Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

23 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з 2 липня 2015 року працював на посаді водія філії ДП «Савсервіс Карпати». Наказом №58-к від 390 липня 2018 року [PERSON] було звільнено з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України з підстав вчинення винних дій при обслуговуванні матеріальних цінностей, які дають підстави для втрати довіри з боку власника. Позивач вважає дане звільнення незаконним, оскільки жодних документів про вчинення ним винних дій при обслуговуванні матеріальних цінностей надано не було. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача вимоги викладені у позовній заві підтримав в повному обсязі, також додатково зазначив, що хоча і довірителем не завжди виконувалися вимоги інструкції щодо передачі товару, однак товар для перевезення надавався представниками ТОВ «АБ Трейдінг» у м. Хмельницькому, їм же передавалися отримані кошти та товарно-транспортні накладні, товар доставлявся по адресам, які повідомляли представники вищезазначеного товариства. Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки винні дії [PERSON] були встановлені актом-звітом внутрішнього службового розслідування. [PERSON] повинен був виконувати вказівки свого прямого керівника, та не повідомив власника про те, що поставка товару відбувається із порушенням посадової інструкції та затвердженого порядку. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] 2 липня 2015 року на підставі наказу №19-к був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів у підрозділ транспортної логістики філії ДП «САВСЕРВІС Карпати» у м. Хмельницький. Відповідно до посадової інструкції водія автотранспортних засобів затвердженої директором філії ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» в загальних положеннях зазначено, що водій підпорядковується безпосередньо керівнику транспортного відділу та менеджеру по транспорту. На водія покладалися обов'язки перевіряти наявність усіх необхідних документів для виїзду на маршрут, забезпечення доставки товарно-матеріальних цінностей до місця їх призначення, відвантаження товарно-матеріальні цінності у місці призначення на підставі видаткових накладних, накладних на відвантаження або транспортних накладних. Здійснює контроль та несе відповідальність за те, щоб зазначені документи підписували та скріпляли печаткою виключно уповноважені на те особи контрагента. В своїй роботі водій керується діючою посадовою інструкцією та робочими інструкціями та процедурами, які діють у кампанії. З вимогами інструкції позивач був ознайомлений вдень прийняття на роботу. В ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» була розроблена та застосовується Процедура №4 «Відвантаження товару покупцю через експедитора підрозділу доставки». Відповідно до п.2.4 Процедури №4 при розвантаженні отриманні товару у торговій точці покупця юридичної, або фізичної особи по накладних, оформлених з відміткою «МП» - експедитор повинен отримати відбиток печатки або штампу клієнта на накладній та товарно-транспортній накладній. Крім того особа, що отримала товар, на накладній та ТТН в обов'язковому порядку повинна поставити свій підпис та вказати прізвище та ініціали. Відповідно до п.2.5 Процедури №4 якщо у торговій точці покупця-юридичної, або фізичної особи відсутні печатка та штамп, відвантаження товару дозволяється здійснювати лише за наявності та завіреного печаткою простого доручення на отримання ТМЦ. При цьому накладна та ТТН з боку покупця повинна бути підписана саме тою особою, прізвище якої зазначене у наданому доручення. Згідно п.2.7 Процедури №4 експедитор не відвантажує товар та робить розвантаження на складі філії у разі, якщо особа, уповноважена приймати товар у торговій точці покупця-юридичної, або фізичної особи з будь-якої причини відмовляється проставити відбитки печатки або штампу клієнта на накладній та ТТН, або надати доручення на отримання ТМЦ 2 липня 2015 року між ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» та [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 1 серпня 2017 року між ТОВ «АЮ Трейдінг» та Дочірнім підприємством «САВСЕРВІС КАРПАТИ» було укладено договір про надання логістичних послуг. 18 червня 2018 року на ім'я директора ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» було направлено лист-повідомлення, про те, що в ході виїзної перевірки, було виявлено що в адресах, вказаних у видатковий накладних контрагенти не здійснювали підприємницьку діяльність та частину таких не було можливості знайти, хоча самі факти поставок на таких контрагентів відбувалися в травні та на початку червня 2018 року. Наказом від 20 липня 2018 року було створено комісію для внутрішнього службового розслідування. 26 липня 2018 року було затверджено акт-звіт внутрішнього службового розслідування, яким було встановлено, що товар був переданий зі складу підприємства за талонами на видачу ТМЦ водіям автотранспортних засобів (експедиторам) підрозділу транспортної логістики, в тому числі і [PERSON], але не був доставлений за призначенням клієнтам покупця за видатковими накладними. Товар фактично не доставлявся та не передавався особам (клієнтам покупцям), які були зазначені в товарно-супровідних документах (видаткових накладних), а передавався іншим особам по без номерним рахункам фактурам з оплатою по факту доставки. Комісією було встановлено, що незаконні дії водіїв-експедиторів сприяли розкраданню отриманих для виконання трудових обов'язків ТМЦ, зокрема [PERSON] на суму 484 389 грн. 27 липня 2018 року [PERSON] відмовився від надання пояснень по факту зловживань при доставці товару, що підтверджується копією акта. 30 липня 2018 року [PERSON] було звільнено за вчинення винних дій при обслуговувані матеріальних цінностей, які дають підстави для втрати довір'я з боку власника на підставі п.2 ст.41 КЗпП України. Вказані обставини в судовому засіданні були підтверджені копіями відповідних наказів про прийняття на роботу та звільнення, матеріалами службового розслідування. Відповідно до п.2 с.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Згідно п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. Розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 зазначеного Кодексу можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Судом враховується, що в актах з взаєморозрахунків за період з 1 травня 2018 року по 13 червня 2018 року з ФОП [PERSON], ФОП [PERSON], ФОП [PERSON], останні підтвердили той факт, що підприємницьку діяльність за адресами вказаними у видаткових накладних не здійснюють, підписи їм не належать. При цьому ТМЦ вказаним особам згідно відомостей доставляв серед інших водіїв і [PERSON], що також підтверджується і копіями талонів на отримання товарів. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] було вчинено винні дії у формі необережності внаслідок не дотримання вимог посадової інструкції водія та Процедури №4 «Відвантаження товару покупцю через експедитора підрозділу доставки», що в судовому засіданні представником позивача не заперечувалося, а тому є суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У зв'язку із викладеним не підлягають задоволенню вимоги і про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed