Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

22.09.2020 року позивач звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з даним позовом, посилаючись на те, що є власником будинку де зареєстроване місце проживання відповідача. Відповідач зареєстрований колишнім власником будинку, з 2018 року не проживає за вказаною адресою. Наявність реєстрації місця проживання відповідача є перепоною у здійсненні права користування і розпорядження її майном, крім того несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.10.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача\~у судовому\~засіданні позовні\~вимоги підтримав,\~просив їх\~задовольнити.\~Проти розгляду\~справи у\~відсутності відповідача\~та ухвалення\~заочного рішення\~не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвала про заочний розгляд справи постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена в протокол судового засідання. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача, відповідача знала як квартиранта, останній раз його бачила близько 5 років назад, речей відповідача в будинку немає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача, останній раз бачила відповідача близько 5 років назад, речей його в будинку немає. Суд, заслухавши представника позивача, свідків, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 19.10.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141975141 від 19.10.2018 року. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом Виконавчого комітету Антонівської селищної ради №696 від 10.09.2020 року, копією запису з домової книги. Відсутність речей відповідача та його не проживання у житловому приміщенні більше одного року, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , та підтверджено актом Виконавчого комітету Антонівської селищної ради №696 від 10.09.2020 року. У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні протягом декількох років, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved