Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

23.10.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є вона, [PERSON], та відповідач [PERSON] З моменту народження дитини вона ним опікувалась, дитина проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не приділяє дитині уваги, не приймає участь у його вихованні, не спілкується з дитиною. Окрім того, зазначила, що стосовно [PERSON] набрав законної сили вирок Дзержинського районного суду м. Харкова, яким визнаного його винними за ч.2 ст. 125 КК України. Зазначеним вироком встановлено, що [PERSON] наніс легкі тілесні ушкодження [PERSON], при зазначених подіях був присутній їх син і бачив, як батько ображає та б'є матір. При цьому аналогічні ситуації з образами та побиттям мали місце неодноразово. На теперішній час дитина боїться свого батька. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Не з'являючись у судове засідання відповідач усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з'ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Третя особа у судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за їх відсутності. Окрім того, третьою особою було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Батьки [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. З довідки головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №14» вбачається, що дитина [PERSON] знаходиться на обліку у комунальному закладі з 2006 р., догляд за [PERSON] здійснює мати хлопчика - [PERSON], рекомендації по лікуванню дитини мати виконує в повному обсязі. Як випливає з характеристики, наданої директором Харківського ліцею №149 [PERSON] навчається в ліцеї з першого класу, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, виявляє зацікавленість до навчання. Вихованням [PERSON] займається мати, бере активну участь у житті класу та школи. З постанови про закриття кримінального провадження від 02.02.2013 вбачається, що 30.11.2012 близько 16-00 год. за адресою [ADDRESS] [PERSON] завдав удару головою своїй дружині [PERSON], заподіявши їй тілесні ушкодження. Як вбачається з вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.02.2017 №638/14073/16-к [PERSON] 21.06.206 наніс удари [PERSON] в потиличну область голови, по лівій частині обличчя, в область носа зліва, удари в області рук та ніг. З зазначеного вироку також вбачається, що під час подій, які мали місце 21.06.2016, був присутній син [PERSON] та [PERSON] [PERSON]. Відповідно до вироку [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Як випливає з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] [PERSON] не приймає участь у вихованні [PERSON], не цікавиться його розвитком, не проявляє ніякого бажання спілкуватись з дитиною, не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. [PERSON] зареєстрований та проживає з матір'ю, вихованням та забезпеченням [PERSON] займається матір. У зв'язку Департамент служб у справах дітей ХМР, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] З довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку вбачається, що [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню до дитини, матеріально його не забезпечує, а тому підлягає позбавленню батьківських прав. Приймаючи до уваги викладене, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved