Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

23.01.2018 позивачка звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їхньої неповнолітніх дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки він не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у шлюбі з 20.09.2013 по 17.02.2017, мають спільну малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає із матір`ю. Рішенням від 11.12.2014 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, однак він ухиляється від виконання рішення суду та виплати аліментів, з дочкою не спілкується, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з нею, не бере ніякої участі у її утриманні, вихованні та підготовці до самостійного життя. 26.01.2018 позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви. 19.02.2018 після усунення позивачем недоліків позовної заяви, суддею [PERSON] відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, однак розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку 27.03.2018. 04.05.2018 справу прийнято до провадження суддею Горульком О.М. та призначено підготовче судове засідання. Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку 27.09.2018. У зв`язку з відсутністю у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення автоматизованого розподілу справи між суддями було неможливим, що підтверджується відповідним протоколом від 16.10.2018. За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 18.02.2019 справу передано на розгляд складу суду із головуючою Лизенко І.В. (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19). 05.03.2019 справу прийнято до розгляду суддею Лизенко І.В. та розпочато повторний розгляд справи у порядку загального позовного провадження з підготовчого провадження. 25.03.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка не з`явилась, належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. До суду подала заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.93). Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, до суду подала заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.94). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.92). Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 17.02.2017 у справі № 546/56/17 шлюб, який було укладено між сторонами 20.09.2013, розірвано (а.с.9). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 03.04.2019 вбачається, що 15.03.2017 відповідач уклав шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.73). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом № 101 згідно копії свідоцтва про народження (а.с.8). Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.12.2014 у справі № 546/1244/14-ц, з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.11.2014 і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.10). Згідно довідок РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 08.12.2017 та від 23.05.2019 відповідач має заборгованість зі сплати аліментів за вищевказаним рішенням суду. Станом на 23.05.2019 ця заборгованість становить 55331,40 грн (а.с.79). Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Решетилівської РДА станом на 21.06.2019, малолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю. Дитина має окреме спальне місце, куток для ігор, багато дитячих книжок та іграшок, сезонним взуттям та одягом забезпечена у повному обсязі. Умови проживання задовільні. Дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного проживання і розвитку (а.с.84). З довідок, виданих ЗАКЛАДОМ ДОШКІЛЬНОЇ ОСВІТИ ЯСЛА-САДОК «РОМАШКА» 05.12.2017 ТА 23.05.2019, вбачається, що [PERSON] відвідує ДНЗ «Ромашка» з 01.09.2017. За період з вересня 2017 по даний час батько дитини, [PERSON] , жодного разу не приводив і не забирав дитину з дитячого садка, не брав участі в житті групи - не ходив на батьківські збори і дитячі свята, не брав участі у інших видах роботи групи, не оплачує утримання дитини у ДНЗ (а.с.12,78). Працівниками служби у справах дітей Решетилівської РДА 12.07.2019 була проведена бесіда з малолітньою [PERSON] , у ході якої остання повідомила, що вона проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , свого батька не бачила вже давно, він до неї не телефонує, не пише, не спілкується, подарунків не надсилає. В ході розмови дитина не заперечувала проти позбавлення батька батьківських прав та виявила бажання і надалі проживати разом із матір`ю (а.с.95). З висновку Решетилівської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування, наданого в порядку ч. 5 ст. 19 СК України вбачається, що останні три роки [PERSON] з дитиною - [PERSON] фактично проживають окремо від [PERSON] . Батько фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків: не допомагає матеріально, не цікавиться життям та здоров`ям дочки, не телефонує, не пише, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, не відвідує у навчальному закладі та не приходить на батьківські збори, не дарує подарунків. Матеріальним забезпеченням та утриманням дітей займається мати - [PERSON] . Батько аліменти не виплачує. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, Решетилівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] (а.с.85-86). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 150, 155, 164, 166, 167 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки і піклування. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи все вищенаведене, зважаючи на те, що відповідач самоусунувся від виховання своєї малолітньої дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з нею у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання нею освіти, суд вважає доведеним безпідставне ухиляння відповідачем [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї малолітньої дочки, а тому приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак, суд бере до уваги те, що рішенням суду від 11.12.2014 у справі № 546/1244/14-ц з відповідача вже стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої [PERSON] .

Outcome: approved