Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

23.03.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів в розмірі 5 000 грн на кожну дитину щомісячно, стягнути аліменти за минулий період. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.09.2010 між сторонами було укладено шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . 25.03.2020 рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області було задоволено позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Починаючи з грудня 2019 року діти фактично почали проживати з матір`ю, відповідач одразу почав ігнорувати потреби малолітніх дітей та не надав жодної матеріальної допомоги своїм дітям. Відповідач належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні дітей, ухиляється від своїх прямих обов`язків. Через те, що батько належним чином не дбає про дітей та не надає достатніх коштів на їх утримання, позивач вважає, що є необхідність стягувати аліменти у примусовому порядку. Позивач зазначає, що розмір аліментів, який підлягає встановленню судом з метою належного забезпечення та утримання двох малолітніх дітей має становити по 5 000 грн на кожну дитину. Відповідач є здоровою працездатною особою, молодого віку, є одним із рейтингових та найкращих міжнародних дизайнерів серед країн Європи та США, отримує постійний дохід та має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей. З моменту розірвання шлюбу відповідачем надано на утримання синів 2000 грн, на неодноразові звернення щодо надання аліментів, відповідач повідомив, що не буде сплачувати будь-яких грошових коштів на утримання спільних дітей до рішення суду, тому позивач вважає, що вимога сплати боргу за несплачені аліменти за період з 01.04.2020 по 01.03.2021 є справедливою. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2021 дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. 30.04.2021 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому він просить задовольнити позов частково в частині стягнення аліментів, а саме стягнути з нього аліменти в розмірі 1/6 його доходів. У відзиві [PERSON] зазначив, що не вбачає нічого проти утримання дітей та регулярно передавав дружині кошти. Однак не визнає суму, яку визначила позивач. Вважає, що така сума є занадто великою, він не має фізичної змоги оплачувати щомісячно по 5000 грн на кожну дитину, оскільки не має таких заробітків. Ще має на утриманні двох осіб - дитину від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] та матір [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи. На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2017 з нього стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з 24.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Фактично на утримання [PERSON] відповідач сплачує по 1200 грн щомісячно. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 відповідач доглядає за своєю матір`ю [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи. Таким чином, відповідач має на утриманні 4 осіб. Що стосується вказаних у позові відомостях про заробітки, нерухоме майно, відповідач зазначає, що вказана інформація не відповідає дійсності і є безпідставним припущенням позивача. Відповідач стверджує, що не ухилявся від участі у вихованні дітей. Саме позивач штучно усунула його від можливості брати участь в їх вихованні та тривалий час формувала у них негативний образ їхнього тата. Позивач жодного разу не вживала заходів для отримання аліментів, а навпаки усіляко уникала спілкування з відповідачем. Тому, не вбачає законних підстав для застосування норм п.2 ст.191 СК України про стягнення аліментів за час, який передує подачі позовної заяви. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки його доходу зважаючи на обставини, викладені у відзиві. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Під час розгляду справи судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, батьком дитини записаний « [PERSON] ». [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, батьком дитини записаний « [PERSON] ». Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України та роз`яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року віком до 6 років встановлений в розмірі - 1921 грн, з 01 липня - 2013 грн, з послідуючим зростанням, від 6 до 18 років встановлений в розмірі - 2395 грн, з 01 липня - 2510 грн, з послідуючим зростанням. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2017 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з 24.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З огляду на надану відповідачем довідку №1006 від 04.06.2021, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради та отримує державну соціальну компенсацію фізичній особі за надання соціальних послуг на непрофесійній основі по догляду за громадянкою похилого віку [PERSON] , [INFO] з 19.05.2021 по даний час. При вирішенні спору суд виходить з засад рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, а саме, що кожен з подружжя рівною мірою несе обов`язки по утриманню дітей і повинен їх виконувати. Позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували можливість сплати аліментів відповідачем саме в розмірі 5000,00 грн на кожну дитину, а тому суд вважає правильним і справедливим покладення обов`язку по утриманню дітей в рівних долях на кожного з батьків. Відповідачем доведено факт того, що на його утриманні знаходиться донька від першого шлюбу [PERSON] , 2007 року народження, на користь якої він сплачує аліменти згідно рішення суду та мати, яка являється особою з інвалідністю ІІ групи і відповідач отримує державну соціальну компенсацію фізичній особі за надання соціальних послуг на непрофесійній основі по догляду за громадянкою похилого віку [PERSON] . Доводи позивача про наявність у відповідача великого заробітку та придбання ним нерухомості спростовуються наданими відповідачем свідоцтвами про право на спадщину за законом від 21.12.2020, з огляду на які житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку за тією ж адресою він отримав у спадок після смерті батька. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів за період з 01.04.2020 по 01.03.2021, суд зазначає таке. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Суд, вирішуючи спір в частині вимог про стягнення аліментів за минулий час, з урахуванням вимог ст. 191 СК України, вважає дані вимоги необгрунтованими, оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем не надані докази того, що вона зверталась до відповідача про стягнення аліментів за вказаний період часу (листи, їх отримання відповідачем тощо). Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 908,00 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial