Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

24.03.2021 року до Валківського районного суду Харківської області надійшов позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 26.12.2013 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк», та отримала кредит в розмірі 4133,75 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] зобов`язань за кредитним договором щодо погашення кредиту не виконує, в зв`язку з чим станом на 01.03.2021 року має заборгованість 13374,65 грн, яка складається з наступного: - 3228,95 грн - заборгованість за тілом кредиту; - 3421,80 грн - заборгованість за відсотками; - 6723,90 грн - заборгованість за пенею. Позивач вимагає стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26.12.2013 року в розмірі 13 374,65 грн, та судові витрати в сумі 2270,00 грн. 10.06.2021 року ухвалою судді Валківського районного суду Харківської області цивільну справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. 22.06.2021 року на адресу суду повернувся лист, в якому містились судова повістка про виклик в судове засідання та ухвала суду від 10.06.2021 року з позовом та матеріалами даними до нього, з відміткою «17.06.2021 року відмова від одержання». Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається такою, що належним чином повідомлена, однак, у встановлений судом строк не надіслала до суду відзив на позов та заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подала, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача в порядку, передбаченому ст.ст. 279, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26.12.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт.(а.с.16) Отже, уклавши кредитний договір, сторони погодили його істотні умови, які визначені Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Згідно умов договору позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов встановлено, що у разі невиконання зобов`язань за договором, клієнт зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку. Як витікає з п. 2.1.1.4.6 Умов, позивач має право, у разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості перед банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень - змінити умови кредиту, встановивши термін повергнення кредиту дев`яносто перший день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту і вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі. Таким чином, оскільки [PERSON] не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та не сплатила платежі по відсоткам, а також іншим витратам відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором - зобов`язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконала. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги умови кредитного договору та розрахунок наведений позивачем. За відсутності заперечень з боку відповідача судом встановлено, що у [PERSON] станом на 01.03.2021 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 13 374,65 грн, а саме: - 3228,95 грн - заборгованість за тілом кредиту; - 3421,80 грн - заборгованість за відсотками; - 6723,90 грн - заборгованість за пенею. Отже, враховуючи вимоги банку, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам та за пенею є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та з врахуванням ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved