Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

23 лютого 2006 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], в якому просила виділити в натурі ? частину із спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] та встановити порядок користування земельною ділянкою за цією ж адресою, зобов'язавши відповідача усунути перешкоди у її користуванні (т.1 а.с.2-3). 05 січня 2012 року [PERSON] звернулася із уточненою позовною заявою, де, крім [PERSON], відповідачами про аналогічним вимогам вказано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т.1. а.с.160-161). Ухвалою суду від 05 січня 2012 року по справі за клопотанням [PERSON] призначено судову будівельно-технічну експертизу, а провадження по справі зупинено (т.1 а.с.163). [INFO] позивач [PERSON] померла в м. Миколаєві та в день її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на ? частину житлового будинку по [ADDRESS] (т.1 а.с. 6,176; 180-202). Ухвалою суду від 27 липня 2014 року здійснено заміну позивача, яким став правонаступник померлої - [PERSON] (т.1, а.с.202). За клопотанням останнього в цей же день призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення варіантів реального розподілу спадкової частини житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] між спадкоємцем та відповідачами за первісним позовом; провадження у справі зупинено (т1. а.с.204). Висновком № 2789-2791 від 24.12.2012 року старшого судового експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ Дишкант І.В. такі варіанти реального розподілу зазначеної нерухомості представлені (т.І а.с.207-236). 24 квітня 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися із зустрічним позовом до [PERSON], де ставиться питання про визначення ідеальних часток в загальній сумісній власності на спірний житловий будинок (т.1, а.с. 258-259). За клопотанням вказаних позивачів ухвалою від 21 травня 2013 року судом призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, на розгляд якої поставлено питання стосовно визначення ідеальних долей кожної із сторін у власності на спірний житловий будинок (т.І, а.с.266). Висновком експерта № 1189-1190 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 23.10.2013 року, складеним старшим експертом МВ ОНДІСЕ Дишкант І.В., визначено ідеальні долі сторін у відповідності із 1-м та 2-м варіантами висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2789-2791 від 24.12.2012 року, а саме ідеальна доля [PERSON] складає відповідно 18/100 часток (1-й варіант) та 17/100 часток (2-й варіант), а ідеальна доля [PERSON] та [PERSON] складає відповідно 82/100 часток (1-й варіант) та 83/100 часток за 2-м варіантом (т.ІІ, а.с.2-11). За клопотанням представника [PERSON] та [PERSON] - адвоката [PERSON] ухвалою від 12 лютого 2014 року по справі призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу стосовно можливих варіантів користування земельною ділянкою по [ADDRESS] з врахуванням ідеальних часток сторін, визначених по житловому будинку висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1189-1190 від 23 жовтня 2013 року (т.ІІ, а.с.34). 17 лютого 2014 року [PERSON] звернувся із заявою про поновлення провадження у справі та залишення без розгляду позовної заяви в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, яку було задоволено ухвалою суду від 23 квітня 2014 року. Ухвалою суду від 23 червня 2014 року також задоволено заяву [PERSON] від 23 червня 2014 року про залишення без розгляду позовної заяви в частині реального розподілу в натурі житлового будинку. Таким чином, на цей час судом розглядається позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про встановлення ідеальних часток у спільній сумісній власності (т.І, а.с.258-259). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [PERSON] залишився спадковий житловий будинок по [ADDRESS]. Спадкодавцями стали діти померлої, а саме [PERSON] та [PERSON] Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.03.2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я [PERSON], визнано частково недійсним та із спадкового майна виключено належні [PERSON] нежитлові приміщення та споруди, а також збільшену на 18,9 кв.м. житлову площу. За рішенням суду право власності на зазначені приміщення визнано за [PERSON] та [PERSON], а відтак збільшилася їх частка в спадковому майні. Але судом не вказано співвідношення зазначених будівель до всього житлового будинку, а саме не визначено долі співвласників, які з врахуванням побудованих [PERSON] нежитлових приміщень та збільшеної житлової площі значно відрізняються від ідеальних, а відтак створили спірні правовідносини. Посилаючись на те, що без вирішення питання про встановлення інших часток співвласників неможливо здійснити реальний розподіл в натурі житлового будинку з усіма приміщеннями та спорудами, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити, виходячи із висновків додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1189-1190 від 23 жовтня 2013 року. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] зазначений позов не визнали, оскільки за ч.2 ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно, яке було в складі спадщини, виникає з моменту державної реєстрації такого нерухомого майна. На час розгляду справи доказів державної реєстрації такого нерухомого майна позивачами не надано, як і не надано сторонами правовстановлюючих документів, підтверджуючих їх право спільної сумісної, або будь-якої іншої власності. Крім того, представник [PERSON] адвокат [PERSON] в запереченні від 07.08.2014 року зазначала, що позови [PERSON] ухвалами суду залишені без розгляду, тому проведену по його клопотанню судову будівельно-технічну експертизу не можна вважати належним та допустимим доказом за позовною заявою [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання позивачі не з'явилися. В заяві від 07.08.2014 року позивач [PERSON] просила перенести розгляд справи у зв'язку із відсутністю усіх позивачів та зайнятостю їх представника [PERSON] Оскільки позивачі та їх представник були належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, неодноразово приймали участь у судових засіданнях та давали пояснення щодо позовних вимог та наявних у справі доказів, не надали підтвердження поважності причин їх неявки до суду, суд вважає їх неявку в суд неповажною та ухвалює судове рішення на підставі досліджених судом належних та допустимих доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, раніше неодноразово давав пояснення та за його клопотанням заявлені ним позовні вимоги ухвалами суду залишені без розгляду. Представник [PERSON] - адвокат [PERSON] в суд не з'явилася та в заяві від 07.08.2014 року просила розглянути справу за її відсутності. Проти зустрічних позовних вимог заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд знаходить позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Посилаючись на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2010 року, за яким за ними визнане право власності на виключені із спадкового майна та належні [PERSON] нежитлові приміщення та споруди, а також збільшену на 18,9 кв.м. жилу площу, позивачі вважають, що із врахуванням належної їм на праві власності половини спадкового будинку, їх частку у спільній власності значно збільшено і цю обставину підтверджено висновком експерта. У відповідності до вимог ч.1.ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Всупереч вимогам цього закону позивачі, на переконання суду, не довели обґрунтованість свого позову. За ч.1 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Частина 2 ст.372 ЦК України вказує на те, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Посилаючись на зазначені правові норми, а також їх право власності як на ? частину спадкового житлового будинку по [ADDRESS], так і на побудовані батьком нежитлові приміщення, споруди, а також збільшену ним на 18,9 кв.м. житлову площу за цією ж адресою, позивачі просять встановити фактично нові ідеальні долі співвласників у спільній частковій власності. Між тим, у відповідності до вимог ст.1299 ЦК України позивачі, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], повинні зареєструвати право на спадщину на нерухоме майно в органах державної реєстрації (ст.182 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємців з моменту державної реєстрації цього майна. Із копії спадкової справи № 124/1994 від 23.06.1994 р. щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що спадкове майно прийняте дітьми спадкодавця-[PERSON] та [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за законом отримано лише [PERSON] (т.І, а.с.55-80). Спадковою справою № 529/2004 рік до майна померлого [INFO] [PERSON] підтверджено, що позивачі звернулися до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак свідоцтва про право на спадщину за законом не отримали. Крім того, звертаючись із заявою про прийняття спадщини, позивачі [PERSON] та [PERSON] вказували, що їх батько [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] фактично прийняв у спадщину житловий будинок по [ADDRESS], однак у зв'язку із смертю, не встиг оформити своїх спадкових прав (т.І, а.с.40-53). Таким чином, ні спадкодавець [PERSON] за життя, ні позивачі по справі не оформили передбаченого главою 89-ю ЦК України права на спадщину, тому, на переконання суду, до оформлення на законних підставах своїх спадкових прав позбавлені права на виділ частки із майна, що є у спільні сумісній власності, та на розподіл такого майна, передбаченого ст.ст.370 та 372 ЦК України. Крім того, такого права на час розгляду справи не отримав і відповідач [PERSON], який після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив свого права спадкоємця, що підтверджується копією спадкової справи № 27/2012 (т.І, а.с.181-202). Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд також приймає до уваги, що між сторонами не існує спільної сумісної власності на житловий будинок, а встановлення нових ідеальних часток у спільній частковій власності можливо тільки після передбаченого ст.364 ЦК України реального розподілу в натурі спадкової нерухомості. Оскільки суд відмовляє в задоволення позову, питання про розподіл між сторонами судових витрат, передбачений ст.88 ЦПК України, судом не вирішується.

Outcome: dismissed