Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

22.10.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просила: збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1626 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини після розірвання шлюбу у розмірі 1921 грн. щомісячно, від дня розірвання шлюбу протягом трьох років, а саме з 02.08.2018 р. до 02.08.2021 р. Як на підставу позову посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 13.06.2014р., який було розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2018 р. Від сумісного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . На початку 2018р. відповідачем було ініційовано звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Київським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ від 26.02.2018р., яким стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.02.2018р. та до досягнення донькою повноліття. Однак, вказаний розмір аліментів є самим мінімальним розміром, якого взагалі не вистачає на утримання доньки. Відповідач має можливість забезпечувати належний рівень життя дитині, якій необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач знаходиться у працездатному віці, не є інвалідом, не хворіє на які-небудь хронічні захворювання, не має на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків. В теперішній час відповідач працює за кордоном, в Польщі, має стабільний високий заробіток. Таке працевлаштування відповідача неофіційне, тому аліменти на утримання дитини повинні бути визначені у твердій грошовій сумі та збільшені. Протягом 2018 р. її матеріальне становище дуже скрутне, працевлаштуватись на роботу маючи дитину до 3-х років неможливо, витрати на дитину збільшились, а відповідач, який проживає окремо, має дохід, який дозволяє утримувати нашу дитину та забезпечувати їй кращий рівень життя, ніж тепер, а тому просить відповідно до ст.192 СК України збільшити розмір аліментів, починаючи стягувати з дня звернення до суду. Вона ніде не працює, займалась лише домашнім господарством та вихованням дитини. На час розірвання шлюбу з відповідачем нашій дитині виповнився лише рік, тому вона не має можливості йти працювати, доглядати доньку буде нікому. Вона зареєстрована та постійно проживає зі своєю бабусею, яка є пенсіонеркою, потребує сторонньої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.76 СК України, ч.6 ст.84 СК України вона має право на утримання від відповідача після розірвання шлюбу, оскільки виключно з ініціативи відповідача вона займалась домашнім господарством під час шлюбу, а після народження дитини - ще й вихованням дитини; після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з нею, а відповідач не бажає приймати участь у вихованні дитини; з відповідачем шлюб було розірвано за його ініціативою. Відповідач за станом здоров`я та матеріальним становищем має можливість надавати їй таке утримання. Ухвалою суду від 08.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відзиві на позов представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що відповідачем не надано доказів, що свідчать про зміну матеріального або майнового стану сторін. Позивачем не надано доказів, які свідчили б про те, що вона не мала можливість працювати, зайняти відповідну посаду у зв`язку з вихованням дитини або будь-якими іншими обставинами, що мають значення. Відповідач має досить сучасні погляди на положення жінки у суспільстві і ніяким чином не перешкоджав Позивачу у працевлаштуванні та особистісному розвитку та, навпаки, сприяв цьому. На теперішній час відповідач не має законних джерел для існування, все, що вдається заробити, зважаючи на невеликий та мінливий дохід, витрачає на найнеобхідніше та сплату аліментів на утримання доньки. Незважаючи на складне матеріальне становище, відповідач з самого початку припинення фактичних шлюбних відносин з позивачем, в міру своїх можливостей, піклується про свою доньку, він добровільно та у повному обсязі сплачував і продовжує сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 800 грн., які присуджені судовим наказом. Також, відповідач в повному обсязі оплачує дитячий садок доньки, придбав та надіслав коляску для дитини та іграшки для дитини. Крім того, в міру можливостей відповідач надає додаткові кошти на свята, зокрема на Новий Рік та Різдво направляв поштовим переказом 3 тис. гривень та 1 тис. гривень давав наручно позивачу на 8 березня. При цьому, він сам частково знаходиться на утриманні своєї родини. Натомість, позивачем не наведеного доказів того, скільки грошових коштів вона витрачає на утримання доньки і постає питання, чи на задоволення потреб дитини йдуть гроші. Відповідач повідомляє суду, що має нерегулярний та дуже маленький дохід, якого не вистачає навіть на задоволення його потреб, а надавати утримання ще і на не зрозуміло, які потреби позивача, він можливості не має. Тому підстави для стягнення аліментів на утримання позивача відповідно до ч. 4 ст. 76, ч. 4 ст. 84 СК України відсутні. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву, у якій просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, надала пояснення відповідно до відзиву, також зазначила, що відповідач неофіційно працює лісорубом на західній частині території України, який має заробіток невідомо. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 13.06.2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який за позовом [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2018 року було розірвано. Від сумісного проживання сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач [PERSON] , матір`ю - позивачка [PERSON] 20.12.2018 Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ №640/2847/18 від 26.02.2018 про присудження до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з 23.02.2018 до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, неповнолітня донька [PERSON] 2017 року народження проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є здоровою, працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, працює неофіційно лісорубом, середньомісячний дохід відповідача не повідомлено суд. При цьому, відповідачем не надано доказів того, що він саме перебуває у скрутному становищі і не має змоги утримувати свою дитину, хоча працює. При цьому, відповідач є здоровою, працездатною особою, тому будучи здатним до активної праці, відповідач повинен докласти певних зусиль щодо активної праці і сплачувати на утримання дитини аліменти, оскільки це є обов`язком батьків, та забезпечити гармонійний розвиток дитини. При цьому, у 2019 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 4173 гривні (ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет на 2019р.») Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 грудня 2018 року складає 1626 грн. Як вбачається з копій квитанцій, відповідач добровільно виконує судовий наказ про стягнення на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , та сплачує 800 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що у неї погіршився майновий стан, вона не може працювати у зв`язку з доглядом за дитиною, та вона не має можливості утримувати малолітню дитину на ті кошти, які сплачує відповідача, і такий розмір аліментів не здатний забезпечити гармонійний розвиток дитини. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, працює неофіційно лісорубом, при цьому мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 4173 гривні, і відповідач може надавати таку допомогу, оскільки має можливість організувати своє життя таким чином, щоб надавати матеріальну допомогу на рівні достатньому для повноцінного розвитку своєї дитини, беручи до уваги посилання відповідача на те, що він додатково в повному обсязі оплачує дитячий садок, купує іграшки та речі доньці, тому суд фактично офіційно фіксує у цьому рішенні розмір аліментів (утримання яке відповідач здійснює як на виконання судового наказу, так і від себе додатково), враховуючи погіршення матеріального стану позивача, яка з цих причин і вимушена звернутися до суду з цим позовом, виходячи з принців розумності та справедливості, враховуючи співмірність розміру аліментів, які просить позивач стягувати у збільшеному розмірі, суд, вважає необхідним задовольнити вимоги в цій частині та збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] 2017 року народження до 1626 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, аліменти у збільшеному розмірі підлягають стягненню до досягнення дитиною повноліття, однак починаючи з стягувати з дня набрання цим рішенням законної сили, а не з дня звернення до суду з цим позовом, як просить позивачка, що підтверджується положенням п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з яким у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. З приводу вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини суд зазначає наступне. Посилаючись на положення ч. 4 ст. 76, ч. 4 ст. 84 СК України, позивачка просила стягну стягувати з відповідача аліменти на її утримання після розірвання шлюбу у розмірі 1921 грн. щомісячно, від дня розірвання шлюбу протягом трьох років, а саме з 02.08.2018 р. до 02.08.2021 р. Відповідно до ч. 4 ст. 76 СК України якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Так, з 13.06.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду 02.08.2018 року було розірвано. Однак, позивачем не надано достатніх доказів, які свідчили б про те, що вона, проживаючи з відповідачем та перебуваючи з ним у шлюбі, не мала можливості працювати, зайняти відповідну посаду у зв`язку з вихованням дитини або будь-якими іншими обставинами, що мають значення, при цьому, враховуючи, що позивачка звільнилася за власним бажанням ще в лютому 2014 року, а одружилася лише 13.06.2014 року. Тому стягнення аліментів на вказаній підставі (ч. 4 ст. 76 СК України) задоволенню не підлягають Разом з тим, відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи, що відповідач є працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти, оскільки є відповідач є здоровою особою, інших осіб на утриманні не має, працює неофіційно лісорубом, тобто має можливість організувати своє життя таким чином, щоб надавати матеріальну допомогу на утримання позивача, а позивач потребує допомоги та позбавлена можливості працевлаштуватись та отримувати самостійний дохід, оскільки доглядає за дитиною - [PERSON] 2017 року народження до досягнення нею трирічного віку, а тому з відповідача підлягають стягнення коштів відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 84 СК України на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, при цьому такий розмір суд визначає у сумі 500 грн., враховуючи, що відповідач працює неофіційно, беручи до уваги встановлений розмір мінімальної заробітної плати, що в сумі разом з призначеними до стягнення аліментів на дитину у збільшеному розмірі, фактично не перевищуватиме половини мінімальної заробітної плати встановленої законом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позиваки аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 22.10.2018 року (дня звернення до суду) до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто по [INFO] . Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги задоволені частково, то стягненню з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 422 грн. 44 коп. (1626+500) х 704,80 / (1626+1921) = 422,44) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial