Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

24.02.2020 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право постійного користування землею б/с 00000001 від 07.06.1993 року, виданого на підставі рішення Первомайської районної Ради народних депутатів Первомайського району Миколаївської області від 15.04.1993 року. Заявлені вимоги заявником мотивовано тим, що на підставі рішення Первомайської районної Ради народних депутатів Первомайського району Миколаївської області від 15.04.1993 року ним, [PERSON] , було отримано земельну ділянку площею 35 га для ведення фермерського господарства, що посвідчується Державним актом на право постійного користування землею б/с 00000001 від 07.06.1993 року. Проте, звернувшись до держаного реєстратора прав на нерухоме майно Первомайської районної державної адміністрації для проведення державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, він отримав відмову в такій реєстрації в зв`язку з тим, що Державний акт на право постійного користування видано на ім`я [PERSON] , тоді коли правильне ім`я заявника « [PERSON] ». Таким чином при видачі Державного акту на право постійного користування землею було допущено описку в написанні імені заявника [PERSON] в зв`язку з невірним перекладом з російської на українську мову. За таких обставин заявник змушений просити суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право постійного користування землею б/с 00000001 від 07.06.1993 року. Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Окольчишина І.М. у судове засідання не з`явилися, надали через канцелярію суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області у судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Розгляд справи відбувся на підставі ст. 223 ЦПК України у відсутність сторін та відповідно до поданих заяв. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним і відповідно до ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 15.04.1993 року згідно рішення Первомайської районної Ради народних депутатів Первомайського району Миколаївської області, [PERSON] , було отримано земельну ділянку площею 35,0 га, що розташована в межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, для ведення селянського (фермерського) господарства (кадастровий номер 4825484600:02:000:3195). Дане підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.02.2020 року за №НВ-4808783552020 (а.с.8). На підставі вказаного рішення 07.06.1993 року було видано Державний акт на право постійного користування землею б/с 00000001 на ім`я [PERSON] (а.с.6-7). При зверненні [PERSON] до держаного реєстратора прав на нерухоме майно Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, йому було відмовлено у державній реєстрації іншого права, права постійного користування земельною ділянкою, що розташована в межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки 4825484600:02:000:3195, в зв`язку з розбіжністю у буквах імені заявника. Дане вбачається з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, Сікорського М.М. , про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №51132360 від 14.02.2020 року (а.с.10). З довідки виконавчого комітету Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (вих. №188-04.04. від 19.02.2020 р.) вбачається, що земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства, площею 35,0 га, яка розташована на території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, дійсно належить [PERSON] згідно Державного акту на право користування землею від 07.06.1993 року (а.с.11). Отже, при видачі заявнику Державного акту на право постійного користування землею б/с 00000001 від 07.06.1993 року було допущено описку в імені заявника при перекладі його з російської на українську мову, а саме вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Той факт, що правильне ім`я заявника є [PERSON] , свідчить його паспорт серії [NUMBER] , виданий Первомайським РВ УМВС України в Миколаївській області 26.09.2001 року; Картка фізичної особи - платника податків, що видана Первомайською ОДПІ 02.10.2008 року; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.02.2020 року за №НВ-4808783552020. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначених у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про належність саме [PERSON] вказаного у заяві державного акту. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє реалізувати права на земельну ділянку. Спору про право немає, встановлення даного факту не суперечить закону і ніяким чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved