Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

22 квітня 2019 року до суду звернувся позивач із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 вересня 2017 року слідчим прокуратури його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. 19 жовтня 2017 року стосовно нього складено та затверджено прокурором обвинувальний акт, який передано до суду. Вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2018 року його визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 червня 2018 року вирок від 12 квітня 2018 року скасовано у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду. Вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 1 жовтня 2018 року його знову виправдано. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 8 квітня 2019 року вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 1 жовтня 2018 року залишено без змін. Відповідно до ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просить стягнути з Державного казначейства України моральну шкоду, завдану йому внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, в сумі 80 678,00 грн. Розмір моральної шкоди обчислено, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, за період перебування під слідством і судом протягом 19 місяців 10 днів. Спричинена моральна шкода полягає в тому, що притягнення його до кримінальної відповідальності за злочин, якого він не скоював, спричинило йому глибоку душевну і психологічну травму, викликало моральні страждання і переживання, було принижено його честь, гідність, ділову репутацію. Був порушений його звичний життєвий уклад, він став дратівливим щодо членів своєї сім`ї, тривалий час був змушений приймати заспокійливі лікарські засоби. 14 травня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнають та просять відмовити [PERSON] у його задоволенні в повному обсязі (а.с. 41-43). 14 серпня 2019 року з Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області надійшло заперечення на позовну заяву (а.с. 69-72), відповідно до якого позов не визнають. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю та пояснив, що перебування під слідством і судом негативно вплинуло на його самопочуття та душевний стан, завдало йому душевних і моральних страждань, погіршило його стосунки з близькими та оточуючими, порушило нормальний уклад його життя, негативно вплинуло на його честь, гідність, ділову репутацію та самоусвідомлення себе як порядної людини. Тривалий час він був змушений приймати заспокійливі лікарські засоби. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що Державна казначейська служба України не порушувала жодних прав та інтересів позивача. Зазначила, що Державна казначейська служба України виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями, жодних прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала з ним у правовідносини, не завдавала йому жодної шкоди, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану діями інших осіб. Окрім того, для відшкодування моральної шкоди обов`язковим є визнання в судовому порядку протиправною бездіяльності органів дізнання, досудового розслідування та встановлення протиправності їхніх дій. При цьому позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями Державної казначейської служби України та моральними стражданнями, на які посилається [PERSON] Позивач, на її думку, не обґрунтував факту заподіяння йому страждань, а також розміру моральної шкоди, оскільки відповідно до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Прокурор [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнала на тій підставі, що позивачем не зазначено, якими неправомірними діями відповідача йому заподіяно шкоду, в чому саме виражається завдана моральна шкода, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння моральних та фізичних страждань. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. З матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (єдиний унікальний номер справи 731/461/17), вбачається, що 29 вересня 2017 року слідчим прокуратури Чернігівської області Ляшенка С.О. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (а.с. 187-192, том 1, справа №731/461/17; а.с. 8-9, справа №731/186/19). 13 жовтня 2017 року стосовно [PERSON] складено та затверджено прокурором обвинувальний акт, який 17 жовтня 2017 року передано до суду (а.с. 1, 2-8, том 1, справа №731/461/17; а.с. 10-13, справа №731/186/19). Вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2018 року [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано (а.с. 77-84, том 2, справа №731/461/17; а.с. 14-17, справа №731/186/19). Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 червня 2018 року вирок від 12 квітня 2018 року скасовано у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду (а.с. 115-121, том 2, справа №731/461/17; а.с. 18-21, справа №731/186/19). Вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 1 жовтня 2018 року [PERSON] знову визнано невинуватим та виправдано (а.с. 239-244, том 2, справа №731/461/17; а.с. 22-27, справа №731/186/19). Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 8 квітня 2019 року вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 1 жовтня 2018 року залишено без змін (а.с. 53-60, том 3, справа №731/461/17; а.с. 28-31, справа №731/186/19). За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , зокрема якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №266/94-ВР від 1 грудня 1994 року (далі Закон №266/94-ВР) передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Частиною 2 статті 1 вказаного Закону встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону №266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Згідно з п. 5 ст. 3 Закону №266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода. Тобто чинним законодавством, а саме Законом №266/94-ВР, який є єдиним законом, що регулює зазначені питання, чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, у тому числі і відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Зважаючи на наведене, помилковими є доводи відповідача про те, що стягнення з них коштів є необґрунтованим, оскільки не наведено жодного доказу вини Державної казначейської служби України щодо заподіяння шкоди позивачеві. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з частинами 5, 6 ст. 4 Закону №266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 13 Закону №266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. В п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «По судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношення з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Мінімальний розмір моральної шкоди, обчислений, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом, не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Такий правовий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду №236/893/17 від 22 квітня 2019 року. Позивач [PERSON] підтвердив у позовній заяві та поясненнях, наданих у судовому засіданні, факт завдання йому моральної шкоди внаслідок перебування під слідством і судом, що полягає у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації фізичної особи. Він отримав глибоку душевну і психологічну травму, зазнав моральних страждань і переживань, був порушений його звичний життєвий уклад, він став дратівливим щодо членів своєї сім`ї, тривалий час був змушений приймати заспокійливі лікарські засоби. Період перебування позивача під слідством і судом з 29 вересня 2017 року до 8 квітня 2019 року становить 18 місяців 10 днів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № 2629-VІІІ від 23 листопада 2018 року мінімальна заробітна плата з 1 січня 2019 року установлена в розмірі 4 173,00 гривні. Отже, моральна шкода за період перебування [PERSON] під слідством та судом складає 76 505 гривень (4 173,00 х 18 + (4 173,00 / 30 х 10). Позивач невірно обрахував період перебування під слідством та судом - замість 18 місяців 10 днів зазначив 19 місяців 10 днів, що призвело до завищення ним розміру моральної шкоди. За таких обставин позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача правильно обраховану суму відшкодування моральної шкоди - 76 505 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial