Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

22 квітня 2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернулося ТОВ «ФК «ЄАПБ» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 09.10.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1365946. 08 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 08042020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 08042020 від 08.04.2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором в сумі 21\~376,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 240,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 12 136,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно вимог ст. ст. 512, 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач [PERSON] не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені Кредитним договором. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № 1365946 від 09.10.2019 року в розмірі 21\~376,00 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений в ухвалі суду строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Немазай А.Д. надійшло клопотання, в якому просила розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] письмово просила розгляд справи провести без її участі, проти стягнення суми боргу, вказаної у позовній заяві не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 09 жовтня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 1365946 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту (далі Договір). Відповідно до умов Договору ТОВ «Авентус Україна» надає відповідачу позику у розмірі 6\~000,00 грн. строком на 30 днів, а [PERSON] зобов`язується її повернути та сплатити проценти за користування позикою (а.с. 5-6). Як вбачається з додатку № 1 до Договору між сторонами було погоджено графік розрахунків та розмір відсотків (а.с. 6 оберт). 08 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 08042020, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1365946 (а.с. 12-15). Як вбачається з позовної заяви, відповідач не виконала свого обов`язку з повернення позики. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 08042020 від 08.04.2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором в сумі 21\~376,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 240,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 12 136,00 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 19). ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 22 квітня 2020 року направило [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги. У повідомлені зазначено суму заборгованості, а також реквізити нового кредитора (а.с. 20, 21), однак зазначена вимога залишена відповідачем без задоволення. Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Положеннями ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України визначено, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положеннями ст.\~549\~ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.\~551\~ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 4, ч. 5 ст. 206 ЦПК України). Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи, оскільки повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову у повному обсязі. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.06.2020 року у справі № 588/1311/17. Як вбачається із п. 2.4 Договору, клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пеню (у разі наявності) (а.с. 5 оберт). Пунктом 4.5 Договору визначено, що штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим договором, і становить 3\~000,00 грн. (а.с. 6). Таким чином, враховуючи вищевикладене та зазначені у договорі умови нарахування пені, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення пені задовольнити частково, та стягнути лише суму пені у розмірі 3\~000,00 грн., яка передбачена п. 4.5 Договору. Разом з тим, оскільки в порушення умов Договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054\~ЦК України відповідач зобов`язання не виконала, суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову і стягнення на його користь із відповідача заборгованості за договором № 1365946 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 09 жовтня 2019 року у розмірі 12 240,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 3 240,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 299,81 грн. (12 240,00 грн. х 2 270 грн. : 21 376,00 грн.). Враховуючи викладене,

Outcome: partial