Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

23 червня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої він просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, зареєстрований в реєстрі під №10580 від 13.03.2020 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28.11.2012 між ним та Публічним акціонерним товариством ПАТ «ВТБ Банк», начебто, укладено кредитний договір №1153100362633В. Згідно з кредитним договором банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 12 900,00 грн. Позичальник в свою чергу зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі 28.11.2015 року або достроково у випадках передбачених договором. На кожній сторінці договору міститься підпис позичальника, який, як стверджує позивач, не є його підписом. Тобто, на думку позивача, сам кредитний договір з самого початку був недійсним і про його існування він не знав, жодних зобов`язань за цим договором не виконував. В листопаді 2019 року на адресу позивача надійшло повідомлення про відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» повідомила що згідно з договором відступлення права вимоги відступає ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» право вимоги до позивача за кредитним договором №1153100362633В, який, начебто, укладено між ним та ПАТ «ВТБ Банком». В який період і за яких умов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» стала держателем кредитного договору №R53100362633В позивачу не відомо. 13.03.2020 року приватним нотаріусом Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис №10580 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованість в розмірі 18 583,83 грн. Про існування виконавчого напису №10580 позивачу стало відомо, після надходження за місцем його роботи постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.05.2020 ВП №61943054. Враховуючи викладене позивач вважає, що дії приватного нотаріуса Хара Н.С. є незаконними та такими що суперечать нормам чинного законодавства, з огляду на те, що нотаріусом не було встановлено факту безспірності заборгованості та не перевірено строків позовної давності. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 25 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: Приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Призначено судове засідання. Позивачв судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні позивач пояснив, що у нього відсутні будь-які правовідносини з Публічним акціонерним товариством ПАТ «ВТБ Банк», з яким нібито було укладено кредитний договір та за заборгованістю за яким було вчинено виконавчий напис. В свою чергу в матеріалах справи міститься копія кредитного договору від 28.11.2012 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] за № [NUMBER] . Згідно з кредитним договором банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 12 900,00 грн. Позичальник в свою чергу зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі 28.11.2015 року або достроково у випадках передбачених договором. (а.с. 11-17) Позивач у судовому засіданні зазначив, що підпис, який міститься на кожній сторінці кредитного договору йому не належить та будь-яких кредитних правовідносин з ПАТ «ВТБ Банк» він не має. Однак, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи позивачем заявлено не було, як не було і іншими сторонами надано належним чином засвідченої копії кредитного договору, а отже достовірно встановити, чи було укладено даний кредитний договір між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] у суду не має можливості. В листопаді 2019 року на адресу позивача надійшло повідомлення про відступлення права вимоги за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» повідомила що згідно з договором відступлення вимоги відступає ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» право вимоги до позивача за кредитним договором №1153100362633В який, укладено між ним та ПАТ «ВТБ Банком». (а.с. 18) Як зазначив у судовому засіданні позивач, він ніяким чином на зазначене повідомлення не відреагував, оскільки не укладав ніякого кредитного договору і вважав дане повідомлення помилково направленим. 13 березня 2020 року приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 1058, за про звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором № R53100362633В від 28.11.2012 року, укладеним ним із ПАТ «ВТБ Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА, укладеного 02 жовтня 2019 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 18 283, 83 грн. (а.с. 19) 28 квітня 2020 року до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» із заявою про примусове виконання зазначеного виконавчого напису. (а.с. 20) Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. від 30.04.2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 10580, виданого 13.03.2020 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] на користь ТОВ «ФК Аланд» заборгованості у розмірі 18 583, 83 грн. (а.с. 21, 22-23) Про існування виконавчого напису №10580 позивачу стало відомо, після надходження за місцем його роботи постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.05.2020 ВП №61943054. (а.с. 37-38) Так, думку позивача, вказаний виконавчий напис було вчинено нотаріусом із порушенням Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість не може вважатися безспірною. За загальним правилом ст. ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 закону «Про нотаріат» та гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. У ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, якою керувався нотаріус. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп.2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19), а також Верховний Суд в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 355/1214/16-ц, провадження № 61-25331св18, від 12 березня 2020 року у справі № 754/7994/17-ц, провадження № 61-19592св19. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч зазначеним положенням закону відповідачем по справі не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розмір заборгованості, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, відповідав заявленому стягувачем. Окрім того, матеріали справи не містять у собі копій документів на підставі яких нотаріусом було вчинено виконавчий напис, документів які б підтверджували перехід права вимоги від ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «ФК «АЛАНД», тощо, а отже суд не має можливості перевірити законність та правильність процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом. Враховуючи те, що позивачем заперечується як сам факт укладання кредитного договору так і розмір заборгованості, а сторонами у справі не було доведено, що при вчиненні Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. виконавчого напису нею було дотримано процедуру встановлено Законом України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що нею було встановлено безспірність заборгованості, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 13 березня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 10580, повинен бути визнаний таким, що задоволенню не підлягає. Отже, позовна заява [PERSON] ча до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved