Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

22.03.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 10.12.2013 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписав заяву № б/н, згідно якої він отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач надав свою згоду на встановлення кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою Банку і надав Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання за договором та угодою, надав відповідачу кредит. Відповідач своїх зобов`язань не виконав, не надав своєчасно Банку грошей для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами згідно Умов, тобто порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту та відсотками, за що відповідачу були нараховані штрафні санкції. Станом на 19.02.2019 року відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 80 017 грн. 06 коп., яка складається із: 39 161 грн. 50 коп. - тіла кредиту; 11 357 грн. 27 коп. - прострочення тіла кредиту; 0 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом; 25 211 грн. 76 коп. - нарахованої пені за прострочення зобов`язання; 0 грн. - нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 3 786 грн. 53 коп. - процентна складова. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 39 161 грн. 50 коп. за кредитним договором № б/н від 10.12.2013 року та судові витрати. Ухвалою суду від 22.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження на підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання направлено копії позовної заяви, додатків до неї, запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом час такі документи суду не подані. Ухвалою суду від 20.05.2019 року вирішено провести заочний розгляд справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Правовідносини, за якими суд вирішує спір, врегульовані такими нормами права. За положеннями статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що [PERSON] 10.12.2013 року, з метою отримання банківських послуг, звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписав заяву № б/н, за умовами якої отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір. Умовами та правилами надання банківських послуг, передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржникам своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не повертає чергові суми отриманого кредиту. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 19.02.2019 року сума заборгованості складає 80 017 грн. 06 коп., зокрема: заборгованість за тілом - 39 161 грн. 50 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 11 357 грн. 27 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 0 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 25 211 грн. 76 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 0 грн., а також штрафи: фіксована частина - 500 грн. та процентна складова - 3 786 грн. 53 коп. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 10.12.2013 року щодо повернення кредитних коштів, а тому прострочена заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Разом із тим, вимоги позивача про стягнення неустойки, на думку суду, підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 417 ЦПК України є обов`язковою для судів. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за кредитом відсутнє розмежування пені, в зв`язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач, та спосіб її нарахування. Згідно із ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Зважаючи на норми ст. 61 Конституції України суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею слід відмовити, стягнувши штраф передбачений Умовами. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більші ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5 % від суми позову. Розмір штрафу розраховується за наступною формулою: (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за відсотками) х 5 %, тобто (39 161 грн. 50 коп. + 0 грн.) х 5% = 1 958 грн. 07 коп. Отже, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 10.12.2013 року, яка підлягає стягненню, складає 52 976 грн. 84 коп., зокрема: заборгованість за тілом - 39 161 грн. 50 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 11 357 грн. 27 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 0 грн., штрафи: фіксована частина - 500 грн. та процентна складова - 1 958 грн. 07 коп. За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 1 271 грн. 83 коп.

Outcome: partial