Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

23 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2003 року. Від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинені з травня 2014 року. Сімейні відносини у них не склалися, вони перестали досягати порозуміння у повсякденних побутових питаннях. Виявилось, що у них різні погляди на життя, на побут , на взаємні обов'язки дружини та чоловіка в родині. Кожен з них почав жити своїм власним життям. Син проживає із ним, а дочка з відповідачем, за спільною домовленістю, отже спору про визначення місця проживання дітей немає, спору про розділ майна немає, питання про стягнення аліментів на утримання будь-з-кого з подружжя та на дітей на даний час немає. За таких обставин просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила , хоч була належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не подавала. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 19 грудня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 1246, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER](а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження дитини [NUMBER]( а.с.7), та [PERSON], [INFO], згідно із свідоцтвом про народження дитини [NUMBER](а.с.8). Сімейні відносини у них не склалися, фактично шлюбні стосунки припинені з травня 2014 року. Сторони дійшли згоди, що після розлучення їхня неповнолітня дочка буде проживати з [PERSON], а їхній неповнолітній син [PERSON] буде проживати з [PERSON]. Вказані обставини відповідачем не спростовані та підтверджуються матеріалами справи. За таких обставини примирення між сторонами неможливо. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Син [PERSON] залишається із позивачем, а дочка [PERSON] із відповідачкою, оскільки між сторонами існує про це домовленість. Суд також стягує з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати у виді судового збору, понесені позивачем та документально ним підтверджені(а.с.1). На підставі наведеного

Outcome: approved