overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстровано [PERSON], проте в квартирі він фактично не проживає з березня 2015 року. Позивач, представник позивача у судове засідання не з'явились, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.09.2008 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON]., та зареєстровано у реєстрі за № 3836, відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно № 56852724 від 07.04.2016 року. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], колишнього чоловіка доньки позивача, що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, довідкою комунального підприємства «Павлограджитлосервіс» від 18.02.2016 року. Відповідно до актів обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ленінградська, 35» 39/15 від 22 грудня 2015 року, 18 лютого 2016 року, складеного сусідами та головою правління обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ленінградська, 35», в квартирі [ADDRESS] зареєстровано [PERSON], але він не проживає за вказаною адресою з 31 березня 2015 року. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив, що відсутність відповідача в квартирі [ADDRESS], складає більш ніж рік, що є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дочку [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що в період шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 19 жовтня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини посилаючись на те, що вона 21.05.2014 р. зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], проте відповідач ухиляється від її утримання та утримання дитини. Просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітньої доньки в сумі по 400 грн. щомісячно та аліменти на її утримання в сумі 300 грн. до досягнення дитиною 3-річного віку. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.05.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка потребує матеріальної допомоги, однак відповідач такої допомоги не надає. Крім того, [PERSON] також потребує матеріальної допомоги, однак відповідач такої допомоги не надає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку - до [INFO]. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що громадянин [PERSON] є її рідним батьком. Мотивує свої вимоги тим, [INFO] в селі Русанівка Липоводолинського району Сумської області помер громадянин [PERSON], який там постійно проживав. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельного паю, що належав померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку серії [NUMBER], виданого на його ім'я Липоводолинською РДА 12 липня 1996 року. Оформити належним чином право на спадщину після смерті батька вона не може, так як в свідоцтві про її народження в графі «батько» записане лише ім'я «[PERSON]», так як її мати [PERSON] проживала з батьком у незареєстрованому шлюбі. При народженні вона була записана на прізвище матері «[PERSON]» та після одруження взяла прізвище чоловіка «[PERSON]». Уповноважений на участь у розгляді справи представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа, Липоводолинська районна державна нотаріальна контора, у своїй письмовій заяві проти задоволення заяви не заперечувала, просила справу розглянути за відсутності представника. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що як односельчани з дитинства знають [PERSON] Пояснили, що достовірно знають про те, що до свого одруження вона мешкала разом із своїм батьком [PERSON], матір'ю [PERSON] та сестрою однією сім'єю в с. Русанівка Липоводолинського району. [PERSON] знали виключно як батька [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідків суд приходить до наступних висновків. [PERSON] народилася [INFO], згідно свідоцтва про народження його матір'ю записана [PERSON], у графі «батько» зазначене ім'я [PERSON] (а.с. 8). 18 травня 1985 року мати заявника [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 9) 26 квітня 1980 року [PERSON] зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 10). Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], який проживав у [ADDRESS], як члену КСП «Мир», належить право на земельну частку (пай) землі розміром 3,24 га, яка перебуває у колективній власності (а.с. 12). [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON] (а.с. 6). Із довідки виконкому Русанівської сільської ради Липоводолинського району № 97 від 9 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживав в [ADDRESS] сам. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику для оформлення спадкових прав після смерті батька. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин, оскільки заява є обґрунтованою, що підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. 26 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилалася на те, що на праві власності їй належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сильвестрова № 14. З 13 жовтня 2008 року в будинку зареєстрована її дочка [PERSON], [INFO]. В квітня 2010 року дочка забрала свої речі, виїхала з будинку, проживає в житловому приміщенні свого співмешканця. Позивач [PERSON] зазначила в заяві, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника, в звязку з чим, в заяві, посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сильвестрова № 14. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сильвестрова № 14, що підтверджується договором довічного утримання від 11 квітня 1996 року.. Згідно домової книжки, в житловому будинку з 13 жовтня 2008 року зареєстрована дочка позивача - [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2010 року в спірному житловому будинку не проживає, що підтверджується актом від 26.09.2015 року, складеного комісією у складі голови квартального комітету та сусідів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що вона може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що не має змоги сплачувати аліменти. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що в період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про шлюб сторін. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, за актовим записом №5, згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER]. Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що у них немає спільних інтересів, кожен з них живе окремим життям, відсутнє почуття кохання та взаємопідтримки. Відповідач постійно зловживає спиртними напоями, провокує сварки, вчиняє фізичне та психологічне насилля. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву від 25.03.2016 року, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 28 грудня 2013 року, мотивуючи тим, що мають діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім'ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, матеріально не забезпечує позивача та дитину, а також нездатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 2013 року. Від вказаного мають дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмових заяв сторін видно, що вони проживають окремо з 06 січня 2015 року. Причиною цього є те, що мають діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім'ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, матеріально не забезпечує позивача та дитину, а також нездатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги. Примирення між собою категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований її чоловік [PERSON]. Вже понад девять років останній за вказаною адресою не проживає. Наявність зареєстрованої особи змушує її сплачувати зайві комунальні послуги. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не зявилися. В минулому судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Позивачка є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується листом Очаківського міського голови від 22.10.1992 року (а. с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача жилого приміщення за першим зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1 ст. 71 цього Кодексу, а саме протягом шести місяців. За зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач, але фактично не проживає там з 2007 року, що підтверджується показаннями [PERSON] та [PERSON], які будучи допитаними в якості свідків у судовому засіданні повідомили, що відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає понад девять років. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи те, що відповідач за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає більше шести місяців, а також те, що наявність зареєстрованої особи змушує позивачку вдаватися додаткових витрат при сплаті комунальних послуг, суд вважає позов останньої таким, що підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO]. В обгрунтування заяви посилається на те, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], зареєстрованої та проживаючої в [ADDRESS]. Вказує на те, що з 1988 року [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-психіатра Хотинської районної лікарні з діагнозом: помірна розумова відсталість з порушенням поведінки та емоцій. Зазначає, що періодично лікує [PERSON], але її психічний стан не поліпшується, вона буває агресивна і небезпечна, але завжди безпорадна. Вона визнана інвалідом дитинства другої групи. Згідно висновку міжрайонної психо-неврологічної МСЕК вона визнана інвалідом з дитинства третьої групи. Вказує, що в зв'язку з цим [PERSON] потребує постійної сторонньої допомоги та догляду. Внаслідок даної хвороби, вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вважає, що саме тому вона потребує стороннього догляду та опіки. В судовому засіданні заявник [PERSON] повністю підтримала доводи, викладені в заяві і просила суд задовольнити її в повному обсязі та визнати [PERSON] недієздатною. Заінтересована особа - представник Каплівської сільської ради с. Каплівка Хотинського району Чернівецької області - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника сільської ради, вимоги заяви сільська рада визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], зареєстрованої та проживаючої в [ADDRESS] (а.с.8). Також судом встановлено, що [PERSON] є важкохворою та потребує постійного стороннього догляду (а.с.9). Як було стверджено в судовому засіданні заявником [PERSON], [PERSON], [INFO] страждає на помірну розумову відсталість з порушенням поведінки та емоцій, а тому потребує стороннього догляду та опіки. Із матеріалів справи, а саме акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 388, вбачається, що [PERSON], [INFO] страждає Хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості з вираженими розладами поведінки та емоцій. За своїм психічним станом, в силу наявного хронічного психологічного захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки це необхідно в інтересах [PERSON] для захисту її прав та інтересів. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатною. На підставі викладеного, та

Outcome: approved