Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

23.04.2012 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], Відділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, треті особи - Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою (т.1 а.с. 1-2) Ухвалою суду від 11.12.2014 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи було залучено - [PERSON](т.2 а.с.20) Позивач у позовній заяві та представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилались на те, що з 06.09.2010 року позивачу на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Котенок Т.В. належить квартира [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані відповідачі по справі та їх донька [PERSON],[INFO], які були в ній зареєстровані у 2003 році, як член сім'ї спадкодавця. До сьогоднішнього дня позивач не може користуватися зазначеною квартирою, у зв'язку з тим, що відповідач постійно заважає їй у здійсненні її прав власника, на підставі викладеного просив суд усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів з квартири за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та зняття даних осіб з реєстраційного обліку(т.1 а.с.23-24) В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. Відповідач у судовому засіданні разом зі своїми представниками неодноразово зазначали, що проти позовних вимог, оскільки обставини викладені у позову не відповідають дійсності, оскільки договору дарування від 06.09.2010 року укладений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, оскільки фактично у 2002 році між [PERSON] та [PERSON] вже було укладено договір купівлі-продажу квартири без нотаріального оформлення, відповідачем було передано [PERSON] вартість квартири, а тому вимоги позивача є безпідставними, а дії направлення на приховання фактичної ситуації(т.1 а.с.41-42) Треті особи - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради своїх представників у судове засідання не направили, надали заяви з проханням розглядати справу за відсутності представників третіх осіб(а.с.31-32,200) Представник третьої особи - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 06.09.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Котенок Т.В. зареєстрованого за № 2104, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи (т.1 а.с.4-5) Встановлено, що 27.07.2003 року в квартирі [ADDRESS] була зареєстровані [PERSON] та 28.12.2010 року - [PERSON], 2010 р.н., , що підтверджується копією довідками № 3006476 та 006477 виданих 03.10.2013 року Відділом ГУДМС України в Дніпропетровській області (т.1 а.с. 173-174) Також встановлено, що фактично проживають в квартирі [ADDRESS]: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідним актом від 18.09.2013 року(т.1 а.с.174) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до вимог ст. 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на неправомірність набуття позивачем права власності на кватиру та твердження про те, що квартира є її власністю, оскільки суду не було надано жодного доказу на підтвердження даних обставин. При вирішенні питання про виселення малолітньої дитини суд враховую, що за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], приходить до висновку, що права дитини не будуть порушені. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у ході судового розгляду в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що позивач на день розгляду справи є власником квартири [ADDRESS], однак житловою площею цієї квартири користуватися не має можливості, оскільки [PERSON] чинить перешкоди йому у проживанні в даній квартирі, в добровільному порядку виселятися з даної квартири не бажає, отже, приймаючи до уваги, що відповідачі не мають законних підстав перебувати у спірній квартирі, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та усунути перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS], з боку [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом виселення їх з квартири без надання іншого житлового приміщення та зняття даних осіб з реєстраційного обліку. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів створює незручності і перешкоди позивачу в користуванні власністю, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню і в цій частині. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем (а.с. 8) покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved