Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

24.02.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., та стягувати аліменти щомісячно на власне утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 500 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають в шлюбі. Мають неповнолітнього сина - [PERSON], якого вона виховує та забезпечує самостійно. [PERSON] з 14.10.2014 року переїхав жити до своїх батьків та припинив надавати будь-яку допомогу. Відповідач здоровий, працездатний, має мінливий нерегулярний дохід близько 10000-15000 грн., достатній для надання належної матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини. В судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки протягом 2014 року він був на заробітках лише два рази, після цього він залишив роботу, у зв'язку із погіршенням стану здоров'я. Тому не має можливості сплачувати позивачу аліменти. На обліку в центрі зайнятості не перебуває. На підтвердження вищевказаного відповідач надав відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про те, що за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року доходів немає, довідку № 140 видану Новоград-Волинським ТМО, про те що [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні з 26.03.2015 року. Разом з тим, суду не надано доказів про стійку втрату працездатності відповідачем. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані суду докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.01.2015 року, виданого виконавчим комітетом Пилиповецької сільської ради, сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.6 ). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на час розгляду справи у суді офіційно не працює, згідно його пояснень на обліку в службі зайнятості як безробітний не перебуває. Відсутність статусу безробітного свідчить про те, що відповідач не мав підстав для його отримання як такий, що має постійне місце роботи або він не звертався за державною допомогою та не потребує працевлаштування і допомоги, оскільки має інші джерела доходів, що свідчить про можливість принаймні частково виконувати обов'язок зі сплати аліментів. Позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно Неповнолітній син знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею, що підтверджується довідкою. (а.с 7). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) . Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. З'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині та дружині, на момент розгляду справи судом не встановлено. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial