Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

22.10.2015 року представник ПАТ КБ«Приватбанк» [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]», про звільнення майна з-під арешту. До судового засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі до судового засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом подання оголошення в газету «Рідне Прибужжя» редакції № 50 від 10 грудня 2015 року, причину неявки суду не повідомили. Інші учасники справи до судового засідання не зявились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKH3GK04040241, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 40000,00 дол. США на термін до 26.10.2026 р., а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 27.10.2006 р. уклали договір іпотеки № NKH3GK04040241. Згідно договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 56.20, житловою площею 40.30 кв.м, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Правди, буд. 2 Б, кв. 24. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. 26.07.2012 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON] постановою про арешт майна по виконавчому проваджені № 33552171 накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі на квартиру, загальною площею 56.20, житловою площею 40.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 09.09.2011 року та 31.01.2012 року державним виконавцем Центрального відділу державної зиконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON] та [PERSON] постановою про арешт майна по виконавчому проваджені № 28660102 накладено арешт на асе нерухоме майно [PERSON], в тому числі на квартиру, загальною площею 56.20, житловою площею 40.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, право застави у ПАТ КБ ПриватБанк виникло, як зазначено вище 27.10.2006 p., а постанови про накладення арешту на все нерухоме майно винесено ВДВС у 2011 та у 2012 p.p., тобто пізніше, ніж нерухоме майно було передано в заставу ПАТ КБ ПриватБанк. Заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ ПриватБанк станом на 08.10.2015 р. складає 132642 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави та яка постійно знижується в наслідок зносу майна. Крім того, у звязку з неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2013 року банку було надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету іпотеки. Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення до заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до цього, найвищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ ПриватБанк, оскільки саме ПАТ КБ ПриватБанк раніше зареєстрував обтяження на предмети іпотеки: квартиру загальною площею 56.20, житловою площею 40.30 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи те, що ПАТ КБ ПриватБанк має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку, визначеному вищевказаним рішенням суду, але у його відношенні Центральним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції та Заводським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було накладені арешти, ПАТ КБ ПриватБанк не може скористуватися своїм правом заставодержателя - звернути стягнення на заставлене майно шляхом його реалізації. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1218,00 грн. (по 406 грн. з кожного). На підставі викладеного,

Outcome: approved