Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

23.03.2015 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про стягнення збитків від інфляції, упущеної вигоди та моральної шкоди. Позов мотивувала тим, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області з відповідачки [PERSON] стягнуто 81500 грн. на її користь, дане рішення набрало законної сили з моменту його проголошення, проте відповідачка його не виконала, в звязку з чим повинна сплатити позивачці збитки від інфляції, упущену вигода та моральну шкоду. В подальшому позивачка збільшила позовні вимоги і просила стягнути з відповідачки за несвоєчасне виконання грошового зобовязання збитки від інфляції на суму 33476 грн.; упущену вигоду в сумі 24042 грн.; три проценти річних в сумі 2241 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, в обґрунтування своєї позиції зазначив, що борг виник на підставі рішення суду, а тому не носить зобовязального характеру і тому до нього не підлягає застосуванню ст..625 ЦК. Зауважив, що позивачка не надала суду доказів реальності збитків від упущеної вигоди в звязку з невиконанням рішення суду, а її доводи щодо є припущеннями, які не підтвердженні доказами. Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Апеляційним судом Миколаївської області 04.04.2014 року прийнято рішення (далі Рішення) про стягнення з [PERSON] на користь позивачки боргу [PERSON] в межах вартості спадкового майна, яке належало спадкодавцю - 80000 грн. за рахунок спадкового майна, яке [PERSON] отримала після смерті боржника [PERSON] Цим же рішення з відповідачки на користь позивачки стягнуто судові витрати на проведення експертизи в сумі 1500 грн. (а.с.4). На даний час це рішення відповідачкою не виконане. В силу положень ст.623 ЦК, боржник, який прострочив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.\~1 ст.\~598 ЦК зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях\~599, 600, 604609 ЦК Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.\~2 ст.\~625 ЦК. Суд приходить до висновку, що зобовязання по поверненню відповідачкою (як правонаступником) позивачці 80000 гривень носять зобовязальний характер, оскільки виникли з письмового договору, а Рішенням суду лише вирішено спір і воно не впливає на характер правовідносин. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню збитки від інфляції та три відсотки річних за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязання по поверненню позивачу 80000,00 гривень. Сума збитків від інфляції складає 25273,01 грн., а сума трьох процентів річних за 11 місяців (період вказано позивачем) складає 2200,00 гривень. Вказані суми підтверджується розрахунком перевіреним судом (а.с.41). Що стосується судових витрат, стягнутих Рішенням суду, то вони виникли не за зобовязальними правовідносинами, а тому до них не застосовується статті 623, 625 ЦК. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязань, \~моральна \~шкода підлягає відшкодуванню \~в тому випадку, якщо таке передбачено договором \~або законом, якщо зобовязання виникли з закону. Оскільки договором, на підставі якого виникли зобовязання між його сторонами (правонаступником яких є відповідач), не передбачено відшкодування моральної шкоди позивачу, то вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають за безпідставністю. Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивачем не надано суду доказів реальної можливості одержання доходу у разі сплати відповідачем 80000 гривень, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди задоволенню не підлягають. Надані позивачем суду інформація про розмір депозитних ставок в певних банківських установах до уваги не приймається, оскільки вона носить абстрактний характер, а розрахунки упущеної вигоди є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач виконав зобовязання. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір пропорційно сумі задоволених вимог.

Outcome: partial