Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

23 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що відповідач є батьком її дитини з яким перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня.2014 року, проте проживає окремо, перестав надавати матеріальну допомогу не дивлячись на те , що вона ніде не працює, доглядає за дитиною. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву, в якій просила позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, з участю представника адвоката Головко І.І. , проти задоволення позову повністю заперечує. Представник відповідача адвокат Головко І.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував повністю, мотивуючи що позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на сина [PERSON] , просив врахувати що батьки відповідача є інвалідами другої групи загального захворювання , відповідач перебуває під наглядом лікаря невропатолога. Суд, заслухавши представника позивача Головко І.І., дослідивши матеріали справи , вважає, що позов слід задовольнити частково. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті засоби захисту прав або інтересів сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю ( договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання позивачки , як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі не має. Судом установлено , що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2014 року, в цьому шлюбі у них народився син [PERSON] - [INFO]. Подружжя сумісно не мешкають, дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідно до вимог ч.2 та ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, з умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В даному випадку предметом доказування позивачем є обставини, які доводять, що відповідач має достатнє матеріальне забезпечення, як підставу для реалізації свого права на утримання. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення відповідача і приходить до висновку, що він є молодою працездатною особою , не працює і спроможний платити аліменти на утримання дружини. Проаналізувавши докази суд вважає, що відповідач не надав суду доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Однак суд враховує те, що позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням суду позов задоволено. Враховуючи вищевикладене, суд визначає розмір аліментів у сумі 300 грн. щомісячно, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на одну особу у 2015 році, визначений Законом України « Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року, а також те, що відповідач є працездатним, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Поскільки позивач за даним позовом звільнена від сплати судових витрат, то згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує їх з відповідача в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial