overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

23.01.2018 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] вказувала, що 16 вересня 2014 року у виконавчому комітеті Василівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області зареєструвала шлюб із відповідачем, актовий запис № 01. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем не склалися. Через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів вони припинили проживати разом з лютого 2016 року, тому вона прохала суд шлюб між ними розірвати, зазначивши, що нею було вжито всі заходи досудового врегулювання спору, які позитивного результату не дали. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Лагода». Сторони в підготовче судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити, в частині вимог про розподіл судових витрат відмовилася. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов визнав, прохав справу розглядати за його відсутності. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Ухвалою судді від 25.01.2018 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи на 23.02.2018 в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання з лютого 2016 року, від шлюбу мають спільну малолітню динину - [PERSON], [INFO], майновий спір відсутній. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено, в зв'язку з виникненням між ними частих сварок та непорозумінь, відсутності взаєморозуміння та довіри, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Отже шлюб, зареєстрований 16 вересня 2014 року у виконавчому комітеті Василівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області між [PERSON] та [PERSON], які мають одну малолітню дитину розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачеві «Лагода». Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

23.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду з позовом до відповідачки [PERSON], за яким просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 26.09.2009 року відділом РАЦС Новобузького РУЮ, актовий запис № 83, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з [PERSON] припинились в листопаді 2017 року, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивач [PERSON] направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи з його відсутності, заявлений позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, пред'явлений до неї позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, примирюватися не бажає. При розірванні їх шлюбу просила повернути її дошлюбне прізвище [PERSON]. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.09.2009 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Доводи сторін вказують на те, що у зв'язку з погіршенням на протязі останній трьох років взаємовідносин, подружжя з листопада 2017 року фактично припинили підтримувати сімейні та подружні стосунки та стали проживати відокремлено, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім'ї, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу і визнання відповідачкою пред'явленого до нього позову базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім'ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

23.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 25.09.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 908, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилася дитина, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з 2015 року, а тому примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] до судового засідання зявилась, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та заслухавши сторони, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу «Подмазко»/ 25.09.2009 року уклали шлюб, який зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 908, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 109314 від 25.09.2009 року /а.с. 4/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 02.04.2010 року серія 1-ЖД № 215191, батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.6/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 2015 року, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, матеріальну допомогу на утримання дитини позивач надає в добровільному порядку. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

23.01.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 вересня 2015 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Проте спільне життя не склалось через різні погляди на шлюб та сімю, що призвело до припинення шлюбних відносин. Сумісне проживання припинили з червня 2017 року, спільного господарства не ведуть. У звязку з цим просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу повернути їй прізвище Затік. В судове засідання сторони не зявилися, направили до суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач вказує, що підтримує позов, відповідач зазначає, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. На примирення сторони не згодні. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Затік) [PERSON] зареєстрували шлюб 25 вересня 2015 року, що вбачається зі свідоцтва про шлюб виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 239. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що шлюбне життя подружжя не склалося. Сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають з червня 2017 року, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. Згідно ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сімї є недоцільним. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просить після розірвання шлюбу повернути їй прізвище - Затік. У відповідності до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

23.01.2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в 1997 році він отримав сертифікат на земельну частку (пай) із земель КСП «Кричунівське» площею 5,56 у.к.г. У 2017 році він вирішив виготовити технічну документацію на земельну ділянку, оскільки її відсутність перешкоджає йому здати в оренду вищевказану земельну ділянку. Однак для виготовлення технічної документації йому необхідно надати оригінал сертифікату на земельну частку (пай). Сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER]ним був втрачений. Про втрату державного акта було опубліковане оголошення в районній газеті «Хлібороб» випуск № 59-60(10246) від 05.08.2017 року. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати його право на земельну частку (пай) розміром 5,56 у.к.г. із земель КСП «Кричунівське» Любашівського району Одеської області. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомивши суд про розгляд справи у його відсутність вказавши, що позов підтримує. Представник відповідача - Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не з»явився , надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши , що Кричунівська сільська рада позов визнає. Представник відповідача - Любашівської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з»явився , надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши , що Любашівської районної державної адміністрації Одеської області позов визнає. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . Судом безспірно встановлено, що [PERSON] був виданий сертифікат на земельну частку (пай), серії [NUMBER], розміром 5,56 у.к.г. із земель КСП «Кричунівське» Любашівського району Одеської області, розташовану на території Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області масив [NUMBER] ділянка [NUMBER]. Даний факт підтверджується довідкою Відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 22.11.2017 року № 25/1064-17 та листом Любашівської районної державної адміністрації Одеської області від 02.02.2018 року № 01/01-27/235/474 ( а.с. 5, 15 ) . Нормативно-грошова оцінка даної земельної частки (паю) становить 132030,78 грн. (а.с. 5). Про втрату сертифікату було опубліковане оголошення в районній газеті «Хлібороб» випуск № 59-60(10246) від 05.08.2017 року ( а.с.- 8). На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

23.01.2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 13 вересня 1997 року, від спільного життя мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини, просила розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про те, що вона підтримує заявлені вимоги з підстав вказаних в позові, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 13.09.1997 року (актовий запис № 16). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

23.01.2018 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку в місяць до його повноліття. На обґрунтування позову послалась на те, що 15.07.1998 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін народилось двоє дітей , однак дочка вже повнолітня , а син [PERSON] , [INFO], який проживає з нею, відповідач проживає окремо. Останній працює, однак коштів на утримання дитини не надає, не цікавиться сином, їй самій важко матеріально забезпечити дитину. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що позов підтримує, просить позов задоволити . Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.1998 року,який 10.11.2015 року рішенням Червоноградського міського суду Львівської області розірваний . Від подружнього життя у сторін є син [PERSON] , [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії І-СГ № 044133 від 09.03.2006 року. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості (ч. 9 ст. 7 цього Кодексу), враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітньої дитини, зумовлені її розвитком, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

23.01.2018 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 17.01.2015 року, від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. Позивачка надала в судове засідання заяву, згідно якої уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 17.01.2015 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. в звязку з тим, що позивачка була звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

23.01.2018 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. При цьому посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 25.02.2005 року по 18.03.2011 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. В даний час [PERSON] навчається на першому курсі Одеського національного університету ім. Мечнікова І.І. на бюджетній основі. Відповідач не надає матеріальну допомогу доньці, хоча у неї є постійні витрати пов`язані з навчанням. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Згідно довідки витягу з домової книги № 2 від 15.01.2018 р. [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачкою в квартирі [ADDRESS]. Згідно довідки № 16/17 від 15.12.2017 року [PERSON] є студенткою 1 курсу Одеського національного університету ім. Мечнікова І.І. бюджет, денна форма навчання, факультет Психологія. Термін навчання з 01.09.2017 року по 01.07.2021 рік. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст.200 СК України врегульовано, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Суд вважає, що за вказаних обставин, з врахуванням матеріального стану сторін, з [PERSON], [INFO] слід стягнути на користь [PERSON], аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме з 23.01.2018 року та до закінчення навчання, але не більш ніж до двадцяти трьох років, тобто до 20.01.2023 р.

Outcome: approved