Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

24.04.2015 р. в суд надійшла позовна заява Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», якою позивач просить стягнути з [PERSON] залишок несплаченої позики в розмірі 30 829, 38 грн. згідно договору-зобов'язання від 12.02.2008 року укладеного між відповідачем та начальником відокремленого підрозділу «Вагонне депо Клепарів», оскільки до звільнився за власним бажанням та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на викладені в заяві на те, що згідно з Положенням про порядок видачі та повернення безвітсоткової позики працівникам державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», затвердженим постановою керівництва залізниціта президії Дорпрофсожу від 30.10.2007 р. № П-14/29, працівникам залізниці надаються безпроцентні позики за рішенням комісії залізниці по розгляду заявпро надання позик, а також, що 23.10.2007 року заступник начальника служби вагонного господарства [PERSON] звернувся із клопотанням про надання йому безвідсоткової позики на придбання житла в розмірі 300 000 грн. 22.01.2008 року комісією залізниці по розгляду заяв про надання позик прийнято рішення про надання [PERSON] позики у розмірі 100 000 грн. для придбання житла у м. Львові терміном погашення 10 років, однак при звільненні в договорі зобов'язанні передбачено при звільненні повернення позики повністю. 12.02.2008 року між [PERSON] та начальником відокремленого підрозділу «Вагонне депо Клепарів» укладено договір-зобов'язання про надання безвітсоткової позики в розмірі 100 000 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався повернути отриману позику до 01.04.2018 року, витратити її на придбання житла та повернути, сплачуючи щомісячно рівними частинами протягом 10 років, починаючи з 01.04.2008 року по 833,34 грн., шляхом утримання із заробітньої плати. Також згідно з п. 3 договору-зобов'язання [PERSON] зобов'язався повернути позику в повному обсязі при звільненні з роботи. Наказом від 11.02.2015 року № 41-ос відповідач звільнився з посади старшого інструктора з протилежної профілактики окремого пожежного поїзда ст. Стрий Відокремленого підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» на підставі ст 38 КЗпП України згідно поданої ним заяви, тобто за власним бажанням. Листом від 11.02.2015 року № НОРФ-1/6-82 керівництво загону ознайомило відповідача про суму непогашеної позики під розпис, зобов'язало погасити, а також попередило, що у разі несплати подасть позов до суду. Протягом лютого-березня 2015 року відповідач додатково погасив позику у розмірі 836,74 грн., що підтверджується довідкою керівництва загону про погашення позики. Представник позивача Загинай О.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила що відповідач [PERSON] звернувся із клопотанням про надання йому безвідсоткової позики на придбання житла в розмірі 300 000 грн. та 22.01.2008 року комісією залізниці по розгляду заяв про надання позик прийнято рішення про надання відповідачу позики у розмірі 100 000 грн. для придбання житла у м. Львові терміном погашення 10 років 12.02.2008 року між [PERSON] та начальником відокремленого підрозділу «Вагонне депо Клепарів» укладено договір-зобов'язання про надання безвітсоткової позики в розмірі 100 000 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався повернути отриману позику до 01.04.2018 року, витратити її на придбання житла та повернути, сплачуючи щомісячно рівними частинами протягом 10 років, починаючи з 01.04.2008 року по 833,34 грн., шляхом утримання із заробітньої плати. Також згідно з п. 3 договору-зобов'язання [PERSON] зобов'язався повернути позику в повному обсязі при звільненні з роботи. Представник позивача вказала, що відповідач підпав під категорію працівників згідно положення про порядок видачі та повернення безвітсоткової позики працівникам яким надаються безвітсоткові позики. Наказом від 11.02.2015 року № 41-ос відповідач звільнений з посади старшого інструктора з протилежної профілактики окремого пожежного поїзда ст. Стрий Відокремленого підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» на підставі ст 38 згідно поданої ним заяви, просила позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача суму позову 30 829,38 грн., оскільки умови договору-зобов'язання від 12.02.2008 року відповідач зобов'язується повернути позику в повному обсязі в разі звільнення з роботи. Відповідач в суді позов не визнав, пояснив, що працював на Львівській залізниці 40 років і що дійсно винен «Львівській залізниці» 30 829, 38 грн., а гроші, що отримав в позику витратив на оренду житла у місті Львові. Підтвердив той факт, що звільнився з роботи за власним бажанням, але хоче поновитись на роботі. На даний час ніде не працює, стоїть на обліку в центрі зайнятості населення. Просив відкласти розгляд справи, однак не надав про це письмової заяви. Поясненнями представника позивача, дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги підставні, підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договорм позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або туж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З копії договору-зобов'язання укладеного 12.02.2008 року на 10 років між [PERSON] та начальником відокремленого підрозділу «Вагонне депо Клепарів» вбачається, що відповідач отримав безвітсоткову позику в розмірі 100 000 грн. з терміном погашення 01.04.2018 року, а також згідно п. 3 при звільненні з роботи відповідач зобов'язується повернути позику в повному обсязі. Отже, в судовому засіданні повністю доведено, що відповідач [PERSON] уклав договір-зобов'язання з позивачем, отримав позику в сумі 100 000 грн., суд стягує також судові витрати 308,30 грн., сплаченого судового збору при подачі позивачем позову.

Outcome: approved