Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

22 грудня 2020 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.12.2014, яка станом на 02.11.2020 становить 64426,23 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на підставі укладеного 18.12.2014 договору (заяви) б/н відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту. Проте, відповідач порушив умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 02.11.2020 року становить 64426,23 гривень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18.12.2014 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно з рішенням від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON] , шляхом приєднання (ч.1 ст.634 ЦК України) укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, визначених Договором - заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Своїм підписом [PERSON] підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір. Тобто сторони визначили у письмовому вигляді умови користування кредитними коштами. Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.11.2020 становить 64426,23 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 52310,40 грн; в т.ч. заборгованості за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 52310,40 грн; заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн; заборгованості за простроченими відсотками - 12115,83 грн; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України - 0,00 грн; нарахованої пені - 0,00 грн; нарахованої комісії - 0,00 грн. Викладене підтверджується розрахунком та випискою за договором. З виписки за договором вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч. 1 ст.611,ч.1 ст.612 ЦК України. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми непогашеної заборгованості за кредитом в розмірі 64426,23 грн. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2102,00 грн. судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати.

Outcome: approved