Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

23 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька - [PERSON] , померлого [INFO] . В установлений законом строк позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, в подальшому отримав свідоцтво про право на спадщину майже на все спадкове майно, зазначене в заповіті, в тому числі, на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , передану для обслуговування домоволодіння за цією ж адресою. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , державним нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що в Свідоцтві про право особистої власності на вказаний житловий будинок, відсутній підпис уповноваженої особи та печатка установи, що видала документ, а також у вказаному правовстановлюючому документі наявні розбіжності в імені та по батькові спадкодавця і власника. Таким чином, позивач зазначає, що позбавлений можливості реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, на даний час внести зміни до правовстановлюючого документу не можливо, тому звернувся до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 23 липня 2019 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав. Представник відповідача - Губиниської селищної ради Новомосковського району в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, у якій одночасно зазначив, що позов [PERSON] підтримують у повному обсязі (а.с.41). Представник третьої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання також не з`явилася, однак її неявка не перешкоджає розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у свій сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду надане свідоцтво про смерть [PERSON] , у відповідності до якого останній помер [INFO] в селищі Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.9). За життя [PERSON] залишив заповіт (а.с.10), яким заповів усе належне на день смерті йому майно - [PERSON] . Матеріалами справи стверджується, що позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с.12), а в подальшому отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на певне нерухоме (а.с.32,34,36,38) та рухоме (а.с.40) майно. Між тим, державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. позивачу надано повідомлення вих. № 651/02-14 від 06.05.2019 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок [ADDRESS] , належний [PERSON] , померлому [INFO] , у зв`язку з тим, що в поданому свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, виданого 27.12.1965 року виконавчим комітетом Губиниської селищної ради на ім`я [PERSON] , наявні розбіжності в імені та по батькові спадкодавця і власника, а також відсутні підпис посадової особи та печатка установи, яка видала документ (а.с.13). Так, суду подано копію свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, видане 27 грудня 1965 року виконавчим комітетом Губиниської селищної ради на підставі рішення виконкому Губиниської селищної Ради народних депутатів №23 від 18 червня 1965 року на ім`я [PERSON] , у відповідності до якого останній являється власником домоволодіння за [ADDRESS] (а.с.14). У вказаному свідоцтві відсутній підпис посадової особи та печатки установи, що видала документ. Згідно довідки №758, виданої 26.04.2018 року виконавчим комітетом Губиниської селищної ради, у зв`язку із упорядкуванням номерів та вулиць в смт. Губиниха номер будинку [ADDRESS] змінено на номер [ADDRESS] , потім на номер [ADDRESS]. Будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно картотеки селищної ради належить [PERSON] . Згідно з розпорядженням селищного голови №21 від 15.02.2016 року [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с.21), копія вказаного розпорядження також міститься в матеріалах справи (а.с.24). У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, або якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що спадкодавець [PERSON] на законних підставах набув право власності на вказаний вище житловий будинок. Встановлені обставини щодо розбіжностей в написанні його ім`я та по батькові, а також відсутність у правовстановлюючому документі підпису посадової особи та печатки юридичної особи, яка видала документ, не припинили право власності спадкодавця на домоволодіння, однак за вказаних обставин, державний нотаріус Новомосковської районної державної нотаріальної контори правомірно прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, і тому позивач позбавлений можливості оформити спадкове майно. Між тим, у відповідності до ст.392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, оскільки [PERSON] за життя на законних підставах набув право власності на житловий будинок, а тому до позивача, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець. На підставі викладеного,

Outcome: approved