Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

23.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської обласної ради VII скликання про визнання незаконним і скасування наказу розпоряджень, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив: - визнати незаконним та скасувати розпорядження в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 195 від 19.06.2019 року «Про звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій»; - визнати незаконним та скасувати розпорядження в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 199 від 19.06.2019 року «Про призначення виконуючого обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій»; - поновити його на посаді генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій»; - стягнути з Київської обласної ради VII скликання на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; - вирішити питання судових витрат у справі. Свої вимоги мотивував тим, що 04.04.2013 року він був призначений на посаду генерального директора КП Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» на підставі рішення Київської обласної ради VI скликання № 580-31- VI «Про звільнення та призначення керівників підприємств спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області». 11.04.2013 року з ним був укладений контракт з терміном, дія якого припиняється 11.04.2020 року. 14.06.2019 року на підставі постанови Центральної виборчої комісії № 1003 він був зареєстрований кандидатом в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 97. Проте, 19.06.2019 року в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] було прийнято розпорядження про його звільнення із займаної посади на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України і того ж дня було прийнято розпорядження про призначення в.о. генерального директора підприємства. Зазначив, що при винесенні розпорядження № 195 від 19.06.2019 року про його звільнення було порушено гарантії діяльності у виборчому процесі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» кандидат у депутати під час виборчого процесу не може бути звільнений з роботи з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, командира військової частини (формування); розпорядження № 195 від 19.06.2019 року в порушення вимог п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування», п. 9 ч. 6 ст. 30 Регламенту Київської обласної ради VII\~скликання,\~затвердженого рішенням\~Київської обласної\~ради від\~17.05.2019\~року №\~52-27-\~VII,\~п.\~п.\~4.1.,\~4.2.\~Порядку призначення\~на посаду\~та звільнення\~із займаної\~посади керівників\~підприємств (їх\~об`єднань),\~закладів,\~установ та\~організацій спільної\~власності територіальних\~громад сіл,\~селищ,\~міст Київської\~області прийнято поза межами повноважень голови Київської обласної ради, а також його звільнення проведено з порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності. Також, вказував про те, що на балансі Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» перебуває об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , і у період з 12 по 14.06.2019 року він постійно був присутнім на робочому місці за адресою: [ADDRESS] , та виконував свої посадові обов`язки, проводив зустрічі та наради, здійснював поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовував його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечував виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та контрактом. Щодо незаконності розпорядження в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 199 від 19.06.2019 року, то вказав, що останнім в порушення вимог законодавства України покладено обов`язки тимчасово відсутнього працівника на третю особу, а не на іншого працівника підприємства, й до того ж стосовно посади, яка не є вакантною та не є вільною у зв`язку із його незаконним звільненням, а тому вказане розпорядження підлягає скасуванню. З огляду на вказане, змушений звернутись до суду з вказаним позовом. В подальшому, позивачем через представника адвоката Мещерякова М.В. подано заяву про зміну предмету позову (а.с. 129-133), в якій останній просив суд: -визнати незаконним та скасувати розпорядження в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 195 від 19.06.2019 року «Про звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій»; -визнати незаконним та скасувати п. 5 рішення Київської обласної ради № 638-29-VII від 25.07.2019 року «Про деякі питання щодо трудових відносин з керівниками комунальних закладів, підприємств спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області», відповідно до якого було схвалено розпорядження в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 195 від 19.06.2019 року «Про звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» у зв`язку із прогулом (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та звільнення [PERSON] відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України»; -визнати незаконним та скасувати розпорядження в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 199 від 19.06.2019 року «Про призначення виконуючого обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій»; -поновити його на посаді генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій»; -стягнути з Київської обласної ради VII скликання на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування додаткової позовної вимоги про визнання незаконним та скасування п. 5 рішення Київської обласної ради № 638-29-VII від 25.07.2019 року «Про деякі питання щодо трудових відносин з керівниками комунальних закладів, підприємств спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області», відповідно до якого було схвалено розпорядження в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 195 від 19.06.2019 року «Про звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» у зв`язку із прогулом (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та звільнення [PERSON] відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України» вказав про те, що при винесенні розпорядження № 195 від 19.06.2019 року про його звільнення було порушено гарантії діяльності у виборчому процесі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» кандидат у депутати під час виборчого процесу не може бути звільнений з роботи з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, командира військової частини (формування); розпорядження № 195 від 19.06.2019 року в порушенням вимог п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування», п. 9 ч. 6 ст. 30 Регламенту Київської обласної ради VII\~скликання,\~затвердженого рішенням\~Київської обласної\~ради від\~17.05.2019\~року №\~52-27-\~VII,\~п.\~п.\~4.1.,\~4.2.\~Порядку призначення\~на посаду\~та звільнення\~із займаної\~посади керівників\~підприємств (їх\~об`єднань),\~закладів,\~установ та\~організацій спільної\~власності територіальних\~громад сіл,\~селищ,\~міст Київської\~області прийнято поза межами повноважень голови Київської обласної ради, а також його звільнення проведено з порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки у період з 12 по 14.06.2019 року він постійно був присутнім на робочому місці за адресою: [ADDRESS] за адресою нерухомого майна, яке перебуває на балансі підприємства, де виконував свої посадові обов`язки, проводив зустрічі та наради, здійснював поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовував його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечував виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та контрактом. Ухвалою від 19.09.2019 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку загального позовного провадження та призначенням підготовчого засідання на 12.12.2019 року (а.с. 51). 12.12.2019 року справа не розглядалась, розгляд справи призначено на 02.04.2020 року (а.с. 107). 02.04.2020 року справа не розглядалась, розгляд справи призначено на 26.08.2020 року (а.с. 117). 26.08.2020 року підготовче засідання відкладено на 18.01.2021 року (а.с. 153-154). 18.01.2021 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено Комунальне підприємство Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» та [PERSON] , у зв`язку із чим підготовче засідання відкладено на 26.05.2021 року (а.с. 178-179). Ухвалою від 26.05.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд на 16.06.2021 року (а.с. 216). 16.06.2021 року судове засідання відкладено на 01.09.2021 року (а.с. 226-227). Відповідачем - Київською обласною радою VII скликання і порядку ст. 178 ЦПК України подано відзиви на позов та на заяву про зміну предмету позову, в яких останній проти вимог позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Свої вимоги мотивував тим, що в.о. голови Київської обласної ради Семенова Т.М. діяла виключно в межах повноважень та відповідно до чинного законодавства, всі розпорядження винесені у спосіб та в законодавчо визначеному порядку. Щодо порушення гарантій діяльності у виборчому процесі вказав про те, що останніх допущено не було, оскільки рада ніяким чином станом на 20.06.2019 року не була повідомлена про те, що [PERSON] зареєстрований кандидатом у народні депутати (а.с. 56-64, 159-166). Треті особи пояснення на позов не подали. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, виходячи з обставин, викладених в ньому. Вказали про те, що повідомляли раду про реєстрацію позивача кандидатом у народні депутати України. Представник відповідача Кондратенко Я.І. в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи Козир С.В. в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що позивачем не надано жодного доказу про повідомлення ним відповідача про реєстрацію його як кандидата в народні депутати України. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та не заперечено сторонами у справі, що з 04.04.2013 року [PERSON] на підставі рішення Київської обласної ради шостого скликання від 04.04.2013 року № 580-31-VI «Про звільнення та призначення керівників підприємств спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області» призначений на посаду генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» та вказаного числа між ним та Київською обласною державною адміністрацією був підписаний контракт зі строком діє з урахуванням п. 29 останнього по 05.04.2020 року (а.с. 34, 35-39). 14.06.2019 року складено акт «Про відсутність на робочому місті» за підписами голови робочої групи голова постійної комісії Київської обласної ради з питань регламенту, депутатської діяльності, законності, правопорядку, взаємодії з правоохоронними органами та запобіганню корупції [PERSON] , начальника управління аналізу обласних програм та внутрішнього фінансового контролю виконавчого апарату обласної ради Антонюк Г.О., заступника начальника управління начальник відділу аналізу обласних програм управління аналізу обласних програм та внутрішнього фінансового контролю виконавчого апарату Київської обласної ради Мринської Л.І., начальника відділу внутрішнього фінансового контролю управління аналізу обласних програм та внутрішнього фінансового контролю виконавчого апарату Київської обласної ради Пікульського А.В., головного спеціаліста відділу внутрішнього фінансового контролю управління аналізу обласних програм та внутрішнього фінансового контролю виконавчого апарату Київської обласної ради Пошаталова К.Є., згідно якого генеральний директор Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» Порядін О.С. відсутній на робочому місці: 12.06.2019 року з 10.20 год. до 13.00 год. та з 14.00 год. до 18.00 год; 13.06.2019 року з 09.00 год. до 18.00 год.; 14.06.2019 року з 09.00 год. до 16.45 год. (а.с. 75-76). 14.06.2019 року на ім`я в.о. голови Київської обласної ради головою робочої групи головою постійної комісії Київської обласної ради з питань регламенту, депутатської діяльності, законності, правопорядку, взаємодії з правоохоронними органами та запобіганню корупції [PERSON] подано доповідну записку про відсутність генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» Порядіна О.С. на робочому місці 12.06.2019 року, 13.06.2019 року та 14.06.2019 року з пропозицією розглянути питання щодо звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» [PERSON] з займаної посади у зв`язку з відсутністю останнього на робочому місці 12.06.2019 року, 13.06.2019 року та 14.06.2019 року та ненаданням документів та/або інформації, необхідної для проведення перевірки фінансово-господарської діяльності та ефективності використанні й збереження майна підприємства за період з 10.11.2015 року по 01.06.2019 року (а.с. 74). Листом від 18.06.2019 року №1355/08 «Про надання пояснення» за підписом заступника голови ради [PERSON] на ім`я генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» Порядіна О.С. Київська обласна рада як орган управління Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» зобов`язала [PERSON] в термін до 13.00 год. 21.06.2019 року надати на ім`я голови Київської обласної ради надати пояснення щодо відсутності на робочому місці 12.06.2019 року, 13.06.2019 року та 14.06.2019 року та ненадання документів та/або інформації, необхідної для проведення перевірки фінансово-господарської діяльності та ефективності використанні й збереження майна підприємства за період з 10.11.2015 року по 01.06.2019 року (а.с. 80). Вказаний лист отриманий [PERSON] 19.06.2019 року о 15.15 год. На лист № 1355/08 від 19.06.2019 року 19.06.2019 року [PERSON] за вих. № 17 було надано пояснення, згідно яких вказав, що звинувачення про відсутність генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» Порядіна О.С. на робочому місці 12.06.2019 року, 13.06.2019 року та 14.06.2019 року є безпідставними, так як він як генеральний директор підприємства в ці дні знаходився на об`єкті по вул. Голосіївській, 9, який знаходиться на балансі Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій», де вирішував важливі питання, що стосуються господарської діяльності підприємства. Додатково повідомив, що в ці дні на території підприємства по вул. Голосіївській, 9, проводились загальні збори орендарів з питання утримання території в належному санітарному стані, в т.ч. питання по вивезенню сміття та твердих побутових відходів, а також дотримання правил пожежної безпеки, що дуже важливо влітку в період аномальної спеки. Крім того, обговорювались фінансові питання, такі як своєчасне внесення орендної плати, погашення заборгованості по оренді приміщення, комунальним та експлуатаційним послугам, розподіл електроенергії та інші важливі питання, що стосуються господарської діяльності підприємства. Про проведення загальних зборів по [ADDRESS] , були складені та засвідчені підписами присутніх орендарів протоколи зборів (а.с. 81). До пояснення було додано одна завірена копія розпорядження про проведення зборів орендарів за вих. № 13 від 10.06.2019 року, згідно якого генеральний директор Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» повідомляла, що 12.06.2019 року, 13.06.2019 року та 14.06.2019 року на території підприємства за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 9, о 10.00 год. в присутності генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» Порядіна О.С. відбудуться загальні збори орендарів з питання вивезення сміття та твердих побутових відходів та підтримання загальної чистоти орендованих площ (а.с. 81 звор.). Доповідною запискою № 07-04ІТ-789 від 19.06.2019 року щодо розгляду листа генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» від 19.06.2019 року № 17, поданою головою робочої групи головою постійної комісії Київської обласної ради з питань регламенту, депутатської діяльності, законності, правопорядку, взаємодії з правоохоронними органами та запобіганню корупції [PERSON] на ім`я заступника голови Київської обласної ради Добрянського Я.В., визначено пояснення [PERSON] щодо відсутності на робочому місці необґрунтованими з огляду на положення п. 6 контракту від 11.04.2013 року та на підставі п. 25 контракту з керівником Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» від 11.04.2013 року запропоновано розглянути питання щодо звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» [PERSON] з займаної посади у зв`язку із відсутністю останнього на робочому місці 12.06.2019 року, 13.06.2019 року та 14.06.2019 року та ненаданням документів та/або інформації, необхідної для проведення перевірки фінансово-господарської діяльності та ефективності використанні й збереження майна підприємства за період з 10.11.2015 року по 01.06.2019 року (а.с. 72-73). Розпорядженням в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 195 від 19.06.2019 року «Про звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» Порядіна О.С.» звільнено 19.06.2019 року в встановленому законодавством порядку генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» [PERSON] із займаної посади у зв`язку із прогулом (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причини відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Управлінню з питань комунальної власності та житлово-комунального господарства виконавчого апарату Київської обласної ради довести до відома [PERSON] дане розпорядження в одноденний термін та забезпечити винесення питання щодо схвалення даного розпорядження на чергову сесію Київської обласної ради VII скликання (а.с. 31-32). Листом від 19.06.2019 року № 1378/10-06 [PERSON] повідомлено про звільнення, висловлено прохання з`явитись за отриманням трудової книжки. До листа додано копію розпорядження № 195 від 19.06.2019 року на 2-х арк. Останній отриманий [PERSON] 20.06.2019 року (а.с. 82). Пунктом 5 рішенням Київської обласної ради Сьомого скликання від 25.07.2019 року № 638-29- VII «Про деякі питання щодо трудових відносин з керівниками комунальних закладів, підприємств спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області» схвалено розпорядження в.о. голови Київської обласної ради від 19.06.2019 року № 195 про звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» Порядіна О.С. у зв`язку із прогулом (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причини відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 134). Розпорядженням в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 199 від 19.06.2019 року «Про призначення виконуючого обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» призначено Гаєвого М.В. (а.с. 33). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 43 Конституції України, визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. За приписами п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. За правилами ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Порядок застосування дисциплінарного стягнення визначений у ст.148 КЗпП України, відповідно до якого до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 року у справі № 6-2801цс15 зроблено висновок, що «пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами». Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. До того ж, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.02.2021 року в справі № 278/1232/18 (провадження № 61-19574св19) вказано, що «при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі». Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Визначальними факторами для вирішення питання про законність звільнення з роботи за прогул є не тільки установлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. Оцінка таких причин на предмет поважності повинна виходити з того, що ці причини мають бути істотними, тобто такими, які перешкоджають явці на роботу і не можуть бути усунені самим працівником. Кожна з таких причин має бути підтверджена відповідними виправдними документами (довідками), виданими уповноваженими органами. Законодавством не визначено перелік обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за п. 4 ст. 40 КЗпП України суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати належні та допустимі докази. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 358/1570/16-ц (провадження № 61-13004св18), від 23.01.2019 року у справі № 758/14453/15-ц (провадження № 61-20115св18), від 22.01.2020 року у справі № 523/18007/17 (провадження № 61-20071св19), від 26.02.2021 року у справі № 686/18381/17 (провадження № 61-1566св19). За змістом п. 3 ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами. Судом встановлено та не заперечно позивачем доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, що місцем роботи [PERSON] та безпосереднього виконання ним своїх обов`язків є: [ADDRESS] , що не пов`язано з об`єктом нерухомого майна, яке перебуває на балансі підприємства, за адресою: [ADDRESS] , та на якому, згідно з поясненнями [PERSON] він знаходився 12.06.2019 року, 13.09.2019 року та 14.09.2019 року, де він виконував свої посадові обов`язки, проводив зустрічі та наради, здійснював поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовував його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечував виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та контрактом. Заперечуючи проти звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України, [PERSON] посилався на копії протоколів загальних зборів орендарів №№ 1, 2, 3 від 12.06.2019 року, 13.06.2019 року та від 14.06.2019 року відповідно, підписаних ним, секретарем зборів начальником господарського відділу Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» Тюха В.О. та директорами юридичних осіб й фізичними особами-підприємцями (а.с. 43-48). Однак, з вказаних актів вбачається, по-перше, що вони підписані особами, відношення яких як до роботи в підприємстві, так і з підприємством не доведена належними та допустимими доказами, а, по-друге, з останніх не вбачається підстав для висновку про те, що проведені загальні збори орендарів пов`язані з діяльністю Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій». Сама по собі вказівка в останніх на місце їх проведення: [ADDRESS] , територія господарства КП КОР фірма «Обрій» вказаних висновків суду не спростовує. У свою чергу, як на підставу для звільнення [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України відповідач посилався на відсутність [PERSON] на роботі за адресою: [ADDRESS] : 12.06.2019 року з 10.20 год. до 13.00 год. та з 14.00 год. до 18.00 год; 13.06.2019 року з 09.00 год. до 18.00 год.; 14.06.2019 року з 09.00 год. до 16.45 год.,\~на підтвердження\~чого надало\~акт «Про відсутність на робочому місті» від 14.06.2019 року за підписами голови робочої групи голова постійної комісії Київської обласної ради з питань регламенту, депутатської діяльності, законності, правопорядку, взаємодії з правоохоронними органами та запобіганню корупції [PERSON] , начальника управління аналізу обласних програм та внутрішнього фінансового контролю виконавчого апарату обласної ради Антонюк Г.О., заступника начальника управління начальник відділу аналізу обласних програм управління аналізу обласних програм та внутрішнього фінансового контролю виконавчого апарату Київської обласної ради Мринської Л.І., начальника відділу внутрішнього фінансового контролю управління аналізу обласних програм та внутрішнього фінансового контролю виконавчого апарату Київської обласної ради Пікульського А.В., головного спеціаліста відділу внутрішнього фінансового контролю управління аналізу обласних програм та внутрішнього фінансового контролю виконавчого апарату Київської обласної ради Пошаталова К.Є., згідно якого генеральний директор Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» Порядін О.С. відсутній на робочому місці: 12.06.2019 року з 10.20 год. до 13.00 год. та з 14.00 год. до 18.00 год; 13.06.2019 року з 09.00 год. до 18.00 год.; 14.06.2019 року з 09.00 год. до 16.45 год. Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про те, що факт відсутності позивача на робочому місці є доведеним, оскільки акт «Про відсутність на робочому місті» від 14.06.2019 року, складений та підписаний уповноваженими особами, а позивачем зворотне не доведено доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Таким чином, позивачем допущено прогул без поважних причин, доказів на підтвердження поважності причин відсутності останнього на робочому місці не надано, а посилання [PERSON] на перебування на робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 9, на території об`єкта нерухомого майна, який рахується на балансі Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій», зазначених обставин не спростовує. Крім того,\~критично оцінюється\~судом посилання\~позивача на\~те,\~що перебуваючи\~на робочому місці за адресою: [ADDRESS] , на території об`єкта нерухомого майна, який рахується на балансі Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій», ним здійснювалось виконання покладених на нього обов`язків щодо поточного (оперативного) керівництва підприємством, організації його виробничо-господарської, соціально-побутової та іншої діяльності, забезпечення виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та контрактом, з огляду на те, що ним не було забезпечено виконання розпорядження заступника голови Київської обласної ради Добрянського Я. В. від 10.06.2019 року № 166 «Про проведення перевірки фінансово-господарської діяльності підприємств спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, використання та збереження ними майна», що полягало у ненаданні інформації і документів на запити робочої групи з проведення перевірки від 12.06.2019 року. Вказане не було спростовано стороною позивача й в ході розгляду справи. Отже, відповідачем було встановлено факт відсутності позивача на роботі протягом робочого дня без поважних причин, документально підтверджено даний факт, затребувано у позивача письмове пояснення причини відсутності на роботі, котрі враховані при прийнятті рішення про звільнення позивача, що спростовує твердження останнього про те, що відповідач не дочекався його пояснень, додержано строків застосування звільнення за прогул. Таким чином, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків доведено, тобто доведено і наявність дисциплінарного проступку, який би давав підстави для звільнення [PERSON] з роботи за прогул. В той же час посилання позивача про те, що при його звільненні відповідач застосовував положення п. п. 4.1., 4.2. Порядку призначення на посаду та звільнення із займаної посади керівників підприємств (їх об`єднань), закладів, установ та організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, затвердженого рішенням Київської обласної ради від 24.12.2015 року № 036-01-VII, про те, що звільнення з посади керівника суб`єкта господарювання спільної власності здійснюється за рішенням Київської обласної ради, зокрема, ініціативи Київської обласної ради, та що у разі виявлення грубого порушення умов контракту голова Київської обласної ради на підставі подання управління з питань комунальної власності та житлово-комунального господарства має право відсторонити особу від виконання обов`язків керівника на термін проведення перевірки або на термін до розгляду питання про звільнення на сесії Київської обласної ради, суд вважає безпідставними з огляду на те, що відповідач мав керуватися саме нормами ст. 40 КЗпП України. Тим паче, що як того вимагає п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування», котрий визначає виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішення таких питань, зокрема, як вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, п. 5 рішенням Київської обласної ради Сьомого скликання від 25.07.2019 року № 638-29- VII «Про деякі питання щодо трудових відносин з керівниками комунальних закладів, підприємств спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області» схвалено розпорядження в.о. голови Київської обласної ради від 19.06.2019 року № 195 про звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» Порядіна О.С. у зв`язку із прогулом (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причини відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 134), підстав для визнання незаконним та скасування якого судом в ході розгляду справи не встановлено, так само як і для визнання незаконним та скасування розпорядження в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 199 від 19.06.2019 року «Про призначення виконуючого обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій». Щодо розпорядження в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 199 від 19.06.2019 року, то суд зазначає наступне. Правове регулювання призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою визначено в роз`яснені Державного комітету Ради Міністрів СРСР із питань праці та заробітної плати й Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок «Про порядок оплати тимчасового заступника» від 29.12.1965 року №30/39. Зокрема, згідно з п. 1 Роз`яснення тимчасовим заступництвом вважається виконання службових обов`язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю. Тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) підприємства, установи чи організації. Призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою не допускається. Зазначене можливе лише за посадою, призначення на яку проводиться вищим органом управління. При цьому, термін розгляду питання про укладення трудового договору (строкового чи безстрокового) з працівником, тимчасово виконуючим обов`язки за вакантною посадою, не повинен перевищувати одного місяця. Аналогічну позицію щодо вказаного питання висловило Міністерство юстиції України у листі від 17.07.2014 року № 10878-0-26-14/10.3. В чинному трудовому законодавстві відсутня пряма заборона стосовно тимчасового призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою. В даній справі вакантною є посада керівника комунального підприємства, що згідно з положеннями ГК України є комунальним унітарним підприємством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Отже, оскільки саме рада утворює комунальне підприємство, то воно входить до сфери її управління. Сторонами не заперечено, що Комунальне підприємство Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» входить до сфери її управління відповідача. Комунальне унітарне підприємство очолює керівник, що призначається органом, до сфери управління якого входить підприємство, і є підзвітним цьому органові (ч. 7 ст. 78 ГК України). Разом з цим, відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів, віднесено до компетенції сільського, селищного, міського голови. Таким чином, рішення про призначення керівника комунального підприємства (або тимчасово виконуючого обов`язки керівника комунального підприємства) може приймати як рада, так і відповідний голова. Отже, призначення працівника тимчасово виконуючим обов`язки керівника комунального підприємства можливе. Як вбачається з наявного в матеріалах справи оскаржуваного розпорядження № 199 від 19.06.2019 року «Про призначення виконуючого обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» призначено Гаєвого М.В. виконуючим обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» з 20.06.2019 року до призначення керівника даного підприємства терміном на два місяці по 19.08.2019 року включно (а.с. 33). Посилання позивача на незаконність розпорядження в.о. голови Київської обласної ради VII скликання [PERSON] № 199 від 19.06.2019 року через те, що останнім в порушення вимог законодавства України покладено обов`язки тимчасово відсутнього працівника на третю особу, а не на іншого працівника підприємства, й до того ж стосовно посади, яка не є вакантною та не є вільною у зв`язку із його незаконним звільненням, судом оцінюються критично, а тому не приймається до уваги з огляду на власне тлумачення позивачем норм чинного законодавства та власне трактування положення щодо суміщення професій. Крім того, посилання позивача на те, що на момент призначення [PERSON] посада генерального директора не була вакантною, є хибним, з огляду на те, що з 20.06.2019 року посада була вакантною через звільнення позивача 19.06.2019 року. До того ж, правове становище осіб, які тимчасово виконують обов`язки на посаді, залежить від того, чи призначені вони для виконання обов`язків на вакантну посаду або для заміщення тимчасово відсутнього працівника. Призначення працівника виконуючим обов`язки на вакантну посаду не вважається тимчасовим заміщенням. А виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника (хвороба, відпустка) вважається тимчасовим заміщенням. Воно допускається в разі виробничої необхідності або може бути пов`язане з розпорядчими функціями і з правом підпису відповідних документів. Тому, посилання позивача на постанову Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщенням професій (посад)» від 04.12.1981 року № 1145 є некоректним. Як наслідок,\~суд не\~вбачає й\~підстав для\~задоволення вимог\~позивача про\~поновлення його\~на посаді\~генерального директора\~Комунального підприємства\~Київської обласної\~ради «Київська\~обласна сільськогосподарська\~брокерсько-комерційна\~фірма «Обрій»\~та стягнення з Київської обласної ради VII скликання на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу як похідних. Щодо посилань позивача на порушення гарантії діяльності у виборчому процесі, то суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що [PERSON] постановою Центральної виборчої комісії України № 1003 від 14.06.2019 року був зареєстрований кандидатом у народні депутати України, які балотуються в одномандатних виборчих округах у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21.07.2019 року (а.с. 40, 41-42). Відповідно до ч. 2 ст. 76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» кандидат у депутати під час виборчого процесу не може бути звільнений з роботи з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, командира військової частини (формування). Кандидат у депутати без його згоди не може бути переведений на іншу роботу, направлений у відрядження, а також призваний на військову або альтернативну (невійськову) службу, навчальні (перевірні) та спеціальні збори військовозобов`язаних. В той же час, як встановлено в ході розгляду справи, що на момент звільнення [PERSON] з займаної посади, відповідачу не було відомо про статус позивача як кандидата у народні депутати, про вказане останній Київську обласну раду не повідомляв. Позивачем та його представником в судовому засіданні зазначено, що [PERSON] повідомляв Київську обласну раду про реєстрацію його як кандидата у народні депутати України, однак, доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження даного твердження не надали. Пояснити, як [PERSON] здійснив таке повідомлення, коли, у якій спосіб і кому останні в судому засіданні не змогли. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків (Постанова КЦС ВС від 13.02.2019 року справа № 369/13976/15-ц). Тому, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач свідомо діяв всупереч вимогам законодавства, через що твердження позивача щодо порушень гарантії діяльності у виборчому процесі не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не спростована правомірність дій відповідача з даного приводу. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Питання формулювання підстав та предмету позову віднесено до виключної компетенції позивача. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Одночасно, за положеннями ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32). Враховуючи все\~вищевикладене,\~вимог, що позивачем самостійно визначено зміст звернення до суду, поданого відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд надходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Щодо строків звернення до суду, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Основоположні засади реалізації права на працю визначені положеннями ст. 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Реалізація права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Обов`язок видати працівнику у день звільнення копію наказу про звільнення та трудову книжку покладено на власника або уповноважений ним орган, і саме з цього часу у працівника починається перебіг строку на звернення до суду за захистом порушеного права. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9, встановлені ст. ст. 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного чи тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи і обов`язки сторін. У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року (провадження № 6-1033цс17) викладено правовий висновок: «повторюючи загальне правило про те, що строк для звернення обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, ст. 233 КЗпП України конкретизує це правило стосовно звільнення працівника. В цьому разі строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки із записом про звільнення. Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений ст. 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.03.2018 року у справі № 463/952/15 (провадження № 61-5139св18) зроблено висновок, що зі змісту ст. 233 КЗпП України вбачається, що перебіг місячного строку за вимогою про поновлення на роботі починається із дня вручення копії наказу про звільнення, а не з дня його направлення або оголошення його змісту. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.10.2018 року у справі № 479/1065/17 (провадження № 61-36709св18) зазначено, що: «статтею 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду). Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 року у справі № 6-2426цс15. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Тобто, на відміну від інших трудових спорів, коли строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. Стаття 233 КЗпП України визначає день, з якого слід обчислювати строк для звернення до суду з позовом про захист права. Повторюючи загальне правило про те, що строк для звернення обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, зазначена норма статті конкретизує це правило стосовно до випадку звільнення працівника. В цьому разі строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. При цьому, законодавець не визначив суб`єкта, який має право вибрати той чи інший день для початку обчислення строку. Все-таки уявляється виправданим строк обчислювати з дня, коли вчинено більш ранню дію. Такий висновок обумовлено тим, що обчислення строку з дня вручення копії наказу про звільнення або трудової книжки є лише конкретизацією загального правила про обчислення строку з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його суб`єктивних трудових прав. Оскільки дізнатися два рази про одне й те саме неможливо, то необхідно вважати, що при першій же дії власника (наприклад, врученні трудової книжки із записом про звільнення) працівник і дізнався про порушення права. Якщо пізніше власник вчинить й іншу дію - вручить працівникові копію наказу про звільнення, то до цього моменту працівник уже знає про порушення його права». Аналогічні висновки зроблені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.03.2019 року у справі № 292/449/17 (провадження № 61-820св18), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.04.2019 року у справі № 336/4364/17 (провадження № 61-351св19). У справі № 336/4364/17 Верховний Суд також вказав, що «строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Розглядаючи трудові спори, суд з`ясовує і обговорює додержання і причини пропуску, як для десятиденного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, так і тримісячного строку звернення до комісії по трудовим спорам (ст. 225 КЗпП України), якщо останньою він не був поновлений. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов`язки сторін. Для встановлення початку перебігу строку у справах про звільнення визначальними є такі юридично значимі обставини, як вручення копії наказу про звільнення або день видачі трудової книжки». Крім того, Верховний Суду у постанові від 13.01.2021 року у справі № 242/3602/19 (провадження № 61-4644св20) дійшов висновку, що місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі належно оформленої трудової книжки. Як вбачається з матеріалів справи копію розпорядження № 195 від 19.06.2019 року позивач отримав 20.06.2019 року, що сторонами у справі не заперечувалось. До суду позивач звернувся 22.07.2019 року шляхом відправлення заяви на адресу суду поштою (а.с. 10), тому, суд вважає, що місячний строк для звернення до суду за вирішенням даного спору позивачем не пропущений. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed