Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі [PERSON] «Європейський страховий альянс») з вимогою про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 08 липня 2015 року близько 14 години [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON], рухаючись по дорозі по вулиці Батуринська в м. Бахмач Чернігівської області, не маючи посвідчення водія, не вибравши безпечну швидкість руху не дотримуючись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався з переду в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав збитки матеріального характеру та йому було заподіяно моральну шкоду, у звязку із чим він просив стягнути на його користь: з [PERSON] «Європейський страховий альянс» матеріальну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп. (пятдесят тисяч гривень 00 копійок) та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп. (пять тисяч гривень 00 копійок); з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 11880 грн. 82 коп. (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 82 копійки) та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень 00 копійок). Позивач в порядку статті 31 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) до початку розгляду судом справи по суті шляхом подання письмової заяви (а.с.151-152) уточнив позовні вимоги та просив залучити в якості співвідповідача [PERSON], стягнути з [PERSON] «Європейський страховий альянс» матеріальну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп. (пятдесят тисяч гривень 00 копійок) та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп. (пять тисяч гривень 00 копійок), з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 11880 грн. 82 коп. (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 82 копійки) та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень 00 копійок). Ухвалою суду в порядку статті 33 ЦПК в якості співвідповідача по справі було залучено [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві, вважали, що саме відповідачі порушили права позивача і вони зобовязані відшкодувати йому шкоду. Позивач погодився, що його транспортний засіб, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду є фізично знищеним і на випадок встановлення особи, відповідальної за відшкодування шкоди, після такого відшкодування останній можливо передати залишки транспортного засобу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що відповідач мала у користуванні транспортний засіб FORD Scorpio, але документів про його користування не оформляла, вона погоджується із матеріальною шкодою, яку вона повинна відшкодувати разом з відповідачем [PERSON], а розмір моральної шкоди підлягає відшкодуванню в меншому розмірі. Представник відповідача [PERSON] «Європейський страховий альянс» в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмові заперечення проти позову (а.с.88-89) в яких просив проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася 08 липня 2014 року, а поліс страхування було укладено 12 вересня 2014 року; крім того, позивач не надав доказів вартості залишків транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди та не відняв їх вартість від суми заявленого збитку; до страховика заявлена вимога у розмірі повного ліміту відповідальності без врахування суми франшизи; також, оскільки позивач не отримав тілесних ушкоджень, йому не виплачується страхове відшкодування на лікування; ані полісом страхування, ані Законом, не передбачено відшкодування моральної шкоди за затримку у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи наведені обставини в своїй сукупності просив відмовити в задоволенні всіх позивних вимог. Відповідач [PERSON] в письмових запереченнях (а.с.93-96) просив відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з того, що автомобіль [NUMBER] ніколи йому не належав на праві власності, а лише певний час перебував в його користуванні на підставі наданого технічного паспорту, а з грудня 2014 року автомобіль вибув із його користування. Зазначив, що відшкодовувати шкоду повинна особа, яка її заподіяла, тобто [PERSON]А, з якою він не знайомий і не знає як в її користуванні опинився транспортний засіб. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 08 липня 2015 року о 14 годині 00 хвилин в м. Бахмач Чернігівської області по вулиці Батуринській [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, не справилася з керуванням, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався попереду в попутному напрямку, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Винною в дорожньо-транспортній пригоді являється [PERSON], яка була притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (триста сорок гривень 00 копійок). Вказані обставини підтверджуються постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 липня 2015 року (а.с.102), визнанні сторонами та відповідно до статті 61 ЦПК не підлягають доказуванню. Крім того, виходячи із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 14 липня 2015 року (а.с.15) в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [NUMBER], [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 85 від 09 липня 2015 року отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на правому плечі, два синця на правому стегні, синця в ділянці правого голенево-ступеневого суглобу із больовим синдромом, які в своєму комплексі відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоровя. Власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8). За повідомленням центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ніжин, Ніжинського та Носівського районів (на правах м. Ніжина) підпорядкованого УДАІ УМВС України в Чернігівській області № 8/7-2684 від 11 серпня 2015 року (а.с.71) згідно облікових даних національної [PERSON] України транспортний засіб марки FORD Scorpio, 1987 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER], 06 квітня 2007 року був зареєстрований за громадянкою [PERSON] Вказані обставини також підтверджуються інформацією з територіального сервісного центру 7444 МВС у Чернігівській області № 111 від 24 грудня 2015 року (а.с.178, 180-181). При цьому, вказаний транспортний засіб за громадянином [PERSON] не реєструвався. Інших даних про власників транспортного засобу FORD Scorpio д.н.з. [NUMBER] сторонами суду надано не було і клопотань про витребування вказаної інформації не заявлялось. Відповідно до копії полісу № А17 0059757 (а.с.17) [PERSON] 31 серпня 2014 року застрахував транспортний засіб марки FORD Scorpio, 1987 року випуску, номер кузова [NUMBER], що співпадає із зазначеною вище інформацією з територіального сервісного центру 7444 МВС у Чернігівській області № 111 від 24 грудня 2015 року (а.с.178, 180-181) і дає суду підстави вважати, що транспортний засіб марки FORD Scorpio, 1987 року випуску, який був учасником дорожньо-транспортної пригоди, є транспортним засобом, який було застраховано згідно із вказаним полісом. Також вказані обставини сторонами не оспорювались в судовому засіданні. Строк дії договору з 02 вересня 2014 року по 02 вересня 2015 року. Умови страхування, що відображені в договорі визнанні сторонами та не підлягають доказуванню відповідно до частини першої статті 61 ЦПК. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку (а.с.18-34) досліджуваний транспортний засіб має пошкодження, які зафіксовані на фотографічних зображеннях, та для усунення яких необхідно проведення відновлювального ремонту, вартість збитку, заподіяного власнику транспортного засобу ВАЗ 210700-70, д.н.з. [NUMBER] та його ринкова вартість складає 55023 грн. 90 коп. (пятдесят пять тисяч двадцять три гривні 90 копійок), а вартість відновлювального ремонту становить 61180 грн. 82 коп. (шістдесят одна тисяча сто вісімдесят гривень 82 копійки). З встановленого випливають наступні висновки. Статтями 22, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, при наявності яких у особи настає відповідальність за її заподіяння, а статтями 1187, 1188 ЦК передбачені підстави для відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог до кожного з відповідачів суд враховує наступне. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Так, в правовідносинах, що склались між сторонами має місце заподіяння шкоди, яка виникла внаслідок експлуатації транспортних засобів FORD Scorpio, 1987 року випуску, номер кузова [NUMBER] та ВАЗ 210700-20 д.н.з. [NUMBER], що є джерелами підвищеної небезпеки. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В даній ситуації, винною в заподіянні шкоди є [PERSON], вина якої встановлена постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 липня 2015 року (а.с.102), яка є обов'язковою для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, оскільки в даному випадку суд розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду (частина четверта статті 61 ЦПК). На підставі чого, суд робить висновок, що обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає саме у відповідача [PERSON], оскільки її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Окрім іншого судом враховується, що виходячи із доказів наданими сторонами [PERSON] неправомірно володіла транспортним засобом, оскільки, при керуванні ним без посвідчення водія, вона також і не мала доказів, які б підтверджували правову підставу володіння транспортним засобом. При цьому, судом при розгляді справи було перевірено обставини щодо того, чи сприяла заволодінню транспортним засобом недбалість відповідачів, що не знайшло свого підтвердження, а тому виключає можливість застосування частини четвертої статті 1187 ЦК. Виходячи з наведених вище обставин позовні вимоги до [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки він власником транспортного засобу, яким було заподіяно шкоду не являється і управління ним під час дорожньо-транспортної пригоди не здійснював. Розглядаючи обґрунтованість позовних вимог до [PERSON] «Європейський страховий альянс» суд враховує, що відповідно до\~статті 979 ЦК\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. А частиною першою\~статті 981 ЦК передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV)\~\~на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Статтею 3 Закону № 1961-IV\~передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] «Європейський страховий альянс» було укладено договір страхування транспортного засобу марки FORD Scorpio, 1987 року випуску, номер кузова [NUMBER], який був учасником дорожньо-транспортної пригоди. Строк дії цього договору з 02 вересня 2014 року по 02 вересня 2015 року, тобто він діяв на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди - 08 липня 2015 року. При цьому, у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії (стаття 20-1 Закону № 1961-IV). А тому, оскільки в даній ситуації договір страхування був чинним на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди, яка підпадає під страховий випадок подію, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором, у страховика виник обовязок по виплаті страхового відшкодування. Згідно зі\~статтею 22 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). А виходячи із змісту статті 30 Закону № 1961-IV та пункту 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі Постанова Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В даній справі виходячи із змісту звіту про визначення вартості матеріального збитку (а.с.18-34) ремонт транспортного засобу можна вважати економічно не обґрунтованим, оскілки витрати на його ремонт перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, при цьому позивач погодився в судовому засіданні визнати транспортний засіб фізично знищеним. А з врахуванням висновків у вказаному звіті відшкодуванню позивачу підлягає сума в розмірі 55023 грн. 90 коп. (пятдесят пять тисяч двадцять три гривні 90 копійок), яка відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Доказів про наявність витрат з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди суду надано не було. Таким чином, з врахуванням ліміту відповідальності та суми франшизи, що передбачені договором страхування (а.с.17) з [PERSON] «Європейський страховий альянс» підлягає стягненню 49000 грн. 00 коп. (сорок девять тисяч гривень 00 копійок). Також, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача [PERSON] «Європейський страховий альянс» моральної шкоди, оскільки виходячи з положень статей 22, 23, 26-1 Закону № 1961-IV відшкодуванню підлягає моральна шкода лише у випадку ушкодження здоровя потерпілого (позивача), що не охоплює ситуацію яка склалася в даному конкретному випадку. З іншого боку, враховуючи те, що суми страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди позивачу, [PERSON], як особа винна за заподіяння шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що є підставою для стягнення з її 6023 грн. 90 коп. (шість тисяч двадцять три гривні 90 копійок) і що буде узгоджуватись з положеннями статті 1194 ЦК та статті 20-1 Закону № 1961-IV. Також, суд знаходить підстави і для відшкодування моральної шкоди [PERSON], оскільки позивач зазнав душевних страждань, у звязку із пошкодженням його майна та заподіянням тілесних ушкоджень його дружині (пункти 2- 3 статті 23 ЦК). Визначаючи її розмір, суд виходить із характеру правопорушення (шкоду було заподіяно діями, які містили ознаки адміністративного проступку, при якому [PERSON] керувала транспортним засобом без належного дозволу), глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини винної особи, як завдала моральної шкоди, і виходячи із принципу справедливості та розумності, вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування в сумі 2500 грн. 00 коп. (дві тисячі пятсот гривень 00 копійок). Згідно із статтями 10, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачів [PERSON] «Європейський страховий альянс» та [PERSON] шкоди. В свою чергу, вказаними відповідачами не надано в судове засідання доказів, які б були підставою для відмови в задоволені позову. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню. Крім того, вирішуючи даний спір, суд на виконання вимог пункту 14 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4, пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», з урахуванням принципу диспозитивності, обговорив питання про передачу залишків транспортного засобу після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Зокрема позивач погодився передати залишки транспортного засобу, представник відповідача [PERSON] послався на розсуд суду, а представник відповідача [PERSON] «Європейський страховий альянс» та [PERSON] щодо вказаного питання свою позицію не висловили, у звязку із чим, з урахуванням конкретних обставин справи і позиції позивача, після відшкодування йому збитків залишки транспортного засобу ВАЗ 210700-20 д.н.з. [NUMBER] необхідно передати відповідачу [PERSON] «Європейський страховий альянс». Відповідно до статті 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із квитанцією № N15XK46353 (а.с.2) позивачем було сплачено 768 грн. 81 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень 81 копійку) судового збору. Позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 76880 грн. 82 коп. (сімдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят гривень 82 копійки), що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 57523 грн. 90 коп. (пятдесят сім тисяч пятсот двадцять три гривні 90 копійок), з яких 49000 грн. 00 коп. (сорок девять тисяч 00 копійок) підлягає стягненню з [PERSON] «Європейський страховий альянс», що становить 63 %, та 8523 грн. 90 коп. (вісім тисяч пятсот двадцять три гривні 90 копійок), що підлягають стягненню з [PERSON], що становить 11 %. А, тому у звязку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з [PERSON] «Європейський страховий альянс» 484 грн. 35 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні 35 копійок) (768,81 х 63 /100 = 484,35); з [PERSON] 84 грн. 56 коп. (вісімдесят чотири гривні 56 копійок) (768,81 х 11 / 100 = 84,56). Вирішити питання про розподіл витрат по оплаті висновку спеціаліста суд позбавлений можливості, оскілки оригінал документу, що підтверджує оплату такого висновку суду наданий не був, при цьому до участі у справі спеціаліст не був залучений і його висновок досліджений судом як письмовий доказ.

Outcome: partial