Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

23.02.2016 позивач ПрАТ «СК «ВУСО» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], який обґрунтовує тим, що 06.04.2015 між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №1839356-02-16-01, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Hyundai, д.р.н. [NUMBER]. 11.06.2015 в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai і20, д.р.н. [NUMBER] під управлінням водія [PERSON], та автомобіля Volvo, д.р.н. [NUMBER], під управлінням відповідача [PERSON] Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 22.07.2015 ДТП сталася через порушенням відповідачем правил дорожнього руху. Вказана ДТП була визнана ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Hyundai і20, д.р.н. [NUMBER] згідно умов визначених договором страхування, рахунку № АС-0007920 від 17.06.2015 року та акту виконаних робіт № АТ015005803 від 28.07.2015 року склала 19748, 40 грн. Після отримання всіх необхідних документів, страхове відшкодування в розмірі 19748, 40 грн. було перераховано на користь страхувальника. З наведених підстав, а також посилаючись на те, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за полісом обов'язкового страхування застрахована не була, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу фактичні втрати страхової компанії в розмірі 19748, 40 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Позивачем подано до суду заяву, в якій він просить розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. З урахуванням обставин справи, положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних доказів, проти чого не заперечував представник позивача згідно поданої заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.04.2015 між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №1839356-02-16-01, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Hyundai, д.р.н. [NUMBER]. Відповідно до матеріалів справи 11.06.2015 в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai і20, д.р.н. [NUMBER] під управлінням водія [PERSON], та автомобіля Volvo, д.р.н. [NUMBER], під управлінням відповідача [PERSON] Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 22.07.2015, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 12.06.2013 до ПАТ «СК «ВУСО» звернулася [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування. 19.06.2015 ПАТ «СК «ВУСО» складено страховий акт №1833-02 відповідно до якого ДТП від 11.06.2015 визнана страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, розмір якого, відповідно до рахунку №АС-0007920 від 17.06.2015 та акту виконаних робіт № АТ015005803 від 28.07.2015, склав 19 748, 40 грн. Факт виплати страхового відшкодування у зазначеному розмірі підтверджується договором про співробітництво від 01.11.2012, укладеному між ПрАТ «СК «ВУСО» та ДП «Автотрейдінг-Одеса», платіжним дорученням № 3410 від 01.04.2015, листом ПрАТ «СК «ВУСО» від 19.06.2015 №17/415. За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем понесені витрати у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, а відповідач є особою, відповідальною за завдані збитки, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги належить задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача 19748, 40 грн. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: approved