Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

22.12.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП), та моральної шкоди, 3% річних. В обґрунтування позову зазначив, що 11.06.2016 [PERSON], керуючи автомобілем «LIFAN X60», державний номер [NUMBER], на перехресті вул. Гагаріна та пр. Соборного у м. Запоріжжі, рухаючись на заборонений сигнал світлофору (червоний), вчинив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 21099020», державний номер [NUMBER], під керуванням позивача, що належить позивачеві на праві власності. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2016 у справі № 335/9815/16-п [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав технічних ушкоджень, а позивачеві були спричинені тілесні ушкодження. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було сплачено позивачеві 45\~000 грн. страхового відшкодування за угодою про припинення зобовязання шляхом передачі відступного. Проте, зазначена сума не покриває матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням автомобіля позивача. Так, відповідно до висновку спеціаліста № 394/2/8-16 від 18.08.2016, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 72\~725,72 грн. Отже, відповідачі мають сплатити різницю між цією вартістю та фактично отриманою позивачем сумою страхового відшкодування 27\~725,72 грн. Крім того, позивач вказує, що на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) відповідачі мають також сплатити йому 3% річних від вказаної суми, що становить за період з 03.08.2016 по 22.12.2016 у розмірі 323,58 грн. та інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 1\~722,97 грн. Також, позивачем були понесені витрати на проведення обстежень та придбання ліків на суму 967,20 грн., на проведення дослідження спеціаліста 1\~650,00 грн., сплату комісії банку 16,50 грн., транспортування автомобіля до місця огляду та проведення оцінки у розмірі 850,00 грн. [PERSON] іншого, позивач вказує про спричинення йому моральної шкоди, яку оцінює у 25\~000,00 грн. Просив стягнути з відповідачів вищезазначені суми та судові витрати зі сплати судового збору. Також, 22.12.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ДТП, та моральної шкоди, 3% річних. В обґрунтування позову посилався на аналогічні обставини, що зазначені у позові [PERSON] Вказав, що він на момент ДТП перебував у автомобілі «ВАЗ 21099020», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] у якості пасажира. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, переніс стрес, біль та фізичні страждання. Також через ДТП було пошкоджено його мобільний телефон, який не підлягав ремонту. Вартість телефону склала 3\~327,75 грн. Просив стягнути з відповідачів зазначену суму матеріальної шкоди, 25\~000 грн. моральної шкоди та судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 15.02.2017 цивільні справи за позовами [PERSON] та [PERSON] були обєднані в одне провадження для спільного розгляду. Ухвалою суду від 10.05.2017 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, залучене публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА». Ухвалою суду від 14.06.2017 залишено без розгляду позов [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON], а також залишено без розгляду позов [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON], а [PERSON] виключена зі складу відповідачів у даній цивільній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у вигляді різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та сумою страхового відшкодування в сумі 27\~725,72 грн., 3% річних від вказаної суми, що становить за період з 03.08.2016 по 22.12.2016 у розмірі 323,58 грн., інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 1\~722,97 грн., витрати на проведення обстежень та придбання ліків на суму 967,20 грн., на проведення дослідження спеціаліста 1\~650,00 грн., сплату комісії банку 16,50 грн., транспортування автомобіля до місця огляду та проведення оцінки у розмірі 850,00 грн., компенсацію за заподіяння моральної шкоди 25\~000,00 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на його користь суму матеріальної шкоди 3\~327,75 грн. та компенсацію за заподіяння моральної шкоди 25\~000 грн. Представник позивачів адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримав позови [PERSON] та [PERSON] та просив позови задовольнити. У судове засідання 27.10.2017 не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. В силу вимог ст. 169 ЦПК України його неявка не є перешкодою для розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовів, надав суду письмові заперечення, в яких просив залишити позови без задоволення з тих підстав, що угода між [PERSON] та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про припинення зобовязання шляхом передання відступного не є укладеною, оскільки не підписана обома сторонами. Проте, у разі врахування вказаної угоди, слід виходити із того, що [PERSON] добровільно зменшив належну йому суму до відшкодування, а тому [PERSON] не повинен нести відповідальності, т.я. зобовязання в силу ст. 600 ЦК України припинилося. Моральну шкоду також повинна відшкодовувати страхова компанія. Щодо стягнення 3% річних та індексу інфляції, то ст. 625 ЦК України на деліктні відносини не поширюється, а тому ці вимоги також є необґрунтованими. Також, з аналогічних підстав заперечував і проти позову [PERSON] Крім того, пояснив суду, що ДТП сталася не лише з його вини, оскільки водій [PERSON] перевищив швидкість руху, а також мав несправну гальмівну систему. У судові засідання, що відбулись 10.10.2017 та 27.10.2017 відповідач для участі у судових дебатах не зявився, надавши доказ поважності причини його неявки лише у судове засідання від 10.10.2017. Через канцелярію суду 27.10.2017 надійшла заява відповідача про перенесення розгляду справи, оскільки його представник [PERSON] на лікарняному, а [PERSON] зайнятий у судовому засіданні з розгляду іншої справи. Проте, жодних підтверджуючих ці обставини документів відповідач суду не надав, а також не вказав причини своєї неявки у судове засідання. Тому, враховуючи приписи ст. 169 ЦПК України, повторність неявки відповідача у судове засідання, а також те, що він висловив свої заперечення проти позову та не був обмежений у праві подати докази, суд вважав за можливе закінчити розгляд справи у його відсутність. Представники відповідача адвокати [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні також заперечували проти задоволення позовів. У судові засідання, що відбулись 10.10.2017, 27.10.2017 представники відповідача також не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідно до положень ст. 169 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду справи, з огляду на що суд вважав за можливе закінчити розгляд справи у їх відсутність. Представник третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА» [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що правовідносини між [PERSON] та страховою компанією припинились переданням відступного, а [PERSON] не звертався до страхової компанії із вимогами про відшкодування шкоди. Просив вирішити позови [PERSON] та [PERSON] на розсуд суду відповідно до вимог закону. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільних справ за позовами [PERSON] та [PERSON], матеріали кримінального провадження № 12016080050003856, суд встановив наступне. 11.06.2016 о 20:45 год. на перехресті вул. Гагаріна та пр. Соборного в м. Запоріжжі сталася ДТП за участю автомобілів «LIFAN X60», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля «ВАЗ 21099020», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] У результаті зіткнення транспортних засобів водій [PERSON] та пасажир його автомобіля [PERSON] отримали тілесні ушкодження, а автомобілі технічні пошкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст. 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: 1.наявність шкоди, 2.протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, 3.причинний звязок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, 4.вина особи, що завдала шкоду. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, діюче законодавство обовязковою умовою відшкодування майнової шкоди визначає наявність вини особи, а доказом існування такої вини є доведеність неправомірності рішення, дії або бездіяльності цієї особи. Наявність матеріальної шкоди, завданої позивачеві [PERSON] внаслідок ДТП, підтверджується звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 394/2/8-16 від 18 серпня 2016 р., складеним субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21099020», державний номер [NUMBER], станом на момент проведення дослідження становить 72\~725,72 грн., а вартість цього автомобіля до моменту ДТП складала 88\~688,32 грн. Перелік пошкоджень вказаного автомобіля наведено у протоколі огляду транспортного засобу, що є додатком до висновку дослідження (арк. справи 5962). За проведення вказаного дослідження позивач сплатив 1650,00 гривень, що підтверджується квитанцією від 04.08.2016 (арк. справи 48), а також оплатив банківську комісію 16,50 грн. Також позивач поніс витрати на транспортування автомобіля у розмірі 850,00 грн., підтвердженням чого є товарний чек від 11.06.2016 (арк. справи 10). Транспортний засіб автомобіль «ВАЗ 21099020», державний номер [NUMBER], належить позивачу [PERSON] на праві власності, підтвердженням чого є технічний паспорт, копія якого наявна в матеріалах кримінального провадження № 12016080050003856 (арк. провадження 23). Крім того, [PERSON] внаслідок ДТП були завдані легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 2799 від 21.06.2016 (арк. справи 1821), медичною документацією (арк. справи 2237). Позивач [PERSON] зазначає, що на придбання ліків та обстеження витратив 967,20 грн., на підтвердження чого надав чеки та квитанції (арк. справи 14, 17). Наявність матеріальної шкоди, завданої позивачеві [PERSON] підтверджується висновком про технічний стан мобільного обладнання № 55265, згідно із яким 17.06.2016 [PERSON] здав в сервісний центр для проведення обслуговування мобільний телефон «Nokia RM-978», та після проведених робіт зроблено висновок, що термінал несправний, виявлена деформація системної плати, необхідна її заміна, ремонт в умовах сервісного центру неможливий, ремонт на заводі-виробнику не доцільний. Згідно з товарним чеком від 21.02.2015, вказаний телефон був придбаний [PERSON] за 2\~499,00 гривень. Про пошкодження мобільного телефону внаслідок ДТП [PERSON] зазначав і під час його допиту слідчим в межах кримінального провадження № 12016080050003856 (арк. провадження 6668). За діагностику телефону [PERSON] сплатив 40,00 грн., що підтверджується талоном діагностики від 21.06.2016. Крім того, [PERSON] внаслідок ДТП були завдані легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком № 2974 від 21.06.2016 (арк. справи 3942), медичною документацією, копія якої наявна в матеріалах справи. [PERSON] вказує, що на ліки та обстеження витратив 788,75 грн., на підтвердження чого надав товарні чеки на придбання ліків та квитанцію. Постановою начальника відділення СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області [PERSON] від 05.08.2016 закрито кримінальне провадження № 12016080050003856 від 11.06.2016 у звязку із відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (арк. провадження 104105). Згідно з вказаною постановою, встановлено невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, а саме здійснення ним руху на заборонений червоний сигнал світлофору. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 вересня 2016 р. в справі про адміністративне правопорушення № 335/9815/16-п, провадження № 3/335/1139/2016, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави. Постановою суду встановлено порушення водієм [PERSON] вимог п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, а саме здійснення ним руху на заборонений червоний сигнал світлофору, що спричинило пошкодження транспортних засобів (арк. справи 78). Постанова суду є такою, що набрала законної сили. Також, суд зазначає, що за приписами статті 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. Відповідач [PERSON] свою вину у вчиненні ДТП не спростував, постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржував, та у судовому засіданні не заперечував проти того, що дійсно здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору. Таким чином, суд з урахуванням наданих суду доказів, доходить висновку про наявність в діях водія [PERSON] протиправності, вини, а також причинного звязку між протиправною поведінкою та завданою шкодою позивачам [PERSON] та [PERSON] Отже, судом встановлено наявність усіх елементів, які відповідно до статті 1166 ЦК України є підставою для відшкодування шкоди. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля транспортного засобу «LIFAN X60», державний номер [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «НАСК «ОРАНТА», підтвердженням чого є поліс № АЕ/6477402 від 06.01.2016 (арк. справи 88). Про подію ДТП страхова компанія була проінформована, про що, зокрема, свідчить зміст письмових пояснень щодо позовних заяв представника ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» (арк. справи 154158). За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Зазначені висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду України у постанові від 20 січня 2016 р. у справі № 6-2808цс15, які є обовязковими для суду в силу вимог статті 360-7 ЦПК України. У даному випадку [PERSON] звернувся до ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до угоди про припинення зобовязань переданням відступного від 23.11.2016, укладеної між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON], з метою врегулювання страхового випадку (ДТП), що мав місце 11.06.2016 за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 6477402 від 06.01.2016,

Outcome: partial