Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

24.06.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, зазначивши, що підставою для звернення до суду стали обставини, які не дозволяють позивачу вільно користуватися квартирою [ADDRESS], яка отримана позивачем згідно договору міни від 17.03 2004 року, що посвідчено Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром №123. В вищевказаний квартирі зареєстровані: [PERSON] - позивач та [PERSON] - відповідач. Той факт, що відповідач не мешкає у квартирі де зареєстрований підтверджується актом з місця мешкання, підтверджено майстром КП «Послуга». Позивач користується квартирою, мешкає постійно. Позивач не робив перешкод у користуванні квартирою відповідачу, не змінював замків на вхідних дверях. Відповідач мав можливість користуватися квартирою по призначенню. В той час як відповідач залишається зареєстрованим у вказаному помешканні, на нього нараховуються експлуатаційні витрати та комунальні платежі, у погашенні яких відповідач участі не приймає. В зв'язку з тим, що відповідач більш трьох років не мешкає за місцем реєстрації, житлом не користується, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву згідно якої просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Просить позов задовольнити (а.с. 17 - заява). Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с.16 - оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я»). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3151401 від 23.03.2004 року (а.с.7 - копія витягу) позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору міни від 17.03 2004 року, за реєстром №123. Згідно довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровської області від 05.07.2014 року (а.с.12 - довідка), відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту від 23.06.2014 року (а.с.9 - акт) відповідач не проживає по місту реєстрації в квартирі [ADDRESS] з жовтня 2011 року. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, за місцем реєстрації не проживає, не сплачує за комунальні послуги. У відповідності зі ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власний розсуд. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, але не проживає у вказаному домоволодінні, не користується ним, надає суду підставу вважати, що знаходження відповідача на реєстраційному обліку порушує законні права позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved