Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

22 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 17 травня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Син навчається у Вовковиївській ЗОШ І-ІІІ ступенів та потребує додаткових витрат на навчання. Відповідач фінансової допомоги на утримання сина не надає. Їй відомо, що відповідач є здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має, дохід отримує періодично від тимчасових заробітків за межами України, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. З підстав, вказаних у позовній заяві, позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати позивач просила покласти на відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Махацький Ю.М. не з`явились. Представник позивача\~-\~адвокат Махацький\~Ю.М. подав до суду заяву в якій просив судове засідання у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів провести без його участі та участі позивача, зазначив про те, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, не заперечує\~проти заочного\~розгляду справи (а.с. 25, 28). Відповідач [PERSON] \~в судові\~засідання 11\~березня,\~26\~березня та\~28\~квітня 2020\~року не\~з`явився,\~хоч про\~час та\~місце судового\~розгляду справи\~був повідомленим\~у встановленому\~порядку шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача (а.с. 23, 27). Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. За таких обставин та за наявної згоди позивача (представника позивача), суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом по даній цивільній справі призначалися судові засідання на 11 березня, 26 березня та 28 квітня 2020 року. У вказані судові засідання відповідач та/чи його представник не з`являлися. Відповідач до суду відзиву на позовну заяву не подавав. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Отже, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно довідки № 09-11/18, виданої 17 січня 2020 року Демидівською селищною радою Рівненської області (а.с. 9) встановлено, що неповнолітній син сторін проживає з позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] , за її вибором, на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що на час розгляду справи становить 1109,00 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, що починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів не буде завищеним в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дитини сторін по справі, її потреб, та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру. Доказів, що спростовували б доводи позивача, відповідачем до суду не подано. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із досліджених в судовому засіданні довідки № 303 від 20 січня 2020 року (а.с. 11), квитанції № 67 від 20 січня 2020 року (а.с. 12), встановлено, що за надання професійної правничої допомоги позивачем [PERSON] понесено витрати в розмірі 1200 гривень. За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україн, суд стягує з відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 1200 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 840,80 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141,\~258,\~259,\~265,\~268, 280, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,\~-

Outcome: approved