Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

24.02.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування в житловому будинку, в якій просила визнати [PERSON] , 1989 року народження таким, що втратив право на проживання та користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона проживає у власному будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на праві власності. В належному їй будинку зареєстровані: вона, її донька - [PERSON] , онуки - [PERSON] та [PERSON] . Колишній зять [PERSON] , з 01 лютого 2020 року не проживає в належному їй житловому будинку, так як пішов від її доньки, а 04.06.2020 року вони взагалі розлучились і з 01 лютого 2020 року разом не проживають. Вважає, що відповідач без поважних на те причин не проживає в її будинку і не користується належним їй житловим будинком більше одного року, не сплачує за комунальні послуги та інше. Окрім того, зазначає, що в зв`язку з тим, що [PERSON] зареєстрований в її будинку, вона не може отримати субсидію і сплачує зайві кошти за комунальні послуги, а тому вона і змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Підтримуючи вищевикладене, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 187712061 від 06.11.2019 року. Згідно довідки № 33 від 08.02.2021 року виконкому Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області, гр. [PERSON] , 1989 року народження, дійсно зареєстрований в [ADDRESS] , але з 01 лютого 2020 року та по даний час за вказаною адресою не проживає (а.с.9). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved