Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

\~ 24.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, просить суд: зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2016 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] з 1/4 частки до 1/10 частки усіх видів заробітку (доходу); звільнити від заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2-1110/16 від 17.03.2016 року по рішенню Білгород-Дністровського міськрайонного суду в Одеській області, вказуючи, що він перебував у шлюбі з\~ [PERSON] , який 01.08.2008 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачкою мають доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої сплачує аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу). З 2006 року він проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] , з якою 20.03.2014 року уклав шлюб та проживав до 08.11.2016 року, після чого вони розлучились. Від шлюбу з [PERSON] він має двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких сплачує аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), та 1/6 частини на утримання [PERSON] . Загальний розмір аліментів який стягується з нього на користь [PERSON] та [PERSON] перевищує половину його заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки його мати [PERSON] , 1948 року народження, є інвалідом та потребує догляду та лікування, його брат [PERSON] , 1979 року народження,\~ також є інвалідом та потребує постійного догляду та лікування.\~ В нього арештували усе рухоме майно, окрім того виникла заборгованість у розмірі 300000 грн. по виплаті аліментів [PERSON] . Усе вищевикладене ускладнює його фінансове становище, у зв`язку із чим він і звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав просить суд їх задовольнити, вказуючи, що в теперішній час він дійсно знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Після оголошеної судом перерви у судове засідання не з`явився, надав заяву про закінчення розгляду справи у його відсутність, свої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні з позовними вимогами позивача не погодилася, просить суд в їх задоволені відмовити, залишити розмір аліментів у визначеної судом 1/4 частині на утримання доньки. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідачку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 01.08.2008 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] /л.с.10/. Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . /л.с.11/ 25.07.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1110/16 виданим 17.03.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу). /л.с.6/ За ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо. Або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, яка є обов`язковою для всіх судів України за приписами ст.360-7 ЦПК України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідач перебував у шлюбі також із [PERSON] , від якого вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /л.с.12,13/. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 17.11.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно на її утримання до досягнення трирічного віку сином [PERSON] , [INFO] /л.с.31-32/. З довідки про доходи відповідача вбачається, що щомісячно з його зарплати стягуються аліменти /л.с.20/. Відповідно до матеріалів справи мати позивача [PERSON] , 1948 року народження, є інвалідом та потребує догляду та лікування, рідний брат [PERSON] , 1979 року народження, також є інвалідом та потребує постійного догляду та лікування.\~\~\~\~\~\~ Батько позивача помер ще у 2010 році, тому доглядати за матір`ю та братом, окрім нього немає кому, що підтверджується посвідченням матері та пенсійним посвідченням брата, а також свідоцтво про смерть батька /л.с.15-19/. Позивач також надав до матеріалів справи копії чеків про\~ неодноразові перерахування грошових коштів на ім`я відповідача [PERSON] /л.с.22-24/ Проте, суд ставиться критично до наданих до матеріалів справи дублікатів чеків, та не приймає їх як доказ матеріальної допомоги у забезпеченні його доньки [PERSON] , оскільки вказані грошові кошти перераховувались не позивачем, а його матір`ю [PERSON] /л.с.22-24/. Таким чином, дослідивши матеріали справи та прийнявши до уваги всі надані позивачем докази, надані в обґрунтування його позовних вимог, суд приходить до висновку, що дійсно розмір сплачуваних позивачем аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] значно ускладнює його фінансове становище, оскільки після призначення судом на користь його доньки [PERSON] аліментів, матеріальне становище позивача значно погіршилось, оскільки він має також сплачувати аліменти на користь інших його двох дітей та на утримання колишньої дружини до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки з усіх видів його заробітку /доходу/ на 1/6\~ частку усіх видів заробітку /доходу/ щомісяця. Стосовно вимог позивача про звільнення його від заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 2-1110/16 від 17.03.2016 року по рішенню Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області, суд приходить до наступного. Позивач у своєму позові зазначає, що він має заборгованість у розмірі 300000 грн. по виплаті аліментів [PERSON] . В процесі розгляду справи, судом було запропоновано позивачу уточнити свої позовні вимоги та залучити у якості співвідповідача [PERSON] , проте [PERSON] категорично відмовився та наполягав розглядати справу за наявними в матеріалах справи доказами. Як видно з матеріалів справи, в них відсутній належним чином складений державним виконавцем розрахунок заборгованості [PERSON] по аліментам по виконавчому листу № 2-1110/16 від 17.03.2016 року. Окрім того, згідно довідки, виданої головним бухгалтером В/ч [NUMBER] , де працює [PERSON] , заборгованість по не сплачених аліментах на утримання дитини за виконавчим листом №2-1110/16 від 17.03.2016 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області станом на 01.07.2017 року відсутня. Отже, належних та безспірних доказів взагалі про виникнення вказаної заборгованості , позивачем суду не надано. За ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він має заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-1110/16 від 17.03.2016 року, що є порушенням вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, суд не знайшов підстав для звільнення позивача від заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 2-1110/16 від 17.03.2016 року, через необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог.

Outcome: partial