Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

24.06.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 травня 2017 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя не склалось через втрату почуття любові, шлюбні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. У зв`язку з цим просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вказує, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] причину неявки суду не повідомила, в судове засідання викликалась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у заяві. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому 12 травня 2017 року, Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 73, що вбачається з повторного свідоцтва про шлюб виданого 21.06.2019 року. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що зазначено в позовній заяві. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що шлюбне життя подружжя не склалося. Сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористався таким правом та наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згоден. На підставі ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію позивача, суд вважає, що подальше збереження сім`ї є недоцільним, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На думку суду, у відповідності до ст. 113 СК України, відповідачу [PERSON] після розірвання шлюбу слід залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не ставиться питання про відшкодування судового збору то, судовий збір сплачений ним при зверненні до суду в сумі 768.40 грн., (а.с. 2), відшкодуванню на його користь не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: approved