Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

22.10.2019 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 2000 грн щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 10.01.2009 між сторонами зареєстрований шлюб, від якого вони мають двох дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні життєві погляди. З огляду на те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, позивач вважає, що примирення між ними неможливе , тому просить суд розірвати шлюб. Крім того, позивач зазначає, що спільні діти проживають з нею окремо від відповідача, який не надає регулярно матеріальну допомогу на їх утримання. Зважаючи на те, що відповідач не працює, просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач і представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених вище. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 10.01.2009 між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народженення (а.с.9). [INFO] у сторін народилася друга донька [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.8). Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.(ч.4 ст. 206 ЦПК України) За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім`ю та бажають розірвати шлюб Спору щодо проживання спільних неповнолітніх дітей також немає. За таких обставин, враховуючи заяву відповідача про визнання позову у порядку ст. 206 ЦПК України, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів. Так, суд враховує, що сторони визнають, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Також відповідач повідомив суду, що на даний час не має постійного доходу. Інших неповнолітніх дітей він не має. Також не повідомив суду про наявність непрацездатних батьків. Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач інших утриманців за виконавчими документами немає, за станом здоров`я може надавати матеріальну допомогу, а тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині також є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини. Згідно із ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн за вимогу про стягнення аліментів на дітей та 768,40 грн на користь позивача за вимогу про розірвання шлюбу. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved