Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

23 жовтня 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 23.06.2016 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, їх подружні відносини припинені з травня 2018 р. З цього часу відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання спільної дитини. Дитина потребує спеціального харчування, вартість якого на місяць становить 2800 грн., на неодноразові прохання надати матеріальну допомогу не реагує. На даний час позивач знаходиться в декретній відпустці та отримує на дитину матеріальну допомогу від держави у розмірі 860 грн. Дитина повністю знаходиться на її утриманні та утриманні її батьків-пенсіонерів. Інших дітей відповідач немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що її чоловік є спеціалістом у галузі комп`ютерних технологій, має дві вищі освіти, працює в Державній службі статистики, згідно з декларацією за 2017 р. його середня заробітна плата становила 8000 - 9000 грн., однак після 2017 р. він зайняв вищу посаду. Відповідач мешкає у власній квартирі, має у власності автомобіль «Шкода Фабіа», син [PERSON] є єдиною дитиною відповідача. За станом здоров`я дитина потребує безлактозної дієти, таке харчування коштує дуже дорого - в місяць потрібно 5 пачок, вартістю 200 грн. кожна. Окрім того дитині за станом її здоров`я необхідні часті медичні обстеження, зокрема, УЗД головного мозку. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрований місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. Зважаючи на викладене, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 23.06.2016 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що з травня 2018 р. сторони проживають окремо, при цьому дитина проживає з матір`ю, яка і несе усі витрати на її утримання, а саме: харчування, лікування, одяг тощо. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За приписом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ч. 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З пояснень позивача вбачається, що відповідач є спеціалістом у галузі комп`ютерних технологій, працює на державній службі, у 2017 р. отримував дохід в розмірі 8000 - 9000 грн. в місяць, мешкає у власній квартирі, має у власності автомобіль, аліменти він нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків у нього немає. Отже на підставі викладених позивачем аргументів та з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, при визначенні розміру аліментів суд виходить із середньої заробітної плати працівника для місцевості, де проживає відповідач (м . Київ ) і вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 3000 грн., що становить приблизно 1/4 частину статистично визначеної середньої заробітної плати по м. Києву за лютий 2019 р. (14513 грн.). На думку суду такий розмір аліментів забезпечить достатнє утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище. На підставі положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial