Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту смерті фізичної особи, заінтересована особа: Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, посилаючись на те, що вона є донькою [PERSON], який помер 21.01.2016 року в м. Горлівка від хронічної серцево-судинної недостатності. Заявниця вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. 22.01.2016 року заявник отримала лікарське свідоцтво про смерть № 4 форми № 106/у, яке видане Амбулаторією № 5 м. Горлівки Міністерства охорони здоровя Донецької Народної Республіки. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 22.03.2016 року [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з вищевикладеним заявник вимушена звернутися до суду з відповідною заявою в порядку окремого провадження з метою встановлення факту смерті свого батька [PERSON], що необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] надала до суду заяву, в якій свої вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник заінтересованої особи Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без присутності представника Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції та зазначив, що не має заперечень щодо встановлення судом факту смерті фізичної особи. Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії VII-УР № 0067679, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Заявниця 18.08.1984 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON] (а.с.23). 21.01.2016 року [PERSON], [INFO] помер у м. Горлівка від хронічної серцево-судинної недостатності, атеросклеротичної хвороби серця і факт його смерті відображено в наданій заявником медичному свідоцтві про смерть №4 форми №106/у, виданого 22.01.2016 року Амбулаторією № 5 м. Горлівки Міністерства охорони здоровя Донецької Народної Республіки (а.с.16). В судовому засіданні було досліджено письмові докази, а саме пояснення [PERSON] та [PERSON], які стверджували , що [PERSON], [INFO] , помер 21.01.2016 року у м. Горлівка Донецької області та його поховали 23.01.2016 року на центральному міському кладовищі № 3 м. Горлівка Донецької області. Окрім вказаних доказів ці обставини щодо смерті та поховання [PERSON] підтверджуються фототаблицею про місце поховання з зазначенням прізвища, імя та по-батькові [PERSON], з зазначенням на могилі дати його народження та дати смерті, які повністю відповідають документам, що посвідчують його особу (а.с.4,5,9). Тобто відомості про смерть [PERSON] в м. Горлівка Донецької області, викладені у лікарському свідоцтві про смерть № 4 форми № 106/у від 22.01.2016 року, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Статтею 257-1 ЦПК України\~встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповіднодо\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»,\~постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та\~постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» м. Горлівка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VIдержавна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 22.03.2016 року [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.15). Тобто орган реєстрації обґрунтовано прийшов до висновку про те, що лікарське свідоцтво про смерть №4 форми № 106/у від 22.01.2016 року, яке видане Амбулаторією № 5 м. Горлівки Міністерства охорони здоровя Донецької Народної Республіки про смерть [PERSON], який помер 21.01.2016 року в м. Горлівка Донецької області на тимчасово окупованій території України, не створює правових наслідків. Але факт смерті [PERSON] саме 21.01.2016 року в м. Горлівка Донецької області, та його поховання там же, знайшов підтвердження в судовому засіданні наданими заявником та дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Отже, оскільки заявник не має можливості надати до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції документи, передбачені законодавством України та які необхідні їй для отримання свідоцтва про смерть, суд приходить до висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] необхідно встановити факт смерті її батька [PERSON], померлого 21.01.2016 року у м. Горлівка Донецької області. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню і на підставі п.8\~ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved