Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

22 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви та до закінчення ним навчання та стягнути на її користь додаткові витрати на оплату лікування та реабілітацію у розмірі 15000 грн. Позов обґрунтовано наступним. 15 березня 2002 року між сторонами був укладений шлюб. Від спільного проживання у сторін [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] , в свідоцтві про народження яких сторони записані батьками. Заочним рішенням Томашпільського районного суду відповідач зобов`язаний до сплати аліменти на її користь в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину. Син [PERSON] на даний час навчається на четвертому курсі денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Вінницький фаховий коледж національного університету харчових технологій на контрактній формі навчання. Після досягнення сином [PERSON] повноліття, відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , тому з цим позовом вона змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. 10 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому просить відмовити в позові повністю, оскільки він не працює, проживає на випадкові заробітки і за рахунок пенсії своєї матері, також вимушений сплачувати заборгованість по аліментах, яка на сьогоднішній день складає 16636,67 грн. Крім того на його вихованні і повному утриманні знаходиться донька від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Щодо стягнення витрат на лікування і реабілітацію сина, які були понесені позивачкою у березні 2017 року вказує, що щодо даних витрат позивачка його до відома не ставила і на протязі 2016-2017 років він сплачував заборгованість по аліментах. Ухвалою суду від 24 березня 2021 року ухвалено проводити слухання з викликом сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Від представника позивача - адвоката Самара В.О. надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт, з відміткою «адресат відмовився». Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що у сторін є син [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно з копії заочного рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2012 року, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 22 жовтня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.9). Згідно довідки від 9 березня 2020 року виданої Відокремленим структурним підрозділом «Вінницький фаховий коледж» Національного університету харчових технологій [PERSON] є студентом гр. 4 - АМ - 3 по контракту. Оплачено за навчання 2017- 5500,00 грн., 2018 р- 11550,00 грн., 2019 р- 12705,00 грн, 2020 р - 13970 грн. (а.с. 12). Як вбачається з договору № 11 -АМ про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою вартість надання освітніх послуг за весь строк навчання становить 51051 грн. (а.с.13). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1200,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 22 грудня 2020 року та до закінчення навчання Відокремленого структурного підрозділу «Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій» І - го рівня акредитації, тобто до 30 червня 2021 року. Той факт, що відповідач не працює, має на утриманні доньку та борг по виплаті аліментів на думку суду не звільняє його від обов`язку матеріально допомагати повнолітньому сину. Дані обставини впливають лише на розмір визначення аліментів судом. Вирішуючи спір щодо стягнення додаткових витрат на оплату лікування та реабілітацію [PERSON] суд виходить із наступного. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини. Позивач надала копію виписки з амбулаторної картки № 53295 [PERSON] та виписку «№ 204 із медицинської карти стаціонарного хворого (а.с.13,16). Як видно з довідки серії 12 ААБ № 825675 [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи (а.с.15). Як видно з рахунка-фактури № 1303/71 від 13.03.2017 року [PERSON] було придбано набір імплантатів для остеосинтезу на суму 7200 грн (а.с.24). Таким чином суду надані докази на підтвердження витрачених позивачем додаткових витрат на лікування дитини на загальну суму 7200,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачем не надано інших доказів про понесені витрати на проведення медичних досліджень та лікування дитини. Враховуючи характер спірних правовідносин та приписи норм чинного законодавства України, суд вважає, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на сина. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 908,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial