Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

22 квітня 2021 року представник позивача звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову послалась на те, що [INFO] померла її баба - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. Зазнає, що є єдиною спадкоємицею після смерті баби. Позивач звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на право власності, однак отримала відмову через пропуск встановленого ст. 1270 ЦК України строку. Позивач зазначає, що пропустила строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки [PERSON] померла на непідконтрольній території, свідоцтво про смерть отримано позивачем лише в грудні 2020 року, на території України був встановлений карантин, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби Covid-19. Крім того, зазначала, що контрольно-пропускний пункт «Станиця Луганска» був закритий для перетину. Враховуючи викладене позивач просить призначити їй додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] . Ухвалою 26 квітня 2021 року дану цивільну справу прийнято до провадження суддею Луньовою Д.Ю. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 03 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її та позивача участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, 03 червня 2021 року надала суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом було встановлено, що позивач - [PERSON] є онукою [PERSON] , дана обставина підтверджується: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] з якого вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с. 10); копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] з якого вбачається, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 9); копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , з якого вбачається, що позивач взяла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 11). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м. Золоте, Луганської області (а.с. 7). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в м. Голубівка, Луганської області (а.с. 6). На запит суду Лисичанська державна нотаріальна контора надала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, з якої вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа заведена 04 лютого 2021 року приватним нотаріусом Дергільовою Н.М. (а.с. 22-23). Згідно з постановою приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області про відмову вчинення нотаріальної дії від 04 лютого 2021 року № 24/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у зв`язку з відсутністю доказів спільного проживання на час відкриття спадщини та пропуску строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 8). Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на положення ст. 1272 ЦК України, суд призначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тільки у разі наявності поважних причини його пропуску, обов`язок доведення існування яких покладено на особу, яка звертається з такою вимогою. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України від 30 тарвня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з матеріалів справи, причиною пропуску позивачем встановленого законодавством строку для подання заяви на прийняття спадщини, стала смерть спадкодавця на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим необхідно було оформити належні документи про смерть та встановлення на території України карантину. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не має заперечень проти позовних вимог, суд дійшов висновку, що причина пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини є поважною, у зв`язку з чим вважає за можливе позов [PERSON] до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити, визначивши позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у три місяці. Разом з тим, до повноважень суду під час розгляду справи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не входить обов`язок визначати конкретні права на спадкове майно, щодо яких визначено цей додатковий строк. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позов задоволено, проте відповідач не порушував своїми діями або бездіяльністю права позивача на спадкове майно. Цей спір виник виключно внаслідок бездіяльності самого позивача, яка була зумовлена непереборними обставинами. Отже, стягнення судових витрат з відповідача буде несправедливим та суперечитиме цільовому тлумаченню статті 141 ЦПК України, згідно із яким, на думку суду, судові витрати стягуються з того відповідача, дії або бездіяльність якого спричинили виникнення судового спору. На підставі викладеного,

Outcome: approved