Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

22.08.2016 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2009 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися, з липня 2016 року вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше збереження сімї неможливе, оскільки відповідач мешкає з іншим чоловіком. Спору про розподіл спільного сумісного майна подружжя немає, малолітній син мешкає разом з матірю, та й надалі буде мешкати з нею. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 11 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області ( актовий запис № 509 від 11.09.2009 року). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON]в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення, просила після розірвання шлюбу змінити її прізвище «Усенко» на дівоче «Бондаренко». Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 11 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Бондаренко) [PERSON] (актовий запис № 509 від 11.09.2009 року). (а. с. 3) Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 4) Шлюбні відносини між подружжям припинені з липня 2016 років, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання малолітнього сина [PERSON] немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved