Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

23 травня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свою заяву мотивує тим, що у сертифікаті серії ВЛ № 0168367 виданого Любомльською РДА, що посвідчує право власності на земельну ділянку, допущено помилку у написанні «по-батькові» власника, замість «Якович» записано «Якубович», що ставить під сумнів факт належності вищезазначеного документу його батькові [PERSON], який помер 31 жовтня 2016 року, записи в якому мають значення для оформлення позивачем права на спадщину. У звязку з чим, просить встановити факт належності [PERSON], який помер який помер 31 жовтня 2016 року, сертифікату серії ВЛ № 0168367 виданого Любомльською РДА, що посвідчує право власності на земельну частку (пай), як правовстановлюючого документу. Заявник подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У судовому засіданні встановлено, що 04 квітня 1997 року [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0168367. Водночас, при складанні, було допущено помилку: останнього «по-батькові» записано «Якубович» замість «Якович», у звязку з чим, у заявника виникли труднощі при оформленні права на спадщину. Факт належності [PERSON], який помер 31 жовтня 2016 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0168367, як правовстановлюючого документу, підтверджується довідкою Заболотівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 23.01.2017 року № 68 (а.с.3), копією свідоцтва про народження серії VII-УР № 0265634 (а.с.5) та копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №192018 (а.с. 3). Тому, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved