Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

23 червня 2020 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, просить суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Так, вимоги позивача мотивовані тим, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що в належному їй будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , але з січня 2018 року до теперішнього часу він у будинку не мешкає, комунальні послуги не сплачує, ремонт не проводить, тобто відповідач відсутній у її житловому будинку на протязі 2 років, тому вважає, що останній втратив право на користування її житлом та реєстрацію за вищенаведеною адресою. Жодних перешкод у проживанні відповідача за місцем реєстрації нею не здійснювалось, він добровільно покинув будинок. Наразі фактичне його місце проживання невідомо. В той же час, наполягає, що реєстрація відповідача у належному їй будинку порушує її права вільно користуватись та розпоряджатись її власністю, а саме вона несе надмірний тягар у сплаті комунальних послуг, не може повноцінно скористатись субсидією, тощо. З урахуванням наведеного, вона і звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав. 26 червня 2020 року Ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до підготовчого її розгляду. 23 вересня 2020 року Ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач\~ в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома . Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою від 23 грудня 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії домової книги, у житловому будинку [ADDRESS] \~ зареєстрований, окрім інших, відповідач по справі [PERSON] . Разом з тим, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 09.06.2020 року депутатом Шабівської сільської ради [PERSON] , в присутності сусідів: [PERSON] , [PERSON] /, [PERSON] дійсно не проживає за адресою [ADDRESS] , з 10.01.2018 року по сьогоднішній день. У відповідності до довідки №605, складеної 16.06.2020 року Шабівською сільською радою,\~ дійсно згідно даних по господарської книги сільської ради за 2016-2020 рр., особовий рахунок № [NUMBER] , гр. [PERSON] зареєстрована\~ та мешкає за адресою: [ADDRESS] .\~ Згідно даних погосподарської та домової книг, [PERSON] ,1966 року народження зареєстрований за вказаною вище адресою, але фактично не проживає. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним приміщенням. Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку\~ з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Відповідно до\~ ст. 405 ЦК України,\~ члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право приватної власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає у вказаному будинку з січня 2018 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання членів сім`ї власника, враховуючи також, що\~ реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує право власності позивача,\~ суд приходить до висновку про те, що є усі законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved