Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

21 травня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 29 травня 2014 року між ТОВ «Акта-Сервіс» та [PERSON] був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 05/ОА/МБЦ. Згідно з п. 6.1. договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання, тобто з 29 травня 2013 року та діє до 31 грудня 2014 року. Розмір щомісячної орендної плати, починаючи з 01 червня 2013 року, складає 1000 (одна тисяча) гривень, в тому числі ВДВ. Пунктом 2.5. договору визначається, що орендодавець зобов'язаний виставляти рахунки в період з 20 по 30 число кожного місяця за наступний місяць, в якому орендар буде користуватись «Об'єктом оренди». Орендна плата, яка розраховується згідно з п. 2.2., даного договору, сплачується орендатором не пізніше 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунку від орендодавця. Моментом отримання рахунку вважається дата отримання його під підпис, уповноваженою особою орендатора. Крім того, згідно п. 2.4. договору орендар вносить на розрахунковий рахунок орендодавця грошові кошти в розмірі 1000, оо гривень, яка є завдатком, який у разі порушення або невиконання (неналежного виконання) орендарем своїх зобов'язань по даному договору, в тому числі: наявності у орендаря прострочення по оплаті будь-яких платежів по даному договору, відмови від оренди, поверненню не підлягає. Згідно п.2.8. договору відповідач щомісячно (окрім орендної плати) компенсує позивачеві витрати по комунальним послугам на підставі виставлених позивачем рахунків у відповідності до тарифів передбачених для юридичних осіб, протягом 5-ти банківських днів з моменту виставлення рахунків. Розмір експлуатаційних витрат розраховується згідно наведеної в п. 2.9.1. формули. Згідно п. 3.3.3 договору орендатор зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати оренду плати, комунальні та експлуатаційні платежі, передбачені даним договором. Проте, в порушення умов укладеного між сторонами договору оренди, відповідачем не була сплачена орендна плата за листопад, грудень 2013 року, січень, лютий 2014 року у передбачені договором строки. Згідно п. 6.5. договору, позивач, в зв'язку з вищевикладеними обставинами, та приймаючи до уваги наявність заборгованості відповідача по оплаті орендної плати, був змушений розірвати з 14 березня 2014 року в односторонньому порядку в зв'язку з грубим порушенням відповідачем умов укладеного договору оренди, направивши відповідачу відповідний лист. Приймаючи до уваги, що укладений між сторонами договір оренди діяв до 31 березня 2014 року, позивачем були надані відповідачу наступні рахунки: [NUMBER] від 26 листопада 2013 року - на суму 2510,22 гривень; [NUMBER] від 24 грудня 2013 року на суму - 2510,22 гривень; [NUMBER] від 30 січня 2014 року на суму - 2510,22 гривень; [NUMBER] від 27 лютого 2014 року на 2574,12 гривня; [NUMBER] від 20 березня 2014 року на суму 1578,88 гривень. Таким чином, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 12346,76 гривень, яка складається з наступного: сума боргу - 11683,66 гривень; пеня за період прострочення платежів - 301,74 гривень; нарахування індексу інфляції за період прострочення платежів - 291, 72 гривень; три проценти річних від простроченої суми - 69,64 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також правом надання заперечень проти позову не скористався. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 29 травня 2013 року між ТОВ «Акта-Сервіс» та [PERSON] був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 05/ОА/МБЦ (а.с. 12-13). Згідно з п. 6.1. договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання, тобто з 29 травня 2013 року та діє до 31 грудня 2013 року. Розмір щомісячної орендної плати, починаючи з 01 червня 2013 року, складає 1000 (одна тисяча) гривень. Пунктом 2.5. договору визначається, що орендодавець зобов'язаний виставляти рахунки в період з 20 по 30 число кожного місяця за наступний місяць, в якому орендар буде користуватись «Об'єктом оренди». Орендна плата, яка розраховується згідно з п. 2.2., даного договору, сплачується орендатором не пізніше 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунку від орендодавця. Згідно п.2.8. договору відповідач щомісячно (окрім орендної плати) компенсує позивачеві витрати по комунальним послугам на підставі виставлених позивачем рахунків у відповідності до тарифів передбачених для юридичних осіб, протягом 5-ти банківських днів з моменту виставлення рахунків. Проте, в порушення умов укладеного між сторонами договору оренди, відповідачем не була сплачена орендна плата за листопад, грудень 2013 року, січень, лютий 2014 року у передбачені договором строки, вразі чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 12346,76 гривень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є орендарем нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS], площею у розмірі 21,3 кв.м. Свої зоблов'язання по сплаті орендної плати відповідач виконува неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої на час розгляду справи становить 12346,76 гривень. Дані обставини підтверджуються копією детального розрахунку заборгованості, наявною в матеріалах справи (а. с. 7-10). Так, розрахунок суми заборгованості по рахунку [NUMBER] від 26 листопада 2013 року становить у розмірі 2738,66 гривень, з якого сума заборгованості - 2510,22 гривень, розмір пені - 113,54 гривень, розрахунок 3% річних - 26,20 гривень, інфляційні зміни - 88,70 гривень. Розрахунок суми заборгованості по рахунку [NUMBER] від 24 грудня 2013 року становить у розмірі 2700,44 гривень, з якого сума заборгованості - 2510,22 гривень, розмір пені - 92,98 гривень, розрахунок 3% річних - 21,46 гривень, інфляційні зміни - 75,78 гривень. Розрахунок суми заборгованості по рахунку [NUMBER] від 30 січня 2014 року становить у розмірі 2643,55 гривень, з якого сума заборгованості - 2510,22 гривень, розмір пені - 50,96 гривень, розрахунок 3% річних - 11,76 гривень, інфляційні зміни - 70,61 гривень. Розрахунок суми заборгованості по рахунку [NUMBER] від 27 лютого 2014 року становить у розмірі 2671,38 гривень, з якого сума заборгованості - 2574,12 гривень, розмір пені - 33,01 гривень, розрахунок 3% річних - 7,62 гривень, інфляційні зміни - 56,63 гривень. Розрахунок суми заборгованості по рахунку [NUMBER] від 20 березня 2014 року становить у розмірі 1592,73 гривень, з якого сума заборгованості - 1578,88 гривень, розмір пені - 11,25 гривень, розрахунок 3% річних - 2,60 гривень. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2005 року №572. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Стаття 654 ЦК України також встановлює, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 615 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє вину сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Крім того, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 611 ЦК України, встановлює, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Акта - Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що згідно доказів наданих позивачем і не спростованих відповідачем, заборгованість відповідача, яка складає 12346,76 гривень підлягає стягненню з останнього в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень, сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням № 281 від 17 квітня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved