Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

22 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтуванні заяви вказала, що, [INFO] на тимчасово окупованій території України у селищі Щотове міста Антрацит Луганської області помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , громадянин України, який народився у селищі Кріпенське міста Антрацит Луганської області та був за життя зареєстрований у [ADDRESS] [PERSON] , чоловік заявниці помер у місті, яке знаходиться в зоні проведення АТО, та в ньому не функціонують державні органи та установи. Було видане свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] на ім`я померлого [PERSON] . Вказаний документ було засвідчено печаткою з абревіатурою так званої «ЛНР». Заявниця звернулася з письмовою заявою про видачу свідоцтва про смерть встановленого зразка до заінтересованої особи, однак отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, т.я. свідоцтво про смерть видане в ЛНР та засвідчено печаткою невстановленого зразка, з відбитком абревіатури неіснуючої держави, так званої «ЛНР», на території якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що відразу та безапеляційно є підставою для відмови у державній реєстрації факту смерті чоловіка заявника, та видачі свідоцтва про смерть на його ім`я. Встановлення факту смерті чоловіка заявниці необхідно для того, щоб отримати відповідний документ, встановленого зразка держави Україна, аби у подальшому оформити допомогу на поховання. Іншого способу за для отримання свідоцтва про смерть у заявниці немає, т.я. отриманий документ засвідчений печаткою невстановленого зразка, не породжує правових наслідків та не може бути підставою за для отримання свідоцтва про смерть. Заявниця належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, однак її неявка не перешкоджає розгляду справи. Представник Первомайського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника відділу, проти вимог заявниці не заперечують. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав: [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, що вбачається зі свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , від 20.12.2019 року (а.с.10). Вказаний документ було засвідчено печаткою з абревіатурою так званою «ЛНР». Померлий був чоловіком заявниці, що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с.7). Чоловік помер у селищі, що знаходиться в зоні проведення АТО, та в ньому не функціонують державні органи та установи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Ст. 9 ч. ч. 2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст. 10 ч. 1 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Ст. 17 ч. 1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Ст. 17 ч. ч. 1,3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті.... проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» - затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Первомайськ Луганської області. Підпунктом 2 пункту 2 Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Луганської області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Відповідно до вищезазначеного наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були перемістися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються не дійсними. Таким чином, свідоцтво про смерть [PERSON] , яке зовні відповідає актам органу реєстрації актів цивільного стану та містить всі необхідні реквізити, відповідно до вищенаведеного Наказу Міністерства юстиції України не може бути дійсним, так як видане після спливу терміну перереєстрації. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. З урахуванням вищенаведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявницею та наданими письмовими доказами, стосовно того, що [PERSON] помер [INFO] у селищі Щотове міста Антрацит Луганської області. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved