overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

22 липня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи її тим, 25.02.2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. 09.07.2015 року [PERSON] помер. В свідоцтві про одруження було допущено помилку, а саме невірно зазначено прізвище чоловіка. На даний час в неї виникло право на спадкування майна, яке залишилося після смерті чоловіка, але помилка допущена в свідоцтві про шлюб не дає можливості ним скористатися. Просила суд встановити факт родинних відносин між нею та померлим [PERSON], а саме що [PERSON], являється її чоловіком відповідно до свідоцтва про одруження серії І-КЕ №107095 від 25.02.2004 року. В судове засідання [PERSON] не з»явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Зацікавлена особа Центральний відділ ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського МУЮ в судове засідання свого представника не направив, попередньо надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Щодо задоволення заяви не заперечують. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 25.02.2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Полтавському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, а/з №118 (а.с.3). При видачі свідоцтва про одруження серії І-КЕ №10705 від 25.02.2004 року було допущено помилку в прізвищі [PERSON], а саме зазначено не «Кіпренко», а «Кипренко». 09.07.2015 року [PERSON] помер, про що свідчить в матеріалах справи, копія свідоцтва про смерть (а.с.6). На даний час в [PERSON] виникло право на спадкування майна, яке залишилося після померлого чоловіка [PERSON], однак допущена помилка при видачі свідоцтва про одруження, заважає скористатися її правом. Відповідно до ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тому суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

22 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Марганець, Ювілейний квартал, 10/54. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.07.2015р. о 13 год. 11 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.07.2015р. о 13 год. 11 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Марганецька ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, багатослівна. Виказує маячні ідеї переслідування, впливу. Розбила двері ванної кімнати. Мислення паралогічне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

22 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комунарівська, 24/2. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.07.2015 р. о 14 год. 51 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.07.2015 р. о 14 год. 51 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному мовному контакту, на запитання відповідає не завжди в плані заданого. Орієнтування всіх видів збережена. Виказує маячні ідеї переслідування, впливу на адресу оточуючих. Мислення паралогічне, дезорієнтоване. Критика до свого стану порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

22 липня 2015 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй довідок з Філіалу державної установи Державний архів Костанайської області Камистинський районний державний архів (Казахстан), а саме: архівної довідки вих. № К-5, від 17 січня 2013 року; архівної довідки вих. № К-5, від 17 січня 2013 року; архівної довідки вих. № К-19, від 20 червня 2013 року, архівної довідки вих. № К-18, від 20 червня 2013 року. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказав, що вона народилась 27 жовтня 1955 року в с. Новонежинка Семиозерного району Костанайської області. В 2015 році заявник досягла пенсійного віку. Звернулась до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області із заявою про нарахування та призначення їй пенсії. Рішенням Фонду № 19 від 12 травня 2015 року їй було відмовлено, в зв'язку з неможливістю зарахування робочого стажу, оскільки в документах, наданих з архіву Костанайської області (Казахстан) її прізвище помилково вказано Келлер, а в особистих документах її прізвище значиться як Келер. В звязку з розбіжністю у написанні прізвища в архівних довідках заявник не може реалізувати свої права щодо нарахування та отримання пенсії, тому змушена звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, відповідно до якої просила слухання справи провести без її участі, питання щодо задоволення заяви залишила на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, які надані, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки факт належності [PERSON], [INFO], довідок з Філіалу державної установи Державний архів Костанайської області Камистинський районний державний архів (Казахстан), в яких помилково вказано прізвище заявника як Келлер, замість - Келер, підтверджений відповідними письмовими доказами по справі, а саме: копією паспорту заявника (а.с. 18-20), копією її трудової книжки (а.с. 7-11), копією архівної довідки від 09.04.2015 року № 288 Державного архіву Чернівецької області (а.с. 3-4), в яких прізвище заявника вказано як Келер. Інформація щодо посади, місця роботи, дати прийому та звільнення з роботи, номери наказів про прийняття та звільнення з посади, яка міститься в архівних довідках щодо [PERSON] співпадає з аналогічною інформацією яка міститься в Трудовій книжці, ЕТ № 1101555, [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку щодо належності вищезазначених архівних довідок заявнику. Обставин, які спростовують заяву [PERSON], в процесі судового розгляду у справі не встановлено. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

22 липня 2015 року комунальне підприємство «Очаківський комбінат комунальних послуг» (далі КП «ОККП») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач одержував послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS], але через несплату цих послуг, що були надані у період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2015 року, в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1042 грн 48 коп.. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що на імя відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № 3187 та на підставі укладеного договору у період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2015 року він одержував послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від позивача. Отже, відповідач є споживачем послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року. Споживач, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом із тим, порушуючи свої зобовязання, що випливають із зазначеного договору, відповідач до теперішнього часу не здійснив оплату вказаних вище послуг. Внаслідок припинення сплати послуг на особовому рахунку обліковується заборгованість у розмірі 1 042 грн 48 коп. (а. с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону чи договору. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь вказаної вище суми заборгованості такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, на підставі ст. 526 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено в рахунок витрат на оголошення про виклик відповідача до суду через друкований засіб масової інформації 220 грн, що підтверджується відповідним платіжним документом. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп., сплату якого позивачеві було відстрочено до ухвалення судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

22 липня 2015 року комунальне підприємство «Очаківський комбінат комунальних послуг» (далі КП «ОККП») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач одержував послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS], але через несплату цих послуг, що були надані у період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2015 року, в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1485 грн 64 коп.. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що на імя відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок №3408 та на підставі укладеного договору у період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2015 року він одержував послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від позивача. Отже, відповідач є споживачем послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року. Споживач, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом із тим, порушуючи свої зобовязання, що випливають із зазначеного договору, відповідач до теперішнього часу не здійснив оплату вказаних вище послуг. Внаслідок припинення сплати послуг на особовому рахунку обліковується заборгованість у розмірі 1 485 грн 64 коп. (а. с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону чи договору. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь вказаної вище суми заборгованості такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, на підставі ст. 526 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено в рахунок витрат на оголошення про виклик відповідача до суду через друкований засіб масової інформації 220 грн, що підтверджується відповідним платіжним документом. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп., сплату якого позивачеві було відстрочено до ухвалення судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

22 липня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON]заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.12.2005 в розмірі 4497,53 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, у поданій письмовій заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.12.2005ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк», надало[PERSON]. кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7). За розрахунком позивача, станом на 30.06.2015 заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.12.2005 становить 4497 грн. 53 коп., з яких 1465 грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом; 2341 грн. 91 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 190 грн. 36 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-6). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язання за кредитним договором № б/нвід 06 грудня 2005 року, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 4497 грн. 53 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. Разом з тим, суд не убачає підстав для стягнення на користь позивача з відповідача витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик останнього, оскільки надану позивачем копію платіжного доручення без підписів посадових осіб банку не можна вважати належним доказом на підтвердження понесення таких витрат. Враховуючи викл адене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

22 липня 2015 року ПАТ «КРЕДОБАНК» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 91 932,95 гривень. Відповідно до укладеного договору № 1Ю-265 від 31 серпня 2012 р. фізична особа - підприємець [PERSON] отримала кредит у розмірі 122 458, 00 грн. строком до 30 серпня 2017 року для здійснення купівлі автомобіля ГАЗ 330203-388, 2012 р.в. згідно договору купівлі - продажу, що укладений між [PERSON] та ТОВ «ВКЦ «Оптима ЛТД». Згідно п. 2.6 Кредитного договору для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER]. Але зобов'язання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 27.05.2015 р. відповідач має заборгованість - 91 932,95 гривень. Представник позивача в судовому засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання без поважної причини не з'явилися, хоча про дату, час, та місце слухання справи були повідомлені належним чином, шляхом оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр» від 08 серпня 2015 року. Заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

22 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 31.08.2012 року було укладено шлюб. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 31.08.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії І-КЕ №099337, від 31.08.2012 року, актовий запис №936 (а.с.3). Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №178362 від 26.06.2013 року, актовий запис №596 (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved