Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

23.04.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] згідно з яким просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,1145 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона одержала в дарунок від відповідача [PERSON], згідно договору дарування укладеного між ними 05.04.2007 року, житловий будинок [ADDRESS]. Однак, будучи власницею вказаного будинку, вона не має можливості відчужити його, оскільки земельна ділянка на якій розташований зазначений будинок та земельна ділянка для городництва, що розташована біля цього будинку, перебувають у власності іншої особи, - відповідача по справі [PERSON], а тому посилаючись на приписи ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, просила визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання на виклик суду не з'явився, проте направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, на спірні земельні ділянки не претендує, а тому не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку, укладеного між дарувальником [PERSON] та обдарованою [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу [PERSON] 05 квітня 2007 року за р./№ 839 та зареєстрованого в Новобузькій філії БТІ 28.09.2009 року за р./№ 18144200, позивачка [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS]. Однак, предметом вказаного договору слугував лише будинок, питання про передачу (дарування) у власність земельної ділянки, на якій розташований цей будинок (для обслуговування житлового будинку) та присадибної земельної ділянки (для особистого підсобного господарства) при укладанні цього договору не вирішувалося. Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,1 га, з цільовим призначенням для обслуговування вказаного житлового будинку, а поруч з цим будинком розташована присадибна земельна ділянка площею 0,1145 га - для ведення особистого підсобного господарства. Зазначені земельні ділянки приватизовані попереднім власником домоволодіння - [PERSON], та значаться за ним відповідно до державних актів на право приватної власності на землю, серії ІІІ-МК № 046278 та серії ІІІ-МК № 046279, виданих 16.12.1995 року Новобузькою міською радою Миколаївської області на підставі рішення виконкому цієї ради від 23.05.1995 року за № 181 та зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за р./№ 1795 та відповідно - за р./№1796. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідні приписи містяться також і у ч. 1 ст. 377 ЦК України. З огляду на викладене, зважаючи на те, що у зв'язку з відчуженням (даруванням) відповідачем [PERSON] позивачці [PERSON] вищезазначеного житлового будинку, останній також фактично відчужено земельну ділянку на якій розміщений цей будинок з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, а тому суб'єктивне право громадянина [PERSON], який володів цією земельною ділянкою на праві власності, в силу вимог п. «в» ст. 140 та п. «е» ст. 141 ЗК України вважається припиненим. Таким чином, дослідженні при судовому розгляді справи обставини, свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, розташованої по [ADDRESS]. Разом з цим, позовні вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,1145 га для ведення особистого підсобного господарства задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Положення ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України не передбачають права особи на перехід до неї права власності на земельну ділянку, призначену для ведення особистого підсобного господарства, у разі набуття права власності на жилий будинок. Таке право стосується лише земельних ділянок, на яких розташований жилий будинок і цільове призначення яких обслуговування жилих будинків і господарських споруд. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати (судовий збір) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 423 грн. 70 коп.

Outcome: partial