Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

23.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме на гараж [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] та скасувати реєстрацію права власності на даний гараж за [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , 1950 р.н., після смерті якого відкрилась спадщина на гараж. Спадкоємцем покійного за законом є його дружина [PERSON] , 1955 р.н. Позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , оскільки є спадкоємцем за законом. Позивач в установленому законом порядку подала до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж [ADDRESS] в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Зоря», однак, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж [ADDRESS] , з тих підстав, що позивачем не були подані документи, які підтверджують право власності [PERSON] на даний гараж. Крім того, згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 163120486 від 11.04.2019 гараж № 133 в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив « [INFO] » зареєстрований за гр. [PERSON] . Зазначила, що її чоловік, [PERSON] , у 2003 році придбав у [PERSON] гараж [ADDRESS] 133 в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Зоря», що підтверджується договором купівлі-продажу від 30 квітня 2003 року, який був укладений в присутності голови правління гаражного кооперативу «Зоря» [PERSON] . Даний гараж належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.12.2002 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Разом з тим, реєстрація права власності на гараж за гр. [PERSON] з невідомих причин не була проведене в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації, у зв`язку з чим спадкодавець за життя не отримав правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Внаслідок цього, позивач не має змоги оформити свої спадкові права. Укладання договору купівлі-продажу гаражу [ADDRESS] [NUMBER] в гаражному кооперативі «Зоря» в 2003 році не оспорюється відповідачами, а відсутність правовстановлюючих документів на даний об`єкт нерухомості порушує право позивача на отримання спадщини та як наслідок створює перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 19.11.2019 року по справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали суду заяви, у яких просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник відповідача ОК «Гаражний кооператив «Зоря» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з`явилися, надали заяви в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. В силу статті ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до 76\~ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до постанови Житомирського міського нотаріального округу від 11.04.2019 року №118/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на гараж [ADDRESS] , гаражний кооператив [ADDRESS] », оскільки нею не надано документи, які підтверджують право власності померлого на даний гараж. (а.с.22) \~ \~ \~ \~ Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] актовий запис №1203. (а.с.14) Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 110324 від 03.03.2003 гараж № 133 в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Зоря» зареєстрований за гр. [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину. (а.с.15-16) На підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2001 року, [PERSON] придбав у [PERSON] гараж № [NUMBER] в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Зоря», який був укладений в присутності голови правління гаражного кооперативу «Зоря» [PERSON] (а.с.17) Протоколом засідання правління гаражного кооперативу «Зоря» від 19.05.2003 року, на якому розглядалась заява [PERSON] про оформлення договору купівлі-продажу гаража № 133. Пунктом 3 даного протоколу одноголосно вирішено переоформити гараж [ADDRESS] . (а.с.21) Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Між тим, згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визнані у ст.1261-1265 ЦК України (черга спадкування за законом). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася, зокрема, підзаконним нормативним актом Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (із подальшими змінами) - надалі Тимчасовий порядок. Зазначений нормативний\~акт передбачав\~державну реєстрацію\~будівель,\~споруд,\~державну реєстрацію\~права власності\~на нерухоме\~майно,\~проте виникнення\~права власності\~на будинки,\~споруди не\~залежало від\~державної реєстрації\~до часу\~набрання чинності\~Цивільним кодексом\~України 2004\~року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 4 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції на дату укладання договору купівлі-продажу гаража) цивільні права і обов`язки виникали, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до статті 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачою свідоцтва про право на спадщину. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Зі змісту цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов і для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, усунувши із судового розгляду все що не має значення для вирішення справи по суті, дослідивши докази в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved