Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

22.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. 23.09.2016 року [PERSON] надала до суду уточнену позовну заяву про збільшення розміру аліментів, в якій зазначила наступне. Так, рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.10.2014 року, стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.08.2014 року і до повноліття дитини. На даний час розмір аліментів є малим і його не вистачає на утримання дитини, оскільки потрібно сплачувати кожного місяця рахунок за дитсадок, купувати одяг для дитини, їжу, коли дитина хворіє, купувати ліки. Посилаючись на вищезазначене, просила збільшити розмір аліментів на утримання доньки стягнувши з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги він не визнає та просить розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.10.2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.08.2014 року і до повноліття. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених СК України. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що отримувані позивачем аліменти на дитину в розмірі 600 грн. є недостатніми для забезпечення самих необхідних матеріальних та фізіологічних потреб дитини, які відповідно зростають із збільшенням віку дитини. Відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, який спроможний платити аліменти на утримання дитини в більшому розмірі та виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дитини, суд вважає за вірне визначити розмір аліментів на її утримання в сумі 1000 грн. щомісячно. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь держави судові витрати.

Outcome: partial