Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

23 січня 2018 року, [PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягувати аліменти з [PERSON] в її користь на утримання доньки [PERSON] 16.07.2014р.н., в розмірі 1/3 частина із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття та стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання під час вагітності в розмірі 1/5 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з 22 лютого 2014 року по даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 16 липня 2014 року у них народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з нею. Оскільки їй одній важко утримувати дочку, а відповідач не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.. 180 СК України, а також враховуючи те, що вона вагітна і це потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров»я та народження здорової дитини, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд. 09.02.2018 року суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала частково, а саме визнає аліменти на дитину в розмірі 1/4 частина із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а не 1/3 частина як просить позивач, що стосується решти позовних вимог то в їх задоволенні просить відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що сторони по справі з 22 лютого 2014 року по даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі. 16 липня 2014 року в подружжя «Витрикуш» народилася дочка [PERSON]. (а.с. 3, 3-зворот) При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.\~\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання дочки, а відповідач зобов»язаний таку допомогу надавати. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач працює наповнювачем балонів АГНКС-Дрогобич, та згідно довідки про доходи від 21.02.2018 року, отримує зарплату у розмірі 4445,59 грн-4713,55 грн. за 2018 рік, а тому суд вважає за доцільне стягувати аліменти в частці від заробітку. Згідно ч.2 ст.182 СК України «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», а тому з врахуванням цих положень суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON], в розмірі ? частина, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2\~ст. 83 ЦК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 7\~ст. 82 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов»язків щодо доказів, а також інших випадків передбачених законом. Частиною 6\~статті 81 ЦК України, передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною [PERSON] України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97- ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів. Проте позивачем всупереч зазначеним нормам закону не надано доказів на підтвердження свої покликань як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання під час вагітності в розмірі 1/5 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, не надано доказів того, що вона їх не може здобути, не заявлено в судовому засіданні клопотання про витребування таких, тому в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved