Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

23 лютого 2015 року представник позивачів [PERSON] звернулася у суд з позовом в інтересах позивачів [PERSON] та [PERSON], в якому зазначає, що за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться у [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер. З дня його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину спірного нерухомого майна. Спадкоємцем першої черги за законом, окрім позивачів [PERSON] та [PERSON], є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачі отримали відмову нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та надвірні будівлі у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині житлового будинку та надвірних будівель, що знаходяться по [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. У судовому засідання представник позивачів [PERSON] позовні вимоги змінила і просила визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини житлового будинку та надвірних будівель, що знаходяться по [ADDRESS] а за [PERSON] - на 1/4 частину нерухомого майна. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, електронною поштою надіслали до суду заяви, із змісту яких вбачається, що позов вони визнають повністю і просять справу розглянути у їх відсутності (а.с. 49-54). Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 328 ЦК України (далі - ЦК) однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, згідно зі ст. 1216 цього Кодексу, являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1220, 1268, 1269, 1270 ЦК передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. ст. 1258, 1261, 1267 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], їх шлюб було зареєстровано 28 липня 1968 року (а.с. 69). Позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] є дітьми [PERSON] (а.с. 11). За час спільного проживання у 1980 році [PERSON] та [PERSON] побудували дерев'яний житловий будинок, загальною площею 84,3 кв.м., та надвірні будівлі по [ADDRESS] що стверджується довідкою № 242 від 03 лютого 2015 року та витягом з погосподарської книги № 10 за 2011-2015 рік Пнівненської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 14, 70). Оскільки спірний житловий будинок з надвірними будівлями був збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 71-72). З дня його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину спірного будинковолодіння. Заповіту останній не залишив, що підтверджується довідкою Пнівненської сільської ради № 237 А від 05 вересня 2014 року (а.с. 45). Відповідно до ст. 22 КЗпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічні положення містяться у ст. 60 Сімейного кодексу України. Статтею 1226 ЦК передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли дружина [PERSON] та син [PERSON], які, як вбачається з матеріалів справи, на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно з [PERSON] не проживали і до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини не звернулися, тобто спадщину не прийняли. Отже, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] стала власницею 3/4 частин спірного будинковолодіння (1/2 частина як спільне сумісне майно подружжя + 1/4 частина, яку вона успадкувала як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка), а його син - позивач [PERSON] - власником 1/4 частини спірного нерухомого майна. Разом з тим, як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 45/02-14 від 27 січня 2015 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки останній не подав правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 13). Таких правовстановлюючих документів спадкодавець [PERSON] за життя не мав, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстром прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 27.02.2015 р. № 34264760 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 27.02.2015 р. № 34264669 (а.с. 39-41), а тому позивачі позбавлені можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що за позивачкою [PERSON] належить визнати право власності на 3/4 частини, а за позивачем [PERSON] - на 1/4 частину спірного нерухомого майна. За згодою представника позивачів суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved