Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

22.03.2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], по 3 000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбних відносинах з 24.09.2011 року, під час яких у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. В січні 2017 року нею було подано позов до суду про розірвання шлюбу, який знаходиться на розгляді. Їх спільне життя не склалось і вони припинили подружні відносини та проживають окремо. Донька знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає їй тяжко утримувати одній неповнолітнього доньку. Відповідач здоровий, працездатний, отримує мінливі доходи, розмір яких є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини. 11.05.2017 року від відповідача надійшли заперечення на позов, які зводяться до того що він позовні вимоги визнає частково. Згоден сплачувати аліменти в розмірі 600 грн., оскільки він наданий час ніде не працює, жодних доходів не отримує, виживає за рахунок батьків пенсіонерів. У нього погіршився стан здоров'я та у зв'язку із проблемами зору потребував оперативного втручання, яке було проведено в кінці квітня 2017 року . Ним було затрачено 8 000 грн., які він взяв у борг у знайомих. На даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості, В зв'язку із протипоказаннями фізичного навантаження знайти роботу дуже важко. В судовому засіданні позивач пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо, останній не надає допомоги на утримання дитини. Зазначила, дитина хворіє і потребує коштів, для лікування. Позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні уточнив, визнає позовні вимоги [PERSON] частково та згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 713 грн., у решті позовних вимог просив відмовити з підстав зазначених в запереченнях. Представник відповідача підтримав думку відповідача та просив позовні вимоги задовольнити частково, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження дитини сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.7). На момент розгляду справи подружні відносини між сторонами припинено, вони проживають окремо, неповнолітня дитина - донька [PERSON] знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею (а.с.6). Відповідно до довідки № 200 від 19.04.2017 року донька [PERSON] потребує санаторно-курортного лікування пульмонологічного профілю (а.с.15, 16). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, офіційно не працює, інших неповнолітніх дітей, окрім доньки [PERSON] та непрацездатних осіб на утриманні - не має. Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що у зв'язку із об'єктивною потребою неповнолітньої доньки сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку - позивач дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а відповідач, враховуючи його стан здоров'я, сімейний стан, матеріальне становище та всі обставини, що мають істотне значення - не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 3 000 грн., як просила позивач у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і визначає розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial