Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

23 квітня 2020 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом витребування дитини у відповідача та повернення її на проживання за останнім місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 08.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.05.2020. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06\~листопада 2020\~року позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини задоволено. Відібрано у [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та повернуто її матері [PERSON] для проживання за останнім місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 840 грн 80 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07\~грудня 2020\~року заяву відповідача від 24 листопада 2020 року про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06\~листопада 2020\~року у цивільній справі № 750/3370/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, призначене підготовче засідання на 11.12.2020. 11.12.2020 підготовче засідання відкладено на 21.12.2020, у зв`язку з клопотанням відповідача; протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.12.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 30.12.2020. 30.12.2020 розгляд справи відкладено на 14.01.2021, у зв`язку з клопотанням представника відповідача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, пославшись на недоведеність позовних вимог. Представник третьої особи вважає позов таким, що підлягає задоволенню, пояснивши, що відповідач незаконно утримує дитину за своїм місцем проживання, створює перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною, неналежним чином піклується про неї. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи оповіщені завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 25). Сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] не склалися, у зв`язку з чим вони припинили спільне проживання, а дитина залишилась проживати разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує позивач, 02 серпня 2019 року [PERSON] , без її згоди, забрав доньку, після чого вона її не бачила, а численні звернення позивача до відповідача та правоохоронних органів з приводу повернення доньки на проживання за адресою матері не дали жодного результату. Вказане підтверджується копіями листів-відповідей Служби у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації № 01-23/38 від 09.01.2020, № 03-10/2093 від 05.11.2019, № 02-02/1392 від 27.08.2020 та № 01-23/673 від 19.05.2020, заявою [PERSON] до органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, копіями висновків Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про результати перевірки за повідомленням [PERSON] та довідкою № 9226 від 10.08.2020 про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні, виданою Чернігівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (а.с. 8-19, 66, 67-68). У висновку щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , затвердженому рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 27.05.2019 № 127, вказано про те, що житло батька [PERSON] , потребує значного ремонту. Батьком не створено жодних умов для проживання дитини: відсутнє спальне місце та куточок для ігор. [PERSON] не працює, а відтак позбавлений можливості належним чином матеріально забезпечувати перебування у нього дитини. З довідки № 01-40/36 від 18.09.2019, виданої Чернігівським дошкільним навчальним закладом № 59 «Білочка» Чернігівської міської ради Чернігівської області, убачається, що [PERSON] , [INFO] , яка числиться в списковому складі дошкільного навчального закладу № 59, не відвідує заклад з 02 серпня 2019 року по сьогоднішній день 18 вересня 2019 року (а.с. 21). Згідно довідки № 01-40/53 від 10.12.2019, виданої Чернігівським дошкільним навчальним закладом № 59 «Білочка» Чернігівської міської ради Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , яка числиться в списковому складі дошкільного навчального закладу № 59, не відвідує заклад з 19 вересня 2019 року по сьогоднішній день 10 грудня 2019 року (а.с. 20). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 53 від 03.01.2019, позивач та її донька [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у квартирі [ADDRESS] (а.с. 22). З акта обстеженням умов проживання убачається, що за адресою: [ADDRESS] , житло обладнане необхідними меблями та побутовою технікою (а.с. 23-24). Відповідно до частини другої статті 161 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Малолітня дитина має проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного із її батьків. Якщо така особа змінить місце проживання дитини, зокрема шляхом викрадення, заінтересована особа має право подати до суду позов про повернення дитини у місце її проживання. Системний аналіз вказаної норми у контексті наявності спору батьків щодо місця проживання дитини, дає підстави для висновку, що положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким на підставі рішення уповноваженого органу визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання. Рішенням Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 26 листопада 2018 року та 27 травня 2019 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] з її матір`ю [PERSON] (а.с. 12-14). Частиною 1 ст. 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Положеннями\~статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями\~статті 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У\~статті 162 СК України\~встановлена презумпція правомірності поведінки того з батьків, з ким проживала дитина. Якщо інший з батьків вважає такі умови непридатними для дитини, то способом захисту прав дитини є пред`явлення позову про зміну місця проживання малолітньої особи, а не самочинна зміна її місця проживання. Якщо відповідач доведе, що той, з ким проживала дитина, жорстоко поводився з нею, експлуатував дитину, тримав дитину в умовах, небезпечних для її життя та здоров`я, у позові повинно бути відмовлено. Дитина не може бути повернута, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я. Судом встановлено, що відповідач свавільно та неправомірно змінив місце проживання дитини, яке було визначене рішенням уповноваженого органу з матір`ю [PERSON] . При цьому в ході судового розгляду відповідач не надав жодних доказів на підтвердження обставин, за яких дитина не може бути повернута за її попереднім місцем проживання, визначеним рішенням Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради. На основі повного та всебічного з`ясування обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно змінив місце проживання малолітньої дитини без згоди її матері, позивача у справі, чим порушив права малолітньої дитини щодо місця її проживання. Також суд зауважує, що вирішення справи на користь позивача не впливає на право батька малолітньої [PERSON] спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні, а також вирішення спору щодо місця проживання дитини у судовому порядку. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,\~

Outcome: approved