Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

22 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на домоволодіння, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 27 квітня 1999 року між нею та діючим на підставі довіреності в інтересах [PERSON] [PERSON] на Українській товарній біржі був укладений договір купівлі продажу, згідно якого відповідач [PERSON] продала, а позивач [PERSON] купила домоволодіння № 11 по вул. Лозановича в м. Словянську, розташоване на земельній ділянці площею 271 кв.м земель Словянської міської ради, яке складається з А-1 житловий будинок кирпичний, площею 31,2/47,2 кв.м; Б - сарай, № 1-забор. Вищевказаний договір був зареєстрований 27.04.1999 року в реєстрову книгу № 29-а БТІ м. Словянська за № 1530. Нотаріально посвідчити договір відповідач відмовилась, мотивуючи це своєю зайнятістю, однак до теперішнього часу спірний договір так і залишається нотаріально не посвідченим. Посилаючись на те, що всі умови у вказаному договорі між покупцем та продавцем виконані у повному обсязі, а саме вона зі своєї сторони передала відповідачу грошові кошти, а [PERSON] у свою чергу передала їй у власність домоволодіння № 11 по вул. Лозановича в м. Словянську, просить суд позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, у звязку з чим ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст.\~169, ст.\~224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 27 квітня 1999 року між [PERSON] та діючим на підставі довіреності в інтересах [PERSON] [PERSON] на Українській товарній біржі був укладений договір купівлі продажу, згідно якого відповідач [PERSON] продала, а позивач [PERSON] купила домоволодіння № 11 по вул. Лозановича в м. Словянську, розташоване на земельній ділянці площею 271 кв.м земель Словянської міської ради, яке складається з А-1 житловий будинок кирпичний, площею 31,2/47,2 кв.м; Б - сарай, № 1-забор. (а.с. 5) Вищевказаний договір був зареєстрований 27.04.1999 року в реєстрову книгу № 29-а БТІ м. Словянська за № 1530. Згідно з пунктом 4 статті\~5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~ЦК України, положення цього Кодексу\~застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~ст. 224 ЦК Української РСР\~1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини 1 статті\~45, ст.\~47 ЦК Української РСР\~недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Відповідно до ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З біржового договору вбачається, що [PERSON] продала, тобто передала у власність, а [PERSON] купила, тобто заплатила грошові кошти та прийняла у власність домоволодіння № 11 по вул. Лозановича в м. Словянську, розташоване на земельній ділянці площею 271 кв.м земель Словянської міської ради, яке складається з А-1 житловий будинок кирпичний, площею 31,2/47,2 кв.м; Б - сарай, № 1-забор. (а.с. 5) Відповідно до\~ст.128 ЦК України\~(в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до\~ст.153 ЦК України\~(в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Втім, як встановлено в судовому засіданні біржовий договір не було нотаріально оформлено, оскільки\~[PERSON] на той час ухилилась від його нотаріального посвідчення. Саме тому вищевказаний біржовий договір був прийнятий БТІ м. Словянська у якості правовстановлюючого документа, а за позивачем зареєстроване право приватної власності на вказане домоволодіння, що підтверджується довідкою № 667-3/0.83/01 від 10.03.2017 року З огляду на викладене, суд вважає за можливе визнати біржову угоду дійсною, оскільки вимоги ч.2 ст. 47 ЦК УРСР були виконані, тобто сторонами було досягнуто всіх умов щодо купівлі - продажу спірного домоволодіння. Разом з тим в частині вимог щодо визнання за позивачем права власності на спірне домоволодіння № 11 по вул. Лозановича в м. Словянську, на думку суду слід відмовити, оскільки за позивачем вже зареєстровано приватної право власності, що підтверджується довідкою БТІ м. Словянська, право позивача на це майно ніким не оспорюється у звязку з чим не потребує захисту в судовому порядку та крім того чинним законодавством не передбачено повторного визнання права власності на нерухоме майно. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial