Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

22 липня 2020 року заявник [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з [PERSON] , а саме з 10 березня 2001 року по день його смерті та відкриття спадщини - [INFO] . Свій позов мотивує, тим що заявник та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 10 березня 2001 року та до дня смерті [PERSON] , [INFO] . Протягом вищезазначеного періоду [PERSON] та [PERSON] проживали в належній заявнику квартирі за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельних ділянок, що розташовані на території Гамаліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області. Заявник як спадкоємець за законом звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на майно померлого, на що отримала роз`яснення, що вона не є спадкоємцем спадщини за законом після померлого [PERSON] , оскільки шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований не був, а тому необхідно звернутися до суду для вирішення питання встановлення факту проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , заявнику потрібно для оформлення спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , на належні йому земельні ділянки, що розташовані на території Гамаліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свою заяву, в її обґрунтування послалася на обставини зазначенні у заяві. Додатково пояснила, що вона з [PERSON] завжди проживали за однією адресою: [ADDRESS] . [PERSON] останні два роки хворів і заявник за ним доглядала. Коли [PERSON] помер, поховала його, справила поминальні звичаї та обряди. Представник заінтересованої особи Шосткинської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Представник заінтересованої особи Гамаліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, до суду надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, заперечень щодо позову не має. (а.с.20) Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, із свідоцтва про смерть виданого 16 березня 2020 року Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (серія [NUMBER] ) вбачається, що [PERSON] , дата народження [INFO] , помер [INFO] , про що 16 березня 2020 року складено відповідний актовий запис №254. (а.с.5) Із Свідоцтв про право на спадщину від 22 березня 2018 року, посвідчених державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори Сумської області, вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] . 1/2 частка спадщини, на яке видане свідоцтво складається із земельних ділянок площами: 1,6681 га, 0,1823 га, 5,8607 га, що розташовані на території Гамаліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області. (а.с.6-8) Із Акта від 13 травня 2020 року засвідченого директором ТОВ «Бреусс-ЖЕК», вбачається, що [PERSON] проживав з 10 березня 2001 року по 15 березня 2020 року, за адресою: [ADDRESS] , але не був зареєстрований. (а.с.9) Як вбачається із довідки, виданої ТОВ «Бреусс-ЖЕК» 13 травня 2020 року, [PERSON] проживала та вела спільне господарство з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживав за вказаною адресою без реєстрації з 10.03.2001 по 15.03.2020 (день смерті). (а.с.10) Із довідки №203 виданої Гамаліївською сільською радою Шосткинського району Сумської області 21.07.2020, вбачається, що [PERSON] з 30.08.2002 по день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] та [PERSON] знає з початку 2000-х років, які із 2001 року проживали разом як чоловік та жінка, вели спільне господарство, допомагали один одному, але шлюбу не реєстрували. Спільних дітей вони не мали. Останні роки перед смертю [PERSON] хворів, за ним доглядала заявник. [PERSON] займалася похованням [PERSON] , та поминальними обрядами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та жінка близько років 20 (з початку 2000-х років). Вели спільне господарство, допомагали один одному. Вони між собою мали гарні відносини. [PERSON] останні роки хворів, [PERSON] за ним доглядала, а коли він помер займалася його похованням та справлянням поминальних обрядів. Згідно із п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1264 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України (далі - СК України), сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини. Крім того, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ЦК УРСР, а саме, ст. 529, 530, було дві черги спадкоємців за законом: - спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті; - при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, яка узгоджується із Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 по справі №1-7/99 за конституційним зверненням про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів визначено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України (254к/96-ВР) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги щодо встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за період з 2001 року по 2004 рік підпадають під застосування норм Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції 1969 року) (далі - КпШС України), положеннями якого передбачена реєстрація шлюбу у державних органах реєстрації актів громадянського стану. При цьому, зазначеним Кодексом не передбачалось визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які сумісно проживають. Відповідно до статті 13 КпШС України, права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. З вищезазначеного слідує, що інститут спільного проживання осіб - чоловіка і жінки без шлюбу було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 1 січня 2004 року. КпШС України, який діяв до 01.01.2004, таких положень не містив. Тому, вказаний факт може бути встановлений лише з 1 січня 2004 року. Відповідні положення містяться у постанові КЦС ВС від 24 січня 2020 року у справі №546/912/16-ц. Таким чином, на час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , а саме з 2001 року по 2004 рік, діяв КпШС України, який не передбачав можливості встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Беручи до уваги вищевикладене, заявником доведено, що вона проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 1 січня 2004 року по день його смерті [INFO] , тобто більше п`яти років, вела з ним спільне господарство, побут, мала спільний бюджет, тобто була пов`язана із спадкодавцем взаємними правами та обов`язками. Оскільки, іншим чином підтвердити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - [PERSON] із [PERSON] з 1 січня 2004 року по день його смерті [INFO] , у заявника не має можливості, а його встановлення має юридичне значення у зв`язку із необхідністю в оформленні спадщини, суд на підставі вищезазначених норм закону приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] та вважає за необхідне встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , з 1 січня 2004 року по [INFO] .

Outcome: partial