Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

22.03.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свій позов позивач обґрунтував тим, що 17.08.2010 року між [PERSON] та позивачем укладений договір б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 07.12.2015 року [PERSON] помер. Відповідач на час смерті останнього була зареєстрована та проживала разом з ним, мала можливість подати заяву про прийняття спадщини, а тому є такою, що фактично прийняла спадщину. Заборгованість по даному кредитному договору станом на дату смерті боржника становить 20\~226,44 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. 11.04.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження у даній справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала відзив, в якому проти позовних вимог банку заперечувала та вважала їх такими, що не підлягають задоволенню, мотивуючи тим, що вона як колишня жінка спадкодавця [PERSON], не відноситься до жодної з черг спадкоємців за законом, передбачених спадковим правом. Тому, згідно ст. 1268 ЦК України остання не є такою, що прийняла спадщину. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.08.2010 року між позивачем та [PERSON] укладений договір б/н, відповідно до умов якого останньому наданий строковий кредит у сумі 5\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 07.12.2015 року [PERSON] помер. Позивач звернувся до суду щодо стягнення заборгованості у розмірі 20\~226,44 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4\~967,13 грн., заборгованості за відсотками 15\~259,31 грн. Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. 13.02.2017 року позивачем направлена претензія кредитора до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори. Нормами ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно відповіді Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 27.02.2017 року вих. №231/01-16 після померлого [PERSON] в нотаріальній конторі спадкова справа не заводилась. Заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач з заявою про прийняття спадщини не зверталася, будь-якого майна в порядку спадкування не отримала. Крім того, згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.03.2002 року шлюб, зареєстрований між [PERSON]Я та [PERSON]В розірвано. Рішення набрало законної сили. Також судом встановлено, що згідно сторінок 11, 12, 13 паспорту громадянина України, [PERSON] останній був зареєстрований з 10.08.2010 року по вул. 7-й Поперечній, 22 в м. Миколаєві, знятий з реєстрації 29.09.2012 року, потім з 11.12.2013 року був зареєстрований [INFO] та в подальшому знятий з реєстрації 07.05.2014 року. Оцінивши вищезазначені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів щодо спільного проживання відповідача та померлого [PERSON] А також, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] взагалі не є спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки шлюб між ними було розірвано ще в 2002 році, то позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed