Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 28 квітня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинили з березня 2017 року та через втрату почуття любові та поваги один до одного вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. Спору про поділ майна з відповідачем не мають. Також у відповідності до статей 181, 182 СК України просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частки всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття доньки. В судове засідання позивач не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити (а.с.22). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.20). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 28 квітня 2012 року Виконкомом Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОЛ №060979, виданого 28 квітня 2012 року (а.с.5). В даний час сторони подружні стосунки не підтримують, намірів відновлювати сімейні стосунки позивач не має, а тому шлюб має формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, і суперечить моральним засадам суспільства. Спору щодо поділу майна у сторін немає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладені обставини справи та те, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають повному задоволенню. Під час шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої згідно копії свідоцтва про народження серії І-ОЛ №135393, виданого 25 жовтня 2012 року є відповідач (а.с.7). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення згідно ст.ст. 182, 200 СК України. Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.6), суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до дня повноліття доньки [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений нею при зверненні до суду судовий збір за вимогою про розірвання шлюбу в розмірі 640 грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів в розмірі 640 грн. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial