Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

23 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дочку, яка продовжує навчання, у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подання до суду позову і до досягнення нею 23 років, тобто до 30 травня 2019 року (а.\~с. 1-2, 70). В обґрунтування позову зазначала, що у період 1993-2000 років її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, 30 травня 1996 року у них народилася дочка [PERSON]. Спільне життя у її батьків не склалося, тому рішенням суду шлюб між ними було розірвано 26 вересня 2000 року. З моменту розірвання шлюбу відповідач [PERSON] жодного разу дочці ніякої грошової допомоги не надавав, її життям і здоровям не цікавився. З 01 вересня 2013 року вона навчається у Львівському національному медичному університеті імені [PERSON] на денному відділенні, строк закінчення навчання 30 червня 2019 року. Проживає вона у гуртожитку, за який сплачує 2400 грн. у рік. Вона звернулася до батька [PERSON], щоб на період навчання він допомагав їй грошовими коштами, однак той категорично відмовився. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею і відповідачем не досягнуто. Чи працює [PERSON] вона не знає, проте їй відомо, що він займається вирощуванням розсади та овочів, які реалізує на ринку. Відповідач має іншу сімю, чи зареєстрований у нього інший шлюб та чи є від цього шлюбу у нього діти їй теж не відомо. Стан здоровя [PERSON] є задовільним. Виходячи з положень ст. 199 СК України, враховуючи, що у звязку із навчанням вона потребує матеріальної допомоги, вважає, що відповідач [PERSON] повинен сплачувати на її користь аліменти в розмірі 1500 грн. на період навчання до досягнення нею 23 років, тобто до 30 травня 2019 року. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала та пояснила, що після розірвання шлюбу між її батьками відповідач жодної матеріальної допомоги їй не надавав. Її мати [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину не зверталася. На даний час її мати [PERSON], яка є приватним підприємцем, не має можливості надавати їй матеріальну допомогу, оскільки з квітня 2016 року доглядає за хворою бабусею, що потребує значних витрат. Стипендію вона (позивач) не отримує, у звязку з навчанням на даний час потребує грошової допомоги від батька, який може та повинен надавати їй таку допомогу відповідно до вимог закону. Просила суд задовольнити її позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у суді позов не визнали, проти його задоволення заперечували, посилаючись на те, що за станом здоровя, матеріальним становищем та сімейними обставинами надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, відповідач не має можливості. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] у суді пояснив, що після розірвання шлюбу із матірю позивача він із 2000 року проживає у [INFO] однією сімєю без реєстрації шлюбу із [PERSON], від спільного проживання вони мають трьох дітей, двоє з яких є інвалідами з дитинства. За станом здоровя працювати він не може, з 2008 року перебуває на обліку в інституті серця. Двоє менших дітей є інвалідами, самі вони ходити не можуть, потребують постійного догляду, тому він привозить та забирає їх зі школи. Весною 2016 року до нього зателефонувала позивач [PERSON] та повідомила його в категоричній формі про те, що буде подавати до суду позов про стягнення із нього аліментів. До цього вони не спілкувалися взагалі. Реальна можливість надавати позивачу матеріальну допомогу у нього відсутня, оскільки він не працює, має на утриманні двох дітей, які є інвалідами, для лікування яких постійно потрібні значні кошти. Для проживання його сімя займається веденням особистого підсобного господарством. Доходами їхньої сімї є державна допомога на дітей-інвалідів та заробітна плата його дружини [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що позивач [PERSON] народилася 30 травня 1996 року, її батьком є відповідач [PERSON], матірю [PERSON], шлюб між якими розірвано 26 вересня 2000 року, про що свідчать свідоцтва про народження і розірвання шлюбу. 30 травня 2014 року позивач [PERSON] досягла повноліття, з 01 вересня 2013 року вона навчається у Львівському національному медичному університеті імені [PERSON] на денному відділенні, термін закінчення нею навчання 30 червня 2019 року. 23 березня 2016 року [PERSON] подала до суду позов до свого батька [PERSON], у якому вона, посилаючись на те, що у звязку із навчанням потребує матеріальної допомоги, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1500 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона проживає у гуртожитку, за який сплачує 2400 грн. у рік. У ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 20 постанови від 15 травня 2006 року №\~3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведеного, однією з обовязкових умов стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання та у звязку з чим потребують матеріальної допомоги, є наявність у їхніх батьків можливості надавати їм таку допомогу. Обовязок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, покладається на обох батьків. Судом встановлено, що з 2000 року відповідач [PERSON] проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу із [PERSON] у селі Гоголів Броварського району Київської області по вулиці Петровського, буд. 21, який належить останній на праві власності. За час спільного проживання у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; та [PERSON], [INFO]. Двоє молодших дітей відповідача [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є інвалідами з дитинства, про що свідчать відповідні посвідчення. Діти потребують постійного догляду, стаціонарного лікування та санаторно-курортного оздоровлення, що підтверджується медичними документами. Відповідач [PERSON] за станом здоровя на даний час не працює. Доходами сімї відповідача є державна соціальна допомога, яка виплачується на двох дітей-інвалідів, заробітна плата його дружини [PERSON], яка працює вихователем, а також ведення особистого підсобного господарства. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказів того, що [PERSON] навчаючись у Львівському національному медичному університеті стипендії не отримує та сплачує за проживання в гуртожитку 200 грн. у місяць, позивачем суду не надано. Не підтверджують показання свідків зі сторони позивача [PERSON] та [PERSON] такого матеріального становища [PERSON], який свідчив би про те, що у відповідача є реальна можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка навчається. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи стан здоровя, матеріальне становище [PERSON], наявність у нього на утриманні трьох дітей, двоє з яких є інвалідами з дитинства, а також те, що на даний час у звязку із сімейними обставинами і станом здоровя він не працює, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутня можливість сплачувати на користь позивача аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, тому позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed