Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

23 серпня 2017року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 25 500,00 дол. США, що, відповідно до визначеного НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на день написання позову (18.08.2017 року), дорівнює 650413,43 грн., судові витрати розподілити в порядку встановленому законом. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 02.01.2017 року, між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав у власність [PERSON] 25500,00 дол. США, а позичальник зобовязався повернути йому таку ж суму до 16.03.2017року. При передачі грошей та складанні вказаної розписки був присутнім свідок [PERSON]. Водночас, попри наявність у відповідача обовязку повернути йому позичені кошти до 16.03.2017року, останній, станом на сьогоднішній день, жодних грошей не віддав, у звязку з чим у [PERSON] наявна основна заборгованість переді ним у розмірі 25500,00дол. США, що, відповідно до визначеного Національним банком України офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на день написання позову (18.08.2017року), дорівнює 650413,43 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.01.2017 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав у власність [PERSON] 25500,00 дол. США, а позичальник зобовязався повернути йому таку ж суму до 16.03.2017року. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем було складено та передано [PERSON] розписку від 02.01.2017року. При передачі грошей та складанні вказаної розписки був присутнім свідок [PERSON]. Водночас, попри наявність у відповідача обовязку повернути йому позичені кошти до 16.03.2017року, останній, станом на сьогоднішній день, жодних грошей не віддав, у звязку з чим у [PERSON] наявна основна заборгованість переді ним у розмірі 25500,00дол. США, що, відповідно до визначеного Національним банком України офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на день написання позову (18.08.2017року), дорівнює 650413,43 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У той самий час за змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання. Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість у розмірі 25500,00 дол. США.

Outcome: approved