Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

22.07.2019 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що 21.10.1995 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені п`ять років тому, у зв`язку з тим, що відповідач пішла з родини. Вихованням та забезпеченням дітей займається позивач. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2018 року шлюб між сторонами розірвано. З того часу, як сторони стали проживати окремо, відповідач не виявляє бажання бачитися із дітьми, брати участь у їх вихованні, не цікавиться здоров`ям дітей та навчанням. Відповідач з часу припинення шлюбних відносин проживає окремо від дітей, без жодних поважних причин не приймає участі у вихованні сина, з ним не спілкується без жодних перешкод для цього. Фактично між дитиною та матір`ю не залишилося родинних стосунків, притаманних сім`ї, між ними немає почуттів любові, емоційного зв`язку. Дитина не відчуває потреби у спілкуванні з матір`ю, оскільки покинута нею на виховання батька. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками, тому просить суд позбавити останню батьківських прав відносно малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1059 гривень щомісячно, до повноліття останнього. Ухвалою суду від 08.08.2019 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче засідання. 05.09.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з підстав викладених в ньому, просили задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. [PERSON] у попередніх судових засіданнях пояснив, що 21.10.1995 року він уклав шлюб з [PERSON] , у них народились діти. У 2014 році відповідач поїхала відпочивати на море та познайомилась там з іншим чоловіком, який набагато молодше за неї і прийняла рішення покинути сім`ю. Діти залишились проживати з ним і знаходились повністю на його забезпеченні. Фактично з серпня 2014 року [PERSON] не ночувала вдома, дітьми не займалась. 01.09.2015 року, коли [PERSON] йшов до першого класу у школу, [PERSON] вже разом з ними не проживала. Потім він дізнався, що вона з іншим чоловіком знімає квартиру, зараз вони мешкають у м. Мелітополь, але де саме не знає. 05.12.2017 року [PERSON] востаннє приїжджала, вчинила сварку, він викликав поліцію. У 2018 році він з [PERSON] розірвав шлюб. З дитиною навіть не спілкується по телефону, матеріально не допомагає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями та оголошенням на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив, клопотання та заперечення не надала. З урахуванням вказаних обставин, а також положення, передбаченого ч.2 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити дану справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення). Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування до суду не з`явилась, надала до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських порав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] приходиться їй сусідом, вона мешкає на 6 поверсі, а він на 8. У неї є онук - погодка неповнолітнього [PERSON] . Діти дружать, ходять один до одного в гості. Іноді вона допомагає [PERSON] , забрати дітей (онука і [PERSON] ) зі школи, чи відвести на секцію. Позивач самостійно виховує дітей. У 2015 році бачила відповідача у парку разом з іншим чоловіком, вони цілувались. Востаннє [PERSON] бачила у липні 2017 року, у тролейбусі, і вона навіть не підійшла до своєї дитини - сина [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначив, що знає [PERSON] близько 30 років. Він є хрещеним батьком його старшої дитини - [PERSON] , яка зараз мешкає окремо від позивача, їй вже 22 роки, вона працює перукарем. Відповідач не цікавиться життям сина - [PERSON] , не відвідує батьківські збори, навіть коли останній лежав у лікарні, не відвідувала його. Матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідач знає номер телефону [PERSON] , але ніколи не телефонувала своїй дитині. У суді свідок [PERSON] зазначив, що є хрещеним батьком неповнолітнього [PERSON] . З позивачем є друзями, часто спілкуються, допомагають один одному, проводять свята. [PERSON] останній раз бачив у 2014 році, знає, що остання покинула сім`ю, не спілкується з дітьми та матеріально не допомагає позивачу утримувати [PERSON] . За присутності психолога ЗОШ І-Ш ступенів № 84 Запорізької міської ради [PERSON] була проведена бесіда з неповнолітнім [PERSON] , який розповів, що відвідує школу та ходить на плавання. Його вихованням займається виключно батько, піклується про нього, вчить уроки, готовить їжу. Матір йому не телефонує, не купує речі і подарунки, більше року він її взагалі не бачив. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також інші особи. Обов`язки батьків щодо дитини закріпленні в ст. ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України. Згідно Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2018 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 16-17). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно характеристики, наданої класним керівником та директором ЗОШ № 84 м. Запоріжжя, встановлено, що [PERSON] проживає із батьком - [PERSON] Останній приділяє належну увагу вихованню сина. Мати дитини до шкільного закладу ніколи не з`являлась (а.с. 11). Довідкою з навчального закладу підтверджено, що станом на 02.07.2019 року мати - [PERSON] , з вчителями не спілкується та не підтримує зв`язок з класним керівником, не відвідує батьківські збори та не цікавиться успішністю та поведінкою сина (а.с. 12) На адвокатський запит Дитячо-юнацька спортивна школа «Хвиля», повідомила, що всі питання, які виникають у тренера та дитини, вирішуються через його батька. В плавальному басейні «Байкал» матір [PERSON] бачили один раз у жовтні 2018 року на відміну тих батьків, які постійно приходять до початку занять зі своєю дитиною, або з дитиною після тренувань йдуть разом додому. Відношення матері до свого сина не відповідає материнським почуттям, та материнського піклування. Зі слів дитини в його сім`ї є тато, дідусь та бабуся, з якими він проживає (а.с. 13). Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] від 29.10.2019 року № 2828/01-37/05, складеного заступником голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, [PERSON] участі у житті, вихованні, оздоровленні малолітнього [PERSON] не приймає, матеріально не утримує, не цікавиться фізичним, духовним розвитком дитини. Згідно довідки Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №84 ЗМР від 02.07.2019р. №01-13/195, [PERSON] , мати [PERSON] , ученика 5-В класу, успішністю та поведінкою сина не цікавилась, не відвідувала батьківські збори, не підтримувала зв`язок з класним керівником. [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] . Дитину до школи приводить та забирає батько. Відповідно до наданої інформації Дитячо-юнацької спортивної школи «Хвиля» від 01.07.2019 №54, [PERSON] з 2016 року займається плаванням. Усі питання, які виникають у тренера [PERSON] , вирішуються через батька [PERSON] Спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради обстежено умови проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що вихованням, утриманням та розвитком малолітнього займається батько [PERSON] Батько повідомив, що мати з дитиною не бачиться та не цікавиться її життям, розвитком, оздоровленням. Зі слів [PERSON] , мати разом з ними не мешкає більш ніж 5 років та не спілкується. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і не піклується про неї, а крім того не утримує дитину, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. За таких обставин суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] відносно малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 3 ст. 165 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як передбачено ст. 184 Сімейного Кодексу України. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 р.» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років - 2118 грн. Враховуючи викладені правові норми, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1059 гривень, щомісячно, до повноліття дитини.

Outcome: approved