Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

23.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за нею як спадкоємцем першої черги за законом право власності на житловий будинок, загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., побудований з каменя, сарай загальною площею 37,5 кв.м. побудований з каменя, сарай загальною площею 26,1 кв.м., побудований з дощок, що знаходяться по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] та мами [PERSON] та право власності на земельну ділянку площею 1,9426 га. кадастровий номер [NUMBER] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 05.05.2005 року, яка розташована на території Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області після смерті мами [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] мали житловий будинок (колгоспний двір) з господарськими будівлями на праві особистої власності згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок від 08.08.1991 року. Крім цього [PERSON] мала державний акт на право власності на земельну ділянку від 05.05.2005 року. [INFO] року помер [PERSON], а [INFO] року померла [PERSON] Вказує, що вступила в управління спадковим майном, проте нотаріусом їй відмовлено в його оформленні, оскільки такий суб'єкт приватної власності як колгоспний двір не визначений діючим законодавством, а у державному акті неправильно вказано ім'я матері «[PERSON]». На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку в [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої на території Кривенської сільської ради Козівського району. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, проте подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та справу просить розглядати за її відсутності (а.с.32). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого немає заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та просить справу розглядати за його відсутності (а.с.29). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, тому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] як голові колгоспного двору 08.08.1991 видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок в [ADDRESS]. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складається з 2 (двох) членів (а.с.9). Відповідно до довідки Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області №638/02-19 від 14.09.2016 року житловий будинок в [ADDRESS] належить голові колгоспного двору [PERSON] та члену [PERSON], про що свідчить запис в по господарській книзі №11 станом на 15.04.1991 року (а.с.18). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON], то кожному із них фактично належала 1/2 частина колгоспного двору. Окрім цього із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.05.2005 року вбачається, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,9426 га., яка розташована на території Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області, що підтверджується рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 05.09.2017 року (а.с.10, 14, 34-35). Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.06.1965 року та вищевказаним рішенням Козівського районного суду (а.с.8). [INFO] року помер [PERSON] та [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 01.11.1994 р. та серії [NUMBER] від [INFO] р. (а.с.11,12). У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно довідки Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області, [PERSON] вступила в управління спадщиною після смерті батьків. [PERSON] проживала у будинку в с.Йосипівка, проводила ремонтні роботи, доглядала за земельною ділянкою та будівлями, сплачувала податки (а.с.33). [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батьків відмовились, що підтверджується копіями заяв від 07.06.2016 року, 24.03.2016 року (а.с.27-28). 14.09.2016 року державний нотаріус Козівської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на колгоспний двір та земельну ділянку, оскільки відповідно до ст.47 Закону України «Про нотаріат», нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, а у належному [PERSON] державному акті серії [NUMBER] власником земельної ділянки вказано «[PERSON]» (а.с.19). Враховуючи, що позивач прийняла спадщину в належному порядку, інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовились від права на прийняття спадщини після батьків, [PERSON] у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, а також те, що ніхто не оскаржує її право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] та земельну ділянку, яка розташована на території Кривенської сільської ради Козівського району Тернопільської області є підставними та підлягать до задоволення.

Outcome: approved