Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

22.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що є власницею квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] В квартирі за життя матері був зареєстрований [PERSON], який на даний час там проживає і перешкоджає проживати в цій квартирі їй та членам її сім'ї. [PERSON] має у власності інше житло, вона неодноразово попереджала його про необхідність знятися з реєстрації та звільнити належну їй квартиру, однак на це він не реагує. Вважає, що реєстрація та проживання в належній їй квартирі відповідача порушує її право власності, а припинення права власності [PERSON] на вказану квартиру припинило і право користування нею особами, які були в ній зареєстровані. За таких обставин [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позов, просили його задовільнити та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі на законних підставах колишнім власником житла, а ЖК України не передбачає як підставу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - зміну власника житла. Тож просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2015 року є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією наданого свідоцтва та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У спірній квартирі з 14.04.2009 року з дозволу колишнього власника квартири [PERSON] зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується записами у домовій книзі, паспорті відповідача та довідкою УДМС України в Миколаївській області. Колишній власник квартири [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Єдиним власником вказаної квартири після її смерті є [PERSON] Відповідач [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу вказаної квартири, реєстровим написом Первомайського МБТІ на вказаному договорі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач у вказаній квартирі не зареєстрований і не проживає, що не оспорював в судовому засіданні. Однак знятися з реєстрації та звільнити спірну квартиру, яка належить позивачці, відповідач також не бажає, оскільки оспорює її право власності. Будь-які договори між сторонами про порядок користування, найм житлового приміщення, тощо, не укладались. За положеннями ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Оскільки [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], а відповідач не має жодних правових підстав та згоди власниці на проживання в її квартирі, його проживання перешкоджає позивачці вільно володіти, розпоряджатися та користуватися своєю власністю, на підставі ст. ст. 316, 319, 321, 391, 383, 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України слід усунути перешкоди в користуванні позивачкою своєю власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом України 05.11.2014 року у правовій позиції під час розгляду справи № 6-158цс14. При цьому право на житло відповідача жодним чином не порушується, оскільки він має житло у власності і має можливість реалізувати своє право там проживати. Оскільки позов задоволено, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved