Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

24.02.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 25.02.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 17.03.2020 року відкрито провадження у справі і прийнято справу до розгляду. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що 27.11.1998 року, між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Гулянською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, про що зроблено актовий запис № 2. Сторони мають від шлюбу двох повнолітніх дітей. Разом з тим, підчас спільного проживання відносини поступово погіршувалися, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги та любові, мають різні погляди на життя, побут, ведення господарства, у зв`язку з чим між ними часто виникали непорозуміння і тому позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її волі та інтересам. Шлюбні відносини фактично припинені з вересня 2019 року і по теперішній час не відновлені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Позивач, повідомлена належним чином у судове засідання не з`явилася, надавши заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову та просила залишити прізвище « [PERSON] » /а.с.12/. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти його задоволення /а.с.33/. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 27.11.1998 року Гулянської сільською радою Красноокнянського району Одеської області, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 11 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ) /а.с.11/. Сімейне життя у подружжя не склалося. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Причиною розпаду сім`ї стало те, що між сторонами виникають часті непорозуміння та сварки, у зв`язку з втратою один до одного почуття поваги та любові, мають різні погляди на життя, виховання дітей, побут, ведення господарства. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України, встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У зв`язку з тим, що під час підготовки справи до розгляду були виявлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позиції інтересів подружжя, суд не надавав строку на примирення і приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн. (50% від 840,80 грн., сплаченого позивачем при поданні позову через Філію-Одеське облуправління АТ «Ощадбанк» за квитанцією №13 від 24.02.2020 року). Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати в іншій частині. На підставі викладеного,

Outcome: approved