Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

22 вересня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 2411 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обгрунтувала тим, що 23 лютого 2017 року в м. Чернігові по вул. Генерала Бєлова, 28 трапилася ДТП за участю автомобіля «Opel Corsa», під керуванням [PERSON], який рухаючись заднім ходом скоїв на неї наїзд. 29 серпня 2017 року старшим слідчим ЧВП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області [PERSON] було винесено постанову про закриття кримінального провадження. У результаті даної ДТП, позивач зазнала матеріальних витрат, а також їй була нанесена моральна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що висновком комісійної судово-медичної експертизи № 77 від 09.08.2017 обєктивних даних про наявність тілесних ушкоджень у [PERSON] внаслідок ДТП не виявлено, а лікувалася вона з приводу наявних у неї хронічних захворювань, адже значно раніше отримала травму голови та до цього випадку потрапляла у ДТП і вимагала у обох водіїв кошти. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2017 року близько 18 години 40 хвилин у м. Чернігові по вул. Генерала Бєлова, 28 трапилася ДТП за участю автомобіля «Opel Corsa», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухаючись заднім ходом по тротуару вздовж вул. [PERSON] зі сторони вул. Пухова в напрямку вул. 1 Травня, скоїв наїзд на пішохода [PERSON]. У результаті наїзду [PERSON] звернулася за медичною допомогою до Чернігівської міської лікарні № 2, де після медичного огляду госпіталізована до 2 хірургічного відділення Чернігівської міської лікарні № 2. Позивач зазначила, що внаслідок ДТП вона отримала сильний удар в спину, впала та вдарила лівою рукою на асфальт, відчула різкий біль внизу живота, в спині, лівій руці. Від раптового шоку у неї стався напад стенокардії, гіпертонічний криз. Лікарі карети швидкої допомоги протягом тривалого часу збивали високий тиск. Надавши невідкладну допомогу лікарі доставили її до Чернігівської міської лікарні № 2, де встановили діагноз: забій передньої стінки живота. Їй були призначені знеболювальні ліки, а саме: деклофенак, анальгін, кетанов, ношпа, лазикс, платифілін, папаверин, димедрол реосорбілакт. Після обстеження, коли вона повернулася додому, менше стала приймати ліки та більше рухатися і відчула, окрім великого болю в животі та спині, ще й сильний головний біль, нудоту, мерехтіння в очах, хитання, постійний високий тиск, який проблематично збивався протягом тривалого часу. Компютерна томографія визначила у неї гідроцефалію, тобто затримання спинно-мозкової рідини у черепі, що спричиняє нестерпний головний біль. Гідроцефалія не є її хронічною хворобою, вона викликана забоєм хребта під час ДТП 23.02.2017. Оскільки стан здоровя погіршувався, то лікар-невропатолог призначив пройти їй лікування на денному стаціонарі, де вона лікувалася з 09.03.2017 по 22.03.2017. Також, позивачу було установлено діагноз: струс головного мозку, ЗЧМТ, забій запястя лівої руки. Постановою старшого слідчого ЧВП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області [PERSON] від 29 серпня 2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017270010001508 від 23 лютого 2017 року закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (а/с 8-9). При цьому, у постанові про закриття кримінального провадження від 29 серпня 2017 року зазначено, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 314 від 19 квітня 2017 року, у [PERSON], [INFO], обєктивних даних за наявність тілесних ушкоджень не виявлено. 11 травня 2017 року у кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Проте, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2017 року постанова про закриття кримінального провадження була скасована на підставі скарги [PERSON], яка не погодилася з висновком судово-медичної експертизи та наполягала на призначенні комісійної судово-медичної експертизи, а також скаржилася на те, що її не визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 77 від 09.08.2017 обєктивних даних за наявність тілесних ушкоджень у [PERSON] не виявлено. Обєктивними методами дослідження (компютерна томографія головного мозку) від 09.03.2017 та від 14.06.2017 виявлені ознаки дисциркуляторної енцефалопатії та субатрофії кори головного мозку, хронічної недостатності мозкового кровообігу, замісної (компенсаторної) гідроцефалії. Вказані патологічні стани являються проявами наявних у [PERSON] захворювань і, на думку судово-медичної експертної комісії, не повязані з травмою 23.02.2017. Діагноз «Забій передньої черевної стінки. Забій тазу, поперекового відділу хребта, правого плечового суглобу та лівого ліктьового суглобу. Забій лівого променево-запясткового суглобу» не обґрунтований обєктивними даними та клінічними відомостями, при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймався. А тому, у вказаному діянні, за фактом якого відкрито кримінальне провадження, відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Також, аналізуючи зібрані у ході досудового розслідування матеріали, покази учасників пригоди, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що водій [PERSON] в порушення п.п. 1.5, 10.1. 10.9. 11.13 ПДР України, який розпочинаючи рух заднім ходом по тротуарній доріжці, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не переконався, що не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка перебувала позаду його автомобіля. Крім того, було встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 23.02.2017, у водія [PERSON] був відсутній діючий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. 2.1 (ґ) ПДР України. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2017 року закрито провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у звязку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Позивач зазначила, що нею було витрачено на ліки та проходження лікувальних процедур 2411 грн. Крім того, позивач вказала, що їй завдано і моральної шкоди, яку вона оцінює у 5000 грн., оскільки у неї порушився звичайний спосіб життя, наявний негативний вплив на стан здоровя, неможливість протягом 8 місяців нормально жити, необхідність постійного відвідування лікарні, тощо, і, у звязку з дорожньо-транспортною пригодою, була реальна загроза її життю. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 77 від 09.08.2017 обєктивних даних про наявність тілесних ушкоджень у [PERSON] внаслідок ДТП виявлено не було, а наявні патологічні стани являються проявами наявних у неї захворювань і, на думку судово-медичної експертної комісії, не повязані з травмою 23.02.2017, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на лікування в сумі 2411 грн., адже не доведено наявності причинно-наслідкового звязку між лікуванням позивача та ДТП. Проте, суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, повязаної з фактом падіння її від руху автомобіля, яким керував відповідач і при цьому порушив п. 1.5, 10.1, 10.9, 11.13 ПДР України, адже розпочинаючи рух заднім ходом по тротуарній доріжці, проявив неуважність, не правильно оцінив дорожню обстановку, не переконався, що не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка перебувала позаду автомобіля. Виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 3000 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial