Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

23 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Золотоніському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області за актовим записом № 85, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2016 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивача шлюбні відносини між подружжям не склались, були припинені з березня 2018 року. Причиною розпаду сім`ї є те, що відповідач постійно бере кредити, які витрачає на власний розсуд та на власні потреби, крім того відповідач зловживає спиртними напоями. На цьому грунті між подружжям виникали постійні сварки та непорозуміння, які травмують дитину, що в результаті призвело до втрати бажання підтримувати сімейні відносини. За таких обставин сторони почали проживати окремо. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають нарізно, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, у письмовій заяві, направленій на адресу суду, позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розглядати справу за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, на розлучення згідний, просив справу розглядати у його відсутності. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи думку сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, і відповідач, не заперечуючи проти розірвання шлюбу, вільної згоди сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судових витрат. На підставі зазначеного та

Outcome: approved