Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

23.06.2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» [PERSON], який з дня свого призначення набув всі повноваження органів управління та органу контролю банку. Відтак, останній, посилаючись на порушення відповідачкою умов кредитного договору № 004-14040-070307, укладеного з нею 07.03.2007 року, просив стягнути з вказаної відповідачки заборгованість по виплаті кредиту за вказаним договором в розмірі 1371,40 грн. В судове засідання позивач явку свого представника не забезпечив, втім як вбачається з резолютивної (прохальної) частини позовної заяви, останній просить розглядати справу за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення їй судової повістки. Заяв про розгляд справи за її відсутності не направляла, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходе наступного висновку. Судом встановлено, що 07.03.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 004-14040-070307, згідно умов якого відповідачці надано кредит в розмірі 1050 грн., на умовах визначених договором зі сплатою процентів в розмірі 12 % на рік та плати в розмірі 1,45 % на місяць. Згідно вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, відповідачка в порушення умов кредитного договору, отримавши від банку обумовлену суму кредитних коштів, не виконала свою частину зобов'язань в частині повного повернення кредиту та відсотків за його користування, в результаті чого, відповідно до розрахунку заборгованості за цим договором, станом на 02.06.2015 року, сума заборгованості склала 1371,40 грн., що включає в себе заборгованість за сумою самого кредиту у розмірі 924,89 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 87,11 грн. та заборгованість за комісіями з обслуговування кредиту у розмірі 359,40 грн., яку вона, попри претензії позивача, погасити добровільно відмовляється. Як вбачається з відповідного розрахунку заборгованості, [PERSON] востаннє вносила платіж в рахунок погашення відповідного кредитного договору ще 03.10.2008 року. Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, у відповідності до вимог ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, зважаючи на те, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, такі витрати належить стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved