Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

24.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 29238,43 грн., стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1600 грн та суми судового збору у розмірі 640 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 29 листопада 2016 року приблизно о 13 год 40 хв [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Волинській, 48/50 в м. Києві, порушив п.п. 2.3 б), 13.1 ПДР, оскільки вчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.01.2017 винним у скоєнні ДТП визнано водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована відповідно до поліса обов'язкового страхування АК/4657376 в ПрАТ «СТ «Іллічівське». Страховик позбавлений права укладати договори страхування з 06.12.2016. Відповідно до звіту №14/12ТЗ від 15.12.2016 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, позивачу завдано матеріальних збитків на суму 29238,43 грн. Оскільки відповідачем добровільно не було відшкодовано завдану позивачу шкоду в повному обсязі, то окрім матеріальної шкоди, він також зазнав інших пов'язаних з цим витрат, які підлягають стягненню з відповідача згідно ст.22 ЦК України. Вичерпавши усі можливі заходи мирного врегулювання спору, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала заяву до суду, в якій просила розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст.224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2016 року приблизно о 13 год 40 хв [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Волинській, 48/50 в м. Києві, порушив п.п. 2.3 б), 13.1 ПДР, оскільки вчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності в наслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 06.01.2017 винним у скоєнні ДТП визнано водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також нормою ст. 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», поліс № АК/4657376. Згідно витягу з офіційного сайта МТСБУ міститься інформація, що ПрАТ «СТ «Іллічівське» з 06.12.2016 позбавлено права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ. Тому позивач просить стягнути завдану шкоду саме з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи [PERSON] За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-2808цс15 та є обов'язковою для застосування (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року в справі № 6-954цс16. За таких обставин, завдана позивачу майнова шкода підлягає стягненню з відповідача. На підтвердження розміру завданої майнової шкоди, позивач надала суду звіт №14/12ТЗ від 15.12.2016 про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, виконаний СОД ТОВ «Пасат Консалтинг Груп». Згідно висновкам звіту, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу «Lada Largus» д.н.з. [NUMBER], складає 29238,43 грн. За виконання Звіту №14/12ТЗ від 15.12.2016 позивач сплатила 1600 гривень. Понесені витрати підтверджуються копією квитанції (а.с.27). На підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved