overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

23.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у порядку поділу майна подружжя, так як зазначене помешкання було придбане сторонами у період перебування у шлюбі та за їх спільні грошові кошти. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач повторно у судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 08.09.2007 року по 13.05.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі і ці обставини підтверджуються рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.05.2015 року (справа №750/3500/15-ц). 05.03.2008 року сторони під час перебування в шлюбі та за спільні грошові кошти згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбали квартиру [ADDRESS] (яка юридично оформлена на імя відповідача) і вона є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст.ст.60, 61, 57, 70, 71 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є субєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майно, набуте дружиною чи чоловіком до шлюбу є їх особистою приватною власністю. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. У разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Суд вважає, що розмір часток позивача і відповідача в праві на спільне майно подружжя є рівними, а тому за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири у порядку поділу майна подружжя. Встановлені судом обставини є підставами для задоволення позову, з покладанням на відповідача судових витрат по справі, які поніс позивач із сплати судового збору та витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

23.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. Позивач у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач позов визнала та повідомила, що сторони припинили сімейні відносини в грудні 2016 року і з цього часу проживають окремо; від надання строку на примирення з позивачем відмовилася. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 12.08.2000 року, при цьому мають двох спільних малолітніх синів: Дмитра, [INFO] і Артема, [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. В грудні 2016 року сторони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

23.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, між сторонами подружні відносини не підтримуються, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, подружжя разом не мешкає, спільного господарства та бюджету не веде. Позивач у судове засідання не прибув, у поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011року та є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони тривалий час проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає і на примирення не згоден, а ступінь відчуженості сторін є значною їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

23.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 15154,69 грн, мотивуючи вимоги тим, що 20.08.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 20.08.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 15154,69 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту - 311,04 грн, несплачені проценти - 10445,81 грн, штраф - 1197,84 грн, пеню та комісійні - 3200 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 15154,69 грн, так як зобов'язання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

23.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 39162,91 грн, мотивуючи вимоги тим, що 09.09.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 09.09.2011року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 39162,91 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту - 2309,62 грн, несплачені проценти - 31112,20 грн, штраф - 2341,09 грн, пеню та комісійні - 3400 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 39162,91 грн, так як зобов'язання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

23.03.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 31 серпня 2001 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З 08.03.2014 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

23.03.2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що в 2011 році з відповідачем зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Власних коштів їй не вистачає на утримання дитини. Чоловік має можливість надавати матеріальну допомогу, у зв'язку із чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходу, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву якою позовні вимоги визнав повністю та просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що від шлюбу позивачка народила доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має постійне місце роботи, тому є підстави відповідно до вимог ст. 183 СК України, для задоволення позову в частині визначення аліментів в частковому відношенні до заробітку відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

23.03.2017 року, ТМО «Психіатрія» у місті Києві звернулося в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу. (а.с.1-2). Заяву мотивує тим, що: - «До ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві 17.03.2017 р. о 22.45 був доставлений каретою швидкої медичної допомоги, з дому у супроводі матері-опікуна, хворий [PERSON] [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з погіршенням психічного стану: був агресивним, неадекватним в поведінці, відмічались слухові галюцинації, не спав. 24 вересня 2010 року [PERSON] був визнаний недієздатним рішенням Оболонського районного суду міста Києва. Мати [PERSON] була призначена опікуном над недієздатним сином [PERSON] рішенням Оболонського суду міста Києва від 26 квітня 2011 року. Про визнання хворого недієздатним мати-опікун сповістила та надала відповідні документи 22.03.2017 року, опікун хворого просить провести лікування [PERSON], сам хворий дав згоду на лікування. 23 березня 2017 року комісія у складі: голови комісії- заступника директора ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві Лебедева Д.С.; членів комісії: завідувача відділенням № 7 Олефіренко A.M., лікаря-психіатра Когут О. Р. оглянула хворого [PERSON] [INFO]. За висновком комісії лікарів-психіатрів [PERSON] страждає на: Шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу. Галюцинаторно-параноїдний синдром. Виражений апатико-дисоціативний тип дефекту. (F - 20.00, згідно МКХ 10) та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. У зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану, що проявлялось агресією до матері, неадекватною поведінкою та слуховими галюцинаціями. Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1- 1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення. Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

23.03.2017р. Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 46704,40 грн. та судових витрат, посилаючись на те, що 21.05.2008р. між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 192/490, відповідно до якого банк зобовязався надати відповідачу, а відповідач повернути банку 90000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних. Позивачем всі зобовязання за кредитним договором виконані у повному обсязі, але відповідач перестав виконувати зобовязання за договором. Станом на 14.12.2016р. заборгованість складає 46704,40 грн., яка складається з: 32231,46 грн. заборгованість за основним боргом, 8737,40 грн. відсотки за користування кредитом, 4891,79 грн. інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості, 843,75 грн. 3% річних від простроченої суми. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та сплачену суму судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. А також просить стягнути понесені витрати повязані із викликом відповідача до суду через оголошення в газеті «Урядовий Курєр» в розмірі 420,00 грн. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий курєр» №82 від 04.05.2017р. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

23.03.2018 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 753/13191/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Під час ухвалення рішення судом не було вирішене питання про судові витрати, що відповідно до положень ст. 270 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення. Представник позивача, відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, однак їх неприбуття не перешкоджає розгляду цього питання. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини. Розмір заявлених [PERSON] позовних вимог становив 245 306,38 грн. У зв'язку з розглядом цієї справи [PERSON] понесла судові витрати в загальному розмірі 11590 грн., що включає судовий збір в сумі 6890 грн. (т. 1 а.с. 1, 11) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4700 грн., понесення яких підтверджується наданими позивачем у встановлений судом строк доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 12.09.2017, додатковою угодою до цього договору від 18.12.2017, актом про надання правової допомоги від 29.09.2018 та квитанціями на вказану суму. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже враховуючи, що рішенням суду від 23.03.2018 позов [PERSON] задоволено на 198 870,51 грн., тобто на 81/100 часток (198870,51х100/245 306,38), присудженню з відповідача на її користь підлягає 9387,90 грн. судових витрат (11590:100х81). Оскільки рішенням суду у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено, понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

23.03.2018 позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклав шлюб 02.10.2009, який був зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 991. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинено, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. 23.03.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 23.03.2018 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження на 04.06.2018. Ухвалою суду від 04.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.10.2018. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення останніх. Також, просить розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.10.2009, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 02.10.2009, актовий запис № 991 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.4) Судом також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved