Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

23 вересня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 листопада 2013 року уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 275. Від спільного життя з відповідачкою дітей немає. Останнім часом сімейне життя не склалося. В сім'ї немає взаємопорозуміння, виникають сварки. Разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки між ними припинені. Тому вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю і пояснив суду, що 06 листопада 2013 року уклав шлюб з [PERSON]. Від спільного життя з відповідачкою дітей немає. Останнім часом сімейне життя не склалося. В сім'ї немає взаємопорозуміння, виникають сварки, не було довіри. Відповідач зібрала речі і залишила його. Разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки між ними припинені. Тому він просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] пояснив суду, що дійсно його довіритель [PERSON] разом з позивачем [PERSON] не проживають, подружні стосунки між ними припинені, сім'ї фактично не має, відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення позивачки, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про одруження (а.с.5), 06 листопада 2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 275. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до Ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 Ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 4 ст. 56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до Ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року суд не може примушувати жити подружжя однією сім'єю, якщо хоч одна із сторін цього не бажає. Судом встановлено, що разом сторони не проживають з жовтня 2015 року, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки між ними припинені, відновлювати їх сторони не бажають. Від надання судом строку на примирення відмовилися. Позивач наполягав на розірванні шлюбу. Представник відповідача не заперечував проти розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Фактично сім'я більш не існує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін у справі. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача сплачену останнім при подачі позовної заяви до суду суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. в доход держави. На підставі вищеозначеного та

Outcome: approved