Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

22.09.2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати дійсною угоду купівлі-продажу 1/3 частини від належних відповідачу ѕ частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що складає ј частину від його загальної площі, укладену між сторонами 19.11.2018 року та визнати за ним право власності на ј частину житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в 2018 році придбав у [PERSON] 1/3 частину від належної їй ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що складає ј частину від загальної площі вказаного житлового будинку. В зв`язку з чим остання власноручно написала розписку, відповідно до якої вона продала позивачу належну їй за договором купівлі-продажу 1/3 частину від ѕ частин вказаного житлового будинку, за що отримала від позивача грошові кошти в розмірі 28000 грн. Після чого [PERSON] передала позивачу технічний паспорт, оригінал договору купівлі-продажу та взяла на себе зобов`язання, після присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, що розташована під спірним житловим будинком, укласти договір купівлі-продажу та посвідчити його нотаріально з проведенням державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 13.06.2019 року державним кадастровим реєстратором Ромахіною А.В. до ДЗК внесено відомості про земельну ділянку, що розташована під спірним житловим будинком, та присвоєно кадастровий номер 6321210100:00:052:0062. Однак, на неодноразові звернення позивача до відповідача з проханням здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу 1/3 частини від належних їй ѕ частин житлового будинку, [PERSON] відмовляється виконувати умови розписки від 19.11.2018 року. Зазначив, що виконав всі умови угоди, виплатив відповідачу всю обумовлену суму коштів за придбану частку житлового будинку, де проживає, здійснив поточний ремонт, доглядає за земельною ділянкою, на якій розташована спірна частина будинку, утримує її в гарному стані, не оформив право власності на спірну частину будинку не зі своєї вини. Повідомив, що через відсутність можливості знайти спільну мову з відповідачем, звернувся із заявою до Валківського ВП ГУ НП в Харківській області, за результатами розгляду якої слідує, що [PERSON] повністю усвідомлює та не заперечує, що продала 1/3 частину від належної їй ѕ частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та отримала грошові кошти в сумі 28000 грн. Через невиконання відповідачем своїх зобов`язань позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 30.09.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням, але згідно довідки Укрпошти відправлення повернуто, оскільки адресат відсутній за місцем реєстрації. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подала, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2013 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Полехіною А.М., зареєстрований в реєстрі за №1980, за умовами якого продавець передав, а покупець прийняв у власність ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель, та зобов`язується сплатити обумовлену в п.4 цього договору суму. Продаж, що є дійсним наміром сторін, вчинено за 57400 грн., які покупець сплатив, а продавець отримав повністю ще до підписання цього договору, згідно чинного законодавства України (п.4 договору). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №15586102 від 27.12.2013 року, ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , інша ј частина належить позивачу. Зі змісту розписки [PERSON] від 19.11.2018 року слідує, що остання продала [PERSON] належну їй за договором купівлі-продажу №1980 від 27.12.2013 року 1/3 частину від належної їй ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . Кошти в сумі 28000 грн. отримала в повному обсязі, претензій до [PERSON] не має та в подальшому мати не буде. Передала [PERSON] технічний паспорт №4-250 1-43 та оригінал договору купівлі-продажу №1980 від 27.12.2013 року, зобов`язалася після оформлення позивачем кадастрового номеру на земельну ділянку під даним будинком вчинити нотаріально купівлю-продаж зазначеного майна. [PERSON] отримав від [PERSON] оригінали технічного паспорту №4-250 1-43 на будинок [ADDRESS] та договору купівлі-продажу №1980 від 27.12.2013 року, які зобов`язався повернути після вчинення нотаріальних дій щодо купівлі продажу обумовленої частини будинку (розписка [PERSON] від 19.11.2018 року). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6310381082019 від 13.06.2019 року, за заявою [PERSON] земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер 6321210100:00:052:0062, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Як вбачається зі змісту довідки ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області від 24.05.2021 року, до ВП 19.05.2021 року надійшла заява [PERSON] про те, що [PERSON] не виконує свої зобов`язання за договором купівлі-продажу своєї частки будинку. В ході перевірки заяви [PERSON] пояснив, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності йому та його матері (25%), а також [PERSON] (75%). 18.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини частки будинку за 28000 грн., які остання отримала під розписку, однак набути право власності на дану частку позивач не може, оскільки [PERSON] не має відповідних документів на земельну ділянку та до теперішнього часу не зробила їх. При цьому відповідач пояснила, що документи мав зробити [PERSON] , не заперечує, що отримала від останнього грошові кошти за частину частки будинку в сумі 28000 грн. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. За змістом ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, що відповідно за законом не можуть їм належати. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Згідно положень ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. За ч.3\~ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до\~ч.2\~ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку про дійсність угоди купівлі-продажу частини частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеної 19.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , оскільки умови угоди фактично повністю сторонами виконані, але відповідач ухиляється від її нотаріального посвідчення. Аналізуючи наведені правові норми, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на 1/3 частину від належних відповідачу ѕ частин вказаного житлового будинку, що відновить його порушене право. На підставі викладеного,

Outcome: approved