Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

23.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], за період з квітня 2015 року по травень 2016 року в сумі 3723 грн. 58 коп. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона у період з 11.11.2006 року по 01.12.2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона самостійно займається вихованням дитини, дбає про його фізичний, інтелектуальний та духовний розвиток. На даний час батько малолітньої дитини участь у її матеріальному забезпеченні та вихованні не приймає. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 21.09.2009 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 03.09.2009 року і до його повноліття. Відповідний виконавчий лист було отримано 21.09.2009 року та пред'явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби Зміївського РУЮ 02.10.2009 року з причини відмови відповідача від сплати аліментів у добровільному порядку. Проте, в примусовому порядку аліменти на дитину відповідач також не сплачує. Станом на 25.05.2016 року заборгованість відповідача з аліментів складає 11023 грн. 75 коп. Заборгованість за аліментами складається за період з квітня 2015 року по квітень 2016 року (крім лютого 2016 року, за який відповідачем було сплачено 100 грн., та травня 2016 року, в якому відповідачем було сплачено 200 грн.). Розрахунок пені проводиться з 01.04.2015 року, оскільки заборгованість по сплаті відповідачем аліментів виникла у квітні 2015 року, за винятком суми, яку відповідач сплатив. Таким чином, сума пені за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з квітня 2015 року по квітень 2016 року становить 3723 грн. 58 коп. Просила звернути увагу на те, що відповідач є працездатною особою, не має інших аліментних зобов'язань, на обліку у центрі зайнятості як особа, що шукає роботу, не перебуває. Відповідач не позбавлений права у подальшому влаштуватися на більш високооплачувану роботу для збільшення своїх доходів. Відповідачу слід враховувати свої зобов'язання по утриманню своєї малолітньої дитини. З дня ухвалення рішення по справі №2-1227/09 відповідачеві було відомо про наявність у нього обов'язку, починаючи з 03.09.2009 року сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] Однак даний обов'язок відповідачем по справі не виконувався в повному обсязі, що призвело до формування заборгованості в сумі 11023 грн. 75 коп. станом на 25 травня 2016 року. Вона змушена сама утримувати та виховувати неповнолітнього сина, крім того, на її утриманні знаходиться ще один малолітній син [INFO], і тому вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. На даний час вона самостійно сплачує усі витрати, пов'язані з забезпеченням дитини, а саме: придбання для сина необхідних речей, відвозить сина на лікування до лікарів, купує ліки, самостійно забезпечує сина всім необхідним для життя - від їжі до відпочинку та оздоровлення, найняла викладача з іноземної мови, який займається з [PERSON] індивідуально. Всупереч вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач, який проживає окремо від неповнолітнього сина, влаштовує своє особисте життя, життям свого сина не цікавиться, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо його утримання, оскільки з моменту припинення спільного фактичного проживання, матеріально своєму синові не допомагає, участі у його вихованні не приймає та не виконує жодних із тих обов'язків, які покладені на нього законом як на батька дитини. За таких умов вона не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати спільного сина. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, заперечень проти позову не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Зміївського РУЮ Харківської області в судове засідання не з'явився, начальник відділу [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутністю представника відділу. Вислухавши представника позивачки, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно розрахунків, наданих державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Зубенко Л.С., від 16.06.2016 року та від 07.09.2016 року, вбачається, що по виконавчому листу №2-1227 виданому Зміївським районним судом Харківської області 02.09.2009 року, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 11023 грн. 75 коп. за період з 01.04.2015 року по 25.04.2016 року (а. с. 5); станом 07.09.2016 року заборгованість складає 14259 грн. 89 коп. за період з 01.04.2015 року по 07.09.2016 року. (а. с. 34). Згідно довідки Лиманської сільської ради Харківської області №584 від 15.04.2016 року [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], має склад сім'ї: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 6). Згідно довідки Лиманської [PERSON] ступенів Зміївської районної ради Харківської області №01-23/67 від 08.04.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається в Лиманській [PERSON] ступенів з 1 класу, за цей час проявив себе як дисциплінований, старанний учень, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, мати учня підтримує постійний зв'язок зі школою, класним керівником, відвідує батьківські збори. Батько з учителями, класним керівником не спілкується, жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився шкільним життям сина, його успіхами у навчанні. (а. с. 7, 8). Відповідно до розрахунку пені, наданого позивачкою, за період з квітня 2015 року по травень 2016 року нарахована пеня в розмірі 3723 грн. 58 коп. (а. с. 2). Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Позивачкою надано докази того, що з вини відповідача [PERSON] виникла заборгованість по аліментам перед позивачкою за період з квітня 2015 року по травень 2016 року, на яку нарахована пеня в сумі 3723 грн. 58 коп. Відповідачем [PERSON] не надано будь-яких заперечень проти позовних вимог, а також не надано доказів, якими підтверджується, що заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача, чи спростовується розрахунок пені, наданий позивачкою. За таких обставин, позовна заява, в межах заявлених вимог, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір до Державного бюджету України.

Outcome: approved