Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

23 квітня 2019 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем 29 лютого 2008 року зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському Відділі РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Розлад сімейного життя стався через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені з січня 2019 року. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно, та примирення неможливе. Просила суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін, та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 704,80 гривень. Після отримання відповіді на запит суду з відповідного органу надання адміністративних послуг щодо адреси реєстрації місця проживання відповідача, ухвалою суду від 24 травня 2019 року було відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. 05 серпня 2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 09 серпня 2019 року було закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судових витрат на юридичні послуги в сумі 1500 гривень. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Васильєва Н.В., не з`явилися, надавши суду заяву з проханням справу розглянути за їхньої відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Харитонова Г.Л., у підготовче судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву з проханням справу розглянути за їхньої відсутності з урахуванням доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечували. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 лютого 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським Відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 29 лютого 2008 року, актовий запис № 20. Як вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським Відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції 16 вересня 2008 року, [PERSON] народився [INFO] , в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON] , та мати - [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським Відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції 17 січня 2012 року, [PERSON] народився [INFO] , в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON] , та мати - [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено, оскільки шлюбні відносини припинені, та примирення сторони вважають неможливим. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що клопотань щодо зміни прізвища від позивача [PERSON] до суду не надходило, відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, відповідно до положення ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору, сплаченого останньою при подачі позову до суду, в сумі 384,20 гривень, а 384,20 гривень підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved