overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

23.03.2018 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 05.06.2015 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано 27.09.2016 р. Після укладення шлюбу вона змінила прізвище з дівочого Волошинська на [PERSON]. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем знову 06.12.2016 р. зареєстрували шлюб. З [PERSON] вона має спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яку [PERSON] вдочерив 27.12.2016 р. та яка проживає разом з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з жовтня 2017 р., сумісне життя не склалося. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 06.04.2018 р. було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 14.05.2018 р. 14.05.2018 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 04.06.2018 р. 04.06.2018 р. зупинено провадження по справі до 15.08.2018 р. на підставі п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України, за клопотанням відповідача сторонам надано строк на примирення. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, примирення між нею та відповідачем не відбулося, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що вважає збереження шлюбу можливим. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу 16.08.2018 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно позиції позивача, викладеної в поданій до суду заяві, вона не бажає підтримувати шлюбні стосунки, на примирення не згодна. На підставі п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 704,80 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

23.03.2018 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2005 р. В період шлюбу у них 04.10.2007 р. народився син - [PERSON], який проживає разом з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені у березні 2017 р., сумісне життя не склалося, спільне господарство не ведеться. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 06.04.2018 р. було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 14.05.2018 р. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просять не надавати строк на примирення, позивач позов підтримує, просить задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечує. З огляду на визнання відповідачем позову, суд, на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно пояснень сторін, викладених в наданих суду заявах, вони не бажають підтримувати шлюбні стосунки, вважають, що сім'я розпалась остаточно, на примирення не згодні. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору за рахунок державного бюджету. У зв'язку з наведеною вище нормою ЦПК України судовим рішенням суд стягує з відповідача на користь позивача 50% сплаченого при подачі позову до суду судового збору, а 50% - підлягають поверненню з Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

23.03.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила змінити розмір аліментів на утримання дитини, які стягувалися щомісячно за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.01.2012 р. з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи із 12.01.2012 р. і до його повноліття, та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати їх спільній неповнолітній дитині щомісячне утримання, хоча отримує заробітну плату, є різноробочим ТОВ «Вінницька птахофабрика» і має стабільний дохід, що дає можливість надавати кошти. . Позивачка в судове засідання не з'явилась, письмово вимоги позову просила задовольнити, справу розглядати без неї (а.с. 29). Відповідач до суду не з`явився, письмово змінені вимоги позову визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 30). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.01.2012 р. щомісячно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн., зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини. Зазначені правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - ст. 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки, відповідач за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.01.2012 р. сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. на місяць, зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини, то розмір стягуваних аліментів необхідно змінити (збільшити) і щомісячно стягувати з нього кошти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи після набрання цим рішенням законної сили і до повноліття сина,- в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

23.03.2018 р. заявлено у якому позивач просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення нею навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Коцюбинського ІІІ-ІV рівня акредитації 30.06.2020 р., але не довше досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій просила позов задовольнити повністю,справу розглядати у її відсутність (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглядати у його відсутність (а.с. 18). З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка навчається на ІІ курсі денної форми навчання Вінницького державного педагогічного університету імені Коцюбинського, відповідач добровільно свого законного обовязку по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання не виконує, хоча має регулярний дохід і може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частині всіх видів його доходу щомісячно на її утримання. Спірні правовідносини регулюються ст.\~199 ч.\~1, ст. 200, ст. 182 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких продовження навчання повнолітніми дітьми і наявність у звязку з цим потреби в матеріальній допомозі зобовязує батьків утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, - за наявності можливості надавати матеріальну допомогу; в разі ухилення батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду. Оскільки [PERSON] ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню повнолітньої доньки [PERSON]В, [INFO], яка продовжує навчання і потребує у звязку з цим щомісячних витрат, отримує щомісячну заробітну плату і може надавати аліменти, чим порушує її права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частині всіх видів його доходів, починаючи з 23.03.2018р. і до закінчення нею навчання 30.06.2020р., але не довше досягнення нею двадцятитрьохрічного віку - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та інтересам повнолітньої [PERSON] Висновки суду підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про народження серії І-АМ № 069765 від 08.02.1999\~р., з якого видно, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.5); - довідкою № 14/524 від 16.03.2018р. Вінницького державного педагогічного університету імені Коцюбинського, відповідно до якого [PERSON] навчається на 2 курсі денної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, строки навчання з 01.09.2016р. по 30.06.2020р. (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави та 1000грн. витрат на правничу допомогу за квитанцією №45 від 19.03.2018р. (а.с. 9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

23.03.2018р. заявник звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи вимоги тим, що згідно її паспорта громадянина України її прізвище вказане як «Колєснік», а в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД №031315 її прізвище зазначено як «Колеснік». Дана обставина унеможливила заявника в повній мірі розпоряджатися земельною ділянкою, у звязку з чим вона просить встановити факт належності їй вказаного державного акту. В судове засідання заявник та її представник [PERSON] не зявилися, останній подав до суду заяву, в якій вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності та відсутності заявника. Представник заінтересованої особи Дубинівської сільської ради в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву, в якій не заперечує проти вимог заявника, а справу просив розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що різниця в написанні прізвища заявника, зазначеного в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД №031315 «Колеснік», від її прізвища, вказаного у паспорті громадянина України «Колєснік», сталася внаслідок недоліків перекладу її прізвища з російської мови на українську. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

23.03.2018 року [PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, - що її батько - [PERSON], який помер [INFO], за життя був сином [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування заяви послалася на неможливість документального підтвердження факту родинних відносин між її батьком і бабусею, через відсутність у неї свідоцтва про народження батька та втрату архівних документів, які підтверджують факт народження батька. Заявник також вказує, що встановлення факту родинних відносин між її батьком і бабусею необхідно для реалізації нею права на вступ у спадщину бабусі - [PERSON], як спадкоємиці першої черги за законом за правом представлення (у зв'язку зі смертю батька). Заявник і представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилися, при цьому надіслали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності; представник заінтересованої особи також повідомив суду про відсутність заперечень з приводу задоволення заяви. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник народилася [INFO] в селі Голубичі Ріпкинського району Чернігівської області; її батьком був [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 6, 12, 13). Копією заповіту від 16.09.1991 року підтверджується, що бабусею заявника була [PERSON], як померла [INFO] (а.с. 9, 10). Як випливає з приєднаних до справи оригіналів письмових пояснень громадян [PERSON] і [PERSON], за життя [PERSON] була матір'ю [PERSON] (а.с. 17-22). Таким чином, наявні в справі письмові докази в сукупності підтверджують той факт, що за життя [PERSON] була матір'ю [PERSON]. Через відсутність у заявника свідоцтва про народження батька та втрату архівних матеріалів за 1932 рік, що підтверджується довідкою відділу РАЦС Управління юстиції в Чернігівській області (а.с. 14), заявник позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину бабусі - [PERSON], зокрема, на земельну частку (пай) розміром 3.98 умовних кадастрових гектари (а.с. 24), у зв'язку з чим права заявника підлягають захистові в судовому порядку шляхом встановлення факту родинних відносин, що має юридичне значення та породжує юридичні наслідки. За таких обставин, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

23.03.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на задоволенні; вона категорично відмовилася від надання судом строку на примирення з відповідачем. Відповідач позов не визнав зазначивши, що бажає зберегти сімю. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 07.07.2017 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей подружжя не мають. Як убачається з пояснень позивача, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Натепер сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи формальний характер шлюбу і те, що позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~23.03.2018 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом стягнення аліментів з [PERSON], третьої особи [PERSON] В,К. на утримання дитини, яка продовжує навчання [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1500 грн., починаючи стягувати з 01.09.2017 року і до 05.08.2020 року. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає частковому задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, шлюбні відносини з відповідачем припинені. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні. \~ \~ \~ \~На теперішній час [PERSON] є студентом 1 курсу Будівельного факультету Харківського національного університету міського господарства [PERSON] денного відділення, бюджетна форма навчання, термін навчання закінчується у червні 2020 році, згідно довідки №1127 від 06.02.2018 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримивати повнолітніх дітей, що продовжують навчання до досягнення ними 23-х років, при умові, якщо вони можуть надавати матеріальні допомоги. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд враховує матеріальне положення відповідача і вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з чим, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 р, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку, а саме до 05.08.2020 року. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

23.03.2018 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом стягнення аліментів з [PERSON], третьої особи [PERSON] на утримання дитини, яка продовжує навчання - [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1500 грн., починаючи стягувати з 01.09.2017 року і до [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає частковому задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, шлюбні відносини з відповідачем припинені. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні. На теперішній час [PERSON] є студентом 1 курсу Будівельного факультету Харківського національного університету міського господарства О.М. Бекетова денного відділення, бюджетна форма навчання, термін навчання закінчується у червні 2020 році, згідно довідки №1127 від 06.02.2018 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримивати повнолітніх дітей, що продовжують навчання до досягнення ними 23-х років, при умові, якщо вони можуть надавати матеріальні допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає частковому задоволенню. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд враховує матеріальне положення відповідача і вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з чим, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500,00 грн., починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду 23.03.2018 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 р, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку, а саме до [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

23.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] в якому вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 21.01.2016 року, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через, що в сімї постійно виникали сварки та непорозуміння. Відповідач не одноразово вчиняв сварки як вдома та і у неї на роботі. На її розмови та розяснення працівників поліції ніякої уваги не звертав, тому вважає, що їх сімя розпалась остаточно і примирення між ними не можливе, просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 03.04.2018 року справа призначена до підготовчого засідання на 23.04.2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Зімовнова», судовий збір з відповідача просила не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності проти задоволенню позовних вимог не заперечує. Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку із відсутністю учасників процесу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України у звязку із визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить її інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, з 21.01.2016 року, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про одруження від 08.11.2017року серії 1-ФП №147874 та мають доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.3, 4-5). Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В своїй заяві позивач відмовилася від відшкодування їй відповідачем судових витрат. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved