Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

23.10.2020 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову посилається на вимоги 185 Сімейного кодексу України та зазначає, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2018. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . На даний час [PERSON] являється студентом та навчається на денній формі навчання 1 курсу денного відділення за спеціальністю «Стоматологія» Запорізького державного медичного університету, на платній основі. Плата за весь період навчання (з 15.09.2020 по 30.06.2025) згідно договору про надання освітніх послуг за денної форми навчання становить 204 520 грн. Частину коштів, а саме за навчання на 1-му курсі навчання в сумі 32 860 грн. позивач сплатила. На даний час в зв`язку з важким матеріальним становищем коштів для подальшої сплати за навчання спільної дитини не має. Відповідач зобов`язаний сплачувати додаткові витрати на навчання сина, однак такої допомоги не надає. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її корить додаткові витрати на навчання сина в сумі 102 260 грн. Ухвалою суду від 10.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 27.11.2020 до суду від [PERSON] надійшов відзив на позов, позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі. Посилається на те, що у позові позивач посилається на вимогу ст. 185 СК України. Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, зазначені правовідносини регулюються вимогами ст. 199 СК України. На підставі зазначеного, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої являються [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28.01.2003. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2018 у справі № 335/10402/18, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». 10.09.2020 між [PERSON] та Запорізьким державним медичним університетом Міністерства охорони здоров`я України укладено договір СТ-1К(К)-117 про надання освітніх послуг для [PERSON] за денною формою навчання спеціальність «Стоматологія», згідно якого повна вартість за всі роки навчання (з 15.09.2020 по 30.06.2025) становить 204 520 грн., у т.ч.: за 1 курс - 32 860 грн., за 2 курс - 37 440 грн., за 3 курс - 41 080 грн., за 4 курс - 44 740 грн., за 5 курс - 48 400 грн. Позивач згідно квитанції №45-4516К від 07.09.2020 сплатила за навчання доньки 32 860,00 грн. Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач як на підставу своїх вимог про стягнення додаткових витрат на утримання доньки посилається на те, що відповідач є батьком доньки [PERSON] , яка у зв`язку з навчанням потребує додаткових витрат, а також на те, що останній може надавати таку допомогу, проте жодного доказу цього суду не надала, що відповідач може надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Під час розгляду цивільної справи № 521/16268/18 (постанова від 01.04.2020) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. В цій же постанові Верховний Суд вказав, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Крім того, під час розгляду іншої цивільної справи № 701/699/16-ц (постанова від 05.12.2018) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина в період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Наведене узгоджується із правовими висновками викладеними Верховним Судом України у постанові від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15 та постановах Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц, від 29.08.2019 у справі № 405/8423/16-ц, від 25.02.2020 у справі № 521/4397/17, від 26.08.2020 по справі №336/1488/19, які є обов`язковими для суду в частині застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed