Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

22 грудня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що 30.07.2016 року [PERSON] на вул. Юрія Савченка в м. Дніпрі, у районі будинку №97, керуючи автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер АЕ6116ЕВ, скоїв зіткнення з автомобілем позивачки марки «Volxwagen», реєстраційний номер АН4812НК. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна матеріальна шкода. Витрати з проведення відновлювального ремонту автомобіля позивачки склали 53 481,82 грн. Відповідачі добровільно не відшкодовують позивачці витрачені кошти. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про стягнення з [PERSON] компенсації заподіяної матеріальної шкоди в сумі 23\~909,82 грн. і компенсації моральної шкоди в сумі 5\~000,00 грн., а з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» страхового відшкодування в сумі 49\~000,00 грн. (за мінусом франшизи) (т. 1 а.с.а.с. 3 9). Представник позивачки у судовому засіданні підтримав заявлений позов, а представник [PERSON] заперечував проти його задоволення. Представник ПрАТ «Європейський Страховий Союз» до суду не зявився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності (т. 1 а.с.а.с. 85 87). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 30.07.2016 року [PERSON] на вул. Юрія Савченка в м. Дніпрі, у районі будинку №97, керуючи автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер АЕ6116ЕВ, скоїв зіткнення з автомобілем позивачки марки «Volxwagen», реєстраційний номер АН4812НК, таким чином пошкодивши його (т. 1 а.с.а.с. 16, 17). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Toyota» застрахована ПрАТ «Європейський Страховий Союз» (т. 1 а.с. 118). 01 серпня 2016 року позивачка звернулася до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» із заявою про виплату їй страхового відшкодування (т. 1 а.с.а.с. 27 30). 08 серпня 2016 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за фактом дорожньо-транспортної пригоди відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т. 1 а.с. 16). Згідно з висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, заподіяної володільцю КТС, від 16.08.2016 року №1908/16/16, складеним судовим експертом [PERSON], величина матеріальної шкоди (з урахуванням втрат товарної вартості), заподіяної позивачці, склала 78\~560,84 грн. Втрата товарної вартості автомобіля позивачки склала 18\~228,00 грн. За проведене дослідження позивачем додатково було сплачено 1 200,00 грн. (т. 1 а.с.а.с. 177 211). Фактично позивачкою за послуги з відновлювального ремонту автомобіля було сплачено 53 481,82 грн. (т. 1 а.с.а.с. 20 26). 22 грудня 2016 року ПрАТ «Європейський Страховий Союз» сплатило позивачці страхове відшкодування в сумі 4\~435,43 грн. (т. 1 а.с. 117). Дотепер решта заподіяної позивачці шкоди відповідачами не відшкодовано. Відповідно до абзацу першого пункту 22.1 статті 22 Закону України від 01.07.2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно з абзацом четвертим статті 28 Закону №1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. У відповідності з частинами першою третьою статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За правилами, встановленими частиною першою статті 1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом частини другої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого перед третіми особами була застрахована ПрАТ «Європейський Страховий Союз», 30.07.2016 року керував автомобілем правомірно, отже, у розумінні закону, був володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому має нести відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] була встановлена Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 08.08.2016 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, суд вважає, що вимоги про відшкодування [PERSON] та страховиком, який застрахував його ризики, позивачці заподіяної матеріальної шкоди є цілком обґрунтованими. Між тим, суд, ураховуючи сплату страховиком відшкодування в сумі 4\~435,43 грн., вважає, що з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 44\~564,57 грн. У порядку статті 88 ЦПК з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь позивачки підлягає стягненню також компенсація понесених останньою судових витрат у сумі 551,20 грн. Ураховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позов у частині стягнення з [PERSON] компенсації матеріальної шкоди в сумі 23\~909,82 грн. (безумовна франшиза в сумі 1\~000,00 грн., а також витрати, не покриті страховкою, у сумі 22\~909,82 грн.), а також компенсацію витрат з проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1\~200,00 грн. Розвязуючи позов у частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. У відповідності з частиною першою статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду, при наявності її вини. Факт заподіяння матеріальної шкоди та вина [PERSON] встановлені судом, а тому суд доходить висновку про те, що позивачці насправді було завдано й моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через пошкодження належного їй майна тощо. Приймаючи до уваги положення приведеної норми та співвідношуючи їх із встановленими фактами, ураховуючи ступінь моральних страждань, суд вважає, що суму компенсації завданої моральної шкоди має бути зменшено до 1 500,00 грн. У порядку статті 88 ЦПК з [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню також компенсація понесених останньою судових витрат у сумі 1\~102,40 грн. Позов у частині відшкодування позивачці її витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами, встановленими частиною першою статті 79 ЦПК, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За змістом пункту 2 частини третьої статті 79 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Статтею першою Закону України від 20.12.2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, у яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд критично ставиться до наданих позивачкою на підтвердження понесення витрат на правову допомогу документів (довідка адвоката [PERSON] та погодинний розрахунок), оскільки надана довідка не є за своїм змістом ані квитанцією до прибуткового касового ордера, ані платіжним дорученням, ані іншим банківським документом чи касовим чеком. Погодинний розрахунок також не є належним доказом через загальний характер та відсутність деталей його проведення (т. 1 а.с.а.с. 147, 148). Суд також вважає необґрунтованими доводи представника [PERSON] щодо неможливості закінчення розгляду справи за відсутності інформації про замінені під час відновлювального ремонту вузли, оскільки суд вжив усіх заходів щодо встановлення місця знаходження деталей (зясування у позивачки, її представника, виклик експерта-автотоварознавця, майстра станції технічного обслуговування, де було проведено ремонт автомобіля). Зазначені особи двічі не зявилися до суду, що стало причиною розгляду справи за їх відсутності.

Outcome: partial