Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

23 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 21 вересня 2016 року. В позовній заяві вказував, що 21 вересня 2016 року помер його рідний брат [PERSON] Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на вул. Човчинська, 10 с. Задовже, Зарічненського району, Рівненської області. Він є спадкоємцем другої черги, та пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини по причині тривалого неврологічного розладу. Інших спадкоємців першої та другої черги, які прийняли спадщину немає. Просить визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] предявлений позов підтримав. Суду пояснив, що позивач [PERSON] хворіє неврологічним розладом. Після смерті свого брата стан його здоровя значно погіршився, у нього відбулося загострення неврологічного розладу, потребує стороннього догляду, унаслідок такої хвороби часто втрачає свідомість. Такий стан здоровя позивача [PERSON] обєктивно перешкоджав йому своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Просив позов задовольнити. Локницька сільська рада Зарічненського району Рівненської області явку повноважного представника для участі в судовому засіданні не забезпечила. В адресованій суду заяві від 30 травня 2017 року № 85 просить розглядати справу без участі представника сільської ради, проти позову не заперечує (а.с.28). Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 21 вересня 2016 року помер [PERSON], що стверджується дослідженою в ході судового розгляду копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-ГЮ № 203368, виданого повторно 29 березня 2016 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на вул. Човчинська, 10 с. Задовже, Зарічненського району, Рівненської області. З довідки Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 31 березня 2017 року № 545 видно, що за даними погосподарської книги № 1 особовий рахунок № 01-0015, цей будинок рахується за спадкодавцем [PERSON] (а.с.16). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 047799, земельна ділянка площею 2.9453 га рахується за спадкодавцем [PERSON] (а.с.15). Позивач [PERSON] відповідно до ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги спадкоємців за законом після смерті свого брата [PERSON], який помер 21 вересня 2016 року. Факт родинних відносин беззаперечно стверджується дослідженими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження позивача [PERSON] серії ІІІ-ЯР № 902958, виданого 06 серпня 1959 року Виконавчим Комітетом Кутинської сільської Ради депутатів трудящих Зарічненського району, Ровенської області (а.с.10), та спадкодавця [PERSON] серії VІ-УР № 647884, виданого 15 липня 1963 року (а.с.9). Інших спадкоємців першої та другої черги за законом, які прийняли спадщину судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 25 травня 2017 року та довідки Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області № 01-16/163 від 25 травня 2017 року видно, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 21 вересня 2016 року, до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, заповіт не посвідчувався та у спадковому реєстрі не зареєстрований, свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалося (а.с.23-25). Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Згідно довідки МСЕК [PERSON] КИ-3 № 001153 від 14 вересня 2007 року позивачу [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної придатності у 20% безстроково, та визначено потребу у таких додаткових видах допомоги, як стаціонарне лікування в неврологічному відділенні (а.с.14). Представником позивача адвокатом [PERSON] в судовому засіданні доведено, що унаслідок різкого загострення неврологічного розладу, після відкриття спадщини, позивач [PERSON] не мав реальної можливості вчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином [PERSON] пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті свого брата [PERSON] з поважних причин, оскільки це було повязано з обєктивними обставинами, які не залежали від волі позивача, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved