Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

23 грудня 2019 року [PERSON] поштою направила до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, який надійшов до суду 24 грудня 2019 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також доручено Компетентному судові Республіки Білорусь вручити [PERSON] копію позову з додатками та зупинено провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року провадження у справі було поновлено. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2014 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Заочним рішенням Суду Центрального району м. Мінська № 2-123/18 від 02 березня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей участі не приймає. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дітей, але відповідач матеріальну допомогу на утримання доньок у добровільному порядку не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ст. 498, 499 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 05 грудня 2014 року зареєстрували шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 10), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Заочним рішенням Суду Центрального району м. Мінська № 2-123/18 від 02 березня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 8). Відповідно до акту, складеного [PERSON] та [PERSON] , малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем (а.с. 15). Відповідач від матеріального забезпечення дітей ухиляється. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти сторін: [PERSON] і [PERSON] - малолітні, свого постійного доходу не мають, знаходяться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання доньок, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на їх утримання, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей з дня направлення позову до суду, тобто з 23 грудня 2019 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved