Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

23 травня 2019 року позивач [PERSON] , яка діє в інтересах недієздатної дочки [PERSON] , звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтовування позову вказала, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності. Відповідач з січня 2017 року не проживає в спірній квартирі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року [PERSON] визнано недієздатною та призначено її опікуном її матір [PERSON] Всі комунальні послуги позивач сплачує та несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що мешкає за іншою адресою та з іншою родиною, сплачував комунальні послуги за місцем реєстрації останній раз у 2017 році. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти позову не має будь-яких заперечень. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належить Ѕ частка квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № ж-1121 про право власності на житло від 04.07.2007, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради. (а.с. 4-5). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 6). [PERSON] за життя належала Ѕ частка квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № ж-1121 про право власності на житло від 04.07.2007, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради. (а.с. 4-5). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року у справі № 212/4404/17, 2-о/212/2/18, [PERSON] визнано недієздатною та призначено її опікуном її матір [PERSON] (а.с. 8-9) Як вбачається з довідки виконавчого комітету Покровської районної у місті ради від 15.03.2019 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відсутність відповідача у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним сусідами позивача та затвердженим директором ТОВ «Дом.Ком» 19.03.2019, згідно якому відповідач [PERSON] з січня 2017 року не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с.11). В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] показала, що мешкає у будинку [ADDRESS] , знає відповідача та позивача. Відповідач понад 2 роки не мешкає у зазначеному будинку. У квартирі не мешкають ні [PERSON] , ні [PERSON] . Зазначила, що відповідач місяць тому вивіз із квартири холодильник, та піч. Квартира належить матері [PERSON] . У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не надано. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 4 ст. 66 ЦК України опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Частиною 1 ст.\~321 ЦК України встановлено, що\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Ч. 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири [PERSON] на праві\~спільної часткової власності, встановлення над останньою опіки у зв`язку з її недієздатністю, захисту цивільних прав недієздатної опікуном та не проживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За положеннями ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, позивачем були понесені витрати на правничу допомогу адвоката Севостьянової І.Г. в розмірі 4000,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги укладеного між позивачем та цим адвокатом 17.05.2019 та квитанцією про сплату таких послуг. (а.с. 13-17) На підставі положень ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн. та витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 4000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved