Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

23.11.2016 року позивач [PERSON] завернувся до суду з дійсним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 4220 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 1 506 891,35 грн., вчинений 20 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 4220 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 1 506 891,35 грн. Вважає, що вчинений виконавчий напис є незаконним і необґрунтованим, вчиненим з грубим порушенням норм законодавства а отже таким, що не підлягає виконанню, оскільки у виконавчому написі нотаріус посилається на Кредитний договір № SАМDN03000138387701 від 10.02.2014, водночас, жодного кредитного договору між ним і Банком ніколи не укладалось, а укладався Договір про відкриття карткового рахунку № SАМDN03000138387701 від 10.02.2014. Вищевказаний договір за своєю природою є Договір про відкриття банківського рахунку, а не кредитним договором Позивач посилається на ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п. 3.5. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5 при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Водночас вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факт безспірності заборгованості, чим порушив вимоги чинного законодавства. Зміст виконавчого напису не містить будь-яких посилань нотаріуса на обґрунтованість вимог Банку, правильність розрахунку та наявність безспірності вимог. Поряд з наведеним, найважливішим доказом неправомірності вчинення оскаржуваного виконавчого напису та не безспірності вимог Банку є судовий процес, який відбувся за позовом Банку до Позивача про стягнення з Позивача вищевказаної заборгованості. У червні 2015 року ПАТ «Приватбанк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення вищевказаної заборгованості. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 року по справі № 638/14040/15-ц позов Банку було задоволено. Однак, Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2016 року по справі № 638/14040/15-ц рішення суду першої інстанції було скасоване й у задоволені позову ПАТ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було відмовлено повністю. Вказане рішення суду набрало законної сили. Таким чином, зазначає позивач, станом на сьогодні, за результатами судового розгляду вимог Банку про стягнення з нього заборгованості було встановлено безпідставність вимог Банку та відмовлено у позові. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приват банк» у судове засідання не з'явилась, надала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позову. (а.с. 73-75) Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з'явилась, надала суду письмові пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позову. (а.с. 47-49) Також третя особа надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. (а.с. 89) Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 4220 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 1 506 891,35 грн. (а.с.81) Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.1, 3 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчий написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса і що з дня виникнення права на вимогу минуло не більше трьох років. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно пунктів 3.1, 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ. Пунктом 3.5 вищевказаного Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМУ. Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року, при вирішенні справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Однак судом встановлено, що у серпні 2015 року ПАТ «Приватбанк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення вищевказаної заборгованості. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 року по справі № 638/14040/15-ц позов Банку було задоволено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2016 року по справі № 638/14040/15-ц рішення суду першої інстанції було скасоване, у задоволені позову ПАТ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було відмовлено повністю. Вказане рішення суду набрало законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку, що існує спір щодо заборгованості, нотаріус зробив виконавчий напис виключно на підставі одностороннього розрахунку стягувача. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 04 березня 2015 року по справі № 6-27цс15, наявність на момент вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості, який розглядається у суді, вказує на відсутність ознаки безспірності заборгованості, така правова позиція згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved