Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

23 липня 2018 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог в заяві позивач послалась на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Шлюб між сторонами розірваний. Відповідач надає несистематично допомогу на дитину та у незначній сумі, працює без офіційного оформлення таксистом. Тому просила суд стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2\~000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду. В судове засідання позивач не зявилась, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, представник позивача [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надав суду відзив, у якому зазначив, що має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO], має нестабільний дохід та наразі тимчасово не працює. У заяві про розгляд справи у його відсутність зазначив, що погоджується на часткову суму у розмірі 1\~500 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 24 грудня 2004 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська зроблений актовий запис № 1075, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1 КИ № 000931, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 11.). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 412/554/2012 від 28 лютого 2012 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний (а.с 13). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 КИ № 119291, яке видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 12). Окрім цього, у судовому засіданні встановлено, що на утриманні відповідача перебуває малолітній син [PERSON], [INFO], на підтвердження чого суду надано копію свідоцтва про народження серії І КИ № 557947, видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 08 вересня 2015 року. Відповідно 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 (дві тисячі пятсот) грн., щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За правилами ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позивач у позовних вимогах зазначала суму у розмірі 2\~000 грн., проте, суд враховує, що на утриманні у відповідача перебуває малолітній син, а також те, що [PERSON] визнані позовні вимоги частково у розмірі 1\~500 грн., суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, стягуючи з відповідача на утримання малолітньої доньки 1\~500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що дитина проживає спільно з позивачем, яка обєктивно несе більші витрати та постійно нею опікується, враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 (одна тисяча пятсот) грн., щомісячно, починаючи з 23 липня 2018 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77\~-\~80\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial