Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

22.12.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.09.2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має, після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Питання про поділ майна не ставиться. Ухвалою суду від 12.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що з відповідачем разом не мешкають, спільного господарства не ведуть, оскільки між ними часто виникають сварки, непорозуміння. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просила задовольнити. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.09.2018 року (а. с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 30.07.2019 року (а. с. 10). Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили. Спору щодо місця проживання дитини не має, донька, за домовленістю сторін, залишається проживати з відповідачем. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони припинили шлюбні відносини, дітей віком до одного року не мають, примирятися не бажають, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 206 ЦПК України. В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved