Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

23.01.2015 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до ТОВ «Національна корпорація розваг» (надалі - відповідач) про захист прав споживачів. Свої вимоги мотивував тим, що ним було придбано квиток на концерт гурту Aerosmith загальною вартістю 790 грн., котрий повинен був відбутися 02 липня 2014 року. Згідно з інформацією на офіційному веб - сайті організатора заходу ТОВ «Національна корпорація розваг» концерт не може відбутися у зв'язку з проведенням військових дій в Україні. Позивач зазначає, що звертався до відповідача із заявою про повернення вартості придбаних квитків, але відповіді на заяву не надійшло. У зв'язку з чим, просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 790 грн., 4716,30 грн., пені та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, належним чином повідомлявся, до суду подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач придбав квиток на концерт гурту Aerosmith загальною вартістю 790 грн. (а. с. 9-10). Окрім того, судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою про повернення вартості вказаних квитків. (а. с. 7). З матеріалів справи вбачається, що відповідь на зазначену заяву відсутня. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1. ст. 57 ЦПК України будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи є доказами. Відповідно до п. 2 (на зворотному боці квитка) повернення організатором заходу вартості квитка, можливе тільки за умови скасування заходу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, не повернувши вартість квитків, порушив умови договору щодо надання послуг. Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Суд бере до уваги розрахунок пені, наданий позивачем, оскільки відповідач не надав заперечень щодо стягнення та щодо розміру такої суми. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000,00 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому у положеннях п. 4 і 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. за № 4, роз'яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В той же час, відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. Проте у даному конкретному випадку споживачу послуга взагалі не надавалася і позивач просить відшкодувати шкоду заподіяну ненаданням послуги і не має претензії, щодо її неналежної якості через відсутність останньої як такої. У зв'язку із зазначеним, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди. Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які посилалась сторона позивача, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, окрім того, враховуючи що стороною відповідача заперечень надано не було, доказів зворотнього в судове засідання не представлено, оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивачів повністю.

Outcome: partial