Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

22 серпня 2018 року підприємство теплових мереж «Ковельтепло» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що комунальне підприємство теплових мереж «Ковельтепло» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в тому числі в квартиру [ADDRESS], співвласниками якої є відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджено відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 17 вересня 2008 року між ПТМ «Ковельтепло» та відповідачами було укладено Договір № 1/5111 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у вищевказану квартиру. Позивачем зобов'язання по теплопостачанню та постачанню гарячої води виконано, а відповідачі своїх зобов'язань не виконують та станом на 01 серпня 2018 року мають заборгованість перед підприємством за період з жовтня 2017 року по липень 2018 року в сумі, що становить 8876 гр.02 коп. У відзиві на позовну заяву представник відповідача та відповідач [PERSON] кожен окремо заявлений позов не визнали та в його задоволенні просили відмовити, зазначивши, що заявлений борг перед підприємством створений в зв'язку з незаконними діями відділу субсидій Управління соціального захисту населення, який незаконно позбавив сім'ю цих пільг. Крім того зазначили, що договір було укладено лише з [PERSON], підписи його дружини та дочки в ньому відсутні. Позивачем при зверненні до суду не враховано, що він є інвалідом 1 групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» на нього не можуть бути покладені обов'язки по сплаті судового збору. У відповіді на відзив ПТМ «Ковельтепло» зазначило, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира належить на праві приватної часткової власності трьом відповідачам в рівних частках, а відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не передбачено договором або законом. При укладені договору жодним із співвласників не було заявлено про наявність пільг та не надано відповідних підтверджуючих документів які надають право на пільгу передбачену законодавством України. Відповідно до п.22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги в такому разі в договорі робиться відповідна відмітка. Протокол розбіжностей до договору сторонами не складався, він є чинним на даний час та підлягає виконанню. Зазначає також, що відповідач [PERSON], як інвалід 1 групи відповідно до Закону України « Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» не має права на пільги по оплаті житлово-комунальних послуг. У запереченнях на відзив представник відповідача [PERSON] [PERSON] додатково вказав, що наданий позивачем договір укладений між ПТМ «Ковельтепло» та [PERSON] 17.09.2008 року не може бути взятий судом до уваги з підстав визначення у ньому вартості 1 куб. м. гарячої води та вартості 1 Ккал теплової енергії станом на час укладення договору, а в той же час 19 вересня 2017 року на позачерговому засіданні виконавчого комітету Ковельської міської ради встановлені нові тарифи на теплову енергію та централізованого постачання гарячої води. Також зазначив, що п.9.2 Договору визначено, що договір може бути змінений або доповнений за погодженням Сторін. Всі зміни та доповнення оформляються письмово і скріплюються підписами обох сторін. Відповідач таких змін та доповнень не підписував, а тому ні він ні члени його сім'ї не зобов'язані сплачувати вартість наданих послуг за встановленими новими тарифами, а відтак пред'явлений позов є незаконним та безпідставним. Представник позивача Ткачук Аліна Анатоліївна в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у ньому та у відповіді на відзив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надіславши письмові заяви в яких зазначили про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що відповідно до ст..19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а ст..14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються тільки в межах встановлених договором і з цих підстав вони себе відповідачами в даній справі не вважають. У своїх запереченнях [PERSON] вказала, що з вересня 2017 року вона навчається у ЛВПХУ м. Львова, а за вищевказаною адресою вона лише зареєстрована проте не проживає, а тому ніякого відношення до створеного боргу за комунальні послуги з жовтня 2017 по по квітень 2018 років вона не має. Договір з ПТМ «Ковельтепло» вона не укладала, оскільки на той час їй було лише 9 років, а тому вона не є учасником договірних відносин та відповідно до цього жодним чином не може бути відповідачем по справі. Відповідач [PERSON] в письмових запереченнях зазначила , що вона також не може бути відповідачем у справі, оскільки ніяких договорів з житлово-комунальними підприємствами не укладала, а цивільні обов'язки виникають лише між учасниками договірних відносин. Особи з якими не встановлені договірні відносини не можуть бути примушені до дії, яка не є її обов'язком. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON], представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнали та в його задоволенні просили відмовити за безпідставністю з підстав викладених в запереченнях. Відповідач [PERSON] додатково пояснив, що внаслідок неправомірних дій в серпні 2017 року відділу субсидій Управління соціального захисту населення його сім'ю незаконно позбавили субсидії.. Незаконне рішення було прийнято в зв'язку з наявністю боргу перед водоканалом що не відповідає дійсності, оскільки договір з водоканалом було складено без його згоди, підробивши його підпис. Він був переконаний, що на рахунку у нього з останнього опалювального періоду по квітень 2017 року мала бути переплата коштів в сумі 5303.26 грн. і цих коштів хватало би на погашення вартості послуг «Ковельтеплу». Ця переплата створювалась з 2014 року. Відділ субсидій, починаючи з 2014 року нараховував субсидію більшу ніж необхідно було для оплати за надані комунальні послуги, а решта коштів тобто їх залишок переходив на інший опалювальний сезон і так було до 2017 року. Вважає що його сім'ю незаконно позбавили субсидії для відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги, а тому стверджує що цей борг виник саме з вини вказаного відділу рішення якого приймалось без його виклику на засідання та без заслуховування його пояснень і про таке рішення він дізнався лише в січні 2018 року. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідачі визнали ту обставину, що комунальне підприємство теплових мереж «Ковельтепло» надає послуги з теплопостачання та постачання гарячої води квартири [ADDRESS] співвласниками якої є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до Відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно в рівних частинах. Відповідно до п.1 ч.1, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.29, 30 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діалогового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 17.09.2008 року [PERSON] уклав договір з ПТМ «Ковельтепло» про надання відповідних послуг при цьому зазначив, що його сім'я складається з трьох осіб, а опалювальна площа має 56.0 кв.метрів. Цим же договором (5.4.) передбачено, що у випадку втрати права на пільги споживач зобов'язаний повідомити про це «ТО» у десятиденний строк. За змістом ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення (споживачем таких послуг) є саме власник жилого приміщення. Виходячи з даних вимог суд вважає безпідставним твердження відповідачів [PERSON] та [PERSON] проте, що вони не несуть обов'язків по оплаті послуг, оскільки договір з ними не укладався, і крім того [PERSON] в квартирі не проживає. З наданого позивачем розрахункового листа вбачається, що за період з жовтня 2017 року по липень 2018 року відповідачі заборгували ПТМ «Ковельтепло» за надані їм послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води 8876 грн. 02 коп. Даний розрахунок ґрунтується на чинних тарифах на послуги з теплопостачання та постачання гарячої води правильність якого не оспорюють сторони. Безпідставними є доводи відповідача і в тій частині, що борг перед позивачем утворився через незаконні дії працівників відділу субсидій Управління соціального захисту населення. Так допитана як свідок в судовому засіданні начальник відділу субсидій [PERSON] показала, що дійсно [PERSON] не користується правом на субсидію, оскільки вона йому не призначена з підстав наявності боргу перед водоканалом відповідно до такого повідомлення останнього. Вважає дії Управління соціального захисту законними та обґрунтованими. Об'єктивність показань даного свідка підтверджено і рішеннями адміністративних судів відповідно до яких дії посадових осіб Управління соціального захисту населення, щодо не призначення субсидії [PERSON] визнанні законними. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з пунктом 9 частини першоїстатті 5 Закону України «Про судовий збір»від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Так, судом встановлено, що позивачем ПТМ «Ковельтепло» при подачі позову до суду сплачено судовий збір 1585,80 грн. та 176,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з заявою про видачу судового наказу, який судом було скасовано. Оскільки відповідач [PERSON] є інвалідом І групи ( пенсійне посвідчення серії [NUMBER]), то частина судового збору за подання позовної заяви в розмірі 587,33 грн., яка підлягає стягненню з останнього, підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, інша частина сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню на користь ПТМ «Ковельтепло» з [PERSON] та [PERSON]в розмірі по 587,33 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved