Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити йому додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка настала 31 січня 2011 року. Вказує, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті тітки. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини вказує свою необізнаність про існування на своє імя заповіту, оскільки проживав окремо від тітки. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримав, відповідач фактично визнав позовні вимоги, просили розглянути справу без їх присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 19 березня 2002 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на розташовану на території Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області земельну ділянку, площею 4,51 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6). 04 травня 2001 року [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 04 травня 2001 року за реєстровим № 117 (а.с.7). 31 січня 2011 року померла [PERSON], яка за даними виконавчого комітету Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області до дня смерті проживала в КУ «Синівський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» (а.с.10). Із довідки Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 15 березня 2016 року вбачається, що разом з померлою [PERSON] на час її смерті ніхто не проживав та зереєстрованим не був. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільради посвідчувався 04 травня 2001 року за реєстровим № 117 (а.с.9). За даними Липоводолинської державної нотаріальної контори від 26 квітня 2016 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, спадкоємці за її прийняттям не зверталися, відомості про прийняття спадщини особами, які постійно на час смерті спадкодавця проживали разом з ним та вважаються такими, що прийняли спадщину відсутні (а.с.19). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. У звязку з тим, що [PERSON] через окреме проживання з тіткою [PERSON] не був обізнаний про наявність на його імя заповіту, а тому не подав вчасно заяву про прийняття спадщини, суд, з огляду на дотримання вимог законності та справедливості, вважає вказані причини пропуску строку такими, що дають підстави для задоволення позову.

Outcome: approved