Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

22 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач [PERSON] є її рідною дочкою. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10.09.2005 року, від даного шлюбу [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Шлюбні відносини у відповідачів припинилися з травня 2007 року. Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо свого сина. Місце проживання [PERSON] їй невідоме. [PERSON] зловживає наркотичними засобами, за місцем реєстрації з'являється вкрай рідко. Позивач одна утримує та виховує онука [PERSON]. Вразі позбавлення батьківських прав обох батьків відносно сина [PERSON], останній залишиться без батьківського піклування через що просить призначити її опікуном над [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що відповідачі не займаються вихованням дитини, ухиляються від своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року клопотання позивача [PERSON] задоволено та витребувано у КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» інформацію про перебування [PERSON] на обліку у диспансері. Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відзив відзиву на позов не подали, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Представник третьої особи надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, будь-яких заперечень щодо позовних вимог не має, вважає за доцільним позовні вимоги задовольнити. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON], [INFO], що копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.1984 року (а.с.6). 10 вересня 2005 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO] та після реєсрації шлюбу прийняла його прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2005 року (а.с.7). [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані: батько- [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.03.2006 (а.с.8). Відповідно до відомостей виконавчого комітету Покровської районної в місті ради відділу реєстрації місця проживання громадян від 19.06.2018 №8176 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.13). Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 17.02.1999 року (а.с.9). Відповідно до акту від 20.06.2018, який затверджений директором ТОВ «КК «ДОМ.КОМ», неповнолітній [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із бабусею [PERSON], яка одна утримує і виховує його. Мати дитини [PERSON] зловживає наркотичним засобами, в квартирі з'являється вкрай рідко, вихованням сина [PERSON] не займається взагалі. Батько дитини [PERSON] в квартирі не проживає і не з'являється в ній з 2007 року. [PERSON] дитини [PERSON] не займається (а.с.15). Відповідно до довідки Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» №9260 від 20.12.2018 [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з березня 2009 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежносі (а.с.86). [PERSON],[INFO] є учнем 5-Б класу КЗО «Криворізька загальноосвітня санаторна школа-інтернат №8 І-ІІ ступенів» ДОР». [PERSON] навчається в даній школі з 1 класу, зарекомендував себе старанним, дисциплінованим учнем. Батьки жодного разу у школі не з'являлися, навчанням та вихованням дитини не цікавилися. [PERSON] займається бабуся - [PERSON], яка цікавиться навчанням дитини, постійно підтримує зв'язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори, що підтверджується характеристикою складеною класним керівником [PERSON] директором КЗО «КЗСШ №8»ДОР» [PERSON] (а.с.14). Виконкомом Покровської районної у місті Кривому Розі ради було надано висновок за № 7/29-3956 від 30.10.2018 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON], [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батьки не виконують батьківських обов'язків, не піклуються про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не готує його до нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу (а.с. 70-71). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачам від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідачів та їх свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дітей, суд дійшов висновку про ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення їх батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради про доцільність встановлення опіки (піклування) та відповідність її/його інтересам дитини №4120 від 27.11.2018, службі у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради вважає, що [PERSON] може виконувати обов'язки опікуна над дитиною сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення опіки та призначення [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON], що буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача аліментів у розмірі по 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного відповідача, починаючи з 22 червня 2018 року і до досягнення дитиною, допустивши рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах місячної суми платежу. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст.141ЦПК України та з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі по 352,40 грн. з кожного, а також на користь держави у розмірі по 1057,20 грн. з кожного, виходячи з розрахунку ( 3*704,80/2=1057,20, з яких 3 - позовні вимоги, 704,80грн. - судовий збір визначений на час звернення до суду за 1 позовну вимогу, 2 - кількість відповідачів).

Outcome: approved