Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

24.02.2016року [PERSON] звернулася до Волноваського районного суду Донецької області із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконаним кредитного договору та виключення з державного реєстру заборон на житлове приміщення за договором іпотеки. Позивач зазначив, що 26.06.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та її дочкою [PERSON] укладено кредитний Договір №DOVWGA00000004 на суму 55.460гривень 00коп. з терміном повернення до 26.06.2017 року. Із нею відповідачем було укладено договір іпотеки 27.06.2007р. , згідно якому предметом іпотеки стала належна їй на праві власності квартира [ADDRESS], тобто вона стала поручителем виконання дочкою вказаного кредитного договору і відповідно на вказану її квартиру накладений арешт. На тепер умови вказаного кредитного договору повністю виконані, [PERSON] погасила заборгованість перед банком достроково, що підтверджено рішенням Волноваського райсуду від 18.12.2015р., відповідно до якого у задоволенні позовних вимог банку до неї про стягнення заборгованості було відмовлено. Це рішення, в якому суд визнав, що [PERSON] повністю погасила достроково борг по вказаному кредитному договору, набрало чинності. Але вона не може зняти належну їй квартиру із залогу та зняти накладений на квартиру арешт приватним нотаріусом [PERSON], оскільки у неї немає оригіналу договору іпотеки (лише його копія), банк (відповідач) також не може знайти оригінал. Оскільки рішенням райсуду, яке набуло чинності (законної сили) встановлено, що [PERSON] Повністю погасила заборгованість по кредитному договору, просить визнати виконаним цей кредитний договір і виключити з державного реєстру заборон на житлове приміщення за договором іпотеки її квартиру. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надала заперечення, в яких зазначила, що банком була підвищена відсоткова ставка у звязку зі зміною конюктури ринку грошових ресурсів в Україні. [PERSON] не звернулася до установи банку щодо непогодження зі зміною Договору, продовжувала гасити кредит тому вона знала про зміну відсоткової ставки. Кошти при погашенні розподілялись відповідно до умов Договору та інше. Вони подали позов в суд. Крім того представник відповідача вказує, що між ними і позивачкою також укладений ще один кредитний договір [NUMBER] б/н від 04.05.2011року та оформлений кредитний договір №SAMDN52000074714172 (кредитна карта), ними поданий до суду позов про стягнення заборгованостей, який судом задоволений повністю, та є виконавче провадження. Але при цьому представник відповідача не надала суду доказів своїх заперечень в цій частині (ні рішення суду, ні документів про наявність виконавчого провадження щодо позивачки на їхню користь), а доданий розрахунок заборгованості взагалі ніким не завірений і не зрозуміло звідкіля він виник. Треті особи - [PERSON] і приватний нотаріус Волноваського районого нотаріального округу [PERSON]М надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити повністю. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 26.06.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний Договір №DOVWGA00000004 на суму 50000,00гривень з терміном повернення до 26.06.2017 року (а.с.3-5). 27.06.2007 року між позивачкою [PERSON] і відповідачем було укладено договір іпотеки, згідно якому предметом іпотеки стала належна позивачці на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.6). Таким чином позивач [PERSON] стала поручителем виконання [PERSON] вказаного кредитного договору і відповідно на вказану її квартиру накладений арешт. 27.06.2007 року третя особа [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 50000,00 гривень (а.с.11), що підтверджує факт виконання своїх обовязків позивачем. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов договору відповідач повинен здійснювати повернення кредитних коштів рівними частками та сплачувати відсотки у розмірах та у строк, які визначені кредитним договором (а.с.10-11). Відповідно до рішення Волноваського райсуду, Донецької області по цивільній справі №221/2380/15-ц (провадження №2/221/800/2015) у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (відповідач по цій справі) до [PERSON] (третя особа по цій справі) про стягнення заборгованості по кредитному договору від 26.06.2007року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] №DOVWGA00000004 було відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю заявлених вимог (а.с.7-8). Вказане рішення райсуду набрало законної сили. Відповідно до вимог ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, тобто у данному випадку доведено, що кредитний договір між сторонами по справі виконаний і [PERSON] не має за цим кредитним договором заборгованості перед відповідачем (ПАТ КБ Приват банк). Таким чином, згідно наданих позивачем документів вбачається, що вона не має заборгованостей перед відповідачем по кредитним зобов'язанням як сама, так і третя особа [PERSON], поручителем якої вона була по кредитному договору. Представником відповідача не надано суду доказів того, що третя особа [PERSON], чи позивач [PERSON] мають будь-які кредитні зобов'язання перед ними. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.212 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»ективному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Згідно наданих позивачем документів (рішення райсуду, яке набрало законної сили, копії договору іпотеки і кредитного договору), [PERSON] на протязі семи років - з 26 червня 2007року по червень 2015року сплатила усього 103.907грв. по вказаному кредитному договору: тобто сплачено : 103907 (сто три тисячі девятсот сім ) гривень. Таким чином, у звязку з тим, що внески за кредитним договором були більшими,чим передбачалося,сума кредиту Банку (позивачу) повернена відповідачем в повному обсязі, а також сплата винагороди й відсотків за фактичний строк його користування,у повному обсязі виконані, що підтверджено наданими відповідачем квитанціями. Саме тому суд своїм рішенням від 8.12.2015року (яке набрало законної сили) відмовив ПАТ КБ ПриватБанку у задоволенні їхніх вимог про стягнення заборгованості за кредитом. А відповідач (його представник) при цьому не надав суду будь-які докази наявності заборгованості у позивачки чи третьої особи ([PERSON]В.) перед банком за будь-яким грошовим зобов'язанням, тобто не виконав вимоги статті 137 ЦПК України щодо надання доказів та не виконав вимоги статті 60 ЦПК України, яка вказує на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимогвимоги. Тобто позивач, який зобовязаний надавати суду докази своїх вимог, надав суду усі належні докази по своїм вимогам, в тій частині, що він (третя особа) повністю виконали умови кредитного договору), а представник відповідача ці докази не спростував, а посилання представника відповідача на те, що [PERSON] і [PERSON] мають перед ними небогашені грошові зобов'язання і по іншим кредитним договорам нічим не підтверджені. Таким чином, надані позивачем позов та документи у його обгрунтування повністю обґрунтовані належними та допустимими доказами, і підлягають задоволенню повністю

Outcome: approved