Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

24.01.2017 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. Постійні сварки призвело до відчуження одне до одного. З 28 грудня 2015 року подружнє життя між ними фактично припинено, спільне господарство ними не ведеться, оскільки цього дня відповідач покинув її з дитиною та перейшов жити на іншу квартиру. При черговій сварці 20.08.2016 року відповідач погрожував їй розправою, у звязку з чим вона вимушена була звернутися за допомогою до правоохоронних органів. Постійні сварки призвели до втрати взаєморозуміння та поваги один до одного. Наміру продовження подружнього життя вона не має, вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та збереження шлюбу недоцільним. Примирення з відповідачем не бажає Крім того, від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню дитину [PERSON], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. У добровільному порядку відповідач відмовляється надавати малолітній дитині матеріальну допомогу, домовленості між ними щодо утримання дитини не досягнуто, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та який зареєстрований 26 липня 2007 року Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області, за актовим записом № 10, її прізвище просить залишити без змін Воробйова, а також просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щоміячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття; також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640,00 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 300 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримала заявлені позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві та просить укладений з [PERSON] шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, взяте під час реєстрації шлюбу «Воробйова» та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дати предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття та у повному обсязі стягнути понесені нею судові витрати. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON], однак заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього доньки: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки вважає визначений позивачкою розмір аліментів надто завищеним. Судом встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26 липня 2007 року Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області за актовим записом № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах даної цивільної справи (а.с.5). Шлюбні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.6.) Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що відповідачем не оспорюється та підтверджується довідкою виконкому Дніпрорудненської міської ради № 1011 від 12.09.2016 року (а.с.9). Згідно довідки про доходи № 7 від 10.01.2017 року, виданої ТОВ Моліс, позивачка [PERSON] працює у ТОВ Моліс на посаді оператора та отримує заробітну плату, загальний розмір якої за період з 01.07.2016 року по 01.01.2017 року складає 32924,67 грн. (а.с.11). На теперішній час відповідач [PERSON] працює у ФОП [PERSON]О. вантажником, має постійне джерело прибутку та регулярний дохід, що підтверджується довідкою про його заробітну плату, загальний розмір якої за період з 01.02.2016 року по 01.02.2017 року становить 19540,00 грн., а також завіреною копією трудової книжки серії БТ № 7579463 від 17.10.1994 року, проте належним чином малолітню донькувідповідач належним чином не утримує, хоча має таку можливість. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Разом з тим, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно обгрунтовані та підлягають задоволенню частково, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, розміру його щомісячних доходів, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку у вигляді заробітної плати, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, а також матеріального становища позивачки [PERSON], яка працює та згідно наданої нею довідки про доходи, позивачка отримує заробітну плату, розмір якої є більшим, ніж у відповідача, тому суд вважає, що з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідач [PERSON] на теперішній час не має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначеній нею частці - в розмірі 1/2 частин від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, а тому заявлені позивачкою позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньою доньки підлягають задоволенню частково, а саме: стягненню з відповідача аліментів саме в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою [PERSON] повноліття, оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки не надає, хоча має таку фінансову можливість, домовленості щодо порядку утримання малолітньої дитини сторони на теперішній час не дійшли, угоди про утримання дитини між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка [PERSON] опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітню доньку та забезпечувати їй належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, самостійно не в змозі. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру (за позовом про стягнення аліментів), розмір якого становить 640,00 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки судовий збір за предявлення до суду позову про розірвання шлюбу в сумі 640 грн. (551,21 грн. + 88,80 грн.), які були понесені позивачкою та документально підвтерджені відповідними платіжними документами (а.с.1,2). Також, в задоволенні позовних вимог позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 300,00 грн., суд вважає необхідним відмовити за недоведеністю, оскільки належних документальних підтверджень про понесення нею вказаних витрат з наданням відповідного розрахунку, позивачкою не представлено, крім того, представник позивачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи безпосередньої участі не брав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial