Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

22.08.2014р. позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що будинок, який знаходився в с.Дмитровичі по вул.Центральній, 14, Мостиського району належав їхньому батькові [PERSON], який помер [INFO] Стверджує, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», де станом на 1991р. проживали їх батьки [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] Вказують, що ще за свого життя батько [PERSON] склав заповіт в рівних частках в їх (позивачів) користь і вони у встановлений законом строк звернулись в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі такого відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, інших спадкоємців немає. З огляду на наведені обставини просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності по 1/2 частині на вищевказане будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом. Вимоги позову підтримано в судовому засіданні позивачами [PERSON] і [PERSON] Представник відповідача - Дмитровицької сільської ради Мостиського району в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій проти позову не заперечує та просить суд справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Третя особа - Реєстраційна служба Мостиського районного управління юстиції була своєчасно та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, однак представник такої в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки і не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечила та пояснила, що спадщину після смерті батька [PERSON] вона не приймала і на таку не претендує. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій зазначає, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], спадщину після його смерті вона не приймала, відмовляється від прийняття такої, проти оформлення даної спадщини за іншими спадкоємцями не заперечує. Заслухавши пояснення позивачів та третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 01.07.1990р. головою такого був [PERSON], а членом зазначеного двору була дружина останнього [PERSON], що підтверджується довідкою з Дмитровицької сільської ради Мостиського району №826 від 04.08.2014року. Згідно ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК УРСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п.п.«а» п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.«г» абз.2 п.6 постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», з 01.07.1990 року застосовуються загальні правила щодо спадкування частки члена колгоспного двору. Таким чином, виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які регулювали власність колгоспного двору, та роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння), станом на 15.04.1991р., в рівних частках мали [PERSON] та [PERSON], тобто кожен по 1/2 частці у вищевказаному майні. [INFO] [PERSON] померла і за свого життя своїм майном не розпорядилася. Батько позивачів [PERSON] у відповідності до ст.529 ЦК УРСР є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, і на момент смерті дружини (спадкодавиці) [PERSON] та після смерті останньої проживав у спірному будинковолодіння, здійснював за таким догляд. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії останнього як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що [PERSON] вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини після смерті дружини. [INFO] помер [PERSON] (батько позивачів), який за свого життя склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів своїм синам - [PERSON] та [PERSON], позивачам у справі. Спадковим майном є відповідно спірне будинковолодіння (майно колгоспного двору). Після смерті батька (спадкодавця [PERSON]) позивачі своєчасно не звернулися в нотаріальну контору із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину, однак на час смерті останні проживали разом із спадкодавцем, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину після його смерті. Однак не можуть в позасудовому порядку оформити право власності на спірне будинковолодіння через відмову нотаріуса вчинити такі дії. Інші можливі спадкоємці - [PERSON] та [PERSON], треті особи по справі, спадщини не прийняли і на таку не претендують. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, заявами третіх осіб; копією заповіту [PERSON]; копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON]; довідкою Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області №826 від 04.08.2014року; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян; листом Мостиської державної нотаріальної контори №02-14/655 від 07.07.2014р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно; копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON]; довідкою із КП «Мостиське РБТІ»; копіями сторінок із погосподарської книги; копією спадкової справи №249/2014, заведеної після смерті [PERSON] З огляду на наведене, враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті був фактичним власником спірного будинковолодіння в цілому (1/2 частка, яка належала йому як члену колгоспного двору та 1/2 частка, яку він успадкував після смерті дружини), хоча і належним чином не оформив права власності на таке, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами права власності на вищевказане будинковолодіння в частці по 1/2 за кожним з них, оскільки вони є спадкоємцями за заповітом усього майна померлого і прийняли спадщину, однак не можуть в позасудовому порядку оформити право власності на спірне будинковолодіння через відмову нотаріуса вчинити такі дії за відсутності належних правовстановлюючих документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved