Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

23 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини. 08 жовтня 2019 року до суду надійшла заява від представника позивача Різник Ю.С. про ухвалення додаткового рішення по вищевказаній справі, оскільки судом, при винесенні рішення по справі не вирішено питання про стягнення судових витрат, які складаються із витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлене клопотання про винесення додаткового рішення суду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів . Відповідач [PERSON] в судовому засідання заявлені вимоги визнав частково, погодився на компенсацію витрат за надання правничої допомоги в сумі 1000 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача Різник Ю.С. про ухвалення додаткового рішення по справі підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності зі ст. 133 ч.3 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно зі ст. 137 ч.2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень до суду надано: - копію договору про надання правничої допомоги від 30 травня 2019 року укладений між позивачем та адвокатом -Різник Ю. С.; - ордер серія ЧК № 100350 від 30 травня 2019 року; - свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю серія ЧК №000962; - квитанцію №2 від 01 жовтня 2019 року про оплату позивачем адвокату - Різник Ю.С. 10000 гривень за надання правничої допомоги; - прибутковий касовий ордер № 2 від 01 жовтня 2019 року; - акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) до договору про надання правової допомоги №1/30/05/2019 від 01 жовтня 2019 року; - розрахунок витрат на правничу допомогу в рамках справи 703/2962/19. Статтею 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Відтак, враховуючи критерії розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд вважає, що витрати за надання правничої допомоги понесені позивачем підлягають відшкодуванню в розмірі 1500 гривень. Саме така сума коштів, на думку суду, відповідає обсягу виконаних робіт адвокатом З положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Із поданої заяви представника позивача [PERSON] - Різник Ю .С . від 30 вересня 2019 року, вбачається, що докази щодо адвокатських витрат будуть надані протягом встановленого ЦПК України строку. Заява представника позивача про винесення додаткового рішення до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року, подана засобами поштового зв`язку 04 жовтня 2019 року, тобто в термін встановлений ЦПК України. Враховуючи вищевказані норми чинного ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення у справі слід задоволити частково. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial