overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

23 червня 2015 року, позивач [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалась на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Вказаний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.06.2015 року № 39267308, відповідно до якого на праві приватної спільної часткової власності ? частини квартири належить [PERSON] та ? частини квартири [PERSON] 23.02.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] шлюб розірваний. На даний час відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], хоча фактично з квітня 2014 року та по даний час в квартирі не проживає та не зявляється. Оскільки, відповідач не проживає за адресою реєстрації, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, що порушує її права. Просила, визнати [PERSON]. таким, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстрації місця проживання в квартирі, що належить [PERSON] та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, через засоби масової інформації, про причини своєї неявки суд не повідомив, \~не надавав заяв про неможливість розгляду справи у його \~відсутність. Враховуючи клопотання позивача суд ухвалив, \~розглядати \~справу у порядку \~заочного провадження. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що \~позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Право власності позивачів підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.06.2015 року № 39267308, відповідно до якого на праві приватної спільної часткової власності ? частини квартири належить [PERSON] та ? частини квартири [PERSON]Л.(а.с.3). Відповідач [PERSON] \~зареєстрований в квартирі, але вже понад один рік у ній не проживає, що підтверджується заявами сусідів від 02.04.2015 року та 11.06.2015 року, з яких\~вбачається, що відповідач в квартирі з квітня 2014 року не проживає, майно яке належить [PERSON] в квартирі відсутнє. Оскільки, відповідач без поважних причин не проживає у квартирі більше встановленого статтею 405 ЦК України строку без поважних причин, \~ він \~втратив право на користування спірним жилим приміщенням . Щодо позовних вимог про примусове зняття відповідача [PERSON] з реєстрації місця проживання в квартирі, що належить [PERSON] та [PERSON], то вказані позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

23 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02 серпня 1996 року він зареєстрував шлюб із відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей. Син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. Шлюб носить формальний характер та суперечить їх інтересам. З травня 2013 року шлюбні стосунки припинено, спільне господарство не ведуть. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем (а.с.2). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, так як їй не зрозуміло чому позивач пішов з сім'ї. Пояснила, що дійсно вже два роки не мешкають разом. Позивач пішов і нічого не пояснив. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то тримати його не буде, строк для примирення не потрібен. Вислухавши доводи та пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 03 серпня 1996 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із відповідачем [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно серії [NUMBER] від 30 січня 2015 року, актовий запис 197 (а.с.3). В шлюбі у позивача та відповідача народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4,6). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

23 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.09.2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, хоча про час та м місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 02.09.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ №082723 від 02.09.2011 року, актовий запис №1081 (а.с.4). Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 164763 від 13.092012 року, актовий запис №953 (а.с.5). Як встановлено в судовому засіданні сторони з травня 2015 року проживають окремо. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

23 червня 2015 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим будинком. В позові зазначив, що є власником житлового будинку [ADDRESS] Березнегуватського району Миколаївської області. В даному будинку зареєстрований відповідач, однак з травня 2003 року фактично там не проживає. Вважаючи свої права як власника будинку порушеними, позивач звернувся до суду. В судове засідання позивач не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надіслав заяву до суду про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнав. Дослідивши докази у справі суд прийшов до наступного. Позивач є власником житлового будинку № [ADDRESS] Березнегуватського району Миколаївської області, про що свідчить копія свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25 листопада 1997 року записаний в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 364 виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. (а.с. 8). В зазначеному будинку зареєстрований відповідач, що підтверджується довід-кою Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 18 червня 2015 року за вих. № 751 (а.с.11). Однак з травня 2003 року відповідач в даному будинку не проживає. Даний факт підтверджується актом депутата Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області Топіхою І.М. від 18 червня 2015 року (а.с.12). В добровільному порядку відповідач не бажає зніматися з реєстрації. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, щодо захисту права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряд-жається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В зв'язку з тим, що між сторонами договору найму житлового приміщення не укладено, відповідач вважається тимчасовим мешканцем та згідно ст.ст.98,99 ЖК УРСР самостійного права на жиле приміщення не набуває і на вимогу позивача зобов'язаний негайно звільнити жиле приміщення. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач в будинку позивача фактично не проживає, права власності на нього не має, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду є обґрунтованим, позовні вимоги щодо позбавлення права корис-тування житловим приміщенням такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

23 червня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 23 вересня 2006 року він одружився з [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Цесак». Шлюб було зареєстровано Скочищанською сільською радою Брусилівського району Житомирської області. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем виявилось невдалим, через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, втратили почуття любові один до одного. У відносинах вже тривалий час відсутнє порозуміння та повага. З 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, в кожного окремий бюджет, тобто наразі відсутні усі головні ознаки, що притаманні сімї та нормальним шлюбним стосункам чоловіка та жінки. Позивач вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між позивачем та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає і вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. [PERSON] зазначив, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, тому це лише погіршить стан відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Позивач просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], розглянути справу без його участі. Позивач [PERSON], який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився. Відповідачка [PERSON], яка була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, не повідомила про причини неявки і від неї не надходило клопотань про відкладення розгляду справи або можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідачка будь-яких заперечень на позов не подала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

23 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, збільшивши позовні вимоги, просив ухвалитирішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість з оплати за теплову енергію в сумі 12151 грн. 95 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позову він вказавна те, що 05.02.2015 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська винесено ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу у звязку з тим, що боржники зареєстрованими або знятими з реєстраційного обліку за вказаною адресою не значаться. При передачі дому, в якому мешкають боржники на обслуговування КП «ТПТЕ Теплотранс», була видана розрахункова книжка з відображенням реквізитів сторін, тарифів на теплову енергію. Квартирі був присвоєний особовий рахунок №612676. Відповідачі користувалися наданими послугами, але платежі за теплову енергію сплачувались не в повному обсязі, у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 12151 грн. 95 коп., тому позивач просить солідарно стягнути з відповідачів вищевказану суму. У судове засідання представник позивача не зявилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Згідно ст. ст. 64, 67 ЖК України плата за комунальні послуги стягується незалежно від квартирної плати згідно затвердженим у встановленому порядку тарифам. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [INFO]. Позивач здійснює послуги по теплопостачанню. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно розрахунку суми заборгованості за спожиту теплову енергію, заборгованість станом на 01.07.2015 року складає 12151 грн. 95 коп., яку потрібно стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Також, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп., з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

23 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив винести рішення, яким визначити йому додатковий строк терміном 60 (шістдесят) календарних днів для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка складається з права на земельну частку /пай/ у землі, що перебуває у колективній власності агрофірми «Прогрес» с. Серби Ємільчинського району, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], яка померла 08.01.2004 року, оскільки після смерті останньої він у шестимісячний строк, який відведений законом для подачі заяви про прийняття спадщини, не звернувся до нотаріальної контори по причині того, що не знав про те, що його мати [PERSON] була включена у списки на розпаювання земель агрофірми «Прогрес» с. Серби, не знав про наявність вищевказаного сертифікату на право на земельну частку /пай/ і тільки на початку червня 2015 року в особистих речах [PERSON] в її будинку в с. Хутір-Мокляки випадково знайшов вищевказаний сертифікат на право на земельну частку /пай/ та не був обізнаний із порядком прийняття спадщини і оформлення прав на спадкове майно. В судове засідання позивач та представник позивача не зявились. Представник позивача надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, також просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 148811, виданого виконавчим комітетом Кулішівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області 15.01.2004 року, [PERSON] померла 08.01.2004 року. Згідно заповіту від 31.01.1996 року [PERSON] все своє майно заповіла онуку [PERSON], який в державну нотаріальну контору в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, із спадкодавицею на день смерті зареєстрований не був та постійно з нею не проживав, а тому вважається таким, що спадщину не прийняв. У відповідності до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, позивач повинен був до 08.07.2004 року подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак не зробив цього. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

23 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначила, що з 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, спору про його місце проживання немає. З жовтня 2012 року подружжя не підтримують шлюбні відносини, оскільки в їх характерах виявились суттєві розбіжності, що призводило до сварок, в результаті вони втратили почуття любові, спільне проживання стало неможливим. З вказаного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сімї вважає не можливим. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з розірванням шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюбу (а.с. 3), шлюб між подружжям був укладений 11 серпня 2012 року та зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №\~531. Від шлюбу, подружжя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини, між сторонами відсутній. Як вбачається з матеріалів справи, подружжя з жовтня 2012 року сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що під час спільно проживання виявилися суттєві розбіжності в характерах, що призводило до сварок, в результаті спільне проживання стало неможливим. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивачки суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

23 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 червня 1991 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 червня 1991 року, актовий запис № 1091 (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved