити. Відповідно ч. 1 ст. 240 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров'я. [PERSON], стосовно якого розглядається справа про визнання його недієздатним, з урахуванням стану його здоров'я, в судове засідання не викликався. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилися, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за відсутністю представників, з заявою згодні, заперечень не мають (а.с. 24-25). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.05.1970 року та свідоцтвом про шлюб від 20.10.1990 року (а.с. 4, 5). Згідно довідки ПП «Ромалекс» № 3820 від 24.09.2014 року [PERSON], [INFO] проживає разом із своєю дружиною [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно довідки про взяття на облік особи, яка тимчасово переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 26.11.2014 року місцеперебування [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно довідок Рубіжанської міської лікарні [PERSON] має діагноз Деменція при хворобі Альцгеймера (а.с. 10-13, 32). Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 28.04.2015 року, [PERSON], [INFO], страждає на психічний розлад у вигляді хвороби Альцгеймера з пізнім початком, тотальною деменцією, за своїм психічним станом [PERSON] позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Відповідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно ч. 1 ст. 240 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров'я. Відповідно ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних із станом її психічного здоров'я. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 28.04.2015 року [PERSON] позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно Подання органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради від 16.12.2014 року. затвердженого рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради № 304 від 16.12.2014 року, призначення [PERSON] опікуном над батьком [PERSON] відповідає інтересам хворого (а.с. 31, зворот). Відповідно ст. 241 ЦПК України суд. ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки і піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Таким чином, враховуючи подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна, суд вважає можливим призначити опікуном недієздатного [PERSON], [INFO], його дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Суд вважає за необхідне роз'яснити положення частин 2-4 ст. 41 ЦК України, відповідно до яких недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імні недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Також, суд вважає за необхідно роз'яснити положення ч. 1 ст. 42 ЦК України, згідно з якими за заявою опікуна та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: approved