Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

22 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий № 1507. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2002 року за місцем реєстрації не проживає, участі у витратах, пов'язаних з оплатою комунальних послуг, не приймає, але платежі нараховуються згідно кількості зареєстрованих у жилому приміщенні осіб. Особисті речі відповідача у квартирі відсутні. На даний час місце проживання (перебування) [PERSON] не відоме. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у попередньому судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, у відкрите судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. У телефонному режимі позивач проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, судова повістка про виклик його до суду була направлена житлово-експлуатаційній організації - приватному підприємству «Альянс Гіс», для вручення [PERSON], за правилами ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Однак повістка була повернута до суду з поміткою про неможливість її вручення адресату, оскільки останній у квартирі [ADDRESS] не проживає. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно договору купівлі-продажу, укладеному 22 квітня 2002 року між [PERSON] з одного боку, та [PERSON] - з іншого, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], реєстровий № 1507, квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] Право власності на квартиру зареєстроване за [PERSON] у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 2002 року, реєстровий № 37729, що підтверджується реєстраційним написом на договорі. Як вбачається з акту, складеного представниками приватного підприємства «Альянс-Гіс» від 20 жовтня 2014 року, [PERSON], 1978 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але у квартирі не проживає з 2002 року. Відповідно до ст. 405 Цивільного Кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Отже наведені положення передбачають право користування жилим приміщенням для власника та членів його сім'ї. Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач [PERSON], будучи колишнім власником квартири [ADDRESS], розпорядився належним йому майном, продавши вказану квартиру позивачу, але залишився зареєстрованим у ній. Позивач зазначає, що наявність реєстрації відповідача у квартирі, перешкоджає йому користуватись жилим приміщенням, розпоряджатись ним. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON], продавши спірну квартиру позивачу, втратив право користування цим житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у зв'язку з доведеністю обставин щодо втрати [PERSON] права користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], останній підлягає зняттю з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved