Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

23.12.2020 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, у якому просить зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою котра знаходиться в [ADDRESS] (земельна ділянка № [ADDRESS] ) шляхом знесення огорожі від точки А до точки Б згідно плану меж земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки 4611800000:04:005:0050), та стягнути з відповідачки судові витрати по справі. В обґрунтування позову послалася на те, що вона являється власником вказаної земельної ділянки, однак у вересні 2020 р. відповідачкою, яка є суміжним землекористувачем, самовільно встановлено огородження (колючий дріт) на частині її земельної ділянки вздовж усієї спільної межі. З метою врегулювання спору вона зверталась у різні інстанції (поліцію, міську раду, землевпорядну організацію), однак такі дії позитивного результату не дали, її права продовжують порушуватись і на даний час. Відповідачка ігнорує її зауваження та не бажає знести самовільно встановлене огородження (колючий дріт) на її земельній ділянці. 20.11.2020 р., за результатами зйомки земельної ділянки, землевпорядною організацією ПП «Левада» складено план земельної ділянки на якому зафіксовано порушення меж належної їй земельної ділянки. Такі протиправні дії відповідачки призвели до порушення її права користування земельною ділянкою, а тому покликаючись на норми цивільного та земельного законодавства просить задовольнити позовні вимоги. 05.01.2021 р. судом відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 26.04.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.06.2021 р., який було відкладено, востаннє, на 30.08.2021 р.. 30.08.2021 р. будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. У порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України заявив, що після ухвалення рішення по суті позовних вимог, буде подана відповідна заява про стягнення з відповідачки судових витрат на правничу допомогу. Представник відповідачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.05.2011 р., земельна ділянка [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення садівництва, площею 0,0570 га, кадастровий номер - 4611800000:04:005:0050, на праві приватної власності належить позивачці. Згідно копії акту встановлення меж земельної ділянки від 26.11.2010 р. та абрису обміру земельної ділянки, вбачається, що комісією в складі: представника Управління Держкомзему у м. Червонограді Львівської області і представника (геодезиста) ПП «Левада» встановлено межі землекористування позивачкою вказаної вище земельної ділянки в межах від: А-Б землі гр. [PERSON] (відповідачка); Б-В землі садівничого кооперативу ім. Комарова (дорога); В-Г землі гр. [PERSON] ; Г-А землі садівничого кооперативу ім. Шевченка (дорога). Проведено встановлення і узгодження меж земельної ділянки позивачки і опис положення їх на місцевості, а саме від: А-Б, Б-В, В-Г межа проходить по умовній лінії між межовими знаками; Г-А межа проходить по лінії металевої огорожі між межовими знаками. Встановлені в натурі межі відповідають фактичному стану на 26.11.2010 р. Встановлені межі згідно акту встановлення меж земельної ділянки від 26.11.2010 р. та абрису обміру земельної ділянки, відповідають плану меж земельної ділянки зазначеному у вказаному вище Державному акті на право власності на земельну ділянку від 23.05.2011 р.. Відповідачка [PERSON] являється суміжним землевласником земельної ділянки позивачки, що підтверджується копіями матеріалів технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з цільовим призначенням для колективного садівництва, земельна ділянка [ADDRESS] , площею 0,0559 га, кадастровий номер - 4611800000:04:005:0114. Згідно копії листа садівничого кооперативу ім. Комарова від 09.10.2020 р. встановлено, що за участі голови даного кооперативу тричі проводились заміри землевпорядною організацією щодо меж земельних ділянок членів кооперативу (сторін по справі) та було встановлено, що позивачка користується земельною ділянкою у межах визначених межовими знаками та меж суміжного землевласника не порушила. В той же час, зі сторони відповідачки, її колишній чоловік у вересні 2020 р. встановив вздовж усієї спільної межі колючий дріт на земельній ділянці позивачки. 19.11.2020 р. між позивачкою та землевпорядною організацією ПП «Левада» укладено договір №183-Г на виконання геодезичних робіт щодо горизонтального знімання території, проектних і пошукових робіт та виготовлення плану земельної ділянки [ADDRESS] (п. 1.1 Договору). Вартість робіт за цим договором становить 1 000, 00 грн. (п. 2.1. Договору) і така сума в повному обсязі оплачена позивачкою, що підтверджується копією квитанції АТ КБ «Приватбанк» №0.0.1927914475.1 від 02.12.2020 р.. На виконання умов вказаного вище договору, 20.11.2020 р. інженерами ПП «Левада» виконано горизонтальне знімання території земельної ділянки [ADDRESS] , за результатами якого складено план земельної ділянки, згідно якого зі сторони земельної ділянки відповідачки на земельній ділянці позивачки, вздовж спільної межі (А-Б згідно плану меж земельної ділянки зазначеному у вказаному вище Державному акті на право власності на земельну ділянку від 23.05.2011 р.), встановлено городження. Площа самовільного огородження частини земельної ділянки позивачки становить 0,0018 га. Як встановлено судом, права позивача були порушені, так як відповідачка фактично змінила розташування межових знаків в свою користь, тобто здійснила самовільне захоплення та користуються її територією. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. За приписами ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю . Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п. п. «г, е» ч.1 ст. 91 ЗК України,власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. За загальними правилами добросусідства, закріпленими у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається щонайменше незручностей. Фактичні обставини справи та наявні докази переконливо свідчать, щовідповідачка безпідставно користується частиною території земельної ділянки 4611800000:04:005:0050, права на яку належать позивачці, а так само безпідставно звела на її частині огорожу (колючий дріт), внаслідок чого самовільно зайняла її частину площею 0,0018 га, що у підсумку перешкоджає позивачці повноцінно користуватися своєю власністю. За таких обставин та міркувань суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 139, 141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат пов`язаних із залученням спеціаліста покладаються на відповідачку.

Outcome: approved