Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

23.12.2015 року позивачі звернулись з позовом до суду, в якому просять визнати за [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] після смерті її матері [PERSON], що померла [INFO] року та визнати за позивачами право власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] В обгрунтування позовних вимог посилаються на наступне. [INFO] року померла [PERSON], [INFO], яка є рідною племінницею [PERSON] та [PERSON] і двоюрідною сестрою [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS]. У встановлений цивільним законодавством строк позивачі звернулись до 8 ХДНК з відповідними заявами про прийняття спадщини. 20.10.2015 року листом-відповіддю 8 ХДНК позивачам було повідомлено, що 1/3 частини спадкової квартири належить [PERSON], яка померла [INFO] року, що на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та була рідною матір'ю померлої [PERSON] Спадкові справи після її смерті не заводились, інших спадкоємців, крім доньки [PERSON] у померлої не було. Крім того, у позивачів відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру, тому їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, тому позивачі звернулись до суду за захистом своїх прав. Оскільки, на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована у спірній квартирі, тому вона є такою, що прийняла спадщину фактично відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON], тому вони вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON], який є також представником позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність та відсутність [PERSON], позов підтримав та просив задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у свою відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача ХМР в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись, що позивачами не надано доказів, що позивачі є родичами померлої [PERSON] та що вона прийняла спадщину фактично, та відсутня інформація щодо інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Представник третьої особи 8 ХДНК в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника та у вирішенні питання покладався на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 44). Після її смерті залишилось спадкове майно та відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] та його дружині [PERSON] та доньці [PERSON] на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.11.1993 року. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року його донька [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 вказаної квартири. Відповідно до довідки КП «ХМБТІ» від 25.09.2015 року, власниками вказаної квартири були [PERSON], якій належала на праві приватної власності 1/3 частина на підставі свідоцтва про спадщину та 2/3 частини вказаної квартири на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] [PERSON] померла [INFO] року та на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], після її смерті спадкові справи на території України та РФ не заводились, свідоцтва про право власності не видавались, заповітів померла не залишала. Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 16.11.2010 року №1002, на момент смерті [PERSON] в спірній квартирі була зареєстрована її донька [PERSON], а її матір [PERSON] була знята з реєстрації за вказаною адресою. Тому посилання позивачів, що померла [PERSON] прийняла спадщину фактично є необгрунтованим, оскільки вони не проживали за однією адресою. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Приписами ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, у встановлений законом строк до 8 ХДНК звернулись із заявами про прийняття спадщини її рідні дядьки [PERSON], [PERSON] та тітка [PERSON], а також [PERSON], а тітка [PERSON] звернулась з заявою понад встановлений законом строк. Згідно наявного в матеріалах спадкової справи копії заповіту від 18.02.2009 року, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, а тому відповідно до ч. 1 статті 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2013 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року, заповіт [PERSON] від 18 лютого 2009 року було визнано недійсним. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2015 року, яке набуло чинності 04.08.2015 року, у позові [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було відмовлено. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2015 року, яке набуло чинності 22.06.2015 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування, усунення від права на спадкування відмовлено. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцями були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] року помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], тому позивач [PERSON] звернувся до 8 ХДНК із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно приписів ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст. 1263 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями третьої черги за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем в порядку ст. 1276 ЦК України, інших спадкоємців не існує. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа 8 ХДНК від 20.10.2015 року №4026/02-14, позивачам було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки позивачі не надали правовстановлюючих документів на спадщину та відсутній факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON], та запропоновано звернутися до суду з позовом. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Виходячи з того, що [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] року, а сама [PERSON] померла [INFO] року. При цьому, [PERSON] на момент своєї смерті не проживала та не була зареєстрованою разом зі своєю донькою [PERSON], то виходячи з приписів ст. ст. 1268 ч.3, 1270, 1272 ЦК України, [PERSON] не прийняла спадщину після своєї матері [PERSON] Враховуючи викладене, виходячи з приписів ст. 1270 ЦК України, а також, що позивачі до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались, то в задоволенні позову в частині визнання права власності за позивачами на 1/3 частину вказаної квартири слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позовні вимоги у частині визнання права власності за [PERSON], померлою [INFO] року на 1/3 частину вказаної квартири після смерті матері [PERSON] задоволенню не підлягають з тих підстав, що визнання права власності за померлими особами не відповідає чинному законодавству України. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині визнання права власності на 2/3 частин квартири в порядку спадкування за законом, а в іншій частині слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial