Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

24.02.2020 р [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання її та неповнолітньої [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача - адвокат Мазуркевич О.С. позовні вимоги підтримав частково і пояснив, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] у 2005 році зареєструвала шлюб з сином позивача - [PERSON] . У 2009 році відповідачка разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєструвались у будинку позивача - [PERSON] в [ADDRESS] . У 2011 році відповідачка [PERSON] та син позивача - [PERSON] в судовому порядку шлюб розірвали, а в червні 2012 року відповідачка зобов`язалась впродовж шести місяців добровільно знятись з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , про що власноруч склала розписку. Однак, на день подачі позову до суду відповідачка свого зобов`язання не виконала, хоча має у власності квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . На час судового розгляду відповідачка [PERSON] знялась з реєстрації місця проживання по [ADDRESS] та зареєструвалася в [ADDRESS] . Проте, реєстрації місця проживання неповнолітньої [PERSON] обмежує право позивача на розпорядження і користування житловим будинком, заважає нормальному здійсненню права власності позивача, а саме право титульного володіння, та перешкоджає позивачу відчуджити житловий будинок. Місце проживання батьків неповнолітньої [PERSON] зареєстроване в м. Славута. Відповідно до Цивільного та Сімейного кодексів місце проживання неповнолітніх дітей визначається за місцем проживання їх батьків. Тому просить позов задовольнити частково та визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , зареєструвала своє місце проживання та місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] у будинку батьків чоловіка в [ADDRESS] . У 2011 році шлюб з [PERSON] був розірваний, разом вони не проживають. Вона дійсно має у власності дві квартири: в м. Нетішин та в м. Славута, але зареєструвала своє місце прожитвання у своїй квартирі в [ADDRESS] лише у квітні 2020 року. Оскільки між нею та батьком [PERSON] існує спір щодо місця проживання доньки, то не зареєструвала місце проживання [PERSON] за своєю адресою, хоча фактично [PERSON] проживає в м. Славута. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] пояснила, що постійно проживає в [ADDRESS] , навчається у Славутській ЗОШ №1, має у Славуті друзів. В с. Клепачі іноді їздить відвідати дідуся та бабусю. Бажає зареєструвати місце проживання з матір`ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується договором купівлі-продажу будинку від 25 квітня 1996 року (а.с.5). Дружина позивача - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна від 20.05.2010 р (а.с.16). [PERSON] та [PERSON] , який є сином позивача [PERSON] , мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.14), яка разом з матір`ю [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані: позивач - [PERSON] , 1950 року народження, та його дружина - [PERSON] , 1944 року народження, що стверджується довідкою Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області № 61 від 20.02.2020 року (а.с.15). 6 грудня 2011 року відповідачка [PERSON] в судовому порядку розірвала шлюб з [PERSON] (а.с.7) та втратила родинні зв`язки з [PERSON] і [PERSON] . 02.07.2012 року [PERSON] отримала від [PERSON] 50000 гривень як плату за частку у квартирі [ADDRESS] , про що написала розписку та зобов`язалась знятись з реєстрації по [ADDRESS] впродовж шести місяців (а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідачка зареєструвалася у спірному будинку разом з неповнолітньою дочкою - [PERSON] , [INFO] , як член сім`ї власника житлового будинку і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач є власником спірного житлового будинку. Відповідачка спільним побутом та родинними зв`язками з позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Встановлено, що відповідачка знялась з реєстрації по [ADDRESS] 27.04.2020 р та зареєструвалась по [ADDRESS] (а.с.66). А отже - добровільно усунула перешкоди в користування позивачем належним йому будинком. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування належним позивачу будинком по [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За правилами ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Отже, проаналізовані норми права вказують на те, що місцем проживання неповнолітньої дитини є місце проживання її батьків. А також враховуючи, що неповнолітня [PERSON] досягла віку 14 років, вона сама вправі обрати для себе місце проживання з одним з батьків, які проживають окремо. В межах цього провадження спір між батьками про місце проживання [PERSON] не розглядається. З пояснень в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] проживає і бажає проживати надалі з матір`ю - [PERSON]. , яка виявила намір зареєструвати доньку за місцем свого проживання в [ADDRESS] . З висновку органу опіки та піклування вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] та реєстрація її місця проживання з матір`ю в [ADDRESS] не порушувтаиме прав та відповідатиме інтересам неповнолітньої. На підставі викладеного позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні житлом та визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право кристування житлом в [ADDRESS] не порушуватиме її прав та відповідатиме її інтересам. Позивач не бажає відшкодування на свою користь судових витрат.

Outcome: partial