Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

22.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив припинити право власності [PERSON] на частку, яка складає 1/3 частину у трикімнатній квартирі № 185 в житловому будинку №8 по вул. Київська у м. Миколаєві, що перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], зі стягненням відповідної грошової компенсації з нього на користь відповідача - [PERSON]; визнати право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири № 185 в житловому будинку №8 по вул. Київська у м. Миколаєві за ним - [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що 2/3 частки квартири належить йому на підставі договору дарування частки квартири від 15 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та 1/3 \~ \~ \~ \~частки квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про \~ \~ \~ \~право власності на житло від23 лютого 1995 року. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] у даній трикімнатній квартирі з 2000 року не проживає та в супереч вимогам ст. 322 ЦК України, своє майно не утримує: не проводить поточні ремонти для збереження жилого стану будинку, комунальні послуги не сплачує та взагалі належним йому майном не користується. Порядок користування між співвласниками не встановлювався ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням. Питання про виділ частки в натурі не ставилося. Ухвалою суду від 24.01.2018 року відкрито провадження у справі у відповідності до ст. 122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за своєї відсутності, відкладення судового засідання не надавав. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII Цивільно-процесуальний кодекс України викладено у новій редакції, який набрав чинності 15.12.2017 року. Відповідно до пункту 9 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи зазначене, справу слід розглядати у відповідності до норм ЦПК України від 03.10.2017 року в новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно договору дарування частки квартири від 15.08.2017 року посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3-572, [PERSON] належить 2/3 частки квартири № 185, що знаходиться по вулиці Київській у будинку №8 в м. Миколаєві. Згідно свідоцтва про право власності від 23.02.1995 року [PERSON] належить 1/3 частка квартири № 185, що знаходиться по вулиці Київській у будинку №8 в м. Миколаєві. Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник наділений правом самостійного розпорядження часткою у праві спільної часткової власності. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до п.1 ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Згідно ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно звіту №373/08-17 про незалежну оцінку 1/3 частки трикімнатної квартири № 185 в житловому будинку №8 по вул. Київській у м. Миколаєві , загальна оціночна вартість об'єкта оцінки складає 54180 грн. Як вбачається з платіжного доручення №118670586 від 13.04.2018 року [PERSON] сплатив на депозитний рахунок ТУ ДСА України залогові кошти у розмірі 54180 грн. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved