overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

22 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис №551 розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23 листопада 2002 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

22 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 03.02.2011 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №19. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сімї позивач вважає неможливим. Спору про поділ майна не має. Позивач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Катрич». Відповідач надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №19, що підтверджено свідоцтвом про шлюб 1-НО №241611 (а.с. 4). Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна не мають. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

22 квітня 2016 року позивач пред`явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 25 вересня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2563. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. З жовтня 2015 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву в якій позов підтримала, справу просила слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву в якій проти позову не заперечив, справу просив слухати без його участі. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

22 квітня 2016 року ухвалено рішення, згідно якого змінений позов [PERSON] задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по 650 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. А також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в сумі 200 грн. та у прибуток держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. 22.04.2016 року під час опрацювання матеріалів справи судом було виявлено, що в мотивувальній частині рішення вказано, що суд призначає аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 650грн. на кожну дитину, а відтак задовольняє зміненні позовні вимоги частково, однак в першому абзаці резолютивної частини рішення вказано, що змінені позовні вимоги задоволено повністю та не вказано, що в решті позовних вимог слід відмовити, таким чином суд не вирішив в цій частині позовні вимоги. Крім того помилково вказано не вірну дату народження [PERSON], замість [INFO] вказано - [INFO]. У судове засідання сторони не з'явилися, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлялися. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з мотивувальної (описової) частини рішення, позивач просила стягнути аліменти з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000грн. щомісяця (по 1000грн. на кожну дитину). Суд, оцінивши надані докази, прийшов до висновку, з врахуванням положень ст.ст.180,184 Сімейного Кодексу України, та присудив аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 650грн. на кожну дитину з 08.04.2016 року, тобто від дня пред'явлення позову. Проте з приводу вищевказаної частини вимог не ухвалено рішення. Тому, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, зазначивши, що змінені позовні вимоги слід задовольнити частково, а в решті змінених позовних вимог - відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

22 квітня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 29 серпня 2010 2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, виникнення конфліктів та суперечок. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не з`явилася, проте 28 травня 2019 року від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с. 39). Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання шляхом публікації на веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик до суду, причин неявки суду не повідомив (а.с. 45). Ухвалою суду 16 липня 2019 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери, різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, виникнення конфліктів та суперечок. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

22 квітня 2019 року адвокат Шамардін В.М. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконкому Костянтинівської міської ради Донецької області про стягнення заборгованості по відшкодуванню матеріальної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2008 року з виконкому Костянтинівської міської ради на його користь стягнута щомісячно матеріальна шкода спричинена ДТП у вигляді втрати 65% заробітної плати до чергового збільшення розміру мінімальної заробітної плати на Україні, чи перегляду втрати його працездатності, починаючи з 1 жовтня 2008 року. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 07.03.2019 року в відповідача на користь позивача стягнуто матеріальну шкоду за період з 01.09.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 9679,80 грн. Починаючи з 1 січня 2019 року по 30 квітня 2019 року відповідач знов не виконував вищенаведене рішення суду, у зв`язку з чим виникла заборгованість, з урахуванням підвищення за цей час мінімальної заробітної плати та у відповідності до наведеного позивачем розрахунку, по вказаним виплатам, яка складає 10849,80 грн. Цю заборгованість позивач просив стягнути на його користь з відповідача. Представник позивача Шамардін В .М. у судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав у письмовій заяві на адресу суду, посилаючись на наведені у позові доводи та просив розглянути справу за його відсутності (а.с.23). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вирішення питання по суті заявлених вимог залишив на розсуд суду (а.с.21). З`ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2008 року з Костянтинівського міськвиконкому на користь [PERSON] стягнута щомісячно матеріальна шкода у вигляді втрати 65% заробітної плати до чергового збільшення розміру мінімальної заробітної плати на Україні, чи перегляду втрати його працездатності, починаючи з 1 жовтня 2008 року (а.с.3-4). Відповідач у добровільному поряду вказане рішення суду не виконує, у зв`язку з чим, починаючи з 1 січня 2019 року по 30 квітня 2019 року, з урахуванням підвищення за цей час мінімальної заробітної плати у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» №2629-VІІІ від 23.11.2018 р., заборгованість відповідача по вказаним виплатам складає 10849,80 грн. згідно розрахунку наданого позивачем та перевіреного судом. У відповідності до вимог ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого, у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Тому, з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути вказану заборгованість по відшкодуванню шкоди в розмірі 10849,80 грн. На підставі ст.ст. 15, 23, 1166, 1168 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

22 квітня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної позовної заяви, де [PERSON] зазначив, що 21 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №472. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалась остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання сторони не з`явились. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис №472. Спільне життя сторін не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовився, вказавши у позові про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Отже, судом встановлено, що сім`я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

22 квітня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 28 травня 2013 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Вказувала, що подружнє життя не склалось, через сварки, конфлікти та непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів. Крім того, відповідач порушував подружню вірність, як подружжя разом не проживають з листопада 2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд судом справи в підготовчому судовому засіданні без його участі, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Ухвалою суду від 06 травня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 28\~травня 2013\~року зареєстровано\~шлюб відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Полонського\~районного управління\~юстиції у\~Хмельницькій області,\~актовий запис\~№47,\~від якого\~мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння та конфлікти, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дитини, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

22 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 05 грудня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 814 - розірвати. В обґрунтування позову зазначив, що 05 грудня 2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2016 року. Причиною розпаду сім`ї, є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. У позовній заяві позивач просить розглянути справу без його участі. Судові витрати залишає за собою. Від відповідачки надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов визнає, та не заперечує проти розірвання шлюбу. Строк на примирення їм не потрібен. Прізвище просить залишити [PERSON] . Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 05 грудня 2008 року уклали шлюб (арк.с.6). Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] (арк.с.7). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з 2016 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

22 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 05.02.2013 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позову. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05.02.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved