Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

23 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір про купівлю та встановлення ПВХ конструкцій балкону пластикового, укладений між сторонами 21 січня 2015 року та стягнути з відповідача на користь позивача 4450 грн. Обгрунтовано позов тим, що позивач уклала з відповідачем договір про виготовлення, доставку та встановлення металопластикових конструкцій та сплатила відповідачу авансовий платіж в сумі 3560 грн., проте відповідач жодних дій по виконанню умов договору не вчинив. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник третьої особи до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Зі згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 21 січня 2015 року між сторонами було укладено договір № FR-899-L на виготовлення та встановлення ПВХ конструкцій (а.с. 5-6). Згідно положень договору відповідач зобовязався виготовити, доставити та встановити в квартирі позивача металопластикові вікна. Вартість вказаних послуг сторони визначили в сумі 4450,00 грн. Згідно п. 3.1. договору 3560 грн. були сплачені позивачем відповідачу 21 січня 2015 року, як авансовий платіж, а решту коштів в сумі 890 грн., позивач зобовязалася сплатити відповідачу в момент доставки металопластикових конструкцій (а.с. 5-6). Згідно п. 3.2 договору виконавець зобовязався виготовити та доставити конструкції протягом 30 робочих днів після сплати замовником авансового платежу. 21.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Форвард» було укладено кредитний договір № 115523123 (а.с. 7-8). Предметом договору було надання [PERSON] грошових коштів в сумі 4182,84 грн. для придбання балкону пластикового (а.с. 7-8). 22.01.2015 року було сформовано меморіальний ордер № 2102420 відповідно до якого позивач [PERSON] перерахувала на рахунок [PERSON]В, грошові кошти в розмірі 3560,00 грн (а.с. 11). 07.12.2015 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. Своє клопотання відповідач мотивував тим, що підприємницької діяльності на території Чернігівської області вона не здійснювала, а з використанням від її імені документів на здійснення підприємницької діяльності невідомими особами було вчинено шахрайські дії. Дане твердження відповідача спростовується матеріалами справи, оскільки відповідно до надісланої ПАТ КБ «Приватбанк» на запит суду виписки по рахунку № 26006052314956 саме на імя [PERSON] було від імені [PERSON] перераховані грошові кошти в розмірі 3560,00 грн. отримані в якості позики в ПАТ «Банк-Форвард». Матеріалами справи підтверджується сплата позивачем 3560 грн. на виконання умов п. 3.1 договору, проте на час розгляду справи відповідачем умови договору не виконано. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди. Ні законом, ні договором в даному випадку не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобовязань однією із сторін. Оскільки відповідач умови договору не виконав, не повернув позивачу кошти, сплачені в якості авансового платежу, внесеного позивачем на виконання умов договору, а тому заявлені позивачем вимоги про розірвання договору, стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 4450,00 грн. підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved