Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

23.04.20 р. позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість по зарплаті в сумі 36 464 грн, 87 коп.; компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 4 546 грн, 05 коп.; середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Позов обґрунтовує тим, що в період з 23.07.19 р. по 28.02.20 р. вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. За час її праці у відповідача останній не виплачував зарплату. Покликаючись на ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116, ч. ч. 1, 2 ст. 83 КЗпП України, зазначає, що невикористана відпустка складає 15 днів. Покликаючись на Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою КМ України № 100 від 08.02.95 р. (далі - Порядок), зазначає, що відповідач повинен сплатити компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 4 546 грн, 05 коп.. У день її звільнення відповідач не повідомив її письмово про нараховані суми, належні їй при звільненні; не здійснив виплату належних їй коштів. 21.03.20 р. відповідачеві було направлено лист про надання довідки про нараховану зарплату за період: листопад - грудень 2019 р. та січень - лютий 2020 р., що був отриманий відповідачем 24.03.20 р., однак, за станом на день подання розглядуваного позову, довідок не надав. Тому вона враховує статистичні дані про розмір середньої зарплати штатного працівника в Україні у період за листопад 2019 р. - лютий 2020 р.. Покликаючись на ч. 1 ст. 117, ст. 116 КЗпП України, Порядок, зазначає, що її середньомісячна зарплата за 2 календарні місяці роботи склала 17 310 грн, 26 коп., середньоденна - складає 422 грн, 20 коп.. З часу її звільнення до дня подання розглядуваного позову до суду пройшло 37 робочих днів, тому сума стягнення як середнього заробітку за час затримки розрахунку на день звернення з розглядуваним позовом до суду склала 15 621 грн, 40 коп.. Просить позов задовольнити. Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 27.04.20 р.. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 07.05.20 р.. Вчасно, а саме: в строк до 26.05.20 р., та за станом на 01.09.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, зваживши наявні у розпорядженні суду докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач прийнята на роботу у ТОВ «Ін - Тайм» 23.07.19 р., про що зроблено запис у трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненій 21.08.02 р. на ім`я позивача. 28.02.20 р. позивач звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно з наказом відповідача № 28/117к від 28.02.20 р. з 28.02.20 р.. Вказані вище обставини стверджуються копією трудової книжки позивача. Згідно з копією наказу відповідача № 28/117к від 28.02.20 р. про припинення трудового договору (контракту), позивач звільнена з 28.02.20 р. з посади оператора служби перевезень за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. У цьому наказі відображено кількість днів невикористаної відпустки - 15. Позивач не оспорює ту обставину, що кількість днів її невикористаної відпустки складає 15 днів. За повідомленням Ковельського управління ГУ Державної податкової служби України № 19 588/10/03 - 20 - 52 - 56 від 10.08.20 р., позивачеві відповідачем у четвертому кварталі 2019 р. нараховано та виплачено 14 049 грн, 60 коп. заробітної плати. З січня 2020 р. зарплата не нараховувалась та не виплачувалась. Розрахунок належної до стягнення на його користь суми заборгованості по зарплаті позивач проводить, виходячи із середньої зарплати працівника за даними Держслужби статистики України. Згідно з поданим позивачем розрахунком: - заборгованість по зарплаті за листопад 2019 р. становить 8 821 грн, 41 коп.; - заборгованість по зарплаті за грудень 2019 р. становить 10 333 грн, 20 коп; - заборгованість по зарплаті за січень 2020 р. становить 8 593 грн, 57 коп; - заборгованість по зарплаті за лютий 2020 р. становить 8 716 грн, 69 коп.. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Днем звільнення є останній день роботи. Як встановлено судом, останнім днем роботи позивача у відповідача є 28.02.20 р.. У день звільнення працівнику за нормами трудового законодавства має бути видана заробітна плата, включаючи плату за останній день роботи, та компенсація за невикористані дні відпустки. З вказаного вище інформаційного листа Ковельського У ДПС України у Волинській області вбачається, що у день звільнення розрахунок з позивачем відповідачем не проведений. У свої позовні вимоги про стягнення заборгованості по зарплаті позивач включає період з листопада 2019 р. по день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1, 2 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Відповідачем не надано суду доказів виплати позивачеві зарплати у спірний період, а також - виплати інших спірних видів виплат, тому суд вважає встановленим факт заборгованості по зарплаті за період з листопада 2019 р. по 28.02.20 р. включно. Згідно з матеріалами справи середньомісячна зарплата позивача становить 4 683 грн (14 049 грн, 60 коп.: 3 міс. = 4 683 грн), тому заборгованість по зарплаті за чотири місяці: листопад, грудень 2019 р., січень, лютий 2020 р. - складає 18 732 грн (4 683 х 4 міс. = 18 732 грн). Підстави для проведення розрахунку заборгованості за наданими позивачем показниками Державної служби статистики України відсутні, так як у них не зазначено, за якою саме посадою вони виведені. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткових відпусток працівникам, які мають дітей. Нарахування компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки здійснюється у відповідності з Порядком. Згідно з п. 7 Порядку нарахування компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується у календарних днях, провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Таким чином розмір компенсації за невикористані дні відпустки - 15 днів - становить (4 683 грн х 12 : (365 днів -15 днів) = 160 грн, 57 коп. х 15 днів = 2 408 грн, 55 коп.. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що відповідач не провів повного розрахунку з позивачем у день звільнення, то, в силу вимог ст. 117 КЗпП України відповідач зобов`язаний виплатити позивачеві її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 розд. ІІ Порядку у всіх інших випадках збереження середньої зарплати середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. П. 8 розд. ІV Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Позивач звільнена з 28.02.20 р., а, відтак з 29.02.20 р. по 01.09.20 р. (123 робочих дні по дату ухвалення судом рішення у справі) середній заробіток позивача склав: 4 683 грн х 2 (зарплата за два місяці 2020 р. - січень - лютий): 41 робочих день = 228 грн, 44 коп. (середній заробіток за день). 228 грн, 44 коп. х 123 дні = 28 098 грн, 12 коп.. Відтак саме така сума середнього заробітку підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за Законом, то з відповідача на доход держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн, 80 коп.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial