Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

21 червня 2019 року [PERSON] , діючи від імені та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполь про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням суду від 12 вересня 2017 року за її неповнолітніми дітьми, [PERSON] та [PERSON] , було визнано право власності на автомобіль Mersedes-Benz Vito, д/н [NUMBER] , по 1/2 частини за кожним в порядку спадкування після смерті їх батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Проте, постановою державного виконавця в ході виконання рішення суду про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. Вказане виконавче провадження є завершеним, однак арешт транспортного засобу до сьогодення не скасовано і його скасуванні відповідач відмовляє. Просила звільнити вказаний транспортний засіб з-під арешту. Відповідно ухвали суду від 27 червня 2019 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін у судове засідання. Сторона позивачів у судове засідання не прибула, при цьому від [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГтУЮ у Донецькій області також у судове засідання не прибув. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, якою вирішення справи покладав на розсуд суду. З урахуванням наведених обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів за відсутності учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 листопада 2017 року, за [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , визнано право власності на автомобіль Mersedes-Benz Vito, д/н [NUMBER] , по 1/2 частини за кожним. Також встановлено, що на виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь ГтУЮ у Донецькій області (колишній Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції) перебувало виконавче провадження № 48546492 з примусового виконання виконавчого листа № 2/265/306/15 від 10.08.2015 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів, у межах якого постановою державного виконавця Хара О.В. від 18.02.2016 було накладено арешт на все рухоме на нерухоме майно боржника, зареєстрований Маріупольським міським управлінням юстиції у Донецькій області від 24.02.2016. Вказане виконавче провадження станом на сьогодення є завершеним, арешт майна не скасовано. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому з метою усунення неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] наявних перешкод у здійсненні права власності щодо спірного транспортного засобу, вважає необхідним звільнити його з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved