Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

22 лютого 2018 року [PERSON] подав до Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов, яким просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15 вересня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем зареєстрований в реєстрі № 20031, яким звернуто стягнення на земельну ділянку площею 0,1217 га, що знаходиться за адресою - Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, кадастровий номер [NUMBER] (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку) яка на праві приватної власності належить позивачу. Позов обґрунтовано тим, що 27 березня 2008 року між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку, правонаступником якого згодом стало Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі по тексту - Банк, ПАТ «Укрсоцбанк»), та [PERSON] було укладено договір кредиту № 380/907-08-Пі. За даним договором позичальнику надано на споживчі цілі кредит в розмірі 65000 євро зі строком дії до 26 березня 2018 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 27 березня 2008 року між [PERSON] та Банком укладено іпотечний договір № 04/1-167, згідно умов якого в іпотеку передано земельну ділянку площею 0,1217 га, що знаходиться за адресою - Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка на праві приватної власності належить позивачу. 15 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис з реєстраційним № 20031, яким звернуто стягнення на земельну ділянку, передану Банку за іпотечним договором. Даний виконавчий напис позивач вважає незаконним, оскільки боржник [PERSON] помер [INFO] року, а тому у жодний спосіб не міг отримати вимогу банку про усунення порушень від 12 червня 2017 року; дана вимога містить відомості про наявну заборгованість у валюті долари США, в той час як за умовами кредитного договору зобов'язання виникло і виконувалось сторонами у валюті євро; розрахунок заборгованості не є безспірним, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк», знаючи ще в червні 2017 року про те, що [PERSON] помер в серпні 2015 року, подав нотаріусу розрахунок заборгованості, в який, в тому числі, нараховано відсотки та пеню за час після смерті боржника. Крім того, на думку позивача банк порушив строки позовної давності при зверненні до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки [PERSON] останній платіж за кредитним зобов'язанням здійснив в жовтні 2010 року. З врахуванням положень п. 4.4. кредитного договору позичальник, у зв'язку з порушенням строків проведення розрахунків і внесення обов'язкових платежів, мав повернути всю суму боргу за кредитним зобов'язанням на 91-ий день такого прострочення, тобто виконання зобов'язання [PERSON] мало відбутись 28 березня 2011 року. Про що Банк знав, проте у визначені ст. 257 Цивільного кодексу України строки до суду чи нотаріуса для стягнення заборгованості не звертався. Зважаючи на вказане, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту власних майнових прав та просить задовольнити його. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Натомість уповноважив представляти власні інтереси в суді [PERSON], який позов підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у письмових поясненнях від 11 червня 2018 року. Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи до суду не з'явився. Подав до суду заяву, якою позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні з підстав наведених в відзиві на позов від 22 березня 2018 року. Розгляд справи просив здійснити за відсутності представника банку. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Чуловський В.А. будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Представник третьої особи без самостійних вимог Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Вовк А.В. позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши надані сторонами пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що позов обґрунтований та ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню. Згідно положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно ч. 1 ст. 82 вказаного Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено та не спростовується сторонами, що 27 березня 2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку, правонаступником якого згодом стало ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту № 380/907-08-Пі. Відповідно п.1.1., 1.2. вказаного договору кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 65000 євро, зі сплатою 12,30% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених Додатком №1 до цього договору, що є його невідємною частиною. Кредит надано на споживчі потреби. В пункті 1.3.1. вказано, що в цей же день, а саме 27 березня 2008 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, за умовами якого майновий поручитель передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме : земельну ділянку площею 0,1217 га, що знаходиться за адресою - Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка на праві приватної власності належить позивачу, з заставною вартістю в розмірі 737500 грн. 00 коп., що еквівалентно 92959, 64 євро. Наведене підтверджується іпотечним договором № 04/1-167 від 27 березня 2008 року, в п. 1.1.1 якого вказано, що іпотекодавець [PERSON] передає в іпотеку банку у якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань перед іпотеко держателем (ПАТ «Укрсоцбанк») за договором кредиту № 380/907-08-Пі від 27 березня 2008 року, а також зобов'язань за цим договором нерухоме майно : земельну ділянку площею 0,1217 га, що знаходиться за адресою - Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Наведене, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказування, оскільки підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, визнається та не оспорюється сторонами. 15 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. здійснено виконавчий напис за реєстраційним номером 20031, яким вирішено за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, вказаного в іпотечному договорі № 04/1-167 від 27 березня 2008 року, задовольнити частину вимог ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання / неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору № 380/907-08-Пі від 27 березня 2008 року за період з 26 вересня 2014 року по травень 2017 року. Зазначено, що вказана заборгованість складається з : заборгованості за кредитом в розмірі 60121, 90 дол. США, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 68495,56 дол. США. Сума частини боргу становить 128617, 46 дол. США та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Підставою здійснення вказаного виконавчого напису стали наступні документі, що подані представником банку до приватного нотаріуса, а саме : заява про вчинення виконавчого напису від 15 вересня 2017 року № б/н; іпотечний договір № 04/1-167 від 27 березня 2008 року укладений між позивачем та відповідачем; договір кредиту № 380/907-08-Пі від 27 березня 2008 року укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON]; детальний розпис сукупної вартості по кредиту станом на 27 березня 2008 року; лист - вимогу надісланий [PERSON] та [PERSON] щодо усунення порушень та повернення заборгованості від 12 червня 2017 року; квитанції до поштового відправлення; опис вкладень цінні листи; список поштових відправлень № 496 від 12 червня 2017 року; список згуртованих поштових відправлень цінних листів за № 6358; довідку про ненадходження від боржника та іпотекодавця платежу; довідку № 10.1-87/9001 від 24 травня 2017 року станом на 24 травня 2017 року щодо здійснених боржником платежів на виконання кредитного зобов'язання; розрахунок вимог банку у зв'язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості станом на 24 травня 2017 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ПАТ «Укрсоцбанк» та доручення банку на особу, яка подавала вказані документи. Постановою державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено 15 грудня 2017 року постанову ВП № 55387312, якою відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим написом нотаріуса про звернення стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк». ТОВ «Приватна експертна службою» на підставі постанови державного виконавця про призначення суб'єкта оціночної діяльності від 04 січня 2018 року здійснило оцінку спірної земельної ділянки та 05 січня 2018 року надали Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, якою встановлено вартість об'єкта оцінки в розмірі 681960 грн. 00 коп.. З листа Державного підприємства «СЕТАМ» від 07 лютого 2018 року за № 1210/18-18-18 встановлено, що земельна ділянка площею 0,1217 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе виставлена для продажу на електронні торги, які мали відбутись 02 березня 2018 року о 9 год. 00 хв.. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно п.1.1., 1.1.1. договору кредиту № 380/907-08- Пі від 27 березня 2008 року, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 65000 євро, зі сплатою 12,30% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених Додатком №1 до цього договору, що є його невідємною частиною. Погашення кредиту буде здійснюватись в наступному порядку - до 25 числа (включно) кожного місяця, починаючи з квітня 2008 року. Пунктом 1.1.2 даного договору встановлено, що у випадку коли день погашення кредиту, вказаний у п. 1.1.1 припадає на неробочий (святковий або вихідний) день кредитора, позичальник зобов'язаний здійснити погашення кредиту не пізніше ніж в останній перед ним робочий день. Згідно п. 4.4. договору кредиту у разі порушення позичальником обов'язків, встановлених в п. 3.3.7 (зобов'язання з щомісячного погашення кредиту) договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, боржник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Судом встановлено та не заперечується сторонами, підтверджується довідкою банку № 10.1-87/9001 від 24 травня 2017 року та копіями квитанцій, що [PERSON] в рахунок виконання зобов'язання за договором кредиту № 380/907-08- Пі від 27 березня 2008 року здійснено на користь ПАТ «Укрсоцбан» останній платіж 04 жовтня 2010 року. В інший час чи період ним або іншою особою за його дорученням, платежі за даним зобов'язанням не проводились. Доказів протилежного сторонами суду не надано. З урахуванням положень п.1.1., 1.1.1., 1.1.2, 4.4. кредитного договору та дати здійснення останнього платежу боржником по договору кредиту № 380/907-08- Пі від 27 березня 2008 року, суд приходить висновку, що на 91-ий день невиконання чи неналежного виконання зобов'язання (28 березня 2011 року) [PERSON] мав погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Суду не надано доказів вчинення боржником вказаних дій, відтак починаючи з 29 березня 2011 року у ПАТ «Укрсоцбан» виникло право вимоги щодо виконання [PERSON] кредитного зобов'язання та почав перебіг строк позовної давності для звернення банку до суду чи нотаріусу з відповідним позовом чи заявою. Відповідно ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім того, згідно ч. 2 ст. 258 даного Кодексу до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253-255 Цивільного кодексу України. Статтями 263- 265 цього Кодексу визначено підстави зупинення та переривання перебігу позовної давності. Разом з тим, сторонами не надано суду доказів, які б свідчили про зупинення чи переривання строків позовної давності, тощо. За таких обставин суд приходить висновку, що строк позовної давності, в межах якого представник банку мав право звернутись до суду чи нотаріусу з відповідним позовом чи заявою, сплив 29 березня 2014 року. Виконавчий напис, за реєстраційним номером 20031, здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 15 вересня 2017 року. З витребуваних у даного нотаріуса матеріалів, які слугували підставою для вчинення виконавчого напису, вбачається, що доказів на підтвердження поважності пропуску стягувачем трирічного строку з дня виникнення права вимоги чи неможливості вчинити такі дії у встановлені законодавством строки, нотаріусу представником банку надано не було. В свою чергу приватний нотаріус Чуловський\~В.А. на дану обставину уваги не звернув та всупереч вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» прийняв заяву ПАТ «Укрсоцбан» та здійснив виконавчий напис незважаючи на те, що з дня виникнення у стягувача права вимоги за даним кредитним зобов'язанням, минуло значно більше трьох років. Наведене свідчить про наявність в діях приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. грубого порушення норм законодавства при вчиненні виконавчого напису. Крім того, в ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно ст. 89 вказаного Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися : дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3.2. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у без спір-ному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно п. 2 вказаного Переліку документів, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно роз'яснень, наведених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» вбачається, що наданий банком розрахунок суми заборгованості не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що нотаріус вчиняє виконавчі написи лише у випадку, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Досліджені в судовому засіданні матеріали справи, на думку головуючого, не є такими, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника. Таких висновків суд дійшов виходячи з наступного. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 12 червня 2017 року банк за вихідним № 104379, на виконання вимог вказаної статті Закону, надіслав боржнику [PERSON] (03179, [ADDRESS]) та іпотекодавцю [PERSON] (02068, [ADDRESS]) письмову вимогу про усунення порушення. Наведене підтверджується квитанціями описом вкладень до цінних листі та списком згуртованих відправлень до них. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 58 років помер [PERSON]. Наведене підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим 10 серпня 2015 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації серії [NUMBER]. Відповідно ст. 24 та ч. 2, 4 ст. 25, ч. 1 ст. 30 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Зважаючи на вказане, суд приходить висновку, що [PERSON], який помер в серпні 2015 року, в жодний спосіб ні особисто, ні через осіб за дорученням, не міг отримати і бути обізнаним про вищевказану вимогу банку щодо усунення порушення. Відтак вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» при зверненні до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, ПАТ «Укрсоцбанк» не виконав. Крім того, вимоги зазначені в листі про усунення порушення від 12 червня 2017 року та надісланого [PERSON] і [PERSON] на думку головуючого є сумнівними, недостовірними та такими, що не порушували для осіб обов'язку їх виконання, оскільки у листі виконання зобов'язання визначено у валюті долари США, яка не відповідає погодженим сторонами умовам кредитного договору та договору іпотеки, укладених між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], [PERSON]. Валютою грошового зобов'язання за даними договорами є євро. Доказів внесення змін до цих договорів, підписання додаткових договорів, тощо, якими змінено валюту зобов'язання, сторонами суду не надано. Про факт смерті [PERSON] у серпні 2015 року банк дізнався 20 червня 2017 року. Наведене підтверджується заявою - претензією з вимогами до спадкоємців надісланою ПАТ «Укрсоцбанк» до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Виходячи з наведеного суд вважає, що на момент звернення 15 вересня 2017 року до приватного нотаріуса банк достеменно знав, що боржник [PERSON] помер та не міг отримати лист з вимогою про усунення порушень та, всупереч наведеному, подав Чуловському В.А. довідку про розрахунок вимог банку у зв'язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості станом на 24 травня 2017 року, тобто з нарахуванням заборгованості, в тому числі відсотків, неустойки, і після смерті боржника. Валютою за цією довідкою, відповідно до умов кредитного та іпотечного договорів, вказано - євро із зазначенням гривенного еквіваленту до сум нарахованого боргу. В п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за № 5 від 30 березня 2012 року вказано, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Враховуючи наведене, довідка з розрахунком заборгованості [PERSON], складена станом на 24 травня 2017 року, не є доказом та не підтверджує безспірність заборгованості боржника перед банком. Судом також встановлено, що приватний нотаріус Чуловський\~В.А., окрім порушень вимог Закону України «Про нотаріат» в частині нездійснення перевірки щодо строку звернення та щодо документів, які підтверджують безспірність вимог стягувача, вчинив інше порушення при здійсненні 15 вересня 2017 року виконавчого напису. Всупереч вимог ст. 89 вказаного Закону нотаріус помилково вказав розмір грошового зобов'язання, в рахунок погашення якого накладено стягнення на предмет іпотеки, долари США, в той час як зобов'язання за кредитним та іпотечним договорами погоджено сторонами в євро; розрахунок заборгованості, поданий нотаріусу, також здійснено в євро. Крім того, у виконавчому листі вказано, що сума частини боргу становить 128 617, 46 доларів США та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Однак розмір і валюту здійсненого платежу банком, нотаріусом не конкретизовано і не зазначено. У зв'язку з наведеним вище, доводи ПАТ «Укрсоцбанк» про відсутність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки банк подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, затвердженим постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, суд не приймає до уваги як необґрунтовані та оцінює їх критично. В правовому висновку Верховного Суду України у постанові від 05 липня 2017 року при розгляді справи № 6-887цс17, предметом якої був спір про оспорення виконавчого напису, суд вказав, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Підсумовуючи наведене вище, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що ґрунтується на належних і допустимих доказах, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 2 та ч. 1 ст. 141 вказаного Кодексу визначено, що судовий збір покладається пропорційно на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Згідно квитанцій № 3604634 та 3604653 від 22 лютого 2018 року позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1057 грн. 20 коп., який на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved