Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

23 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати договір купівлі-продажу садового будинку [ADDRESS] , зареєстрованого 21 грудня 1999 року Універсальною товарною біржою «Марія» за реєстраційним №135, дійсним. В обґрунтування позову позивач вказала, що 21 грудня 1999 року між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за №135 на Універсальній товарній біржі «Марія», відповідно до якого вона придбала садовий будинок [ADDRESS] . Придбаний нею житловий будинок належав продавцю [PERSON] , який помер [INFO] . Спірний договір зареєстрований в КП «ММБТІ» 23 грудня 1999 року за реєстраційним №29. Ураховуючи, що спірний договір не посвідчений нотаріально, а сторона по договору продавець [PERSON] помер, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 25 березня 2021 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від представника адвоката Бернікової І.О. надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила судове засідання провести за її відсутності. Відповідач Галицинівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області у судове засідання свого представника не направила, від представника надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника. Співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Третя особа Універсальна товарна біржа «Марія» в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 грудня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] на Універсальній товарній біржі «Марія» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за №135, згідно якого позивач придбала садовий будинок [ADDRESS] (а.с.6). Вказаний договір зареєстрований у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) на Універсальній товарній біржі «Марія». Власність, яка відчужена за спірним договором, зареєстрована за [PERSON] , що підтверджується реєстраційним написом КП «ММБТІ» від 23 грудня 1999 року за №29. Зі змісту спірного договору вбачається, що відчужуваний садовий будинок належав попередньому власнику [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 17 грудня 1999 року. Згідно пункту 4 спірного договору продавець засвідчував, що відчужений цілий садовий будинок нікому не проданий, не закладений, не подарований, не зданий в оренду, у спорі та під забороною не перебуває, права третіх осіб на нього відсутні. Кошти за купівлю-продаж садового будинку в розмірі 1500,00 грн отримані продавцем [PERSON] до посвідчення договору (пункт 5 спірного договору). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 03 березня 2021 року №00029785459 (а.с.36-37). Згідно листа приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Балкіної О.Л. від 22 березня 2021 року №22/01-16, єдиною спадкоємицею майна померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину та одержала свідоцтво про право на спадщину за законом є його дружина [PERSON] (а.с.49). Зі змісту статті 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ЦК УРСР) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно приписів частини першої статті 47 ЦК УРСР недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. В судовому засіданні встановлено, що по спірному договору досягнуто всіх істотних умов, позивач, в силу статті 145 ЦК УРСР є добросовісним набувачем. Будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують зазначений вище висновок суду матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved