Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

22 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Служби у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної в місті Полтаві ради, виконавчого комітету Полтавської міської ради в особі Управління майном комунальної власності міста про визнання незаконним розпорядження, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, обґрунтовуючи свій позов тим, що вона є власником 1/10 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Луговою Л.П. 22 березня 2007 року. Іншими співвласниками будинку, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є: [PERSON] (1/10 частки); [PERSON] (1/20+1/10 частки); [PERSON] (1/20); [PERSON] (4/50 частки); [PERSON] (6/50 частки); [PERSON] (14/50 частки); [PERSON] (1/50 та 1/10 частки). Також в даному житловому будинку проживає сім`я Павліїв, які проживають в частині будинку, що була у власності [PERSON] , який помер, але за яким в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рахується частка у домоволодінні. Відповідачам та їх неповнолітній дочці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] по 1/3 частці, на підставі розпорядження Управління майном комунальної власності міста від 07.06.2017 року №21, та на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Таким чином, частку 1/10, що належала [PERSON] , без зміни статусу нерухомого майна - житлового будинку на квартиру, без визначення даної квартири об`єктом спільної часткової власності було передано у власність відповідачам, шляхом приватизації. При проведенні приватизації квартири, що належить відповідачам - родині [PERSON] , було порушено ряд нормативних актів та прав інших осіб, зокрема, співвласників даного домоволодіння. На даний час, їй для можливості продажу своєї частки, необхідно за вимогами Міністерства юстиції України, що відображені в листі від 18.05.2018 року, в договорі відчуження зазначати кадастровий номер земельної ділянки, на якій знаходиться домоволодіння. Для оформлення земельної ділянки, виготовлення технічної документації та отримання на неї кадастрового номеру, необхідна згода та заяви від всіх співвласників домоволодіння. Добровільно вирішити питання щодо зміни статусу житла на частку у домоволодінні, відповідачі не погодились. Провести перерозподіл часток у зв`язку зі смертю [PERSON] є неможливим, адже фактично розмір домоволодіння та часток не змінився. Тому просила суд визнати незаконним Розпорядження Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради від 07.06.2017 року №121. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.06.2017 року серії [NUMBER] , що видане [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 23,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 23.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. 07 червня 2019 року Управлінням майном комунальної власності міста надано відзив на позовну заяву про визнання незаконним розпорядження, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності (а.с.57-62, том 1). Просили суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Управління майном комунальної власності міста, [PERSON] , [PERSON] , Служби у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної в місті Полтаві ради в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання незаконним розпорядження, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності. 12 червня 2019 року представник [PERSON] адвокат Сергієнко Т.Г. звернулась в суд з заявою про заміну неналежного відповідача. Просила суд замінити неналежного відповідача - Службу у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної в місті Полтаві ради на Службу у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради (а.с.71-72, том 1). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 12.06.2019 року виключено з числа відповідачів Службу у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради та залучено в якості співвідповідача Службу у справах дітей Київської районної у місті Полтаві ради. 27 червня 2019 року представник позивача [PERSON] адвокат Сергієнко Т.Г. надала відповідь на відзив Управління майном комунальної власності від 04.06.2019 року (а.с.146-150, том 1). Просила суд визнати доводи Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, що викладені у відзиві на позов, необґрунтованими. 18 вересня 2019 року представник позивача [PERSON] адвокат Сергієнко Т.Г. звернулась в суд з заявою про зупинення провадження у справі (а.с.81-82, том 2), в якому просила суд зупинити провадження у справі №552/2877/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, виконавчого комітету Полтавської міської ради в особі Управління майном комунальної власності міста про визнання незаконним розпорядження, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до набрання законної сили рішення у справі №552/4906/19 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання недійсною довідки, скасування державної реєстрації, за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 18.09.2019 року у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] було відмовлено. 11 жовтня 2019 року представником позивача [PERSON] адвокатом Сергієнко Т.Г. були надані суду додаткові пояснення, в яких адвокат Сергієнко Т.Г. просила суд позовні вимоги [PERSON] вважати доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник позивача адвокат Сергієнко Т.Г позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Божко Т.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради Пеляк В.В. в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. При розгляді справи просив врахувати житлові права неповнолітньої (а.с.144-145, том 1). Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради Пеляка В.В. Представник Управління майном комунальної власності міста [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив суд відмовити у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі. Представник [PERSON] адвокат Арзуманян В.А. підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та просив їх задовольнити. Інші учасники цивільної справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час, день та місце слухання справи. Про що в матеріалах справи є рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим, у відповідності до положень ст.223 ЦПК України, розглянути справу у їх відсутність. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] адвоката Сергієнко Т.Г., представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] адвоката Божко Т.Б., представника Управління майном комунальної власності міста [PERSON] , представника [PERSON] адвоката Арзуманяна В.А., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/10 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Луговою Л.П. 22 березня 2007 року (а.с.20, том 1). Іншими співвласниками будинку, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є: [PERSON] (1/10 частки); [PERSON] (1/20+1/10 частки); [PERSON] (1/20); [PERSON] (4/50 частки); [PERSON] (6/50 частки); [PERSON] (14/50 частки); [PERSON] (1/50 та 1/10 частки) (а.с.8-11, том 1). Також судом встановлено, що відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.06.2017 року на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] по 1 /3 частці кожному (а.с.12, том 1). Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] оформлено на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.13-14, том 1). В своїй позовній заяві [PERSON] , представник позивача адвокат Сергієнко Т.Г. в судовому засіданні просять судвизнати незаконним розпорядження Управління майном комунальної власності виконавчого комітету Полтавської міської ради від 07.06.2017 року №121. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.06.2017 року серії [NUMBER] , що видане [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 23,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки вважають, що частку 1/10, яка належала [PERSON] , без зміни статусу нерухомого майна - житлового будинку на квартиру, без визначення даної квартири об`єктом спільної часткової власності, було передано у власність відповідачам шляхом приватизації. Вважають, що статус частини нерухомого майна у праві спільної часткової власності, було змінено на квартиру та приватизовано без правових підстав, оскільки дане житло згідно даних, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить [PERSON] . Також вважають, що при проведенні приватизації квартири, що належить відповідачам, було порушено ряд нормативних актів України та порушені права інших осіб, зокрема, співвласників даного домоволодіння. Але з даною думкою позивача [PERSON] , представника позивача адвоката Сергієнко Т.Г. суд не може погодитись з наступних підстав. Управління майном комунальної власності міста є виконавчим органом Полтавської міської ради і створене для реалізації державної та регіональної політики у сфері управління майном, що є власністю територіальної громади міста Полтава, та у сфері житлового законодавства. При цьому, право комунальної власності належить територіальній громаді міста Полтави в особі Полтавської міської ради. Управління майном міста діє на підставі Положення про Управління майном комунальної власності міста, затвердженого рішенням вісімнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 19.10.2018 року. Відповідно до пункту 5 розділу 2 «Призначення, основні завдання та функції» Положення основними завданнями Управління, зокрема, є вчинення дій щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, що є комунальною власністю територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради. В судовому засіданні встановлено, що враховуючи лист Приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 15.06.2011 року №761 щодо неможливості підготовки документів для приватизації квартири [ADDRESS] , згідно замовлення №16-274 від 17.05.2011 року, в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за Полтавською міською радою народних депутатів, Управління майном комунальної власності міста в межах повноважень звернулось в порядку визначеному законодавством України до Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради з метою реєстрації права комунальної власності за територіальною громадою міста Полтави в особі Полтавської міської ради на квартиру [ADDRESS] . За результатами розгляду заяви Управління майном комунальної власності міста, державним реєстратором Сітак І.М. сформовано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2017 року за №82582166. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.02.2018 року №114434203 чітко відображено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані лише дві частки, а саме: 1/10 частка, що належить [PERSON] та 1/10 частка, що належить [PERSON] . Вищевказані частки не виділялись у натурі в порядку ст.364 Цивільного кодексу України. Відповідно до п.1 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року №1844/5, цей Порядок визначає процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно з пунктом З Порядку відомості Реєстрів використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно, у тому числі обтяжень податковою заставою, під час проведення державної реєстрації прав з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв (запитів) на отримання інформації з Державного реєстру прав. Отже, інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно автоматично не переносилась до нового Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а лише носила допоміжний характер для державних реєстраторів. Встановлено, що за даними Реєстру прав власності на нерухоме майно підставою для набуття права приватної власності на 1/10 частки домоволодіння по [ADDRESS] у [PERSON] стало свідоцтво про право на спадщину від 12.05.1950 року - видане 69 років тому. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що [PERSON] помер, про що свідчить лист Шевченківського районного у місті Полтаві відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області від 30.01.2019 року за №149/16.22-04-29. Також в матеріалах справи відсутні дані проте, що 1/10 частки домоволодіння по [ADDRESS] , що належить [PERSON] , є квартирою [ADDRESS] , яка на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Згідно з статтею 8 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У відповідності до частини 4 та частини 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним майно безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. З аналізу вищезазначених норм випливає, що право на приватизацію - це закріплене, визнане та гарантоване чинним законодавством України право громадян. Судом встановлено, що розглянувши заяву [PERSON] з відповідним пакетом документів щодо приватизації квартири [ADDRESS] , враховуючи вимоги чинного законодавства України, органом приватизації видано розпорядження від 07.06.2017 року №121 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.06.2017 року. Перебування квартири [ADDRESS] у комунальній власності територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради на момент приватизації підтверджувалось Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2017 року за №82582166. Приватизація квартири [ADDRESS] здійснена на склад сім`ї з трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/3 частці кожному. Таким чином, приватизація квартири [ADDRESS] , здійснена органом приватизації відповідно до вимог чинного законодавства України. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Сергієнко Т.Г., оспорюючи законність розпорядження Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради від 07.06.2017 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.06.2017 року серії [NUMBER], не зазначають жодної правової норми чинного законодавства України, яка б була порушена Управлінням майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради під час приватизація квартири [ADDRESS] . Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України закріплено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню за недоведеністю в межах їх обґрунтування. Судом не приймаються до уваги та оцінюються критично пояснення представника позивача адвоката Сергієнко Т.Г., що видача спірних правовстановлюючих документів робить неможливим оформлення земельної ділянки та розпорядження її житлом, в тому числі його продаж. Але в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи щодо звернення [PERSON] або її представника адвоката Сергієнко Т.Г. до територіальних органів Держгеокадастру України чи органів місцевого самоврядування з приводу оформлення земельної ділянки під домоволодіння [ADDRESS] . Крім того, правовстановлюючі документи на житло та правовстановлюючі документи на земельні ділянки є окремими документами, що можуть бути отримані лише від компетентних органів державної влади та місцевого самоврядування в порядку визначеному законодавством України. Розпорядження Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради від 07.06.2017 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.06.2017 року серії [NUMBER] стосується виключно права власності на житло. Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed