Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

22 червня 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 886/98 від 30 квітня 1998 року, оформлений на Одеській Новій Біржі та зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» під № 1046 стр.69 кн. 81 доп. від 06.05.1998 року на квартиру [ADDRESS] загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м. між [PERSON] та [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] на підстав довіреності серія ААМ № 417611, зареєстрований № 1243, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Шевиріною А.О. від 24 березня 1998 року - дійсним. Свої вимоги мотивували тим, що 20 квітня 1998 року за Договором купівлі-продажу нерухомого майна № 886/98 [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м. Однак, [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищевказану квартиру, однак нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі - продажу, укладеного на біржі нерухомості. Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Позивачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти вчинення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON], та представник третьої особи Одеської Нової Біржі в судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивачів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, заслухавши сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 03 березня 1972 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER]. В період даного шлюбу, [INFO] народилась донька [PERSON], про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії [NUMBER], яка 08 квітня 1985 року вийшла заміж за [PERSON], та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER]. 30 квітня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності серія ААМ № 417611, зареєстрованої № 1243, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Шевиріною А.О. від 24 березня 1998 року, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 886/98 згідно якого [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м. Даний договір було укладено на Одеській Новій Біржі. 06 травня 1998 року вказаний договір був зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» за №1046 стр.69 кн. 81 доп Відповідно до п. 6 Договору вказана квартира продана з торгів за 22 000 гривень, які отримані «Продавцем» до підписання цього договору. Однак, [INFO] [PERSON] помер, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис за № 12639, та видано Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина. У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцями першої черги майна померлого [PERSON] є його донька [PERSON] та дружина [PERSON], які цу визначений законом строк звернулись до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, в результаті чого було заведено спадкову справу № 123/2017. Однак, державний нотаріус Сальнікова З.В. рекомендувала спадкоємцям в судовому порядку визнати Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 886/98 дійсним, у зв'язку з тим, що Законом України «Про товарні біржі» не передбачена можливість біржі посвідчувати договори за довіреністю. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. (ст.11 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру [ADDRESS]. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі - продажу № 886/98 від 30 квітня 1998 року ніким не спростовані та свідчать про те, що [PERSON] є добросовісними набувачем вказаної квартири, оскільки придбав її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири, зареєструвавши її в КП «ОМБТІ та РОН», але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 886/98 від 30 квітня 1998 року, оформлений на Одеській Новій Біржі та зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» під № 1046 стр.69 кн. 81 доп. від 06.05.1998 року на квартиру [ADDRESS] загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м. між [PERSON] та [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] на підстав довіреності серія ААМ № 417611, зареєстрований № 1243, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Шевиріною А.О. від 24 березня 1998 року. На підставі викладеного й

Outcome: approved