Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

24.05.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 04 жовтня 2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем, та від спільного проживання у них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сімейні відносини з відповідачем не склались, їй важко самостійно утримувати сім'ю і вказує, що відповідач офіційно не працює, просить стягувати аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей по 800 грн. на кожну дитину. 21.07.2017 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказала, що оскільки мінімальний розмір аліментів збільшився, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в збільшеному розмірі, а саме по 1000 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, змінені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про народження : [PERSON], [INFO], [NUMBER] від 06 березня 2007 року ; [PERSON], [INFO], [NUMBER] від 17 січня 2006 року ; [PERSON], [INFO], [NUMBER] від 23 травня 2013 року, сторони по справі є матір'ю та батьком дітей ( а.с.4- 6). Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 07 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з матір'ю, позивачем по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положеньст. 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 1.12.2016 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2017 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 років до 18 років : з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривні. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000 гривень до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів слід розпочати з дня подання позову до суду, тобто з 24.05.2017 року. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Тобто з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст.141, 180, 181, 182, 184,191 Сімейного кодексу України, ст.ст.59,60,88 ЦПК України,

Outcome: approved