Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

22.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами 16.08.2014 року було зареєстровано шлюб, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач за час проживання окремо припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, та просила суд стягувати аліменти в визначеному нею розмірі, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині позов повністю підтримала, просила задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2014 року, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2017 року було розірвано. Рішення набрало законної сили 14 листопада 2017 року.( а.с.5, 16). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 285888, виданим 29 січня 2015 року виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області( а.с.4). Та обставина, що дитина сторін проживає з позивачем за адресою: вул.. Шевченка,1, с.Іванків, Бориспільський район, Київська область, та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється та підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання № 184, складеним 19.08.2017 року депутатом Іванківської сільської ради [PERSON]М.( а.с.13). Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, чинній з 08.06.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З пояснень відповідача встановлено, що він працює баристом в ПП «Кава-цікава», та має постійний щомісячний заробіток. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітнього сина, суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має, повністю визнав заявлені позовні вимоги, може сплачувати аліменти в визначеному позивачкою розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу). За змістом ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень за вимогою майнового характеру про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави, від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною вимогою. Суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову, що передбачено ст.191 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved