Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

21 травня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив суд розірвати шлюб, зареєстрований сторонами у Корабельному відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 27 серпня 2005 року за актовим записом №355. Позов обґрунтовано тим, що шлюбні стосунки між сторонами припинилися, у зв'язку з чим подружжя вже тривалий час проживає окремо один від одного, спільного господарства та бюджету не мають. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка перебуває на утриманні та проживає від часу припинення шлюбних відносин сторін разом із батьком, у зв'язку із чим шлюб може бути розірваний лише в судовому порядку. В підготовче судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 27 серпня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №355 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку[PERSON], [INFO] (а.с.9). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. По вихованню та матеріальному утриманню дитини сторони мають обопільну згоду. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачем в заяві зазначено про необхідність відновити їй дошлюбне прізвище, яке вона мала до реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, відповідачу слід відновити прізвище, яке вона мала до державної реєстрації шлюбу, що розривається. При ухваленні рішення судом також враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved