Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

23.04.2020 року представник позивача, Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» (надалі за текстом позивач, АТ КБ «ПриватБанк»), звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі за тестом відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 28.03.2008 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. 28.03.2008 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). У подальшому розмірі кредитного ліміту збільшився до 10000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 22.03.2020 року має заборгованість у розмірі 71397,19 грн., яка складається з: заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 34551,31 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 14212,60 грн., нарахованої пені у розмірі 18995,32 грн., нарахованої комісії у розмірі 0,00 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 250,00 грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 3387,96 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, разом з понесеними судовими витратами в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 12.05.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 16.06.2020 року за правилами спрощеного позовного провадження, про що повідомлено відповідача шляхом направлення пакету документів (ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками до неї) та судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Судове засідання, яке було призначене на 16.06.2020 року, за клопотанням відповідача було відкладено на 14.07.2020 року. Судове засідання, яке було призначене на 14.07.2020 року, за клопотанням відповідача було відкладено на 18.09.2020 року. 06.08.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому остання просить в задоволенні вимог позовної заяви відмовити у повному обсязі. В обгрунтування відзиву на позовну заяву зазначає, що окремого підпису про підписання [PERSON] . Умов та правил надання банківських послуг матеріали справи не містять, що свідчить про безпідставність вимог банку щодо стягнення заборгованості по кредиту, в порядку, визначеними Умовами та правилами, які відповідач не підписував та не погоджувалися з ним. Посилання позивача на підписання відповідачем Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», є юридично неспроможними, оскільки ця довідка не містить підпису іншої сторони (банку), в силу чого, відповідно до вимог ст.ст. 207, 1055 ЦК України, вона не може регламентувати правовідносини сторін кредитного договору, так як не є укладеним у письмовій формі правочином. Також зазначає, що відповідно до довідки про видані кредитні картки, що додана до позовної заяви, строк дії останньої виданої картки спливає у вересні 2020 року, а тому, на теперішній час користування відповідачем чужими грошовими коштами є правомірним, що дає підстави вважати нарахування процентів за ст. 625 ЦК України безпідставним. 19.08.2020 року на електронну адресу суду та 26.08.2020 року засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обгрунтування відповіді на відзив зазначає, що суду надано достатньо доказів, які підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. 27.08.2020 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву. Судове засідання, яке було призначене на 18.09.2020 року, за клопотанням представника позивача було відкладено на 20.10.2020 року. 21.09.2020 року до канцелярії суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких представник позивача, посилаючись на достатність та належність наданих суду доказів, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Судове засідання, яке було призначене на 20.10.2020 року, за клопотанням представника відповідача було відкладено на 18.11.2020 року. Ухвалою суду від 18.11.2020 року клопотання представника відповідача адвоката Кравченко Ольги Василівни про витребування доказів задоволено; витребувано у Акціонерного товариства\~Комерційного банку\~«ПриватБанк»: оригінал заяви від 28.03.2008 року, згідно з якою [PERSON] отримав у банку кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку; оригінал довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 28.03.2008 року; призначено наступне судове засідання на 17 грудня 2020 року. Судове засідання, яке було призначене на 17.12.2020 року, за клопотанням представника відповідача було відкладено на 21.01.2021 року. 21.01.2021 року до суду від представника відповідача надійшла заява про застосування позовної давності, яка протокольною ухвалою суду від 23.04.2021 року за клопотанням представника відповідача була залишена без розгляду. Судове засідання, яке було призначене на 21.01.2021 року, за клопотанням представника позивача було відкладено на 24.02.2021 року. 24.02.2021 року до суду від представника відповідача надійшла заява про застосування позовної давності, яка протокольною ухвалою суду від 23.04.2021 року за клопотанням представника відповідача була залишена без розгляду. Судове засідання, яке було призначене на 24.02.2021 року, за клопотанням представника позивача було відкладено на 24.03.2021 року. 24.03.2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46969,59 грн., яка складається з наступного: 34551,31 грн.- заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 34551,31 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12418,28 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. Судове засідання, яке було призначено на 24.03.2021 року було відкладено на 23.04.2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по іншому кримінальному провадженню. Судове засідання, яке було призначено на 23.04.2021 року було відкладено на 28.05.2021 року у зв`язку з витребуванням судом додаткових доказів по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахуванням зменшення позовних вимог, підтримав та просив їх задовольнити, з підстав, які зазначені у самій позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву і у письмових поясненнях. У судовому засіданні представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального права, суд приходить до такого. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору позивачем надано фотокопію Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У зазначеній заяві містяться анкетні відомості про відповідача, а також у відповідних графах містяться підписи відповідача та представника позивача. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, позивач додав до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс, повні версії яких розміщені на сайті https://privatbank.ua. При цьому зазначені документи містять підпис лише голови правління банку, однак не містять дати їх складання та підпису відповідача. Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Суд виходить з того, що, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, - до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України щодо правил укладання договору приєднання. За таких обставин наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд виходить з того, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відтак, суд приходить до висновку, що вказані Умови та правила надання банківських послуг не підлягають застосуванню до відносин, що склались між сторонами. Водночас позивачем надана копія Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», скріпленої підписом відповідача. Ця довідка містить відомості про процентну ставку за користування кредитними коштами (3,0% на місяць), розмір та строки внесення мінімального платежу за кредитом, ставку пені, ставки різних комісій тощо. Даний факт не заперечувався представником відповідача під час розгляду справи. Більш того, сама заява від 28.03.2008 року містить відомості про отримання відповідачем саме кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відомості про процентну ставку за користування кредитними коштами (3,0% на місяць). Крім того, позивачем надані відомості про те, що відповідачу в період з 28.02.2008 року і до часу розгляду цієї справи року були послідовно видані чотири кредитні картки, строк дії останньої з яких сплинув у вересні 2020 року. Також позивач надав відомості про те, що кредитний ліміт за наданим відповідачу кредитом у різні періоди коливався від 1200,00 грн. до 10000,00 грн. Дані факти не заперечувалися представником відповідача під час розгляду справи. З огляду на це, суд приходить до висновку, що, оскільки сторонами були узгоджені такі істотні умови кредитного договору, як сума кредиту (кредитний ліміт), процентна ставка за користування кредитом та кінцевий строк повернення кредиту та процентів за користуванням ним (не пізніше терміну дії кредитної картки), фактично між сторонами був укладений кредитний договір на вказаних істотних умовах, а решта умов якого є звичайними умовами, які випливають безпосередньо із закону. Такий висновок ґрунтується на правовій позиції, висловленій, зокрема, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 358/384/19. Відтак, з моменту початку фактичного користування кредитними коштами у відповідача виникло зобов`язання з повернення використаних кредитних коштів та процентів за користування ними за ставкою 3,0% на місяць (36% річних) не пізніше закінчення строку дії останньої з виданих кредитних карток. Відповідно до виписки про рух коштів по кредитному рахунку відповідача, в період 2008-2019 років він активно користувався кредитними коштами, періодично поповнюючи кредитний рахунок. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 22.03.2020 року, має заборгованість у розмірі 71397,19 грн., яка складається з: заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 34551,31 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 14212,60 грн., нарахованої пені у розмірі 18995,32 грн., нарахованої комісії у розмірі 0,00 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 250,00 грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 3387,96 грн. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка була прийнята судом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46969,59 грн., яка складається з наступного: 34551,31 грн.- заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 34551,31 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12418,28 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. При цьому ствердження позивача про заборгованість за тілом кредиту у розмірі 34551,31 грн.\~не підтверджується\~матеріалами справи\~і не\~випливає навіть\~з виписки\~про рух\~коштів по\~кредитному рахунку\~відповідача,\~оскільки максимальний\~кредитний ліміт\~за карткою\~відповідача становив\~10000,00\~грн.,\~тоді як\~належних та\~допустимих доказів\~видачі відповідачу\~кредиту у\~більшому розмірі\~суду стороною\~позивача не\~надано. Такий висновок ґрунтується на правовій позиції, висловленій, зокрема, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 345/2633/20. Крім цього, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом\~частини\~другої\~статті 625\~ЦК\~України\~нарахування 3\~%\~річних\~входять\~до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами. Позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно до ст.625 ЦК України в розмірі 12418,28 грн. Однак позивачем не надано зрозумілого розрахунку вказаної суми. Зокрема, в розрахунку заборгованості вказано розрахункову величину для нарахування вказаних відсотків 86,4 відсотки річних. Нарахування вказаних відсотків розпочалося з 01.10.2019 року. У позовній заяві позивачем не вказано, з чого виходив позивач при встановленні такої відсоткової ставки за ст. 625 ЦК України, враховуючи те, що вказаною статтею передбачена відповідальність за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 3% річних від простроченої суми. Підписана відповідачем анкети-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 28.03.2008 року,\~Довідка про\~умови кредитування\~з використанням\~кредитки «Універсальна,\~30\~днів пільгового\~періоду» не\~містить договірної\~величини відсотків,\~розрахованих згідно\~до ст.625\~ЦК України.\~ Суд також відхиляє посилання представника позивача, які надані ним під час розгляду справи, на те, що з 01.03.2019 року були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12, про те, що в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів тощо, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнт зобов`язується сплатити проценти від суми неповернутого у строк кредиту відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за ставкою 86,4% для картки «Універсальна» та 84% для картки «Універсальна Голд», так як ця норма Умов та правил надання банківських послуг не може бути застосована до відповідача, оскільки, як встановлено раніше, вони не є договором з відповідачем, і внесення змін до них в односторонньому порядку не породжує зобов`язань у відповідача. З урахуванням зазначеного у стягненні вказаної суми відсотків слід відмовити за недоведеністю заявленого розміру. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 28.03.2008 року в розмірі 10000,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Згідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені судом в розмірі 21,29 % від заявленої суми, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21,29 % від понесених судових витрат, тобто 447,52 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial