Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

22.07.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача вказав, що 03.06.2011 року через систему інтернет-клієнт-банкінг відповідачка [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом складають договір приєднання № LGH1AD40307289 від 03.06.2011 року, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 92289,74 грн. на термін до 02.06.2016 року. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 18.05.2015 рік заборгованість складає 66994,75 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 55907,06 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8368,09 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2307,78 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 411,82 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 66994,75 грн та витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 669,95 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання 30 липня 2015 року, 21 вересня 2015 року та 29 вересня 2015 року не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. 29.09.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 3.06.2011 року через систему інтернет-клієнт-банкінг відповідачка [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом складають договір приєднання № LGH1AD40307289 від 03.06.2011 року, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 92289,74 грн. на термін до 02.06.2016 року. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 18.05.2015 рік заборгованість складає 66994,75 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 55907,06 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8368,09 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2307,78 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 411,82 грн. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності зі ст. 1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України,яка передбачає,що стороні, на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати,то судові витрати у сумі 669,95 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved