Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

22.03.2016 позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, за змістом поданої позовної заяви позивач просить зобовязати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Вишеньки, вул.Гоголя,1, а також вселити її у вказаний житловий будинок (а.с.2-4). В обґрунтування позивач зазначає, що є власником ? частини спірного будинку, співвласником будинку є відповідач, який постійно у ньому проживає і одноособово має ключі від усіх вхідних дверей. Та, маючи намір вселитися та проживати в належному їй та відповідачу на праві спільної часткової власності будинку, звернулась до відповідача, який постійно проживає у будинку одноосібно має ключі від будинку з проханням надати їй доступ до будинку і можливість проживати в ньому, але відповідач ухилився від надання їй такої можливості. Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року було зупинено провадження у справі до розгляду Апеляційним судом Київської області цивільної справи №359/9971/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, визнання права власності на неї та стягнення вартості частки в цих обєктах нерухомого майна (а.с.30-31). Ухвалою апеляційного суду Київської області від 01.06.2016 року було залишено без змін рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2016 року про відмову у задоволенні позову [PERSON] . Після відновлення провадження у даній справі до початку розгляду справи по суті представниками відповідача [PERSON] заявлено клопотання про прийняття до спільного розгляду з первинним позовом зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами, відповідно до якого відповідач просить суд встановити порядок користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами №1 по вул.Гоголя у с.Вишеньки Бориспільського району Київської області, який належить позивачу та відповідачу по ? частині на праві приватної власності. Після усунення недоліків зустрічної позовної заяви відповідач конкретизував позовні вимоги та просить : встановити порядок користування житловим будинком із надвірними будівлями та спорудами №1 по вул.Гоголя в с.Вишеньки, Бориспільського району Київської області, який належить [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному на праві спільної часткової власності наступним чином: - виділити у користування [PERSON] наступні приміщення: кімнату на першому поверсі житловою площею 12,7 кв.м., позначену на плані цифрами 1-3; котельню, загальною площею 6,9 кв.м., позначену на плані цифрами 1-5; веранду площею 5,8 кв.м., позначену на плані цифрами 1-І; приміщення другого поверху: сходинкова площею 17,9 кв.м., позначену на плані цифрами 1-9; санвузол, площею 12,7 кв.м.; позначений на плані цифрами 1-10; кладова площею 3,3 кв.м, позначена на плані цифрами 1-11, кладова площею 5,1 кв.м, позначена на плані цифрами 1-13; кімната житловою площею 13,2 кв.м, позначена на плані цифрами 1-12; кімната житловою площею 20,6 кв.м.; позначена на плані цифрами 1-14; кімната житловою площею 18,9 кв.м, позначена на плані цифрами 1-15; - виділити у користування [PERSON] наступні приміщення: кімнату на першому поверсі житловою площею 13,2 кв.м., позначену на плані цифрами 1-6; кімнату на першому поверсі, житловою площею 43,1 кв.м. із верандою, площею 12,74 кв.м, позначену на плані цифрами 1-7; кухня площею 8,5 кв.м, позначену на плані цифрами 1-8; санвузол площею 5,6 кв.м., позначений на плані цифрами 1-4. - коридор, позначений на плані цифрами 1-1 загальною площею 15.1 кв.м розділити у відповідності до заключного малюнку із поділом його на зони користування з можливістю доступу сторін до виділених їм приміщень. В обґрунтування заявленого позову відповідач зазначає, що позивач не користується своєю власністю, не несе витрати на її утримання та збереження, вважає, що позивач зареєструвалась у будинку, маючи на меті створювати перешкоди та зробити неможливим проживання позивача за зустрічним позовом з новою сімю аби її зруйнувати, а також стверджує, що відповідач є ініціатором постійних конфліктів, нищить майно позивача, що стало підставою для його звернення до правоохоронних органів (а.с.55-56, 67-68). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги за первісним позовом, а також позивачем подано письмову заяву про визнання зустрічного позову, проте в частині судових витрат за зустрічним позовом проти їх стягнення з позивача на користь відповідача заперечують. В звязку з цим ухвалою суду від 30.09.2016 року відповідно до ст.174 ЦПК України суд ухвалив не приймати визнання зустрічного позову позивачем та продовжити розгляд справи по суті. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги повністю підтримали первісний позов не визнали, додатково пояснили, що позивач не довела, що позивач перешкоджає їй користуватися будинком, оскільки позивач мала отримати ключі від своєї дочки, яка подарувала позивачу ? частину будинку, а також могла отримати ключів від своєї онучки, яка має комплект ключів від будинку. Запропонований варіант користування будинком передбачає виділення позивачу першого поверху будинку, що враховує вік та стан здоровя позивача. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 цієї статті, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2014 року, залишеному в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2015 року, за [PERSON], колишньою дружиною відповідача [PERSON], визнано право власності на ? частку в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул.Гоголя, 1 в с.Вишеньки Бориспільського району Київської області, за відповідачем [PERSON] визнано право власності на іншу ? частку вказаного домоволодіння (58-60), що також було встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, визнання права власності на неї та стягнення вартості частки в цих обєктах нерухомого майна (а.с.20-21), залишеним в силу ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01 червня 2016 року (а.с.36-38). На підставі договору дарування ? частки житлового будинку від 24 липня 2015 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий №1360 (а.с.4-6), а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2015 (а.с.7), позивач [PERSON] набула права власності на належну [PERSON] ? частку житлового будинку №1 з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Вишеньки, вулиця Гоголя. За змістом п. 14 вищевказаного Договору дарування (а.с.4-6)сторонами було визначено, що під передачею вказаної частки житлового будинку вони вважають прийняття «Обдарованою» оригіналу цього договору після його нотаріального посвідчення, та що наявність у «Обдарованої» оригіналу (або дублікату, що має силу оригіналу) цього договору підтверджує факт прийняття нею дарунку . Факт набуття позивачем права власності на ? частку спірного будинку та надвірних будівель і споруд, відповідачем не оспорюється. Сторонами визнано, що позивач у спірному будинку не проживала і не проживає. Встановлено, що 28 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з рекомендованим листом, яким повідомила, що після придбання частини зазначеного (спірного) житлового будинку, вирішила постійно в ньому проживати, в звязку з чим просить невідкладно повідомити її у письмовому вигляді про день та час, коли відповідач зможе передати їй ключі від вхідної двері будинку та / або забезпечити їй доступ до нього, але у будь-якому випадку не пізніше 10-ти днів з моменту отримання цього листа (а.с.8-10), який був отриманий відповідачем 03.02.2016 (а.с.26). Будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідач вчинив будь-які зазначені в листі співвласника будинку [PERSON], позивача у справі, дії, а також доказів зловживання правом позивача, яка за твердженням представників позивача, мала можливість отримати доступ до будинку, отримавши ключі від своєї дочки, яка є колишнім співвласником будинку, або онуки позивача, яка, як визнано сторонами проводила свої канікули в будинку батька, відповідача у справі, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Як було визнано сторонами, та як встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, визнання права власності на неї та стягнення вартості частки в цих обєктах нерухомого майна (а.с.20-21), між сторонами існують конфліктні відносини, в звязку з чим в рішенні суду звернуто увагу, що ця обставина не є підставою для припинення права відповідача ([PERSON]М.) на частку в житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами, адже [PERSON] має право предявити позов про поділ цих обєктів нерухомого майна, або встановлення порідку користування ними. Вищевказаним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2016 року (а.с.20-21) також встановлено, що [PERSON] проживає в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстровано місце проживання її сина [PERSON], її дочки [PERSON] та двох онучок [PERSON] і [PERSON]. Сторонами також визнано, що після звернення позивача [PERSON] до суду з даним позовом, вона 29.06.2016 року намагалась потрапити до будинку, проте, ворота будинку були зачинені, що призвело до загострення конфлікту між сторонами у справі, звернення відповідача [PERSON] до керівника Бориспільської місцевої прокуратури із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України (а.с.71,72-73). За змістом ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. При цьому за змістом ч.3 вказаної статті усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав Частиною 1 ст.358 ЦК України також передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до вимог ч.2 та 3 цієї статті співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позовна вимога позивача [PERSON] щодо її вселення у спірний житловий будинок, а також зустрічна позовна вимога відповідача [PERSON] щодо встановлення порядку користування спірним житловим будинком між співвласниками є обґрунтованими та доведеними, оскільки встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи свідчать про те, що у позивача [PERSON] виникли перешкоди у користуванні належною їй власністю, створені в тому числі внаслідок бездіяльності відповідача, який спроможний був їх усунути у запропонований позивачем спосіб, надавши їй ключі від будинку та можливість її вселення та проживання у ньому, а також встановлено, що сторони не змогли домовитися про порядок володіння та користування належним їм на праві спільної часткової власності майном, хоча мають право на надання кожному з них у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При цьому суд враховує, що запропонований відповідачем варіант порядку користування житловим будинком не викликає заперечень у позивача, яка повністю визнала зустрічний позов в частині встановлення порядку користування будинком, та передбачає виділення у володіння та користування позивачу першого поверху будинку, що відповідає віку та стану здоровя позивача, яка, що було визнано сторонами, мала травму нижніх кінцівок, а також залишає у спільному користуванні приміщення коридору, при поділі якого відповідно до запропонованого відповідачем варіанту, практично виключає незручності, що можуть виникнути між співвласниками при спільному користуванні нерухомим майном, сприятиме створенню умов, за яких сторони при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків співвласників зможуть уникнути конфліктних ситуацій та забезпечить рівні умови здійснення їх прав. Частково задовольняючи вимоги позивача [PERSON], суд виходить з тих міркувань, що заявлена позивачем вимога щодо зобовязання відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні будинку як окрема позовна вимога, що була оплачена судовим збором (а.с.1,3), є не конкретизованою та відповідно необґрунтованою, оскільки не передбачає, які саме дії суд має зобовязати зробити, або від яких саме дій утриматись відповідача. Враховуючи положення ст.88 ЦПК України, а також ту обставину, що вимоги позивача задоволенні частково, з двох заявлених вимог немайнового характеру задавлено одну, а зустрічна немайнова вимога відповідач задоволена повністю, понесені сторонами судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 551 гривня 20 копійок залишаються за сторонами, оскільки стягнення з кожної зі сторін на користь іншої сторони однієї і тієї ж суми є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: partial