Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

22 жовтня 2020 року представник позивача [PERSON] адвокат Гузєв І.Г. звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «КЗРК») моральної шкоди завданою смертю особи на виробництві, яку оцінює у розмірі 472 300,00 грн. Позовні вимоги позивача обґрунтована тим, що позивач є матір`ю [PERSON] . Останній працював підземним прохідником у ПАТ «КЗРК» та 23 січня 2014 року під час виконання трудових обов`язків, перебуваючи на робочому місці у підземних умовах шахти «Родіна» внаслідок нещасного випадку загинув. Загибеллю сина на виробництві позивачу завдано моральну шкоду. Вказує, що моральна шкода полягає в тому, що вона втратила близьку людину, що відображається на її психоемоційному стані, у зв`язку із чим вона зазнає суттєвих незворотних негативних змін, які відбулись у її особистому житті. 26 жовтня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. 02 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на таке. Так, комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві було встановлено, що нещасний випадок з [PERSON] стався внаслідок психофізіологічних причин, а саме у зв`язку із раптовим погіршенням стану здоров`я працівника. Вказана комісія не встановила в діях адміністрації підприємства будь-яких нормативних актів з охорони праці, які б призвели до смерті [PERSON] . Окрім цього зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди смертю сина на виробництві. 08 грудня 2020 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача, в яких останній просив позов задовольнити,а також вказав на те, що немайнова шкода, спричинена ушкодженням здоров`я не підлягає оподаткуванню. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 1986 року. (а.с.13). Згідно записів у трудовій книжці [PERSON] з 17 квітня 2012 року перебував у трудових правовідносинах з ПАТ «КЗРК» в якості прохідника 4 розряду, зайнятого повний робочий день на підземних роботах шахти «Родіна». 23 січня 2014 року з [PERSON] було припинено трудові правовідносини у зв`язку зі смертю. (а.с. 30-31) З Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23 січня 2014 року о 19.30 год. у ПАТ «КЗРК» із підземним прохідником шахти «Родіна» [PERSON] вбачається, що останній 23 січня 2014 року у третю зміну отримав наряд на буріння, отримання та доставку вибухових матеріалів і ведення вибухових робіт по буровому орту 146а осі гор. 1295 м. Приблизно о 17.30 год. [PERSON] пішов до складу ВМ гор. 1315 м отримувати вибухові матеріали. Після 19 години прохідник [PERSON] у відрізному підняттієвому 146а осі гор. 1297/1287 м побачив [PERSON] , який висів головою до низу зі схрещеними та застрягнутими між шаблями дробини ногами. О 20.50 год. лікарем державного воєнізованого гірничорятувального загону була констатована біологічна смерть [PERSON] . Вищевказана комісія дійшла висновку, що смерть [PERSON] , згідно висновку № 196 від 21.02.2014 виданого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», настала в наслідок гострої ішемічної хвороби серця, яка ускладнилася гострою коронарною недостатністю. Нещасний випадок з [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, на підставі підпункту 13 пункту 15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, профзахворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232, складається акт за формою Н-1. Осіб підприємства, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, комісія не вбачає. (а.с. 20-25) 14 березня 2014 року було складено Акт № 9-71 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом відносно [PERSON] , який стався з ним 23.01.2014 о 19-30 год. під час роботи на шахті «Родіна» ПАТ «КЗРК». (а.с. 15-19) Відповідно до ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 затверджено «Перелік робіт з підвищеною небезпекою», згідно якого підземні роботи на шахтах та рудниках віднесено до робіт з підвищеною небезпекою. Гірничим Законом України визначено, що роботи з небезпечними та шкідливими умовами праці - виробничі процеси та (або) види робіт, що супроводжуються об`єктивними факторами, які створюють загрозу для здоров`я та життя працівників. Так, раптова серцева смерть [PERSON] настала внаслідок гострої серцево-судинної недостатності під час його перебування на підземних роботах, що підтверджується відповідним Акт № 9-71, складеним 14 березня 2014 року. Вказаний смертельний нещасний випадок, який стався з працівником шахти «Родіна» ПАТ «КЗРК», визнаний пов`язаним з виробництвом. За таких обставин вбачається, що раптова серцева смерть потерпілого внаслідок гострої серцево-судинної недостатності під час перебування на підземних роботах, що вказує на перебування [PERSON] у умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів. За таких обставин, установлених судом, відповідач, як роботодавець несе відповідальності перед членами сім`ї працівника за моральну шкоду з підстав, передбачених главою 82 ЦК України. Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Так, внаслідок смерті батька позивачці спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнає у зв`язку зі смертю близької людини, що призводить до порушення її звичайного способу життя. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Суд встановивши обставини справи, давши їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону дійшов висновку, що позивачу [PERSON] заподіяна моральна шкода у зв`язку з втратою близької людини - сина. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «КЗРК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок смертельного нещасного випадку на виробництві, підлягають частковому задоволенню. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, а саме стаж роботи [PERSON] на підприємстві відповідача, наявність третьої групи інвалідності у позивача (а.с. 35), характер і тривалість моральних страждань позивача у зв`язку із смертю сина, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, яка назавжди втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 280 000,00 грн. Водночас судом не приймаються доводи представника відповідача про нерозповсюдження на дані правовідносини положень ст. 1168 ЦК України виходячи з наступного. За змістом ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. У зазначеній нормі поняття «батьки» вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов`язаного з її сімейним станом, а з-поміж найближчих до померлого осіб отримує право на компенсацію моральної шкоди, не пов`язане з її особистим сімейним життям. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 2800,00 грн. На підставі ст.153 КЗпП України, ст. ст. 15,16, 23, 1167,1168 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 23, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 271, 273, 275 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial