overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

23.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором б/н від 06.04.2010 року в розмірі 12379 грн. 54 коп. та судового збору. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачкою умов договору. У судове засідання представник позивача не з'явився, при цьому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. На заочний розгляд справи згоден. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. У зв'язку з чим суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як вбачається з договору № б/н від 06.04.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка порушила умови договору та має прострочену заборгованість. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідачка умови договору не виконала, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 02.10.2017 року складає: тіло кредиту - 2207 грн. 18 коп., заборгованість за відсотками - 3763 грн. 40 коп., заборгованість за пенею - 5343 грн. 27 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 565 грн. 69 коп., всього на загальну суму 12379 грн. 54 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, який відповідачкою не спростований, отже підлягає стягненню. Враховуючи, що наведені обставини свідчать про невиконання відповідачкою зобов'язань перед позивачем позов підлягає задоволенню. Також з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

23.10.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 28 серпня 1998 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Пів року року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

23.10.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також\~ у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 19 грудня 2000 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

23.10.2017 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20 березня 2014 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 20.03.2014 року (актовий запис № 109). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

23.10.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] Анатолійовичапро розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 08 листопада 2003 року Виконкомом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя дітей не мають. Спільне подружнє життя не склалосяу звязку з відсутністю взаєморозуміння. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, з березня 2015 року проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шелестун». В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 листопада 2003 року Виконкомом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та Римарук (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 71 (а.с.3). Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила її шлюбне прізвище «Шелестун» залишити без змін. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

23.10.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 22 жовтня 2004 року року вона та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу мають сумісну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка мешкає з відповідачем роздільно один від одного і не ведуть спільного господарства.Відповідач перебуває у шлюбі з позивачкою, але проживає із іншою жінкою, при цьому жодної допомоги не надає.Позивачка всіма силами намагалась зберегти шлюб, але після того як взнала, що відповідач мешкає з іншою жінкою то зрозуміла, що також помилилася, вступаючи з відповідачем до шлюбу.Причиною припинення сімейних стосунків, крім того стали різні характери сторін, різні погляди на життя. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Тобто сімейні відносини з відповідачем не склалися і були припинені навіть не почавшись, тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 22.10.2004 року, про що 22.10.2004 року зроблено відповідний актовий запис № 08, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с. 4). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст.\~21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112 СК\~України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

23.10.2017 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 30.06.2019 року - часу закінчення навчання в Київській муніципальній академії естрадного та циркового мистецтва.В обгрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 04.05.1996 року. Від шлюбу мають двох дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що на утримання сина відповідач сплачував аліменти. На даний час син [PERSON] - повнолітній, навчається на 1-му курсі Київської муніципальної академії естрадного та циркового мистецтва, закінчує навчання - 30.06.2019 року. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене та згоду відповідача на сплату на користь позивача аліментів у визначеному нею розмірі на час навчання сина [PERSON], суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

23.10.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 05.02.2011 року. У шлюбі мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 24.01.2013року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу дітей просить залишити на виховання їй та бажає зберегти прізвище «Сліпець». В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився також. В заяві просив справу розглядати за його відсутності. Не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Сторони 05.02.2011 року зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). У шлюбі мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які\~ згідно довідки КП «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 18.10.2017 року проживає разом з матірю по пров. Долинний буд.№6, м.Новоград-Волинський. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач також в заяві просив позов задовольнити. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхніх дітей.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дітей сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання дітей визначити разом з матірю. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище «Сліпець». Відтак, встановлені підстави для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

23.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 18.10.2003 року у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, про що є актовий запис № 1632. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з 13 травня 2017 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18.10.2003 року, про що є актовий запис № 1632 у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з 13 травня 2017 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

23.10.2017 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з січня 2005 року до жовтень 2006 року проживала однією сімєю з відповідачем та 30.10.2006 року у них народився син [PERSON], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач з 09.03.2008 року добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, про підтримку позовних вимог, з проханням про їх задоволення в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене та те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження останнього, який мешкає разом з позивачкою, знаходячись на її утриманні. Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З урахуванням викладених обставин та з огляду на те, що відповідачем доказів наявності в нього інших утриманців, стану здоров'я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, а останній добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 23.10.2017 року та до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 640,00 грн. На підставі ст.ст. 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

23.10.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №23 в будинку №2-а по вул. Безверхого в с. Великий Дальник, Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що їй належить квартира №23/2-а по вул. Безверхого в с. В.Дальник, у якій зареєстрований відповідач по справі [PERSON] Відповідач по справі з березня місяця 2014 року не проживає у вказаній квартирі, особистих речей в квартирі його немає. У звязку з викладеним позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, але надали заяву, в якій просили справу слухати у їх відсутність на позовних вимогах наполягали (а.с.21). Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, сповіщеного про розгляд справи належним чином (а.с.15, 20), ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачки. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка є власницею квартири під №23 у будинку №2-а по вул. Безверхого в с. В.Дальник Біляївського району Одеської області. Той факт, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] підтверджується актом про не проживання від 26.06.2017 року та довідкою виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області №2162 від 30.06.2017 року (а.с.6). У відповідності зі ст. 72 ЖК України, підставою для визнання особи такою, що втратила \~право користування житловим приміщення \~є \~відсутність особи \~понад встановлених законодавством \~строків. \~ Згідно ст. 71 ЖК України за \~особою зберігається право користування житловим приміщення на протязі 6 місяців. Отже,\~відсутність відповідача за адресою проживання понад 6 місяців є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved