Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

23 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 27 червня 2006 року між сторонами Відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 44. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 1220. Донька проживає з відповідачем [PERSON] Спір щодо подальшого проживання та утримання дитини відсутній. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з березня 2013 року, у зв'язку з тим, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали сварки на побутовому рівні. Спільне господарство сторонами не ведеться. 16 квітня 2015 року позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Однак, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. 16 квітня 2015 року відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Однак, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. Спільна дитина буде проживати разом з відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище не змінюється. Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 червня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 44 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], від 27 вересня 2006 року. Спільне життя сторін не склалось через те, що у сторін різні погляди на сімейне життя, різні характери та інтереси. З 2013 року позивач з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спір про поділ майна відсутній, питання щодо подальшого проживання з відповідачем їх дитини немає. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що подружжя сімейні стосунки не підтримує з березня 2013 року, шлюбні відносини між сторонами остаточно припинились, а відповідач проти задоволення позову не заперечує, суд приходить до висновку, що родина розпалась остаточно, і відновлення бути не може, а шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved