Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

22.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив визначити місце проживання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], разом із ним, батьком дитини в м. Новоукраїнка Кіровоградської області по вул. Раскової, 4. В обґрунтування позову вказував, що з 2008 року по 2011 рік перебував з відповідачем у фактичному шлюбі, від данного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. З 2011 року шлюбні відносини припинені та сторони проживають окремо, син залишився проживати із матір'ю. Але, [PERSON] перешкоджає позивачу у спілкуванні та вихованні дитини та не виконує рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.07.2012 року, яким визначено участь [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина шляхом надання можливості побачень з дитиною кожного першого та третього тижня місяця з вівторка по суботу з 11 год. до 12 год. та з 16 год. до 18 год. без права вивозу неповнолітнього за межі м. Миколаєва. Як батько [PERSON], він може забезпечити всі умови для проживання та виховання дитини за місцем його проживання в [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що викладені в позовній заяві факти не відповідають дійсності, а окреме від матері проживання шестирічної дитини в іншій місцевості не буде відповідати законним правам та інтересам неповнолітнього. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради- Кабацюра О.Л. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] в судовому засіданні не визнала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом із свою матір'ю [PERSON] За ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.03.2012 року № 220 та рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.07.2012 року визначено участь [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина шляхом надання можливості побачень з дитиною кожного першого та третього тижня місяця з вівторка по суботу з 11 год. до 12 год. та з 16 год. до 18 год. без права вивозу неповнолітнього за межі м. Миколаєва. Батькам також надано право змінювати порядок побачень з сином за їх власною згодою. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.04.2013 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про передачу неповнолітньої дитини для проживання з ним, виходячи з безпідставності посилання [PERSON] на ухилення відповідачки від виконання рішення суду щодо його зустрічей із сином. За ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.07.2012 року таке право [PERSON] було захищено. Із заявою про примусове виконання зазначеного судового рішення [PERSON] не звертався. Надані позивачем докази, частина з яких вже досліджувалась судом при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про передачу неповнолітньої дитини для проживання з батьком, не можуть бути підставою для визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки йдеться про ухилення відповідача від виконання рішення суду від 20.07.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Однак, діючи в інтересах шестирічної дитини, яка весь час виховувалась матір'ю та практично не знає батька, суд не знаходить підстав для задоволення позову, за яким фактично ставиться питання про примусову зміну порядку її виховання.

Outcome: dismissed