Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

23 грудня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, свої вимоги мотивує тим, що в червні 2012 року вона позичила відповідачу кошти в сумі 2800 грн. на придбання корови, які той обіцяв повернути найближчим часом. У липні місяці 2012 року [PERSON] надала в борг [PERSON] ще 2000 грн., яких не вистачало останньому на придбання автомобіля. В подальшому відповідач систематично позичав у [PERSON] кошти протягом 2012 2013 років в сумі 6\~200 грн. Всього [PERSON] позичила [PERSON] грошових коштів на загальну суму 11\~000 грн. 21.05.2014 року відповідач надав позивачу письмову розписку, згідно якої зобовязався повернути позичені ним кошти в сумі 11\~000 грн. до 21.12.2014 року. Однак, у визначений в розписці термін, відповідач кошти не повернув, а лише 18.09.2014 року віддав1000 грн. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 10\~000 грн., інфляційні збитки в сумі 3700 грн., три проценти річних в сумі 301,64 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання тричі не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, оскільки судові повістки про виклик у судове засідання вручені відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення у матеріалах справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини, що виникли з договорів позики. Відповідно до\~ст. 1046 Цивільного кодексу України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1047 Цивільного кодексу України,\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2\~ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, розписка позичальника є борговим документом, який підтверджує укладення договору позики, а також підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046,1047 Цивільного кодексу України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63 цс13. З оглянутого в судовому засіданні оригіналу розписки вбачається, що 21.05.2014 року [PERSON] взяв позику в громадянки [PERSON] в розмірі 11\~000 (одинадцять тисяч) гривень, які зобовязується повернути до 12.21.2014 року. Таким чином, надана [PERSON] розписка про отримання [PERSON] позики підтверджує укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобовязань, а також факт передачі грошової суми позичальнику. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За договором позики на позикодавця покладається обовязок при прийнятті виконання зобовязання (при поверненні позики) видати позичальникові розписку про отримання предмета позики (чи його частини), або повернути йому борговий документ, або в разі неможливості повернення (наприклад, коли він втрачений) такого документа вказати про це у виданій розписці. У свою чергу позичальник (боржник) має право затримати виконання зобовязання, якщо борговий документ позикодавець не повертає (ч.4\~ст.545 ЦК). І навпаки, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку (ч.3\~ст.545 ЦК). 18.09.2014 року [PERSON] було повернуто [PERSON] позику в розмірі одна тисяча гривень, про що позикодавець склав відповідну розписку (а.с.8). На даний час відповідачем позика за борговою розпискою від 21.05.2014 року в сумі 10000,00 грн. позивачу не повернута. Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу вказаної суми позики відповідач не надав. Враховуючи викладене, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за договором позики за борговою розпискою від 21.05.2014 року в сумі 10 000,00 грн. Згідно ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума трьох процентів річних за прострочення повернення боргу за борговою розпискою від 21.05.2014 року згідно ч.2\~ст.625 ЦК України\~наступна: 10 000,00 грн. х 3%/365 х 367 дня (з 21.12.2014 року по 23.12.2015 року) = 301,64 грн. За інформацією Міністерства фінансів України індекс інфляції за період з січня по листопад 2015 року становив 142,3 %. Тому вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача збитків від інфляції в розмірі 3700,00 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість за борговою розпискою від 21.05.2014 року\~\~в сумі 14\~001, 64 грн., що складається з суми боргу 10 000,00 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 301,64 грн. та інфляційних нарахувань за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 3700 грн. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відповідно до ст.79 ЦПК України відноситься в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] за договором №40 про надання правової допомоги від 23.12.2015 року та додатковою угодою №1 до Договру №40 про надання правової допомоги від 23.12.2015 року по справі про стягнення боргу за договором позики було сплачено фахівцю в галузі права, який має вищу юридичну освіту і займається підприємницькою діяльністю з надання юридичних послуг [PERSON] 600,00 грн. винагороди, що підтверджується розрахунковою квитанцією серії АААА № 50 від 23.12.2015 року, актом виконаних робіт від 23.12.2015 року. [PERSON] протокольною ухвалою суду від 27.01.2016 року за письмовою заявою позивача [PERSON], заявленою письмово і зробленою нею особисто в судовому засіданні, був допущений в якості особи, яка надає правову допомогу. Під час провадження у даній цивільній справі [PERSON] готував процесуальні документи поза судовим засіданням, а саме, позовну заяву, ознайомлювався з матеріалами справи, а також брав участь у судовому засіданні протягом 20 хвилин. З урахуванням вимог Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи та необхідний і фактично наданий фахівцем обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд погоджується з розміром витрат на правову допомогу, які просить компенсувати позивач, в розмірі 600 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved