Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

22.01.2021 [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що останнім часом відносини між нею та відповідачем суттєво погіршились, що призвело до роздільного проживання з жовтня 2020 року. Подальше спільне подружнє життя вважає неможливим через постійні непорозуміння з приводу різних життєвих питань, що стосуються побудови подружніх відносин, виховання дітей, особистих інтересів та уподобань. Подальше спільне проживання сторін зашкодило б, насамперед, інтересам дітей, а також не відповідало б власним інтересам подружжя. Окреме проживання сторін не вплинуло на спілкування дітей з їх батьком, він часто бере їх до себе та вони спільно проводять час. Відтак, офіційне розлучення ніяк не вплине на можливість спілкування дітей з кожним з батьків та можливість батьків виховувати своїх дітей. На час звернення до суду із позовом відповідач надає необхідну матеріальну допомогу на утримання дітей і не заперечує проти спільного проживання дітей разом із матерію, тому позивач не звертається до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей та визначення місця проживання дітей. На підставі викладеного позивач просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 27.01.2021 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. До судового засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.10.2006 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, Україна, актовий запис № 204, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя сторін не склалося, останнім часом відносини між сторонами суттєво погіршились, що призвело до роздільного проживання з жовтня 2020 року. Подальше спільне подружнє життя позивач вважає неможливим через постійні непорозуміння з приводу різних життєвих питань, що стосуються побудови подружніх відносин, виховання дітей, особистих інтересів та уподобань. Фактично сім`я припинила своє існування. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру. Нормами ст. 51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved