Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

22 січня 2014 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], відділу державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, в якому, збільшивши позовні вимоги, просять визнати [PERSON] батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та зобов'язати ВДРАЦС Чернігівського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини, а саме записати батьком [PERSON] Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте з травня 2011 року між ними припинені шлюбні стосунки, а [PERSON] з серпня 2011 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], від яких [INFO] у них народилась донька. Батьком дитини записано [PERSON], оскільки позивач на момент народження дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі. Подавши заяву про внесення змін до актового запису про народження дитини до відділу державної реєстрації актів цивільного стану позивачі отримали відмову, оскільки відомості про батька дитини, народженої у шлюбі, записуються за заявою будь-кого з подружжя, а тому у позивачів виникла необхідність звернутися до суду із даним позовом. Сторони до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи оповіщені належним чином. У поданих суду письмових заявах представник позивачів позов підтримала, відповідачі позов визнали у повному обсязі, просили справу розглядати без їх участі. Представник третьої особи також справу розглядати у її відсутність. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачами позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2010 року (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження, [INFO] народилась [PERSON], батьком якої записано [PERSON], а матір'ю [PERSON] Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач [PERSON] визнає себе батьком [PERSON], так само як і позивач [PERSON], мати дитини, визнає [PERSON] батьком своєї дитини. При цьому відповідач [PERSON] не заперечує зазначених обставин. Відповідно до ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно положень ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, враховуючи безумовне визнання відповідачами позовних вимог, суд вважає позов в частині визнання батьківства та виключення відомостей про батьківство обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо вимог позивачів про внесення відомостей до актового запису про народження [PERSON], [INFO], а саме у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON], [INFO], а у відомості по батькові дитини зазначити «[PERSON]» замість «[PERSON]», суд зазначає наступне. В силу п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином, визнання судом батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] є достатньою правовою підставою для внесення відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції відомостей про позивача в актовому записі про народження дитини, а відтак необхідності у задоволенні позову в цій частині суд не вбачає. Враховуючи викладене,

Outcome: partial