Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

22.04.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , який 02.04.2008 року між ними розірвано в судовому порядку. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.08.2016 року змінено розмір аліментів та присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття. Зазначає, що їхній дочці виповнилося 18 років, а тому стягнення аліментів на її утримання з відповідача в користь позивача згідно рішення суду припинилося. Вказує на те, що на даний час їхня дочка [PERSON] , [INFO] навчається на ІІІ курсі на денній формі навчання по спеціальності «менеджмент» Івано-Франківського коледжу Львівської НАУ І-ІІ рівнів акредитації з 01.09.2018 року, терміном навчання до 31.01.2022 року. Вона працює педагогом у відділі освіти, культури, молоді та спорту Делятинської селищної ради та отримує заробітну плату, яку повністю витрачає на продукти харчування для себе та дочки, одяг, проїзд та оренду житла для дочки, яка навчається в коледжі. Інших доходів у неї не має. Відповідач добровільно не бажає сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, а тому їй самій важко забезпечувати всім необхідним дочку, яка навчається. Відповідач є фізично здоровою людиною, офіційно працює в підрозділі Івано-Франківської дистанції колії Регіональної філії «Львівська залізниця», з чого отримує доходи в розмірі більше 10000 грн. в місяць, які повністю витрачає на власні потреби, а тому на її думку, взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , на час її навчання до 31.01.2021 року. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його доходу щомісячно на час її навчання в Івано-Франківському коледжі Львівського національного аграрного університету з 21.04.2021 року до 31.01.2022 року, а також судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, який просила задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов позивача [PERSON] визнав частково, а саме: згідний сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] на час її навчання. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який 02.04.2008 року розірвано в судовому порядку, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8). У шлюбі у сторін по справі [INFO] народилася дочка [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження записані сторони по справі (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.08.2016 року змінено розмір аліментів та присуджено стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з вступу рішення в законну силу (а.с.9-10). Як вбачається з довідки №70 виданої 13.04.2021 року Івано-Франківським коледжем Львівського НАУ, яка знаходиться в матеріалах справи, дочка сторін по справі [PERSON] , дійсно навчається на денній державній формі навчання за спеціальністю «Менеджмент» Івано-Франківського коледжу Львівського НАУ І-ІІ рівнів акредитації з 01.09.2018 року, терміном навчання до 31.01.2022 року (а.с.11). Факт проживання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] - позивачем по справі підтверджується довідкою № 403 від 13.04.2021 року, виданою Делятинською селищною радою, Надвірнянського району, Івано-Франківської області та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Делятинської селищної ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с.12-13). В судовому засіданні встановлено, що на даний час відповідач [PERSON] має постійне місце праці, з чого отримує заробітну плату, однак в добровільному порядку кошти на утримання повнолітньої дочки, яка навчається не надає. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України (статті 198 - 201). Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України. А тому, оцінюючи всі наявні докази, долучені сторонами до матеріалів справи, матеріальний стан дитини та платника аліментів, а також вік та стан здоров`я останнього, суд вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на час її навчання в Івано-Франківському коледжі Львівського НАУ, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до 31.01.2022 року у частці від заробітку (доходу) відповідача, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача квитанції №14/2021 від 21.04.2021 року та акту здачі-приймання наданих послуг №10/2021, витрати на правничу допомогу склали 700 грн., які слід стягнути з відповідача [PERSON] . У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у даній справі, звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 908 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.141, 180, 181, 184, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: approved