Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

23 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини, доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мініміму на дитину відповідного віку, а також на її утримання в розмірі 500,00 грн. до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилась спільна дитина - [PERSON], [INFO], після припинення спільного сумісного проживання дитина проживає разом із нею, відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, проте не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання, оскільки вона здійснює догляд до досягнення дитиною трирічного віку. Домовленості про добровільне утримання спільної дитини, а також її між сторонами не досягнуто, у зв»язку із чим позивач змушена звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність - позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 січня 2016 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу - «[PERSON]», актовий запис № 33, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно Довідки виданої Мар»янівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області - дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Генеральної Асамблеї ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обов'язок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків. З урахуванням визнання позову відповідачем, в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що не суперечить закону, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Вирішуючи питання щодо пред»явленої позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку у розмірі 500 гривень, суд виходить з наступного. Згідно ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу . Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. В ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України зазначається, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання позивача до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку у розмірі 500,00 грн., тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом із цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно ст.ст. 80, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави, а саме 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved