Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

23.08.2019 ВАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь відсотки, встановлені договором відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та інфляційні втрати в сумі 34 621, 77 грн з яких: 19865, 14 грн. - підвищені відсотки, 14 756, 63 грн. - інфляційні втрати. На обґрунтовування позовних вимог позивач зазначив, що 10.06.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ, в подальшому АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір CL 54344 54344, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн; винагороду кредитора за ініціювання кредиту - 1600 грн, з процентною ставкою 36% на рік, підвищеною процентною ставкою - 108 % річних; зі сплатою щомісячних платежів кожного 20 число місяця у сумі по 903, 77 грн протягом 36 місяців, датою сплати останнього платежу 20.05.2013, сума останнього платежу 903,80 грн на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] згідно графіку щомісячних платежів. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.05.2010 у справі № 2-1096/10, яким позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] було задавлено та встановлено, що встановлено, що станом на 22.01.2010 сума боргу відповідача за вищевказаним кредитним договором становить 33528,51 грн , з яких: сума простроченого кредиту - 7970,48; сума дострокового стягнення кредиту - 11325,75 грн; відсотки - 8745,30, грн; підвищені проценти 5486,98 грн. У Бердичівському МРВ ДВС ГТУЮ з 29.07.2019 на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вищевказаного рішення , яке закінчене 26.07.2017. Оскільки, відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення підвищених відсотків та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України. Відзив на позовну заяву не надходив. Ухвалою від 02.10.2019 позовну заяву прийнято до провадження та у справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. Представник позивача Івачковский В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Пояснив, що після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження виконавча служба ще перераховувала грошові кошти, що були стягнуті за рішенням суду. Відповідач позовні вимоги не визнав. Пояснив, що оскільки він сплатив повністю борг за рішенням суду та в червні 2017 року було припинено будь-яке стягнення із його заробітку, він нічого не повинен додатково сплачувати. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що 10.06.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL 54344 54344 ( далі Кредитний договір), за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн; винагороду кредитора за ініціювання кредиту - 1600 грн, з процентною ставкою 36% на рік, підвищеною процентною ставкою (у разі прострочення платежу) - 108 % річних; строком кредиту на 36 місяців, зі сплатою щомісячних платежів кожного 20 число місяця у сумі по 903, 77 грн та кінцевою датою сплати останнього платежу 20.05.2013 у сумі 903,80 грн на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] згідно графіку щомісячних платежів (а.с. 19-24, 25, 26-27). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.05.2010 позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволено. З [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто, прострочене тіло кредиту - 7 970, 48 грн, дострокове тіло кредиту - 11 325. 75 грн, проценти за користування грошовими коштами - 8 745, 30 грн, підвищені проценти за користування грошовими коштами - 5486, 98 грн станом на 22.01.2010за кредитним договором № CL 54344 він 10.06.2008 та додатками до нього №№ 1, 2 (а.с. 13-15). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2010 держаним виконавцем відділу ДВС Бердичівського МРУЮ відкрито виконавче провадження № 21056945 з виконання виконавчого листа № 2-1096 виданого 11.06.2010 Бердичівським міськрайонним судом щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у сумі 33 983, 79 грн (а.с. 33). Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.07.2017, старшим державним виконавцем виконавче провадження № 21056945 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1096 виданого 11.06.2010 Бердичівським міськрайонним судом закінчене. У постанові державний виконавець зазначив, що борг в сумі 33983,79 грн боржником сплачено в повному обсязі, оскільки відрахування здійснювались із заробітної плати боржника із 2011 року по червень 2017 року включно (а.с. 34). Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, АТ «Універсал Банк» нарахував відповідачу борг за втрати від інфляційних процесів (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) станом на 02.01.2020 у розмірі 14 756, 63 грн(а.с. 10-12). Судом встановлено, що рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.05.2010 про стягнення із [PERSON] заборгованості за Кредитним договором на користь ПАТ «Універсал Банк» виконано в повному обсязі, проте виконання даного рішення суду відбулося з липня 2010 року до червня 2017 ( а.с. 33, 34) За положеннями статті 599 ЦК України зобов`язання (у тому числі - сплачувати проценти) припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З наданого позивачем розрахунку заборгованості втрат від інфляційних процесів вбачається, що інфляційні втрати АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 12.05.2010 по 30.06.2017 становлять 14 485,85 грн (а.с. 10-12). Суд вважає, що інфляційні втрати за вказаний період підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Суд відмовляє у стягненні інфляційних втрат за період з 07.07.2017 до 28.08.2018, оскільки, як вбачається із постанови державного виконавця від 26.07.2017 рішення суду про стягнення із [PERSON] боргу за кредитним договором було виконано в червні 2017 року. Те, що кошти, що стягувалися з відповідача до червня 2017 року за рішенням суду не були зараховані своєчасно на рахунки банку не може ставитися у вину відповідачеві. А отже він не зобов`язаний відшкодовувати інфляційні втрати за період з 07.07.2017 до 28.08.2018 У задоволенні іншої частини позовних вимог, щодо стягнення 108% річних, в порядку ст. 625 ЦПК України, нарахованих банком за період з 01.08.2015 до 19.08.2018, слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2.4. кредитного договору за користування кредитом понад встановлений строком (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в додатку № 1 до Договору. Підвищена процентна ставка за користування кредитом не застосовується (застосовується процентна ставка у розмірі 0, 0001 річних), якщо погашення простроченої суми основного позичальника відбулося протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення. При цьому, якщо третій день цього року припадає на вихідний день або святковий день, останнім днем такого строку застосування процентної ставки у розмірі 0, 0001% річних визначається останній робочий день, що передує такому вихідному або святковому дню. Якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення ( а.с. 19). Додатком № 1 до кредитного договору передбачено, що підвищена процента ставка визначено за ставкою 108 % річних ( а.с. 25). Суд не вважає нараховані банком, відсотки в розмірі 108 - річних, що визначені п. 2.4. кредитного договору, є іншим розміром процентів, визначених договором, ніж 3 %, що передбачені ст. 625 ЦК України. Так, п. 2.4. кредитного договору чітко визначено, що підвищені відсотки ( 108 річних) стягуються за користування кредитом понад встановлений строк, тобто прострочення терміну сплати щомісячного платежу та нараховуються на прострочену суму основного боргу. Між тим, з дня ухвалення рішення, тобто із 12.05.2010 у [PERSON] не виникало обов`язку щомісячно вносити платіж за кредитним договором. [PERSON] був зобов`язаний виконати рішення суду про стягнення з нього всього боргу в сумі 33528, 51 грн. Таким чином, [PERSON] не допускалося прострочення терміну сплати щомісячного платежу за кредитним договором, а отже він не мав сплачувати 108 % річних на суму залишку боргу, стягнутого за рішенням суду. В свою чергу, позову про стягнення 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України банком не заявлено та відповідного розрахунку до позову не долучено. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 803, 75 грн (14 485,85 * 1921: 34 621, 77).

Outcome: partial