Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

23.09.2014 р. [PERSON] пред’явила до суду позов до ПСП “Каспій» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю, обґрунтовуючи вимоги тим, що їй на праві власності належать земельні ділянки площею 9,05 га (кадастровий номер 1224588000:02:001:0141), яку одержала у спадок після смерті [PERSON], площею 9,48 га (кадастровий номер 1224588000:02:001:0129) і площею 9,07 га (кадастровий номер 1224588000:02:001:0039), які отримала у спадок після смерті [PERSON]. Земельні ділянки за життя спадкодавців передані в оренду ПСП «Каспій». Керівник підприємства [PERSON] передав їй договори оренди земельних ділянок площею 9,05 га і 9,48 га. 29.12.2012 р. [PERSON] на її усне звернення надав їй матеріальну допомогу на поховання [PERSON] у сумі 2000 грн., про що розписувалась в документі. [PERSON] намір не продовжувати дію договорів оренди, направляла письмові заяви про їх повернення, але орендар припинив спілкування і не відповів на адвокатські запити про наявність заборгованості по орендній платі. У строки, передбачені договорами, відповідач не сплатив їй орендну плату за 2013 р.. Виходячи з вартості земельної ділянки у 180356,96 грн. кожна, сума орендної плати має становити 2705,35 грн., тому просить стягнути заборгованість 5410,70 грн., а також по 5000 грн. пені за невиконання умов обох договорів, по 720,90 грн. неустойки за прострочені 267 днів за період з 26.12.2013 р. по 19.09.2014 р., понесені судові витрати по сплаті судового збору 243,60 грн. і 3450 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, уточнивши суми неустойки за 330 прострочених днів по 892,65 грн. по кожному договору. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і пояснив, що за кожним договором оренди розмір орендної плати дійсно становить 2705,35 грн.. За умовами договорів оренди з кожної нарахованої суми утримується податок у сумі 405,80 грн., за домовленістю сторін передбачена передача оплати продукцією, надання послуг і виконання робіт в рахунок сплати орендної плати. 1811.2013 р. за платіжними відомостями позивач одержала 1000 кг. ячменю на суму 1590 грн., 100 кг. соняшника на 309,10 грн., 1000 кг. кукурудзи на 1200 грн. і 1000 кг. пшениці на 1500 грн., всього на суму 4599,10 грн.. Крім того, 29.12.2012 р. відповідач видав [PERSON] 1500 грн. в рахунок оплати орендної плати за 2013 р., тому виконав належним чином свої зобов’язання по договору оренди земельної ділянки площею 9,48 га, а тому заявлена пеня і неустойка є безпідставними. Такий же розмір орендної плати складає і по оренді земельної ділянки площею 9,05 га. З суми 2705,35 грн. також сплачено 405,80 грн. податку. З часу відкриття спадщини (18.01.2009 р.) позивач оформила право власності на земельну ділянку 28.10.2013 р., але про це не повідомила орендаря. З позову слідує, що нею це зроблено листом лише 11.07.2014 р.. Через відсутність відомостей про наявність спадкоємців орендна плата нараховувалася, але не виплачувалася. У липні 2014 р. ПСП «Каспій» запропонувало [PERSON] орендну плату за 2013 р, 2014 р. сільгосппродукцією, але вона відмовилася, тому 30.09.2014 р. позивачу направлено поштовим переказом 2706 грн.. Вважає, що і за цим договором зобов’язання виконані, а прострочка виплати орендної плати виникла через відмову [PERSON] прийняти запропоновану плату. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2013 р. належить земельна ділянка площею 9,480 га, розташована на території Холодіївської сільської ради П’ятихатського району, яку отримала після смерті [PERSON] (а.с. 9-10). Крім того, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.10.2013 р. посвідчено право [PERSON] на земельну ділянку площею 9,050 га в тій же місцевості, яка залишилася після смерті [PERSON] (а.с. 13014). Згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] і ПСП «Каспій», зареєстрованого 09.06.2008 р. у Жовтоводському відділені ДРФ ДП «Центр ДЗК» за № 040813801316, в оренду передано земельну ділянку (кадастровий номер 1224588000:02:001:0141) площею 9,050 га на 10 років. Пунктом 8 Договору досягнуто домовленості щодо орендної плати, яка нараховується в грошовому виразі щороку у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або виплати належної суми шляхом видачі продукції, надання послуг, виконання робіт за ринковими цінами. Орендна плата сплачується у термін до 25 грудня поточного року (п. 11 Договору). Утримання податку з доходу фізичних осіб з нарахованої орендної плати проводиться у відповідності до діючого законодавства (п. 12 Договору). За несплату орендарем орендної плати у визначений договором строк Орендар виплачує неустойку у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожний день прострочення (а.с. 15-17). Іншим договором, укладеним між [PERSON] і ПСП «Каспій» та зареєстрованим 09.06.2008 р. у Жовтоводському відділені ДРФ ДП «Центр ДЗК» за № 040813801309, в оренду передано земельну ділянку (кадастровий № 1224588000:02:001:0129) площею 9,480 га на 10 років. Умови цього договору аналогічні умовам попереднього договору (а.с. 18-20). Правовідносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Суд вважає, що договори оренди від 09.06.2008 р. містять всі необхідні істотні умови. По-перше: закон не вимагає зазначення точного розміру орендної плати, а вказує лише на встановлення її розміру, який сторонами при підписанні Договору погоджений в розмірі не менш як 1,5 % вартості земельної ділянки, що ніяким чином не погіршує становище орендодавця. Крім того, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що розмір орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін в договорі оренди, що й було зроблено сторонами під час підписання Договорів. По друге: форма платежу у Договорах зазначена в п. 8, а саме, орендна плата виплачується землевласнику за домовленістю сторін у формі натурального продукту (сільськогосподарська продукція, яка вирощується у фермерському господарстві), послуг, грошових виплат. А отже сторони, при підписанні цих Договорів, обумовили декілька форм орендної плати, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 22 Закону України «Про оренду землі» і, зокрема, не суперечить вимогам ст. 15 вказаного Закону. Згідно довідки управління Держземагенства у П’ятихатському районі від 20.08.2014 р. загальна вартість земельної ділянки (паю) в період 0 2012 р. по 2014 р. не змінювалась і становить 180356,96 грн. (а.с. 26). Платіжними відомостями від 18 листопада 2013 р. підтверджується те, що [PERSON] отримала орендну плату за земельну ділянку (кадастровий № 1224588000:02:001:0129) площею 9,480 га, а саме 1000 кг. ячменю на суму 1590 грн., 1000 кг. кукурудзи на суму 1200 грн., 100 кг. соняшника на суму 309,10 грн., 1000 кг. пшениці на суму 1500 грн. на загальну суму 4599,10 грн. (а.с. 38-41). У графі «підпис» кожної відомості наявні підписи, які не оспорювалися представником позивача, факт отримання орендної плати не спростовано, тому сумнівів у сплаті [PERSON] орендної плати за 2013 р. у суду немає. Крім цього, видатковим касовим ордером від 29.12.2012 р. підтверджується те, що [PERSON] отримала орендну плату за 2013 р. у розмірі 1500 грн., що засвідчила власним підписом (а.с. 42). Згідно квитанції № 0529 від 30.09.2014 р. ЦПЗ № 4 «Укрпошта» [PERSON] перераховано переказом 2299,55 грн. (а.с. 43). Виходячи з наведеного суд вважає, що за договорами оренди земельних ділянок [PERSON] сплачено орендну плату за 2013 р. в повному обсязі, виходячи з наступного. Вартість земельної ділянки у 2013 р. становила 180356,96 грн., тому розмір орендної плати за оренду земельної ділянки у 2013 р. складає 2705,35 грн., з яких за умовами договору утримано податок з доходів фізичних осіб, який перераховується до бюджету, у розмірі 405,80 грн. (180356,96 х 1,5 % = 2705,35 – 405,80 = 2299,55 грн. (сума, що підлягає до оплати). При цьому суд звертає увагу на те, що особливості оподаткування доходу від надання нерухомості в оренду (суборенду) майна визначено п.170.1 ст. 170 розділу IV Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 р. № 2755-VІ, із змінами та доповненнями (далі - Кодекс). Відповідно до п.п. 170.1.1 п. 170.1 ст. 170 Кодексу податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Згідно із п.п. 170.1.4 п. 170.1 ст. 170 Кодексу доходи від надання в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм) нерухомого майна оподатковуються податковим агентом під час їх виплати за їх рахунок. Порядок сплати (перерахування) податку до бюджету передбачено статтею 168 Кодексу, відповідно до якої податок, утриманий з доходів резидентів, підлягає зарахуванню до бюджету згідно з нормами Бюджетного кодексу України. Відповідно до ст. 168 Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (15 відсотків; у разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення). При виплаті орендної плати у грошовій формі, податок з доходів фізичних осіб перераховується до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом (п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Кодексу). Якщо оподатковуваний дохід надається в негрошовій формі, податок з доходів фізичних осіб перераховується до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (п.п. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 Кодексу). При цьому, у підпункті 168.1.5 пункті 168.1 статті 168 Кодексу визначено якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу. Таким чином, [PERSON] сплачено орендну плату за оренду земельної ділянки площею 9,480 га (кадастровий № 1224588000:02:001:0129) у 2013 р. у визначені договором строки на загальну суму 6099,10 грн. (4599,10 + 1500 = 6099,10). Орендна плата за оренду земельної ділянки площею 9,050 га (кадастровий № 1224588000:02:001:0141) за 2013 р. сплачена [PERSON] 30.09.2014 р. у розмірі 2299,55 грн., але з порушенням строку, передбаченого договором, на 272 дні за період з 26 грудня 2013 р. по 30 вересня 2014 р. включно, тому в цій частині слід стягнути з відповідача 625,48 грн. (2299,55 х 0,1 % х 272 = 625,477). Суд зазначає, що відповідач не несе майнову відповідальність у вигляді сплати пені, оскільки договір не змінено, не розірвано в односторонньому порядку. Пояснення допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] і [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки їхні пояснення не можуть вплинути на вирішення спору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог (а.с. 1). В частині стягнення понесених витрат на правову допомогу у сумі 3450 грн. суд виходить з того, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов’язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачені граничні розміри компенсації витрат на правову, а саме, якщо компенсація сплачується іншою стороною – граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати (1218 грн.) за годину її роботи, тому суд застосовує принцип визначення компенсації не залежно від категорії справи чи ціни позову, а враховує реально виконану роботу у справі. Виходячи з журналів судового засідання представник позивача, – адвокат [PERSON], приймав участь у розгляді справи протягом 4 годин, тому до стягнення підлягає 1948,80 грн. (1218 х 40 % х 4 = 1948,80). На підставі ст. 168, п. 170.1 ст. 170 розділу IV Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 р. № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оренду землі», ст. 526 ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов’язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»,

Outcome: partial