Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

21 травня 2014 року [PERSON] звернулася до Гірницького районного суду м. Макіївки з позовом до [PERSON], який перебуває під вартою в Донецькому слідчому ізоляторі, за останнім зареєстрованим його місцем мешкання до взяття під варту, про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 08 травня 2013 року у виконкомі Ясинівської селищної ради Кіровського району міста Макіївки Донецької області, актовий запис за № 53. Позивач у судовому засіданні пояснила, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили у листопаді 2013 року, коли його заарештували за скоєні злочини і засудили до позбавлення волі. У зареєстрованому шлюбі вони прожили з травня по листопад 2013 року і за цей період [PERSON] вчиняв скандали не тільки з нею, а і з її батьками, погрожував фізичною розправою, все це відбувалося в присутності її малолітньої дочки від першого шлюбу, яка налякана такою поведінкою відповідача. Ніякого примирення між нею і відповідачем не може бути. Він вчинив шахрайські дії, обманював людей похилого віку, які тепер пред'являють до неї претензії та прокляття. Відповідач і раніше неодноразово судимий і ще відносно нього є кримінальні справи. Він її безпідставно ревнує і погрожує її знайомим. Все це негативно впливає на її життя, вона позбавилась із-за відповідача роботи. Жити з ним однією сім'єю не бажає і категорично наполягає тільки на розірванні їхнього шлюбу. Бажає залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]», бо це прізвище їй подобається, а не тому, що хоче примиритися з відповідачем. Відповідач, який засуджений вироком суду, перебуває у Донецькому слідчому ізоляторі та відповідно до приписів ст. 76 ч.6 ЦПК України йому була вручена судова повістка та всі інші документи, що підтверджується його розпискою. Крім того, відповідач надав суду своє письмове пояснення щодо заявленого до нього [PERSON] позову про розірвання їхнього шлюбу. ( а.с. 24-26 ) Згідно письмового пояснення відповідача [PERSON], він не визнає позов про розірвання шлюбу з [PERSON] і бажає зберегти їхню сім'ю для подальшого сумісного проживання. Він купив будинок, в якому проживає позивачка, зробив ремонт у будинку, забезпечував її і її дочку. Вважає, що розірвання шлюбу негативно відобразиться на його перебуванні під вартою, він готовий нести відповідальність за скоєні злочини, але також і готовий забезпечити сім'ю. Просить не розривати їхній шлюб з позивачкою і зберегти їхню сім'ю. ( а.с. 22-23,28-29 ) Враховуючи ситуацію в м. Донецьку і Донецькій області у зв'язку з бойовими діями і проведенням антитерористичної операції та неможливістю доставки спецконтингенту з Донецького СІЗО, де утримується відповідач [PERSON], в приміщення Гірницького районного суду м. Макіївки, суд находить можливим розглянути справу у його відсутності, врахувати його письмові пояснення за суттю заявленого позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, враховуючи письмові пояснення відповідча, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08 травня 2013 року, зареєстрували його у виконкомі Ясинівської селищної ради Кіровського району міста Макіївки Донецької області, актовий запис за № 53. ( а.с. 9 ) Спільних дітей вони не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у листопаді 2013 року. Вироком Совєтського районного суду м. Макіївки від 22 листопада 2013 року відповідача було визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України і із застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та його було взято під варту у залі суду. ( а.с. 6-7 ) [PERSON] також притягається до кримінальної відповідальності за ст. 190 ч.2 КК України і справа знаходиться на розгляді у Гірницькому районному суді м. Макіївки, а відповідач утримується в Донецькому СІЗО до направлення його до відбування покарання у виді позбавлення волі. ( а.с. 27 ) Згідно ст. 56 ч.3 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, та відповідно до вимог п.4 цієї статті, примушування до збереження шлюбних відносин, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач зауважує, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили в листопаді 2013 року і що причиною припинення їхніх стосунків є не тільки арешт чоловіка , а і його поведінка і ставлення до неї особисто і до її батьків, вчинення скандалів, погроз тощо і що своє засудження до позбавлення волі він використовує задля збереження їхнього шлюбу. Відповідач не заперечує , що хоче зберегти сім'ю задля реабілітації після звільнення з місць позбавлення волі. Доводи відповідача, що він купив будинок для позивачки і зробив ремонт та утримував її і її неповнолітню дитину, не можуть вплинути на збереження їхнього шлюбу. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто, залишення прізвища «[PERSON]» після розірвання шлюбу позивачкою є її правом і не впливає на підстави припинення шлюбу внаслідок його розірвання. Отже, суд приходить до висновку, що застосування відповідачем саме таких заходів для врятування шлюбу з позивачкою, порушує право дружини на особисту свободу, яка відповідно до вищезазначених норм закону має право на припинення шлюбних відносин. При таки обставинах, враховуючи фактичні взаємини подружжя, їх нетривалий строк перебування у зареєстрованому шлюбі, суд вважає, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved