Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

22.02.2017 року позивач звернувся з позовною заявою до районного суду про визнання за ним, як спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], право приватної власності на земельну ділянку площею 3,73 га, що знаходиться в межах території Сирівської сільської ради Врадіївського району, посвідченого Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 20 вересня 2001 року Сирівською сільською Радою народних депутатів, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позов мотивований тим, що позивач втратив оригінал державного акту на землю, через що не може оформити спадкові права як спадкоємець першої черги у позасудовому порядку, що і було підставою для звернення з вказаним позовом до суду. Позивач до суду не з»явився з поважної причини. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа - відділ Держгеокадастру у Врадіївському районі Миколаївської області до суду не з»явилась, хоча повідомлялась про судовий розгляд належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи у його відсутність. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухав пояснення представника позивача, дослідив письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON], місце смерті с. Сирове Врадіївського району Миколаївської області . На момент смерті спадкодавець проживав один за адресою [ADDRESS]. Позивач є сином спадкодавця. Після смерті батька позивача відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,73 га, що знаходиться в межах території Сирівської сільської ради Врадіївського району, посвідченого Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 20 вересня 2001 року Сирівською сільською Радою народних депутатів, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т. М. відкрито спадкову справу № 45/2016, що підтверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру № [NUMBER] від 27.02.2017 року. Заяву про прийняття спадщини подав син [PERSON] Позивач звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадку, де 09.02.2017 року отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з посиланням на відсутність правовстановлюючого документу -оригіналу державного акту на земельну ділянку. За відомостями експертної грошової оцінки земельної ділянки, станом на 15.02.2017 року, оціночна ( ринкова) вартість об»єкту складає 60 942 грн. Як вбачається з оголошення в газеті «Вісник Врадіївщини» [INFO], оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 20.09.2001 року [PERSON], втрачено. Таким чином, у судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт втрати оригіналу документа, який засвідчує право власності на земельну ділянку. Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо визнання права власності на земельну ділянку у зв»язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу. Так, відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено і в ст. ст. 81, 131 ЗК України, п. 22-1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Таким чином, встановив у судовому засіданні, що позивач, який є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті свого батька вчасно та у законний спосіб прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори, де отримав письмову відмову через відсутність оригіналу державного акту на земельну ділянку, а дублікат правовстановлюючого документу видається лише його власнику, який помер, що унеможливлює встановити право власності позивача на спадкове майно у позасудовому порядку, вказане право підлягає захисту через суд. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст. 392 ЦК України). Судові витрати позивачем сплачено вірно та залишаються за ним.

Outcome: approved