Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

23.11.2018 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати за нею право власності на житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона і відповідач за даним позовом [PERSON] є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], 1 / 2 частина даного житлового будинку належить їй, позивачу, - на підставі свідоцтва про право власності від 13 грудня 2007 року, виданого Болградською міською радою згідно рішення виконкому Болградської міської ради від 16 листопада 1994 року. Друга половина будинку за вказаною адресою належала [PERSON] - матері її, позивача, померлого вже чоловіка, тобто її свекрусі, яка теж вже померла. Після смерті свекрухи спадкоємцем другої половини будинку є дочка свекрухи - відповідач [PERSON], яка ще не оформила спадщини, але прийняла її шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на день смерті. На даний час позивачу необхідно мати окрему поштову і юридичну адресу, а це неможливо без документу, яким би визначались конкретні приміщення, які закріплені за її власною часткою, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом про виділення в натурі їй її частки у спільному будинку, тобто,за захистом свого права власності. Позивач у судове засідання не з'явилася, у своїй заяві просила задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області, - надіслали суду заяви про те, що відповідачі копії позовної заяви отримали, вимоги позивача визнають, просять розглянути справу без їхньої участі. Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,81,84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Судом були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно свідоцтва про право власності від 13.12.2007 року, виданого Болградською міською радою на підставі рішення виконкому Белградської міської ради від 16 листопада 1994 року, - позивач є власником 1 / 2 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ( а.с.18); - згідно звіту оціночна вартість квартири загальною площею 166,7кв.м., житловою - 87.6кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], - складає 159360грн. (а.с.21-23); - згідно з технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що спірна нерухомість розташована у [ADDRESS], замовником є позивач (а.с.7-12); - згідно рішення Болградської міської ради Одеської області від 18.12.2008 року за №581, на частину житлового будинку, що належить позивачу присвоєно поштову адресу: [ADDRESS], - як самостійному житловому будинку( а.с.16); - згідно рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно №42922916 та №43544330 від 18.10.2018 року, позивачу відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на нього (а.с.37); - відповідно до заяви відповідача [PERSON] та представника відповідача - Болградської міської ради Одеської області, - відповідачі вимоги позивача визнають повністю, не заперечують проти їх задоволення. Положеннями ст.41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об'єктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача підтверджується вищевказаними доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою, а також іншими матеріалами справи. Відповідач позов визнав, тому обставини, визнані ним, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82ч.1 ЦПК України. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Тому,

Outcome: approved