Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

22 травня 2017 року [PERSON] звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що з постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Бучка Віталія Васильовича від 23.11.2015 року про звернення стягнення на доходи боржника по виконавчому провадженню № 49404823, позивач дізналася про примусове стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», нежилих приміщень (в літ. В): з приміщення № 1 по приміщення № 12 (групи приміщень № 20 а) загальною площею 91,30 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] за виконавчим написом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 3122 від 31.08.2014 року. Позивач вважає, що виконавчий напис № 3122 від 31.08.2014 року вчинено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, наслідком чого є відкриття неправомірного виконавчого провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису, яке відкрито на підставі заяви відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року вжито заходів забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 31.08.2014 року зареєстрованого у реєстрі за № 3122, про стягнення з [PERSON] нежилих приміщень (в літ. В) : з приміщення № 1 по приміщення № 12 (групи приміщень № 20 а) загальною площею 91,30 кв.м., що знаходяться за адресою : [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 756/6871/17. 08.02.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили в задоволенні позовних вимог відмовити. 14.11.2018 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 02.04.2019 року надійшли пояснення від відповідача - просили відмовити в повному обсязі. 03.09.2019 року надійшло клопотання від позивача про заміну неналежного відповідача - замінити Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ АЛЬЯНС» - договір факторингу від 09.08.2019 року. 13.09.2019 року надійшло клопотання від позивача про заміну неналежного відповідача - замінити Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ АЛЬЯНС» (Цедент) на [PERSON] (Цесіонарій) від 09.08.2019 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року справу передано за підсудністю на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва. 05 грудня 2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 06.02.2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання від позивача про заміну неналежного відповідача - замінити Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на [PERSON] (Цесіонарій) від 09.08.2019 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року замінено первісного відповідача на належного - а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 28 вересня 2020 року від представника позивача надійшла заява на адресу суду, в якій просили провести судове засідання без їх участі, позов підтримали в повному обсязі, не заперечували проти заочного рішення. Відповідач, свого представника в судове засідання не направила, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, поважність причин неявки не повідомляла, відзив на позов не подавала. Третя особа також про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та третьої особи, на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача та його представника. Дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 31.08.2014 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис № 3122 про стягнення з[PERSON] нежилих приміщень (в літ. В) : з приміщення № 1 по приміщення № 12 (групи приміщень № 20 а) загальною площею 91,30 кв.м., що знаходяться за адресою : [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Як вбачається з виконавчого напису, заборгованість виникла за кредитним договором № 020/06к від 30.10.2006 року у відповідності до якого ВАТ «Український кредитно-торговий банк» видав позивачу кредит та в подальшому відступив права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». За змістом виконавчого напису, до загальної суми, що підлягає стягненню, входить сума заборгованості, що складає 1 390 534,26 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 198 934,77 грн., а також пропонується додатково стягнути 4 700,00 грн. у якості витрат на вчинення виконавчого напису. Загальна сума - 1 594 169,03 грн. (один мільйон п`ятсот дев`яносто чотири тисячі сто шістдесят дев`ять грн. 03 копійки). 23.11.2015 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Бучком Віталієм Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49404823 за вказаним виконавчим написом. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Разом з тим, стороною відповідача не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась за період часу з 03 квітня 2014 року по 30 червня 2014 року, про що зазначено у виконавчому написі. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що первісним відповідачем , як кредитором, було подано до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. в обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором розрахунок заборгованості, здійснений безпосередньо посадовою особою відповідача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 000,00 грн.

Outcome: approved