Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

23 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і промислового виробництва НААН України про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи свій позов тим, що вона працює на Полтавській державній сільськогосподарській дослідній станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України з 25.06.2013 року старшим науковим співробітником, а з 02.06.2014 року по теперішній час - на посаді ученого секретаря. У зв`язку з тим, що вона не має власного житла та орендує житлове приміщення з 01.03.2014 року, вона звернулась із заявою до відповідача про постановку її на чергу як особи, яка потребує поліпшення житлових умов. Згідно рішення спільного засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України від 08.11.2019 року було вирішено поставити її на квартирний облік за місцем роботи на загальних підставах. Згідно Розпорядження т.в.о. директора Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України від 19.12.2019 року за нею розподілено житлове приміщення, яке перебуває на балансі Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова, житловою площею 33,5 кв.м., загальною площею 119 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та видано ордер на вселення. 21.12.2019 року вона звернулась до Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова, в оперативному управлінні якої знаходиться квартира, із заявою про приватизацію даної квартири. Проте, до цього часу її заява не розглянута. Тому просила суд визнати за нею право на приватизацію квартири державного житлового фонду загальною площею 119 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати Полтавську державну сільськогосподарську дослідну станцію імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН вжити заходів щодо приватизації Самойленко Оленою Анатоліївною квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 06.02.2020 року відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 21.07.2020 року до участі в справі залучено в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Національну академію аграрних наук України та Департамент екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Волков Д.В. позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. При цьому посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Представники Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і промислового виробництва НААН України Сокирко М.П., адвокат Корольов І.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представник Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу без участі представника Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації. В заяві інформував суд, що за адресою: вулиця Шведська, 86, м.Полтава, рішенням облвиконкому від 14.03.1989 року №75 оголошено пам`ятку природи ботанічну - Каштан кінській (Вавилова) площею 0,1 га, щодо якої відповідно до статті 28 Закону України «Про природно-заповідний фонд» встановлено основні вимоги щодо режиму. Під час розгляду справи просили суд врахувати дану інформацію (а.с.140-142). Представник Національної академії аграрних наук України в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. В судове засідання надали письмові пояснення (а.с.130-133), в яких просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації та представника Національної академії аграрних наук України. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача адвоката Волкова Д.В., представника Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і промислового виробництва НААН України Сокирко М.В., адвоката Корольова І.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що [PERSON] працює на Полтавській державній сільськогосподарській дослідній станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України з 25.06.2013 року старшим науковим співробітником, а з 02.06.2014 року по теперішній час - на посаді ученого секретаря (а.с.6, 7-9). Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.10.2019 року (а.с.11) встановлено, що [PERSON] власного житла не має. В зв`язку з чим орендує житлове приміщення з 01.03.2014 року. Згідно рішення спільного засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України від 08.11.2019 року було вирішено у зв`язку з тим, що у [PERSON] житлова площа менше норми, згідно пункту 13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» поставити на квартирний облік за місцем роботи на загальних підставах [PERSON] , ученого секретаря (а.с.10). Відповідно Розпорядження Т.в.о. директора Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України Л.Г. Марініч №4 від 19.12.2019 року «Про розподіл житлових приміщень» (а.с.23) за [PERSON] розподілено житлове приміщення, яке перебуває на балансі Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України, житловою площею 33,5 кв.м., загальною площею 119 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно Розпорядження Т.в.о. директора Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України Л.Г. Марініч №5 від 20.12.2019 року «Про видачу ордерів на житлові приміщення» [PERSON] , ученому секретарю, яка стоїть на квартирному обліку під номером 69, на житлове приміщення площею 33,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було видано ордер на вселення. Склад сім`ї: [PERSON] - заявниця (а.с.13, 24). 21 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до директора Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України з заявою (а.с.14), в якій просила оформити передачу в приватну власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку вона займає (склад сім`ї - одна особа) на умовах найму. Згідно з Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» вона має право на безоплатну приватизацію житла. Уповноваженим власником житла визначено [PERSON] . В судовому засіданні встановлено і дана обставина не заперечувалась сторонами по справі, що на свою заяву [PERSON] відповіді від Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України не отримала, що і змусило її звернутись в суд з позовом за захистом своїх прав. Але суд приходить до висновку, що права [PERSON] захисту не підлягають, а в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що Наказом Національної академії аграрних наук України від 28.01.2020 року №17-к Сокирка Михайла Петровича призначено виконуючим обов`язки директора Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України з 02 лютого 2020 року тимчасово, до призначення директора у встановленому порядку (а.с.42). 25 лютого 2020 року в.о. директора Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України Сокирко М.П. видав наказ №23 «Про скасування дії розпоряджень від 19 грудня 2019 року №4 «Про розподіл житлових приміщень» та розпорядження від 20 грудня 2019 року №5 «Про видачу ордерів на житлові приміщення» (а.с.43). Даним наказом він скасував дію розпорядження від 19 грудня 2019 року №4 «Про розподіл житлових приміщень» та розпорядження від 20 грудня 2019 року №5 «Про видачу ордерів на житлові приміщення» та вважати їх недійсними. 25 лютого 2020 року в.о. директора Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України Сокирко М.П. видав наказ №10-ГД «Про створення комісії для обстеження» (а.с.44). Даним наказом було створено комісію для обстеження жилого приміщення з метою підтвердження факту проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 25 лютого 2020 року членами комісії було складено АКТ «Про обстеження жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] з метою підтвердження факту проживання [PERSON] ». В результаті обстеження жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] факт проживання [PERSON] не підтвердився. Приміщення знаходиться у нежилому стані. При опитуванні сусідів було підтверджено відсутність мешканців за даною адресою (а.с.45). В судовому засіданні представники Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і промислового виробництва НААН України Сокирко М.П., адвокат Корольов І.М. суду пояснили, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки є незаконними та необґрунтованими. Позивача було незаконно поставлено на чергу осіб, які потребують поліпшення житлових умов, їй безпідставно було видано ордер на квартиру [ADDRESS] . Приміщення, яке має намір приватизувати [PERSON] , не зареєстровано у відповідності до вимог чинного законодавства України за Полтавською Державною сільськогосподарською дослідною станцією імені М.І.Вавілова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України на праві власності, на праві оперативного управління чи господарського відання. Суд цілком погоджується з думкою відповідачів з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] перебуває на балансі Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І.Вавілова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України. В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечувала позивач по справі, що в спірній квартирі не проживає, там знаходяться будівельні матеріали та будівельне сміття. Відповідно до статті З Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом: - безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім 'ю; - продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до пункту 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Облік громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання. Згідно пункту 13 Правил на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами. Відповідно до пункту 20 Правил громадяни беруться на квартирний облік: - за місцем проживання - рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів; - за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Згідно пункту 21 Правил рішення про взяття громадян на квартирний облік за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. Відповідно до пункту 22 Правил громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів - з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради. Отже, при постановці на чергу відсутні були підстави для визнання позивача потребуючою поліпшення житлових умов. Було відсутнє спільне рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Також відсутні підстави для вселення позивача в приміщення, яке вона має намір приватизувати. Відповідно до пункту 69 Правил на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Позивачем додано до матеріалів позовної заяви копію ордеру на вселення, виданого Полтавською державною сільськогосподарською дослідною станцією імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і АПВ НААН України, який їй видано в порушення пункту 69 Правил. Також судом встановлено, що спірне приміщення не зареєстровано у відповідності до вимог чинного законодавства України за Полтавською державною сільськогосподарською дослідною станцією імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України на праві власності, праві оперативного управління чи господарського відання. Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами. За змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її адвокат Волков Д.В. стверджували, що позивач звернулася до відповідача із заявою про приватизацію житла. Однак, відповідач не є органом приватизації, який наділений повноваженнями розглядати заяви про приватизацію. Відповідно до статті 9 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. З огляду на зазначене, Полтавська державна сільськогосподарська дослідна станція імені М.І.Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України не може бути органом приватизації. Крім того, суд звертає увагу, що службові житлові приміщення призначаються для заселення працівниками підприємств, установ, організацій, які перебувають у трудових відносинах, та члени їх сімей відповідно до чинного законодавства. Перелік категорій працівників, яким можуть бути надані службові житлові приміщення, затверджено постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 «Про службові жилі приміщення». Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації, зокрема, квартири (кімнати, (будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових. Пунктом 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», яке затверджено постановою Ради Міністрів УРСР «Про службові жилі приміщення» від 04.02.1988 року №37 передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. З огляду на те, що наданий позивачем до суду ордер на вселення не відповідає вимогам чинного законодавства та виданий не уповноваженим органом, у позивача відсутні правові підстави на вселення в дане приміщення, а отже, й на його приватизацію. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачами судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed