Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

22 вересня 2020 року представник позивача публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», позичальник, кредитор) звернувся до суду з вказаним позовом у якому просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] (далі - відповідач 1, позичальник) та [PERSON] (відповідач 2, поручитель) на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованость за кредитним договором у сумі 162 158,19 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом, представник позивача посилається на те що, між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 197/07/2013/0345 від 10 липня 2013 року відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу 1 грошові кошти, а вона зобов`язалася повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту - 143 000,00 грн. (п. 1.1 Кредитного договору), процентна ставка за користування кредитом 16,1 % річних, (п. 1.4.1. Кредитного договору), за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 16 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору), строк повернення кредитних коштів - до 07.07.2028 (п. 1.3.1. Кредитного договору). Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується випискою з позичкового рахунку відповідача. [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повернула кредитні кошти у визначений строк. Станом на 12 лютого 2020 року відповідачем 1 не сплачено: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.03.2014 по 30.04.2015 - 25 520,74 грн та заборгованість за кредитом - 136637,45 грн. Загальна заборгованість [PERSON] складає 162 158,19 грн. В якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 197/07/2013/0345-П від 10 липня 2013 року за умовами п. 1.1 якого відповідач 2 зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання позичальником зобов`язань по Кредитному договору. Таким чином, враховуючи невиконання [PERSON] договірних зобов`язань, передбачених Кредитним договором, Банк змушений звернутися до суду за захистом порушеного права у спосіб, визначений частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, - шляхом присудження до примусового виконання [PERSON] та [PERSON] обов`язку в натурі в солідарному порядку. У відповідності до ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» позивач разом з позовною заявою подав до Київського апеляційного суду клопотання про визначення підсудності розгляду спору, оскільки зареєстрованим місцем проживання відповідачів є Автономна Республіка Крим. На підставі ухвали Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року, підсудність вказаної справи визначена Голосіївському районному суду м. Києва (а.с. 36). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 28.09.2020 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Плахотнюк К.Г (а.с. 39). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 41-42). Представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі про розгляд справи були повідомлені шляхом розміщення на офіційному сайті Голосіївського районного суду м. Києва у розділі, у якому розміщуються оголошення про виклик учасників судових засідань до суду. Оскільки відповідачі про розгляд справи повідомлялись належним чином, відзив на позовну заяву не подали та не повідомили причини його неподання, а також те, що в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, і він не проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. За правилами ст.ст.1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 10 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №197/07/2013/0345, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 19-22). Відповідно до п.1.1, п. 1.2, п. 1.3.1 договору банк надає позичальнику кредит, у сумі 143000,00 грн. для фінансування в об`єкт будівництва яким є квартира [ADDRESS] , житловий комплекс у 7 мікрорайоні «Куликове поле», третя черга будівництва, житловий будинок, корпус 3, квартира складається з 2 кімнат, знаходиться на 6 поверсі, загальною площею 62,97 кв.м., шляхом внесення коштів в АТ «Державний експортно-імпортний банк України». Кредит надається з 10 липня 2013 року по 7 липня 2028 року. Відповідно до п.1.4.1. кредитного договору, за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 16,00 % річних. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Доказів на підтвердження визнання Кредитного договору від 10 липня 2013 року у встановленому законом порядку недійсним матеріали справи не містять та стороною відповідача суду надано не було. Банк виконав умови Договору №197/07/2013/0345 від 10 липня 2013 року та надав відповідачу 1 кредитні кошти на загальну суму 143 000 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача 1 та не спростовано ним (а.с. 26-32). Встановлено, що у передбачені строки [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому станом на 12.02.2020 має заборгованість у розмірі 162 158,19 гривень, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 136 367,45 грн., заборгованості по нарахованим процентам - 25 520,74 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 25). Відповідачами вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідача суду надано не було. Відповідно до п. 4.2.4 Договору ПАТ АБ «Укргазбанк» має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому Договору включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, зокрема у випадку невиконання позичальником будь-яких зобов`язань по цьому Договору, у тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань, що випливають з цього Договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, судом встановлено, що 10 липня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки за умовами якого відповідач 2, як поручитель, поручається перед банком за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань по кредитному договору №197/07/2013/0345. Відповідач 2 [PERSON] несе солідарну відповідальність з позичальником [PERSON] перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник - за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії тощо або неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, відповідачі скористалися кредитними коштами, але свої зобов`язання за договорами належним чином не виконали. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає до солідарного стягнення заборгованість по Кредитному договору №197/07/2013/0345 від 10 липня 2013 року у розмірі 162 158,19 гривень. Крім цього, згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved