Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

23.02.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб, укладений між ним, та відповідачкою по справі, - [PERSON], який зареєстровано 03 вересня 2005 року відділом РАЦС Кагарлицького РУЮ Київської області, актовий запис за № 95; - сина [PERSON], [INFO] залишити на утриманні матері, - [PERSON]. 23.02.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 29.02.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст..ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 12.03.2016 року. 12.03.2016 року слухання справи відкладено на 29.03.2016 року. В судовому засіданні, яке відбулося 29.03.2016 року, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги обставинами, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви. На пропозицію надання судом терміну на примирення, позивач [PERSON] категорично відмовився, так як зазначив, що з відповідачкою не проживає вже близько 3 років, взагалі ніяких стосунків не підтримують, фактично є чужими людьми один одному. В судове засідання, яке відбулося 29.03.2016 року, відповідачка [PERSON] не з»явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивача [PERSON], який підтримав позов, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини, (неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином), судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач [PERSON] не заперечував проти винесення заочного рішення. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно, позивач [PERSON] не заперечував проти винесення заочного рішення, відповідачка [PERSON] повідомлялася належним чином про день, час та місце слухання справи. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Крім того, згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, або якщо він не може за станом здоров»я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь - кого з них. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], згідно довідки адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа на підставі ч. 2 ст. 109 КПК України підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. В 2015 році позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 03 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець місто Кагарлик Київської області, України, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Кагарлик Київської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 03 вересня 2005 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 03 вересня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 95. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають одну малолітню дитину, - сина [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 21 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народився [INFO] в місто Кагарлик Київської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 21 березня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 21. В графі «батько» зазначений позивач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка, - [PERSON]. Як встановлено судом під час судового засідання, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, - з 2013 року, проживають на окремих житлових площах, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, відповідно, стосунків взагалі не підтримують, спору щодо місця проживання малолітньої дитини немає. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами неможливе, не зважаючи на зусилля суду, що виражалося в пропозиції суду позивачу [PERSON] надати термін на примирення, проте, позивач категорично відмовився від надання терміну на примирення, так як зазначив, що між ним та відповідачкою давно втрачено почуття любові, взаємоповаги, вони давно стали байдужими один до одного, фактично є чужими людьми, практично не спілкуються. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, проте, позивач [PERSON] ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] понесені ним судові витрати, тому суд залишає судові витрати за позивачем [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved