Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

22 травня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року, дітей не мають, але подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки. Від постійних суперечок і скандалів вона перебуває у стані постійного стресу. На чотири місяці вони припиняли шлюбні відносини, після чого їх поновили. Бажання припинити сімейні стосунки з відповідачем були неодноразово, оскільки між ними втрачені всі фізичні та духовні відносини. Збереження сім*ї неможливе, суперечить їх інтересам. Позивач бажає створити нову сім*ю, а тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, примирення між ними не досягнуто. Відповідач у судовому засіданні з позовом не погодився та просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що він дружину кохає та бажає зберегти сім*ю. За час наданого судом строку для примирення він зателефонував дружині, а потім чекав на її повернення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 червня 2009 року ( а.с.3). Сторони дітей не мають. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки, з приводу чого в сім*ї виникали сварки, що призвело до припинення шлюбних стосунків, за час наданого судом строку для примирення, примирення між сторонами не було досягнуто, позивач має намір створити іншу сім*ю та не бажає продовжувати сімейні стосунки з відповідачем. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Відповідач заперечував щодо залишення позивачу у разі розірвання шлюбу прізвища у шлюбі - [PERSON]. Разом з тим, згідно зі ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд вважає залишити позивачу зазначене прізвище після розірвання шлюбу. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved