Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

22 квітня 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, дане право власності зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що на даний час в квартирі зареєстровані він, його дружина, донька, зять, онук, онука, невістка, дві онуки. Однак відповідачі [PERSON] і [PERSON] фактично не проживають в будинку більше чотирьох років, так як виїхали до Автономної Республіки Крим. Відповідачі не приймають участі в утриманні будинку. З позивачем вони спілкуються виключно по телефону, повідомили, що повертатись назад вони не збираються, так як знайшли непогану роботу. Про намір позивача виписати їх з будинку вони знають, не заперечують, але самі приїхати не можуть. Позивач зазначає, що порушуються його права як власника, так як реєстрація відповідача не дозволяє позивачу розпоряджатись належним йому майном, крім того, він несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг по числу зареєстрованих осіб і не має змоги оформити субсидію. Посилаючись на ст. 150 ЖК України, ст.ст. 319, 386, 391 ЦК України, позивач просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча був належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Будь-яких письмових заяв, пояснень чи заперечень відповідачі до суду не подавали. Представник третьої особи УДМС України в Сумській області в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. За вказаних обставин, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти постановлення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Як вбачається з пояснень позивача, [PERSON] є зятем позивача, а [PERSON] онук позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення у випадках і у межах строків, установлених частиною 1, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з будинкової книги, довідок УДМС України в Сумській області, в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані декілька осіб, серед яких відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14-25, 16-17, 20, 26). Як вбачається з пояснень позивача, його зять [PERSON] та онук [PERSON] не проживають у квартирі чотири роки. Відсутня будь-яка домовленість між власником будинку [PERSON] та членами його сім'ї: [PERSON], [PERSON] щодо користування цим житлом у разі їх відсутності понад рік. Допитані в суді свідки [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача по провул. Карбишева, підтвердили в суді ту обставину, що зять [PERSON] та онук [PERSON] близько двох чи трьох років не проживають в будинку [PERSON], сусіди їх не бачили дуже тривалий час. Самі відповідачі не надали суду будь-яких доказів того, що вони проживають в будинку за місцем своєї реєстрації, має намір там проживати, несуть витрати по утриманню будинку, мають в будинку свої речі, тощо. Суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідачів в будинку порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того фактично відповідачі як члени сім'ї в будинку вже не проживають, витрат по утриманню житла не несуть, і позивач несе зайві комунальні витрати та позбавлений права оформити субсидію. Виходячи з норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідачі втратили право користування житловим будинком, так як вони більше одного року не проживають в будинку і відсутні за місцем своєї реєстрації. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідачів втратившим право користування житлом є обґрунтованими, і відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування будинком за адресою: [ADDRESS] в зв'язку з їх відсутністю і не проживанням в даному будинку більше одного року. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі ст. ст. 71, 72, 163 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved