Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

23 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 05 листопада 2011 року зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який на даний час не розірваний. Від цього шлюбу у них народилася одна дитина: донька [PERSON] (03.01.2013 р.н.). Відповідач проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча має на це змогу, аліментів на інших дітей не сплачує, утриманців не має. У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодившись сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. По справі пояснив, що на даний час він неофіційно працює будівельником і має середньомісячний заробіток у розмірі 2500 грн. При цьому зазначив, що дана робота є тимчасова і в майбутньому її не буде, а виїхати за кордон на заробітки він не має можливості, а тому не зможе сплачувати аліменти в тому обсязі, який вимагає позивачка. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 05 листопада 2011 року укладено шлюб (свідоцтво про шлюб видане виконкомом Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області серія 1-ФМ №085000 від 05.11.2011 року), який на даний час не розірвано (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, видане виконкомом Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 10 січня 2013 року серія 1-ФМ №242063 (а.с.6). Дитина, на яку стягуються аліменти, проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області №02-13/732 від 22.08.2016 р. (а.с.9). В позовній заяві позивачка зазначила, що на утриманні відповідача немає інших дітей та непрацездатних батьків. Відповідач проти даного факту не заперечував, у звязку з чим суд не вбачає за необхідне з'ясовувати відомості про наявність на утриманні [PERSON] інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, однак враховує зазначені сторонами відомості при ухваленні рішення. В судовому засіданні сторони зазначили, що кожен з них, на момент розгляду справи, працює і отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі трохи більше двох тисяч гривень. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання доньки [PERSON] відповідно до ст. 184 СК України з визначенням їх розміру у твердій грошовій сумі із заробітку батька. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, розмір аліментів зазначений позивачкою. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VІІІ, з 1 травня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 1228 грн., 30 відсотків від якого становить суму в розмірі 368 грн. 40 коп. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання малолітньої дитини а саме: доньки [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 700 грн. із доходів [PERSON] щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи таке рішення суд виходив із встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку та того, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати необхідні умови для існування дитини, а також той факт, що батько хоч на даний час і працює, однак на протязі місяця буде позбавлений даної роботи. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст.191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial