Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

23 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до Любохинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Василя Коржана, 45 «а», в с. Любохини Старовижівського району Волинської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 лютого 2017 року померла його баба [PERSON]. За життя вона склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла позивачу. Позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Зазначає, що діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] від належної їм частки у спадковому майні відмовились. Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують. Любохинівська сільська рада просить розглядати справу за відсутності її представника, позов визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до\~\~висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом спадкової справи 148/2017, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 20 лютого 2017 року, встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] померла 20 лютого 2017 року (аркуш спадкової справи 4). Заповіт, складений [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Любохинівської сільської ради Старовижівського району 20 квітня 2007 року (аркуш спадкової справи 10-11), не змінений та не відмінений (аркуш спадкової справи 6, 10). Спадкоємець за заповітом [PERSON], прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (аркуш спадкової справи 1). Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини не звертались, від належної частки спадкового майна відмовились (аркуш справи 9, 13). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Василя Коржана, 45 «а», в с. Любохини Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 24). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Любохинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 29 вересня 2017 року № 1275 (аркуш справи 16) та витягу з по господарської книги №7 за 2017 рік Любохинівської сільської ради (аркуш справи 15), по особовому рахунку №0493-1 підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Василя Коржана, 45 «а», в с. Любохини Старовижівського району Волинської області. Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 45 «а» по вул. Василя Коржана в с.Любохини Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 18-23). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Любохинівській сільській раді Старовижівського району було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Дані обставини, в силу вимог статті 174 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Василя Коржана, 45 «а», в с. Любохини Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті [PERSON], яка померла 20 лютого 2017 року.

Outcome: approved