Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

22.03.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи товарної Біржі «ТИТУЛ» про визнання договору міни дійсним. В позовній заяві позивач зазначив, що 29.10.1997 року на товарній Біржі «ТИТУЛ» між [PERSON], що діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку було укладено договір міни квартири [ADDRESS], що належала першим на 16/100 часток житлового будинку №170 по вул. Дзержинського у м. Миколаєві, що належали відповідачу. 21.08.2014 року померла [PERSON], 16.11.2014 року померла [PERSON] Після смерті останньої позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено, оскільки вищезазначений договір міни нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. Посилаючись на вищезазначене просив визнати договір міни дійсним. Ухвалою від 02.05.2018 року по даній справі відкрито провадження. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. У судове засідання третя особа - представник товарної Біржі «Титул» не зявився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.1997 року на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі, нині - товарна Біржа «ТИТУЛ» [PERSON], що діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] обміняли квартиру [ADDRESS] на 16/100 часток житлового будинку №170 по вул. Дзержинського у м. Миколаєві, що належали [PERSON]. Даний договір міни нерухомого майна №2044-Л від 29.10.1997 року зареєстрований за №5550 в КП ММБТІ 31.10.1997 року 21.08.2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №202367 від 12.09.2014 року, актовий запис №3674. 16.11.2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №208277 від 27.12.2014 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті бабусі [PERSON], яка померла 16.11.2014 року та була спадкоємицею [PERSON]Л, яка померла 21.08.2014 року. Постановою Третьої миколаївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2018 року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 16.11.2014 року, було відмовлено оскільки правовстановлюючий документ, а саме договір міни нерухомого майна №2044-Л від 29.10.1997 року, неможливо прийняти для оформлення спадщини, тому що відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири, гаражу) укладається в письмовій формі і підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Таким чином, судом встановлено, що всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст. 657 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного,

Outcome: approved