overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 11.08.2000 року виконкомом Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 02. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Позивач також категорично зазначив про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечував /а.с.13/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, в силу ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи /а.с.18/. Про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не надала, у зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом і вимоги мотивує тим, що з відповідачем мають спільну дитину, сина [PERSON], [INFO]. Відповідач живе окремо і не надає належної допомоги на утримання дитини. Тому позивач, остаточно визначившись з вимогами, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1 / 4 частини від доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач змінені вимоги підтримав. Відповідач визнав позов про стягнення аліментів у розмірі 1 / 4 частини від доходу . Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Стан здоров'я дитини задовільний. Згоди по утриманню дитини між сторонами не досягнуто. Також встановлено, що позивач немає офіційних доходів. Відповідач працездатний, працює і отримує стабільний дохід. Він також має задовільний стан здоров'я, не має інших утриманців. Відтак він здатний надавати допомогу у заявленому розмірі. Встановлене визнається сторонами та підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого знаходиться у матеріалах справи./а.с.4/ Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України сторони зобов'язані довести обставини на які вони посилаються у обґрунтування позову, або заперечення. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, відповідно до положень яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, в тому числі шляхом стягнення аліментів на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі або частині від доходу. Відтак з урахуванням встановленого та зазначених положень закону розмір аліментів слід визначити у заявленому розмірі. Заявлений розмір є прийнятним для сторін та утримання дитини. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернувся до суду і вимоги мотивує тим, що має з відповідачем неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем. Втім згоди щодо утримання дитини не досягнуто. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 3 частини доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.10.2014 року. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідач не з'явився, надав заперечення у яких позов визнав частково, згодний на 400 грн. у місяць, оскільки має кредит та нову сім'ю. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Дитина має нормальний стан здоров'я. Встановлене визнається сторонами, підтверджується свідоцтвом про народження дитини та довідкою з місця проживання./а.с.4,7/ Також встановлено, що відповідач має нормальний стан здоров'я, не має інших дітей. Він працює, отримав середню заробітну плату за період квітня-вересня 2014 року в сумі 1122,93 грн., про що надано відповідну довідку. /а.с.22/ Поряд з цим між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, відповідно до положень яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, в тому числі шляхом стягнення аліментів на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі або частині від доходу. Відтак з урахуванням встановленого та зазначених положень закону розмір аліментів слід визначити у заявленому позивачем розмірі. Заявлений розмір є прийнятним для сторін та утримання дитини. Більше того 1 / 3 частина наближена до суми аліментів 400 грн., яку визнав відповідач. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За минулий час, але не більш як за три роки, аліменти можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Проте всупереч положенням ст.ст. 59-60 ЦПК України позивач не надала доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Тому аліменти слід стягувати з дня подачі позову до суду. В іншій частині вимоги не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного і ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № б/н від 18.10.2012 року в сумі 30660.83 грн. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] було надано кредит в розмірі 13000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 31.08.2014 року складає 30660.83 грн. Представник позивача Шпиляєва Н.В. надіслала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Справу просять розглядати у відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлялася своєчасно. Рекомендований лист повернено суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 18.10.2012 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит в сумі 13000.00 грн. [PERSON] порушила зобов'язання щодо повернення суми кредиту. Заборгованість станом на 31.08.2014 року складає 30660.83 грн., в тім числі заборгованість за кредитом - 21167.56 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7457.04 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 100.00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1436.23 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.10.2012 року підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджуються платіжним дорученням від 22.09.2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 45 726 грн. 89 коп. та судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції кліента уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №003-24049-270513. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1 даного договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 2.3 ч. 3 договору банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 30 000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач скористався кредитною лінією, але свої обов'язки належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19.08.2014 року виникла заборгованість в сумі 45 726 грн. 89 коп., яка складається з: тіло кредиту - 23 374 грн. 44 коп., прострочене тіло кредиту - 5816 грн. 92 коп., заборгованість за відсотками - 4161 грн. 89 коп., заборгованість за комісіями - 12 373 грн. 64 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком ( а.с.3) та підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 457 грн. 27 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 24998,48 грн. за кредитним договором № 500260476 від 14.03.2012 року та судові витрати - 243,60 грн. Підставою позову явилось те, що 14.03.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено договір кредиту № 500260476. Згідно умов вказаного договору банк надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 16620 грн. з кінцевим строком погашення до 16.03.2015 року. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладеного договір факторингу №2013-1 відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і договору № 500260476 від 14.03.2012 року. Банк свої зобов'язання виконав, а відповідач свої зобов'язання не виконувала і на 23.12.2013 року має заборгованість у сумі 24998,48 грн., яка складається: 15656,99 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 872,56 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом, 4468,93 грн. - прострочена комісія і 4000 грн. - пеня. Представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з'явився, але в прохальній частині позову вказує, що позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у відсутність його. Відповідач в судове засідання не з'явилась, а надала заяву в якій вказала, що позов визнає і проти його задоволення не заперечує, а справу просить розглядати у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями кредитного договору ( а.с.12), графіку платежів ( а.с.13), договору факторингу ( а.с.4-7), витягу з реєстру прав вимоги ( а.с.8) підтверджено наявність та розмір заборгованості, проти чого відповідач не заперечувала, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів солідарно на його користь 8829,55 грн. заборгованості за угодою №107565 від 06.08.2005 року та 243,60 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.08.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено угоду №107565 про надання послуг спрямованих на придбання автомобіля ЗАЗ Славута 1.2 та підписано додатки №1, 2 до неї, які є невід'ємними частинами угоди. Дана угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «Автоплан». На асигнаційному акті від 29.11.2006 року [PERSON] було надано право на отримання автомобіля ЗАЗ Славута 1.2. Відповідно до п.9.1 статті 9 Додатку №2 до угоди [PERSON] 16.12.2006 року шляхом подання письмового запиту просив змінити автомобіль марки ЗАЗ Славута 1.2 на автомобіль ЗАЗ Таврія пікап (ЗАЗ 11055742) і в грудні 2006 року отримав автомобіль ЗАЗ Таврія 11055742 кузов № [NUMBER] року випуску, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане РЕГ 3-го МРВ ДАІ м. Первомайськ ВДАІ УМВС України в Миколаївській області, державний номерний знак [NUMBER]. В свою чергу [PERSON] зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод в користуванні квартирою. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить ? частина квартири [ADDRESS], проте остання позбавлена безперешкодної можливості користуватись та розпоряджатись належним їй майном, оскільки рідний брат померлого батька одноособово користується квартирою, до квартири не пускає, внаслідок чого призвело до конфлікту в користуванні квартирою. В судове представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надав до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.158 ЦПК України, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач не прибув в судове засідання, повідомлений належним чином про дату і місце судового розгляду /а.с.21-22/. Про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутності представника співвідповідача або ж про відкладення розгляду справи не надав.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.08.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом №169357. З обставин, викладених у позовній заяві (а.с.2) просила позов задовольнити. Позивач не прибула в судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач не прибув у судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, та просить розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 22.12.2012 року. У шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов'язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить не стягувати з нього судовий збір, оскільки розірвання шлюбу проводиться за ініціативи позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Сторони 22.12.2012 року зареєстрували шлюб ВРАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1623, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі мають доньку: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Малолітня донька проживає разом з позивачем (а.с. ). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. Позивач та відповідач в судовому засіданні наполягали на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно вимог ст.88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, тобто 243,60 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], 2008 року народження, в розмірі 500 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по матеріальному утриманню дитини. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як убачається з пояснень позивача, з лютого 2014 року відповідач проживає окремо і не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписом статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 184 Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є відсутність у платника аліментів регулярного заробітку або інші істотні обставини, що підлягає доказуванню. В усіх інших випадках, стягнення аліментів здійснюється в частці від доходу платника аліментів. Крім того, в разі визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі Кодексом не передбачено встановлення їх мінімального розміру, на чому наполягає позивач. Враховуючи викладене, а також те, що позивач не надала суду доказів на підтвердження існування суттєвих обставин для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial