Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

23 жовтня 2017 року позивачі звернулись до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради про визнання права власності та спадкове майно та просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, [PERSON], яка померла 01.04.2009 року, а саме на: - земельну ділянку площею 2,66 га, рілля, кадастровий номер 7422489200:07:000:0073, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №119519, виданого Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області 08.01.2004 року; - земельну ділянку площею 1,64 га, кормові угіддя, кадастровий номер 7422489200:07:000:0688, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №115640, виданого Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області 08.01.2004 року. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], що помер 11.02.1998 року, а саме на земельну частку (пай) площею 5,33 га по колишньому Колективному сільськогосподарському підприємству ім. «Шевченка», села Сахутівка, Корюківського району Чернігівської області, що належала померлому на підставі Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ЧН №066595, зареєстрованого 10.07.1996 року. В судове засідання позивачі не прибули, в позовній заяві просили розгляд справи провести без їх участі, позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання подав письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання надано заяву про розгляд справи у їх відсутності, в рішенні покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що 11.02.1998 року у віці 72 ріки помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть. За життя покійний був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. «Шевченка», села Сахутівка, тому до спадкового майна належить: - земельну частку (пай) площею 5,33 га по колишньому Колективному сільськогосподарському підприємству ім. «Шевченка», села Сахутівка, Корюківського району Чернігівської області, що належала померлому на підставі Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ЧН №066595, зареєстрованого 10.07.1996 року. 01.04.2009 року у віці 74 роки померла мати позивачів, [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть. За життя покійний був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. «Шевченка», села Сахутівка, тому до спадкового майна належить: - земельна ділянка площею 2,66 га, рілля, кадастровий номер 7422489200:07:000:0073, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №119519, виданого Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області 08.01.2004 року; - земельна ділянка площею 1,64 га, кормові угіддя, кадастровий номер 7422489200:07:000:0688, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №115640, виданого Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області 08.01.2004 року. Саме на дане майно померлих і відкрилась спадщина. Батько не розпорядилась своїм майном, заповіту не склав, а мати розпорядилась своїм майном, про що свідчить складений 16.09.1999 року заповіт, в якому вона заповідала своє майно її дітям. На сьогоднішній день фактичними власниками спадкового майна є позивачі - [PERSON] та [PERSON], але коли вони виявили бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без правовстановлюючого документу вони цього зробити не зможуть. За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивачів про визнання за ними права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки позивачі сплатили судовий збір по розгляду даної справи, тому ці витрати слід залишити за ними.

Outcome: approved