Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

22.03.2019 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року за справою №640/2430/14-ц на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2027 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням майбутніх збільшень прожиткового мінімуму. В обгрунтування своїх вимог посилається, що рішенням Київського районного суду м. Харкова по справі №640/2430/14-ц від 16.05.2014 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.07.2014 року вказане рішення змінено у частині суми аліментів до 600 грн. Позивач, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, народила доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано, та дитина залишилась проживати з позивачем. Донька на разі навчається в 2 класі Середньої освітньої школи №2 в м. Пушкіно РФ. За навчання дитини батько не провідував її в школі, не цікавився її навчанням, не забезпечує матеріально, а визначеного розміру аліментів недостатньо для утримання дитини. Крім того, вказаний розмір аліментів є меншим за законодавчо встановленого розміру. Представником відповідача - адвокатом Олійник О.С. надіслано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, які вказували б на наявність будь-якого заробітку відповідача, у останнього є проблеми зі здоров`ям, а саме видалено частину правої легені, та відсутні будь-які доходи, є не працевлаштованим, не має у власності будь-якого майна, та на його утриманні знаходиться також дружина з її дитиною, а тому відсутні правові підстави для збільшення розміру аліментів. Посилання позивача на те, що вона з дитиною проживає в РФ не мають взагалі ніякого відношення до обставин, на які позивач посилається в своєму позові, оскільки позивач самостійно вийшла заміж за громадянина РФ, а відтак створила самостійно умови, за яких повинна витрачати більше коштів. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що у відповідача час від часу виникає заборгованість по сплаті аліментів, та надані до суду довідки про підтвердження майнового стану, та стану здоров`я не є належними доказами, оскільки вони видані ще задовго до подання вказаного позову, а тому жодних доказів, що відповідач є малозабезпеченою людиною до суду не надано, та у позивача є відомості, що відповідач придбав автомобіль та нерухомість на ім`я своїх батьків. Крім того, вказаних коштів не вистачає на придбання дитині продуктів харчування у зв`язку з рівнем інфляції. Представником відповідача - адвокатом Олійник О.С. надіслано до суду заперечення на позовну заяву, в яких він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги не є документально підтвердженими, та не доведеними жодними доказами, та є лише припущеннями позивача, а факт зміни цін та індексу інфляції не може бути підставою для задоволення вказаного позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Олійник О.С. в судове засідання, яке мало відбутись в режимі відео-конференції за його клопотання, до приміщення Господарського суду Київської області не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 22.03.2019 року вказана справа надійшла до провадження судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 28.03.2019 року вказану справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 22.05.2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Олійник О.С. про закриття провадження відмовлено. Ухвалою суду від 18.06.2019 року клопотання представника відповідача Олійника О.С. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції задоволено, та доручено Господарському суду Київської області організувати проведення судових засідань в режимі відеоконференції. В судовому засіданні відмовлено в задоволенні клопотання про визнання подання вказаної заяви зловживанням процесуальним правом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано. У сторін є неповнолітня дитина- донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Позивачем укладено шлюб з [PERSON] , та змінено прізвище на « [PERSON] ». Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач в своєму позові вказує, оскільки вона уклала шлюб з громадянином РФ, тому вони проживають на разі в РФ, та донька відвідує там школу. Позивач зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів з позивача, та рішенням Київського районного суду м. Харкова по справі №640/2430/14-ц від 16.05.2014 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.07.2014 року вказане рішення змінено у частині суми аліментів до 600 грн. Позивач зверталась також до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів, за результатами розгляду якої ухвалено рішення суду від 20.11.2018 року про збільшення розміру аліментів до 972 грн. щомісячно, однак вказане рішення суду скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 28.02.2019 року. У зв`язку з тим, що стягнутих за рішенням суду коштів на утримання дитини не вистачає, позивач звернулась до суду з вказаним позовом про збільшення розміру стягнутих аліментів. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до висновку Верховного Суду України щодо застосування ст.181-183,192 СК України, викладеного у постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, предметом доказування у даній справі є наявність передбачених статтею 192 СК України обставин для збільшення розміру аліментів, з урахуванням наявності у сукупності юридичних фактів, встановлених ст. 199 СК України, зокрема, можливості платника аліментів надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у більшому розмірі. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Саме такої позиції дотримувався Верховний Суд України у пункті 17постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснював, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Тому посилання позивача та її представника як на підставу для задоволення позову про збільшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що відбулась інфляція, та збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку не можуть слугувати підставою для задоволення вказаного позову. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до наданих відповідачем довідок, останній є непрацевлаштованим, доходи не отримує, на податковому обліку не перебуває, у власності житла, майна та земельних ділянок не має, та заборгованість по сплаті аліментів станом на 03.06.2019 року відсутня. Також додані медичні довідки про хворобливий стан здоров`я відповідача, та на його утриманні перебуває дружина, яка також має неповнолітнього сина. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували працевлаштування відповідача, наявність у нього відповідного доходу, та взагалі доказів покращення його майнового або сімейного стану, на підставі яких судом можливо було б зробити висновок про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2027,00грн.щомісячно. Також суд не може взяти до уваги посилання позивача на те, що відповідач придбав транспортний засіб та житло, але оформив їх на ім`я батьків, в силу їх недоведеності. Крім того, батьки несуть рівні обов`язки щодо дітей. За таких обставин, суд вважає не доведеними доводи позивача щодо існування передбачених ст.192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі за наведених вище обставин.

Outcome: dismissed