Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

22.08.2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась комунальна лікувально-профілактична установа «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] була госпіталізована 21 серпня 2017 року о 15-30 год. до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська». Направлення на госпіталізацію було видане у дільничним лікарем психіатром [PERSON], який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного стаціонару для обстеження та лікування у звязку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідну госпіталізацію є відомості про поведінку [PERSON] отримані від її матері, на підставі яких хвора була оглянута лікарем-психіатром [PERSON] в приймальному відділенні КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» 21.08.2017 року о 15-30 год., який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] була оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська», які підтвердили обґрунтованість рішення про госпіталізацію [PERSON], прийшовши до висновку, що її обстеження і лікування можливо тільки в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня у звязку з її відмовою від госпіталізації за психічним станом. Заявник просить суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на госпіталізації [PERSON], додатково пояснив, що хвора висловлює маячні ідеї, є агресивною до оточуючих, завдала тілесні ушкодження матері та сестрі, її лікування можливе лише в умовах стаціонару. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] пояснив, що під час огляду хворої у останньої був виявлений тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, в силу якого [PERSON] вчиняє дії, які являють небезпеку для неї та оточуючих. Лікування в амбулаторних умовах для неї заборонено, вона є небезпечною для себе та оточуючих. Остання перебуває під наглядом психіатра 5 років, є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням, тричі лікувалась в стаціонарі психлікарні, останній раз з липня по вересень 2016 року, вчиняє насильницькі та агресивні дії по відношенню до оточуючих, завдала тілесних ушкоджень матері та сестрі 20 та 21.08.2017 року, після чого була направлена до їх лікарні. Амбулаторне лікування в її стані неможливе, оскільки на даний час після тривалого загострення хвороби вона агресивна до оточуючих, висловлює маячні ідеї. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти госпіталізації, не заперечувала, що є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням та неодноразово лікувалась у психлікарні. Дійсно, 20 та 21.08.2017 року вона завдала тілесних ушкоджень матері та вкусила за руку сестру. Вважає, що мати її оговорює з метою отримання позитивних емоцій під час відвідування її в психлікарні. Дійсно вона може бути агресивною до сусідів та рідних, вона могла штовхати та маніпулювала перед матірю ножем, але це вона дотримується такого «сценарію», бо після цього її психічний стан покращується. Представник особи, стосовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, прохала їх задовольнити. Вказала, що [PERSON] є її донькою, у неї часто виникають галюцинації, агресія. Останній раз донька стаціонарно лікувалась у психлікарні у 2016 році, після виписки припинила амбулаторне лікування. 15.08.2017 року відвідала дільничного психіатра, який їй повідомив, що донька дуже агресивна. 20.08.2017 року донька побила її та молодшу доньку. Коли це повторилось наступного дня 21.08.2017 року, вона викликала швидку допомогу, бо донька поводила себе агресивно, забрала телефон, не давала повідомити лікарям та в поліцію. Погрожувала ножем перед обличчям, ображає сусідів. Представник особи, стосовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти їх задоволення, посилаючись на відсутність підстав. Прокурор Страшненко О.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: -відповідно до лікарсько-психіатричного огляду № 555/10 від 22.08.2017 року у [PERSON] виявлений тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдна шизофренія, непереривний перебіг в силу якого [PERSON] вчиняє дії, які являють небезпеку для неї та оточуючих. Контакт з [PERSON] носить не продуктивний характер, мислення в прискореному темпі, паралогічне, грубо розірване, в мислення марне мудрування. Висловлює маячні ідеї, відносини, ідеї безглуздого змісту. Знаходиться в стані психомоторного збудження, рухово расторможена, зла, агресивна по відношенню до оточуючих, на місці не утримується. Категорично відмовляється від госпіталізації. Судячи з поведінки відчуває слухові галюцинації змісту яких не розкриває. До свого стану критики немає. Примусова госпіталізація [PERSON] до психіатричної лікарні визнана доцільною. (а. с. 3) Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, а саме справа «Акопян проти України» від 05.06.2014 року, в якій Європейській суд з прав людини дійшов висновку про те, що невиправдане поміщення особи у психіатричний заклад стало можливими внаслідок відсутності справедливих та належних превентивних засобів захисту, які могли б забезпечити їй адекватний юридичний захист від свавілля. Ні в якому разі не можна допустити, щоб тримання особи у психіатричній лікарні супроводжувалося примусовим лікуванням, завдано їй тяжких страждань та шкоди приватному і сімейному життю, а також позбавляло її можливості ефективно оскаржити своє примусове лікування. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не було встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Окрім того, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою зясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення. Факт агресивної поведінки щодо оточуючих підтверджений поясненнями лікаря-психіатра та законного представника [PERSON] матері [PERSON], яка в судовому засіданні була присутня з тілесними ушкодженнями. Факт їх завдання не оспорювала [PERSON], агресивний стан та підстави для госпіталізації відображені також в медичних документах (а. с. 3,5) В даному випадку в судовому засіданні було з достовірністю встановлено, що [PERSON] є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням, проходила стаціонарне лікування в психіатричній лікарні останній різ з 07.07.2016 по 29.09.2016 року, внаслідок агресивної поведінки вчиняє дії, які являються собою небезпеку для оточуючих, що виразилось в завданні тілесних ушкоджень матері та сестрі, що не заперечували сторони в судовому засіданні, мислення паралогічне, в спілкуванні в судовому засіданні та листуванні висловлює маячні ідеї, тобто потребує психіатричної допомоги в умовах стаціонару, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved