overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

22.01.2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що в 2005 році з відповідачем зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Власних коштів їй не вистачає на утримання дитини. Чоловік має можливість надавати матеріальну допомогу, у звязку із чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходу, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву якою позовні вимоги визнав повністю та просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що від шлюбу позивачка народила сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має постійне місце роботи, тому є підстави відповідно до вимог ст. 183 СК України, для задоволення позову в частині визначення аліментів в частковому відношенні до заробітку відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

22.01.2016 року позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 12.08.2006 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Питання про стягнення аліментів вирішено у добровільному порядку. Мають спільно нажите майно, двокімнатну квартиру за адресою: вул. Леніна, 146/32, м. Макіївка Донецької області. На теперішній час мешкають окремо. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери та різні погляди на сімейне життя, у разі чого у родині постійні сварки, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутністю, позов визнав повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки у сторін різні характери та різні погляди на сімейне життя, у разі чого у родині постійні сварки, тривалий час не мешкають з відповідачем однією родиною, відповідач у судове засідання не зявився, не заперечує проти розірвання шлюбу, не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

22.01.2016 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 04.12.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8\~060,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 18\~481грн. 36 коп. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 8 060,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.12.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 18\~481,36 грн., яка складається з: -8\~376,35 грн. заборгованість за кредитом; -8\~486,95 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; -250,00 грн. штраф (фіксована частина); -868,16 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

22.01.2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 28.04.2006 р. уклала шлюб із відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони не змогли створити гарне подружжя, тому що в них різні погляди на життя, з приводу чого по різним питанням постійно виникали сварки, вони стали чужі один одному, подальше спільне життя та збереження родини неможливе. Відповідача не надавав потрібну їй увагу, матеріально не забезпечував, порушував подружню вірність. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з серпня 2015 р., проживають окремо, спільне господарство не ведуть, на примирення категорично не згодна, їхня сімя розпалася та поновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, уся кореспонденція, яка направлялась на його адресу, поверталася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи умови ст. ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 28.04.2006 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 22, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 028829 (а.с. 4). З серпня 2015 р. подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається (доказів іншого суду не надано). Винними у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя. Застосування засобів щодо примирення є недоцільним, оскільки позивач проти цього заперечує. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

22.01.2018 до Харківського районного суду подано зазначений позов, в якому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на неможливість продовження шлюбних стосунків. Ухвалою суду від 21 березня 2018 року призначено проведення підготовчого провадження на 18 квітня 2018 року. 15.05.2018 року до суду подано заява позивача про розгляд справи за її відсутності та за результатами підготовчого провадження, проведеного без участі сторін ухвалено призначити справу до судового розгляду на 19 червня 2018 року. 19 червня 2018 року справу розглянуто по суті за відсутності сторін, в результаті повторної неявки відповідача та поданої заяви позивача. Вступна і резолютивна частини рішення підписані без їх проголошення. Висновок суду про задоволення позову ґрунтується на наступному. Судом встановлені фактичні обставини справи, а саме, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2006, про що Покотилівською селищною радою Харківського району Харківської області актовий запис № 06 і це підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] В шлюбі народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER], тому на підставі ст. 110 СК України розірвання шлюбу проводиться у судовому порядку. Підстав для вжиття заходів для примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 212 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав вважати, що таке рішення суду зашкодить інтересам дитини не встановлено. Відповідачу належним чином за місцем його реєстрації направлена копія ухвали про відкриття провадження, копія позову та доданих матеріалів, але поштове відправлення повернуто без вручення за спливом терміну зберігання. Відповідач не подав жодної заяви по суті справи. Враховуючи такі обставини суд вважає необхідним позов задовольнити

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

22.01.2018 позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 15 жовтня 2010 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не скалося через різні погляди на життя, на шлюб та сімю, через що стосунки сторін стали погіршуватися, а на початку липня 2017 року подружні відносини остаточно припинились. На даний час ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Подальше сумісне життя та збереження сімї позивач вважає неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов визнає та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 15 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції у Харківській обоасті, актовий запис № 2119. У шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору і спору щодо місця проживання дитини не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

22.01.2018р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 10.03.2007р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, через що між ними виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з грудня 2017 року проживають окремо. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дітей біля неї. Позивач в судове засідання не зявилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, позивач на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи, що позивач не заявила вимогу про відновлення свого дошлюбного прізвища, вважає, що остання бажає надалі іменуватися прізвищем «Семенюк». Суд розяснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей зобовязаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

22.01.2018 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача просить визначити [PERSON] додатковий строк шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 08.03.2012 р. помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки площею 1,9314 га на території Жерденівсьої сільської ради Гайсинського району згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ВН № 011349 від 01.03.2004р., спадкоємцем за законом майна померлого є [PERSON], через скрутне матеріальне становище пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, причину пропуску вважає поважною. Позивач в судове засідання не зявився, письмово вимоги позову підтримав, справу просив розглянути без нього. (а.с.18-19). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмово позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі (а.с.21). З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає позовні вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань. Доведено, що на час відкриття спадщини померлого 08.03.2012 р. [PERSON], спадкоємцем за законом є його син [PERSON]; шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою ним був пропущений з поважних причин через скрутне матеріальне становище. Спірні правовідносини регламентуються ч.1 ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до яких для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті 08.03.2012 р. батька [PERSON]В, з поважних причин, то задля захисту спадкових інтересів додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю шість місяців йому необхідно визначити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 222765 від 09.03.2012р. відповідно до якого 08.03.2012р. помер [PERSON] (а.с.5); - свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР № 626318 від 24.01.1962 р., за яким 02.01.1962 р. народився [PERSON], батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6); - державний актом на право приватної власності на землю серії ВН №011349 за яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,9314 га на території Жерденівської сільської ради Гайсинського району (а.с.7); - довідкою Жерденівської сільської ради № 215 від 26.04.2017р., про те, що після смерті 08.03.2012р. [PERSON], відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, спадкоємцем померлого за законом є його син [PERSON]В.(а.с.8).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

22.01.2018 р. до суду подано позов про визначення позивачу додаткового строку шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини з огляду на те, що [INFO]. відкрилася спадщина після смерті її батька [PERSON], позивач є спадкоємицею за законом, зокрема, належної покійному земельної ділянки розміром 3,47 гектарів, яка знаходиться території Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, право приватної власності на яку належить спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.11.2002 p., через те, що з жовтня 2012 р. по серпень 2013 р. не перебувала на території Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, перебувала за межами України на заробітках, а тому вважає поважну причину пропущення шестимісячного строку звернення до нотаріусу з відповідною заявою про прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про підтримання вимог позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.27-28). Представник відповідача Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, письмово позовні вимоги визнав повністю і безумовно, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.23). Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. Доведено, що на час відкриття спадщини померлого [INFO] [PERSON], спадкоємицею за законом є [PERSON]; шестимісячний строк звернення до нотаріусу з відповідною заявою нею був пропущений з поважних причин через те, що з жовтня 2012р. по серпень 2013р. не перебувала на території Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, перебувала за межами України на заробітках. Відповідно до ч.1 ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [INFO]. батька [PERSON] з поважних причин, а відповідач визнав позов повністю і безумовно, то задля захисту спадкових прав позивача додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю шість місяців їй необхідно визначити рішенням суду.

Outcome: approved