Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

23.12.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовом до ТОВ «Краматорський завод енергетичного машинобудування» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Із позову вбачається, що з 01.08.2012 року по 16.12.2014 року позивач та відповідач перебували у трудових відносинах між собою. Позивач був прийнятий на посаду охоронника. 16.12.2014 року позивач був звільнений на підставі ст. 36 п.1 КЗпПУ. В день звільнення йому не виплатили заборгованість по заробітній платі та кошти за невикористану відпустку у загальній сумі 8812,17 грн. На момент звернення позивача до суду з позовом відповідач заборгованість по заробітній платі не виплатив. Просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 8812,17 грн., суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Степанченко А.С. у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Правовідносини по даному позову регулюються Кодексом законів про працю України, Законом України «Про відпустки». Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки, наказами. Згідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій частині строк виплатити не оспорювань ним суму. Згідно з ст. 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. У судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача й останній заборгував йому заробітну плату за період з липня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 8812,17 грн. Суд вважає, що відповідач порушив законні права позивача на оплату його праці. Згідно з п. 2 розділу ІІ Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року - середній заробіток вираховується виходячи з останніх двох календарних місяців. Відповідно до довідки про доходи № 2 від 14.01.2015 року, середньоденний заробіток [PERSON] складає 77,00 грн. Як вбачається з наказу № 129к від 15.12.2014 року позивач [PERSON] був звільнений з підприємства 16.12.2014 року. Тобто кількість днів затримки розрахунку з моменту звільнення по день винесення рішення складає 42 дня. Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за період з 17.12.2014 року по 13.02.2015 року у сумі 3234,00 грн. (77,00 грн.*42) Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і з відповідача на його користь необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 8812,17 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 3234,00 грн. Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved