Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

22.03.2017 року заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Чернігівської лікарні № 2 Чернігівської міської ради з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 1391 грн. 50 коп. Прокурори у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково щодо витрат медичної установи на лікування потерпілого [PERSON], що полягають у відшкодуванні вартості медикаментів, продуктів харчування та комунальних послуг. В іншій частині вимог відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що відшкодуванню підлягають лише фактичні витрати, а сума заробітної плати та відповідних нарахувань невідомо яким чином обрахована, так як на лікуванні у медичному закладі перебували і інші особи та медична допомога надавалась потерпілому [PERSON] не всіма медичними працівниками. Заслухавши пояснення прокурорів, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 08 січня 2016 року о 17.10 год., [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в районі будинку [ADDRESS] проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїзну частину у невстановленому місці зліва направо відносно руху автомобіля. Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, у зв'язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в Чернігівській міській лікарні № 2 Чернігівської міської ради з 08 січня 2016 року по 13 січня. 2016 року. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2016 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12016270010000204 за ч. 1 ст. 286 КК України відносно [PERSON] - закрито. Згідно довідки Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради від 07 квітня 2016 року № 300 вбачається, що [PERSON] перебував на лікуванні 5ліжко-днів і вартість лікування за цей період становить 1391 грн. 50 коп. (а.с 7). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Оскільки витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров'я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, а тому доводи відповідача з приводу неправильності розрахунку таких витрат суд вважає безпідставними. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved