Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

22.01.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту (а.с. 2). 06.02.2019 року [PERSON] позов уточнила і мотивувала тим, що її мати - [PERSON] була одноосібним власником квартири [ADDRESS] на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.07.2003 у справі № 2-89/03. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] мати померла, позивач є єдиним спадкоємцем після її смерті по закону. З метою оформлення спадщини позивач звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Родіонової Н.В. і заведено спадкову справу № 1/2016 від 02.03.2006 року. Нотаріусом було з`ясовано, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.06.2016 року у справі № 2-2098/06, ще за життя матері позивача, 04.06.2006 року на вказану вище квартиру було накладено арешт з метою забезпечення позову. У даній справі № 2-2098/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу 23.11.2007 року ухвалене заочне рішення, яким позов задоволено частково, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу відмовлено. Однак, судом не було вирішено питання щодо скасування заходів забезпечення позову. Також було встановлено, що на квартиру були накладені арешти у зв`язку із зверненнями банків-кредиторів до відділів ДВС з заявами про відкриття виконавчих проваджень, але перед банками борги були погашені, однак арешти не зняті. Враховуючи обставини, які перешкоджають позивачу оформити спадщину, вона звернулась до суду з даним позовом і просила звільнити з-під арештів квартиру [ADDRESS] , накладених відповідно до ухвали б/н від 09.05.2006 року Ленінського райсуду м. Вінниці, реєстраційний номер обтяження 3414637 від 04.07.2006 року та відповідно до постанови про арешт майна від 21.11.2017 року № 55162369, прийнятої Центральним відділом ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, номер запису обтяження 25488820 від 29.03.2018 року. Представники позивача [PERSON] - адвокати Левицька О.П. та Корнійчук С.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали відповідно до обставин, викладених в уточненому позові, просили вимоги задоволити. Наголошували, що всі борги [PERSON] погашені, будь-які вимоги кредиторами до спадкоємців не пред`являлись. Арешт, що накладений судом на квартиру [ADDRESS] у справі за позовом [PERSON] перешкоджає позивачу оформити її спадкові права. У даній справі № 2-2098/06 в задоволенні позову до [PERSON] відмовлено, борг стягнутий лише з її чоловіка - [PERSON] Квартира належала [PERSON] на праві особистої власності на підставі ухвали від 02.07.2003 року, право власності було зареєстроване в БТІ, подружжя ніколи не ставило питання про поділ майна або про визначення частки, тому твердження [PERSON] про те, що дана квартира є спільною сумісною власністю і може забезпечувати позов [PERSON] , є безпідставним. Також позивач зверталась з заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-2098/06, але оскільки вона не була стороною у справі, заяву залишила без розгляду. 10.05.2019 року [PERSON] подала відзив на позов, відповідно до якого вважає, що спірна квартира була набута подружжям [PERSON] у шлюбі на підставі мирової угоди від 02.07.2003 року, тому відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України дане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно умов цієї мирової угоди квартира зареєстрована за [PERSON] , але вважає, що процедура реєстрації носить лише формальний характер. Просила відмовити в задоволенні позову (а.с. 90-92). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Усов А.Ю. позов не визнав, пояснив, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя незалежно від того, за ким вона зареєстрована. Оскільки на квартиру був накладений арешт з метою забезпечення позову [PERSON] , за рішенням суду борг стягнутий лише зі [PERSON] , але він не погашений, заперечив щодо зняття арешту. Вважає, що за рахунок арештованого майна борг підлягає погашенню. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що подружжя [PERSON] брало в борг гроші, однак борг не повернули. [PERSON] вона знайти не може, майна у нього немає, рішення суду про стягнення боргу залишається не виконаним. Вважає, що за рахунок квартири, яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, міг бути погашений борг, тому просила відмовити в задоволенні даного позову. Також додала, що на даний час відкритого виконавчого провадження про стягнення боргу зі [PERSON] на її користь немає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги він визнає і не заперечує проти задоволення позову [PERSON] . В судове засідання представник третьої особи - Першої вінницької державної нотаріальної контори не з`явився, надав письмову заяву з проханням розглядати справу без представника контори, при ухваленні рішення у даній справі поклався на думку суду, надав також письмові пояснення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 49). В судове засідання представник третьої особи - Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно рекомендованою кореспонденцією. Письмових пояснень не подавав, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності не надавав. Враховуючи думку учасників справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відділу ДВС. Судом вчинені наступні процесуальні дії у справі. 28.01.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 07.02.2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області відкрито провадження у даній справі (а.с. 35). 08.04.2019 року позов [PERSON] в частині вимог до ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк» про звільнення майна з-під арешту - залишено без розгляду (а.с. 67). Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.07.2003 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виселення та за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним було затверджено мирову угоду, згідно з якою за [PERSON] було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.16). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.12.2018 року, сформованої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. за [PERSON] зареєстровано квартиру [ADDRESS] , на яку 04.07.2006 року за № 3414637 реєстратором Першої вінницької державної нотаріальної контори на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.06.2006 року накладено арешт (а.с. 11). Крім того, на майно боржника [PERSON] накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника № 55162369, виданої 21.11.2017 року Центральним відділом ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області. Обтяжувачем є Центральний відділ ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 10). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). 02.03.2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. відкрито спадкову справу за № 1/2016 в зв`язку з оформленням спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с. 13) і 11.09.2018 року прийнято постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскільки на все рухоме та нерухоме майно спадкодавця [PERSON] накладені арешти (а.с. 12). В судовому засіданні також встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.06.2006 року у справі № 2-2098/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу з метою забезпечення даного позову було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 14). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.11.2007 року у справі № 2-2098/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу позов задоволено частково. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики з врахуванням 3% річних, інфляційних нарахувань та процентів в загальній сумі 50 755,98 грн. та витрати по оплаті судового збору - 507,56 грн. та по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30,00 грн. (а.с. 15). В задоволенні позову до [PERSON] - відмовлено. В зв`язку з арештом квартири [PERSON] , її спадкоємець - [PERSON] позбавлена можливості оформити свідоцтво про право на спадщину, чим порушені її права. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути, крім інших, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції, що діяв на момент постановлення ухвали про забезпечення позову), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно. Частиною 6 ст. 154 ЦПК України (в редакції, що діяв на момент постановлення рішення у справі № 2-2098/06) якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Позивач [PERSON] не була учасником справи № 2-2098/06, проте прийняла спадщину після смерті матері і звернулась до нотаріуса з заявою про оформлення спадкових прав. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає оформленню її спадкових прав, тому право підлягає захисту в судовому порядку. Оскільки у справі № 2-2098/06 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу відмовлено, підстави для забезпечення позову в цій частині відпали, суд вважає необхідним звільнити з-під арешту майно - квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована за [PERSON] , накладеного відповідно до ухвали б/н від 09.05.2006 року Ленінського райсуду м. Вінниці, реєстраційний номер обтяження 3414637 від 04.07.2006 року. Заперечення відповідача [PERSON] щодо скасування арешту, оскільки квартира в силу ст. 60 СК України була набута [PERSON] і [PERSON] у спільну сумісну власність, тому за рахунок цієї квартири може бути погашений борг [PERSON] перед [PERSON] , є безпідставним. Суд враховує, що відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.07.2003 року право власності визнане за [PERSON] , відомостей щодо поділу квартири між подружжям, визначення часток подружжя у спільній власності немає, право власності [PERSON] на квартиру не оспорене і зареєстроване в КП «ВМБТІ» 04.08.2004 року відповідно до реєстраційного посвідчення. Тому позов [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню. Позов в частині звільнення майна з-під арешту відповідно до постанови 55162369 від 21.11.2017 року Центрального відділу ДВС м.Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області задоволенню не підлягає. В судовому засіданні було встановлено, що у записі про обтяження: 2548820 (спеціальний розділ) в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.12.2018 року, сформованої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В., на майно боржника [PERSON] накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника № 55162369, виданої 21.11.2017 року Центральним відділом ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області. Обтяжувачем є Центральний відділ ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 10). Даний арешт накладався саме відділом ДВС в цілях забезпечення стягнення виконавчого збору. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не пред`явила відповідних вимог до Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області, не визначила відділ ДВС відповідачем у даній справі, тому дана вимога позивача задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed