Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

23 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що їй на праві власності належить 1/3 частини житлової квартири, яка розташована в смт. Васильківка вул Першотравнева, 112 кв.16 Васильківського району, Дніпропетровської області. В будинку також зареєстрований її син [PERSON], відповідач по справі. Однак, фактично в будинку не проживає з січня 2000року, живе в м. Запоріжжя, точної адреси не повідомляє. Реєстрація відповідача в її будинку перешкоджає їй здійснювати своє право власності вказаним житловим приміщенням, розпоряджатися ним, оплачувати комунальні послуги і т.п. В зв'язку з чим просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивачка просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала письмову заяву. Предстаник відповідача, за довіреністю адвокат [PERSON], позовні вимоги визнав, просив справу розглянути у відсутність його та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК Ураїни - У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою смт. Васильківка вул. Першотравнева, 112/16 дійсно належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам її сім?ї [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Васильківською селищною радою 25 липня 1994 року (а.с.7) В квартирі зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON], 11 квітня 1967 року нардження (а.с.8-9), який в квартирі не проживає з 2000 року, що підтверджується актом депутата від 03.04.2017року (а.с.10). На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Член сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом не встановлено наявності між сторонами угод про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Домовленості про користування спірним житловим будинком між сторонами не було. Враховуючи те, що [PERSON] не проживає в житловому приміщенні більше 16 років, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved