Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

24.02.2017 р. [PERSON] звернулась до суду звищевказаним позовом в якому зазначає, що 19.01.1990 р. між нею та відповідачем укладено шлюб. На цей час вона не працює, є інвалідом 1 групи, внаслідок загального захворювання і така інвалідність встановлена їй з 13.07.2016 р. по 01.08.2019 р. Матеріальне становище позивача є вкрай нужденним та вона потребує матеріальної допомоги. [PERSON] такої допомоги не надає, хоча має таку можливість. За позовом [PERSON] посилаючись на ст.ст.75, 76, 80 СК України, просить стягнути з відповідача кошти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня встановлення стійкої втрати працездатності, а саме з 13.07.2016 р. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.65-66). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 19.01.1990 р. (а.с.5). Згідно виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0677112 від 13.07.2016 р. (а.с.4) [PERSON] встановлена 1 група інвалідності за загальним захворюванням з 13.07.2016 р. до 01.08.2019 р. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно із ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Ст.57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що [PERSON] отримує пенсію, як непрацездатна особа. Ст.ст.58, 59 ЦПК України визначають, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В процесі розгляду справи позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що розмір пенсії, яку вона отримує, менший за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Ст..7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність визначено: з 1 травня 1312 грн., з 1 грудня 1373 грн. Із викладеного слідує, що суд був позбавлений можливості перевірити доводи відповідача щодо перевищення розміру пенсії [PERSON], ніж визначений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та встановити чи потребує позивач матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України. Зазначені висновки суду щодо необхідності встановлення розміру пенсії, яку отримує позивач, узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України у справі №6-3066цс15 від 13 квітня 2016 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не працює, проживає разом із матірю [PERSON], [INFO], яка є інвалідом 3 групи, та батьком [PERSON], [INFO] (а.с.67-79). Доводи представника позивача про те, що [PERSON] є інвалідом I групи, проходить постійне лікування, витрачаючи пенсію на придбання ліків, а розмір пенсії не враховує її витрат на лікування, суд відхиляє з наведених вище підстав, оскільки у розумінні ч.4 ст.75 СК України, позивач не довела, що є такою, яка потребує матеріальної допомоги. У відповідності до ст..88 ЦПК України, стягненню з відповідача не підлягає судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed