Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

22 грудня 2014 року в суд звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] 26.02.2007 року було укладено кредитний договір № СL-А00/011/2007, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 34 135 доларів США зі сплатою 12,49% відсотків річних та кінцевим строком погашення до 25.02.2013 року. 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вищевказаними кредитними договорами. Відповідач зобов'язувався прийняти, належним чином використати й повернути вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі. Однак, відповідач, в порушення умов кредитних договорів, свої зобов'язання не виконала в частині погашення заборгованості по кредиту, (зокрема в п.1.6. кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі (зокрема, в п.п. 1.4, 1.5. кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись відповідачем щомісяця у розмірі та у строки, визначені кредитним договором. Однак, відповідач, в порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконав в частині погашення заборгованості по кредиту, згідно графіку, визначеному кредитним договором за користування кредитом. На підставі п.1.9. кредитного договору «Дострокове виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку та розірвання цього договору» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань за цим договором. Тому позивач вимагав від відповідача повного повернення кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, а також сплати пені, нарахованої за і прострочення виконання зобов'язань. Факт вручення вимоги відповідачу підтверджується копією вимоги за вих. №200209712 від 13.12.2014 року. Однак, вимоги позивача не виконані та залишені без відповідного реагування. Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № СL-А00/011/2007 станом на 07.11.2014 року складає 1414 396,92 доларів США, що еквівалентно до офіційного курсу НБУ України - 200 837,03 грн. - заборгованість по основній сумі боргу за кредитом; 733 353,26 грн., однак позивач просить стягнути заборгованість частково - в розмірі 33 353 грн. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь TOB «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитними договорами та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд зі згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] 26.02.2007 року було укладено кредитний договір № СL-А00/011/2007, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 34 135 доларів США зі сплатою 12,49% відсотків річних та кінцевим строком погашення до 25.02.2013 року. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року та договору відступлення права вимоги від 10.12.2010 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № СL-А00/011/2007 року. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Відповідачів за вищезазначеними договорами. Відповідач зобов'язувався прийняти, належним чином використати й повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема в п.1.6. кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі (зокрема, в п.п.1.4, 1.5. кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись відповідачем щомісяця у розмірі та у строки, визначені кредитним договором. Відповідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним: чином, відповідно до вимог Цивільного Кодексу України та умов договору. Однак, відповідач, в порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконав в частині погашення заборгованості по кредиту, згідно графіку, визначеному кредитним договором за користування кредитом. На підставі п.1.9. кредитного договору «Дострокове виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку та розірвання цього договору» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань за цим договором. Тому позивач вимагав від відповідача повного повернення кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, а також сплати пені, нарахованої за і прострочення виконання зобов'язань. Судом встановлено, що зобов'язання по кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків, в зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 07.11.2014 року складає 1 329 428,71 (один мільйон триста двадцять дев'ять тисяч чотириста двадцять вісім, 71) грн., з яких: 14 396,92 доларів США, що еквівалентно до офіційного курсу НБУ України - 200 837,03 грн. - заборгованість по основній сумі боргу за кредитом; 733 353,26 грн.- заборгованість за нарахованими штрафними санкціями, однак позивач просить стягнути заборгованість частково , в розмірі 33 353 грн. Згідно з п.4.1.1. ст. 4 частини 2-ї кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позичальник зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 1,00% (одного) відсотка від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача 234 190,03 грн. (двісті тридцять чотири тисячі сто дев'яносто гривень 03 копійки) заборгованості за кредитним договором № СL-А00/011/2007 від 26.02.2007 року. В зв'язку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, судові витрати по справі слід стягнути з відповідачів в користь позивача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved