Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

21 червня 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, мотивуючи тим, що вона є власником будинку по вулиці Центральна, 102 в с. Іванківці Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідно до довідки від 16.05.2018 р № 186 на житловій площі по вулиці Центральна, 102 в с. Іванківці Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстровані: [PERSON], 1940 р народження,-власник будинку; [PERSON], 1970 р народження- син; [PERSON], 1969 р народження -співмешканка. [PERSON] була зареєстрована в будинку в вересні 2013 р., оскільки перебувала в цивільному шлюбі з сином позивачки, [PERSON]. З грудня 2016 року відповідачка не проживає в будинку, адреса перебування їй невідома. Зняття з реєстрації місця проживання відповідачки, яка фактично не проживає в будинку позивачки, їй необхідне для оформлення субсидій на комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання, відповідачка відмовляється, а тому позивачка звернулася до суду та просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку №102 по вул .Центральній с.Іванківці Дунаєвецького району Хмельницької області. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала. Відповідачкою не подано до суду відзив на позов. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.287 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи заслухавши свідка, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в с.Іванківці по вул.Центральна,102 Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.2009 року зареєстрованого в реєстрі за №1-217 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №22125715 від 11.03.2009 року (а.с.5-6). З довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 16 травня 2018 року за № 185 та довідки №186 від 16 травня 2018 року, щодо відомостей з погосподарської книги, виданої Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області та довідки убачається, що в житловому будинку, який розташований в с.Іванківці по вул.Центральна,102 Дунаєвецького району Хмельницької області зареєстрована відповідачка [PERSON], [INFO], яка значиться співмешканкою (невісткою) (а.с.7-8). Відповідно до актів від 30.05.2017, 30.11.2017 року, 31.05.2018 року, складених депутатом Дунаєвецької міської ради в присутності двох свідків видно, що [PERSON] з 20 грудня 2016 року в с.Іванківці по вул.Центральна,102 Дунаєвецького району Хмельницької області не проживає, хоча там зареєстрована (а.с. 09-11). Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що [PERSON] з 2016 року у будинку позивачки не бачила і знає, що вона на даний час проживає в м.Дунаївці. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей\~391, 396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Відповідно\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сімї власника житла. За чинним житловим законодавством, членами сімї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сімї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства. Судом встановлено, що відповідачка не є членом сімї позивачки, разом з позивачкою в будинку не проживає і не веде спільне господарство, відповідачка не проживає в будинку з 20 грудня 2016 року і не несе обовязків по утриманню житла. Відповідно до абзацу 6\~ст.\~3\~Закону України\~від 11.12.2003\~р «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідач не проживає разом з позивачем - власником житла та не веде із ним спільного господарства, а тільки зареєстрований в будинку позивача, а тому на нього не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року, та статті 156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сімї власника цього житла, оскільки він не є членом сімї позивача і не веде з ним спільне господарство. Зважуючи і на ту обставину, що відповідачка вибула на інше місце проживання, будь-яких дій щодо врегулювання питання свого проживання у будинку позивачки на умовах найму, зі сплатою відповідної плати, як це передбачено ст.ст.156, 162 ЖК України, не вчиняла і про свої наміри на майбутнє з даного приводу не повідомляла, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі припинили свою дію правовідносини, які випливають із користування відповідачем жилим приміщенням, власником якого є позивач , відповідно до положень статті 107 ЖК України. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність реєстрації відповідачки за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню та слід визнати відповідачку такою, що втратив право користування жилим приміщенням будинком за адресою: с.Іванківці по вул.Центральна,102 Дунаєвецького району Хмельницької області. Рішення суду про втрату конкретною особою права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця постійного проживання, адже згідно положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. ст.\~133,\~141 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір», з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved