Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

22 липня 2014 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача та третьої особи про оспорювання батьківства. В позові зазначила, що 12 вересня 1987 року уклала з третьою особою шлюб та вже в 1989 році їх сім'я фактично розпалася, оскільки [PERSON] переїхав проживати до Російської Федерації. 27 серпня 2005 року їх шлюб рішенням мирового судді судової ділянки № 2 м. Сорочинська Оренбургської області Росії було розірвано. [INFO] вона народила доньку [PERSON], в свідоцтві про народження якої [PERSON], у відповідності до ч.2 ст.122 СК України, записаний батьком. Однак він, не є дійсним батьком її доньки, оскільки в той час вона співмешкала з [PERSON], який і є її фактичним батьком. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що третя особа не є батьком її доньки [PERSON], оскільки вона в той час співмешкала з [PERSON], який і є її батьком. Від [PERSON] будь-якої заяви про визнання його батьківства у неї не має та до суду для визнання батьківства він з'являтися не бажає. [PERSON] вважає себе батьком дитини та оспорювати батьківство не бажає. Раніше звернутися до суду з даним позовом вона не мала можливості через відсутність коштів та клопотань про заміну відповідача не заявляла. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог позивачки заперечувала, пояснила, що запис про батьківство доньки позивачки Лепетиською сільською радою Березнегуватського району було здійснено у відповідності до вимог Сімейного кодексу України, оскільки після розірвання шлюбу позивачки не пройшло десяти місяців. Вважала, що в даному випадку третя особа повинна бути відповідачем у даній справі, оскільки оспорюється її батьківство, а відділ ДРАЦС не є належним відповідачем. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі суд дійшов до наступного. 12 вересня 1987 року позивачка та [PERSON] одружилися, про що свідчить копія свідоцтва про одруження, виданого повторно Мурахівською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області 15 лютого 2008 року та 27 серпня 2005 року їх шлюб, рішенням мирового судді судової ділянки № 2 м. Сорочинськ Оренбургської області Російської Федерації було розірвано (а.с.9,10). [INFO] позивачка народила доньку [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Лепетиською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області 03 січня 2006 року, де батьком дитини, у відповідності до ч.2 ст.122 СК України, записано [PERSON] (а.с.7). Позивачка вважає, що батьком її доньки є [PERSON], оскільки в той час вона співмешкала з ним, однак заяви про визнання ним батьківства не надає. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ч.1 ст.33 зазначеного Кодексу випливає, що особа, права якої порушено, повинна звернутися з позовом до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Суд може замінити неналежного відповідача належним, лише за клопотанням позивача. З огляду на викладене, враховуючи, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції прав позивачки порушено не було, а позови про оспорювання батьківства матір'ю дитини повинні подаватися до особи, яка записана її батьком, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної заяви позивачки слід відмовити через неналежність відповідача.

Outcome: dismissed