Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

22.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 10.06.2016 року позивач уклала шлюб з відповідачем, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Позивач вказує, що подружні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо, причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на життя, втрата почуття взаємоповаги та любові, виникли непорозуміння. Подальше збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, а відповідач як батько зобов'язаний надавати дитині матеріальну допомогу, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. Також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки позивачка не працює, доглядає за малолітнім сином, і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги від відповідача. Посилається на те, що відповідач є працездатним, має нормальний стан здоров'я, аліменти нікому не сплачує, інших утриманців не має, працює неофіційно і його дохід носить нерегулярний характер. Під час розгляду справи позивач просила залишити без розгляду її позовні вимоги про стягнення з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.55), про що судом постановлена відповідна ухвала. Решту позовних вимог - про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на дитину - позивач підтримала (а.с.55). Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на дитину підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Відзивів та заяв від нього надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 10.06.2016 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Сумської області, актовий запис № 405, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірвання шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, а відповідач не з'являється до суду, що свідчить про його незацікавленість у збереженні сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Із копій свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] (а.с.9). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано. Виходячи з принципу пропорціональності та співмірності, суд вважає, що розмір аліментів, визначений позивачкою у сумі 2000 грн. - буде достатнім та відповідатиме тій ситуації, що склалась між сторонами. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 22.06.2018 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів на дитину та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Сплачений позивачкою судовий збір у сумі 704,80 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу - суд залишає за позивачко, згідно її заяви (а.с.2, 55).

Outcome: approved