Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

23.01.2018 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що з 18.02.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобовязання за договором виконувала неналежним чином, у звязку з чим у неї утворилась заборгованість, розмір якої станом на 30.09.2017 року становить 106000,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобовязань за кредитним договором. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не викликалися. Розгляд справи здійснювався за наявними у справі матеріалами. 05.03.2018 року [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому вона заявлені позовні вимоги не визнає, заперечує проти задоволення позову, суду пояснює, що дійсно між нею та ПАТ «Приватбанк» було укладено договір карткового рахунку, який оформлявся у формі підписання заяви-анкети на відкриття карткового рахунку. З карткового рахунку відповідачем були зняті грошові кошти в розмірі 2400,00 грн., які фактично є сумою кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості, прострочення повернення кредиту починається з 26.04.2013 року. До суду банк звернувся 08.12.2017 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність складає три роки. На момент звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду сплив строк позовної давності, що, відповідно до ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладеного просить суд в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити. Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 18.02.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н карткового рахунку, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Складовою укладеної між сторонами угоди є заява клієнта, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, про що прямо зазначено в заяві з підписом позичальника, де також зазначено, що він погоджується, що разом це складає договір про надання банківських послуг. Згідно Тарифами банку, які були чинними на момент укладання договору, передбачена базова ставка - 30,00 % річних, розмір комісії за кредитне обслуговування - не встановлено. Як вбачається з розрахунку, процентна ставка за користування грошима змінювалась протягом дії Договору і була більшою, а саме: в період з 01.09.2014р. до 01.04.2015 34,8%; в період з 01.04.2015р. по 30.09.2017р. 43,2 %. Також, позивачем додано до матеріалів справи Умови та правила надання банківських послуг (без зазначення періоду, протягом якого були чинними ці правила та чи діяли вони на момент укладання договору), де п. 2.1.1.7.6 передбачена сплата штрафу при порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів - у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Згідно наданого позивачем суду розрахунку, відповідач свої зобов'язання за договором не виконала. Згідно вимог викладених в позовній заяві, станом на 30.09.2017 року заборгованість становить 106000,00 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 5758,98 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 100241,02 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вважає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами і тарифами складає між ним і банком кредитний договір, отже, відповідач був ознайомлений з указаними Умовами, банк надав повну інформацію про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві (із подальшими змінами - також зобов'язується ознайомлюватися самостійно). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов'язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір. Пунктом цих Умов передбачено, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, та комісії на умовах цього Договору. Пунктом 1.1.3.2.3 договору для ПАТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обовязки: у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 договору; у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3 договору). Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суду не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року та Постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16. Отже, з умов укладеного між сторонами договору не вбачається нарахування відсотків на заборгованість у розмірі більшому за 30,00 % річних, оскільки тарифами Банку, чинними на момент укладення договору передбачена базова ставка 30,00 % річних. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Термін дії картки - листопад 2016 року. Відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала, в зв'язку з цим станом на 30 вересня 2017 року виникла заборгованість по кредитному договору, зокрема заборгованість по кредиту в розмірі 5758,98 грн., що підтверджується розрахунком боргу письмовими поясненнями представника позивача, довідкою про рух коштів на рахунку. Таким чином заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом складає: початок періодукінець періодукількість днівсума заборгованості % ставкасума відсотків% 26.11.201322.12.2013262313,50 3050,13 22.12.201322.01.2014312896,08 3074,82 22.01.201422.02.2014313468,66 3089,61 22.02.201423.03.2014294041,24 3097,66 23.03.201423.04.2014314613,82 30119,19 23.04.201416.05.2014235186,4 3099,41 16.05.201430.09.201712335758,98 305917,35 Загалом: 6448,16 Вказана заборгованість розрахолвана судом на підставі доказів наданих сторонами, а тому саме вона підлягає стягненню, оскільки відповідач належним чином свої зобов'язання за договором не виконував. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 554, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав узятих на себе зобов'язань за договором, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 5758,98 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 6448,16 грн., а всього - 12207,14 грн. Посилання відповідача щодо пропуску строку позовної давності до уваги не приймається, оскільки вказаний строк починає відраховуватись від дня закінчення терміну дії картки, а із вказаного часу (листопад 2016 року трирічний строк позивної давності не минув. Так, при застосуванні правил позовної давності за кредитами з використанням платіжних карт слід виходити з того, що за Правилами картка діє в межах визначеного нею строку, який одночасно є строком повного погашення кредиту. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК ) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (постанова Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6 -14 цс 14, постанова Верховного суду від 4 липня 2018 року по справі № 240/726/14-ц). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 184,26 грн. (12207,14 грн. : 106000,00 грн. х 1600,00 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial