Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

23.03.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.12.1998 року. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2005 року шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2014 року з нього стягнуто аліменти на доньок у розмірі 1/3 частини усіх доходів до досягнення дітьми повноліття. Після ухвалення рішення він в добровільному порядку щомісяця надавав відповідачці кошти на утримання дітей. Отримуючи кошти для забезпечення потреб дітей, відповідачка не зверталась до виконавчої служби з виконавчим листом. В серпні 2015 року відповідачка звернулася до відділу ДВС Апостолівського РУЮ із заявою про стягнення з нього аліментів на підставі виконавчого листа. Згідно постанови державного виконавця від 18.08.2015 року з нього за місцем роботи з серпня 2015 року почато утримання аліментів із заробітної плати. Йому стало відомо, що у період за 2014 -2015 роки у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 6358,13 грн. Вважає, що нарахування заборгованості за 2014 -2015 роки є безпідставними. Неповідомлення [PERSON] державному виконавцю про отримання від нього аліментів в період із червня 2014 року по липень 2015 року включно призвело до відрахування з його заробітку завищеного розміру аліментів, що поставило його в скрутне матеріальне становище. З жовтня 2015 року молодша дочка [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до нього і з того часу знаходиться на його повному утриманні, відмовляється від повернення до матері. З моменту переїзду молодшої дочки [PERSON], відповідачка допомоги в забезпеченні потреб дитини йому не надає, хоча аліменти на її утримання отримує систематично. Фактично відповідач з жовтня 2015 року за рішенням суду отримує аліменти на утримання двох доньок , але використовує їх на одну дитину [PERSON]. Просить позов задовольнити, звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь відповідачки на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в сумі 6358,13 грн., яка утворилася за період з червня 2014 року по листопад 2015 року включно, звільнити від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання дітей, що стягуються за рішенням Апостолівського районного суду від 11.08.2014 року. Позивач в судове засідання не з»явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки діти проживають з нею, та долучити до матеріалів справи акт депутатського обстеження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Згідно ч.3 ст.197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Так, відповідно до ч.1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. В судовому засіданні встановлено, що 13.06.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.10) Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 03.06.2014 року, до досягнення дітьми повноліття.(а.с.9) Постановою державного виконавця відділу ДВС Апостолівського РУЮ в Дніпропетровській області при примусовому виконанні виконавчого листа 171/1599/14-ц, виданого 11.08.2015 року Апостолівським районним судом, постановлено звернути стягнення на заробітну плату та інші доходи [PERSON] у розмірі 50% доходу, починаючи з 03.06.2014 року до повного погашення боргу, далі проводити стягнення у розмірі 1/3 доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно акту депутатського обстеження від 27.01.2016 року встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], з дружиною [PERSON], [INFO], з якою знаходиться у громадянському шлюбі. Також з ним проживають: син дружини [PERSON], [INFO], та з жовтня 2015 року дочка від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. ( а.с.12) Відповідно акту обстеження житла [PERSON], яка мешкає в будинку № 17 по вул. Кільцевій в м. Апостолове Дніпропетровської області, встановлено, що вона проживає за даною адресою разом з чоловіком [PERSON] та доньками: [PERSON] та [PERSON] Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, посилаючись на ту обставину, що він з часу прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів до часу предявлення відповідачкою виконавчого листа для примусового виконання рішення суду в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання обох дітей. В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження факту сплати аліментів на користь відповідачки по жовтень 2015 року. Також відповідачем не надано докази на підтвердження тієї обставини, що відповідач без поважної причини не предявила виконавчий лист до виконання, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в даній частині в звязку з їх безпідставністю. Крім того, позивач просить звільнити його від сплати аліментів на користь позивачки на утримання двох дітей, посилаючись на те, що одна донька проживає з ним, а інша з відповідачкою, а тому вважає, що кожен з батьків повинен утримувати дитину, яка з ними проживає. На підтвердження факту проживання доньки [PERSON] разом з позивачем надано акт від 27.01.2016 року. Відповідач, заперечуючи проти позову, надала акт депутатського обстеження від 26.02.2017 року, з якого вбачається, що [PERSON] проживає разом з відповідачем, тому суд приходить до висновку про відмову в позові в даній частині, оскільки в судовому засіданні не встановлено обставин, які являються підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дітей.

Outcome: dismissed