Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

22 січня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася представник позивача [PERSON] за довіреністю, - [PERSON] із вищевказаним позовом, який в подальшому 19 лютого 2016 року було уточнено, та вмотивовано тим, що [INFO] року помер [PERSON], який на день смерті мешкав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За життя померлим було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і із чого б воно не складалося він заповів позивачці, - [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] Зазначала, що вказане спадкове майно позивачка [PERSON] прийняла в установлений законом строк, оскільки 07 листопада 2015 року за №844 подала до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої заведено спадкову справу №398/2015. Цей факт підтверджується даними, що викладені у постанові державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. від 19 січня 2016 року №35/02-31. Згідно цієї ж постанови зазначено, що нотаріус не може видати свідоцтво по право на спадщину за заповітом на ім'я позивача в зв'язку із тим, що документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на квартиру у [ADDRESS], відсутні. Згідно довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 18 грудня 2015 року за №144522 відомості стосовно реєстрації її за [PERSON] значаться на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21 жовтня 1991 року Виконавчим комітетом Криворізької міської Ради народних депутатів м. Кривого Рогу, згідно з рішенням від 10 лютого 1969 року. Вказувала, що однак згідно звернення представника позивача [PERSON] щодо видачі дублікату права власності на вказану квартиру листом від 18 грудня 2015 року №Г1026П за підписом заступника голови Дзержинської районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів [PERSON] було роз'яснено, що відповідно до довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 18 грудня 2015 року встановлено, що 21 жовтня 1991 року на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру в ЖБК «Восток-11» та проведено його державну реєстрацію, але у виконкому Дзержинської районної у місті Ради не зберігаються документи щодо видачі у 90-роках свідоцтв про право власності на квартири в ЖБК району. Питання підтвердження права власності на зазначена жиле приміщення підлягає розгляду у судовому порядку. Посилалася на ті обставини, що відповідно до вищевказаної довідки, яку видано КП ДОР «Криворізьке БТІ» 18 грудня 2015 року №144522, зазначено, що відповідно до даних архівної справи станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру в [ADDRESS] зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі №39, сторінка 241, запис 41 на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21 січня 1991 року виконавчим комітетом Криворізької міської Ради народних депутатів м. Кривого Рогу згідно з рішенням від 10 лютого 1969 року. Але отримання дублікату цього документу на теперішній час неможливе. Вважає, що встановлення факту володіння померлим [PERSON] на праві приватної власності квартирою по [ADDRESS] необхідне позивачу для подальшого визнання права власності на це майно в порядку успадкування за заповітом. Спадщину позичка у встановлений законом строк прийняла, але оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] неможливо у зв'язку із втратою права власності на ім'я спадкодавця, - [PERSON], і отримати його дублікат неможливо. Зазначала також те, що відповідно до технічного паспорту, який виконаний ФОП [PERSON] 24 грудня 2015 року, квартира по [ADDRESS], має наступні технічні характеристики: житлова площа двокімнатної квартири складає, - 28,3 кв.м., загальна, - 44,4 кв.м. Згідно звіту про незалежну оцінку спадкового майна вартість квартири по [ADDRESS], складає, - 108 880,00 гривень. На підставі вищевикладеного просила уточнені позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким встановити факт володіння за життя на праві приватної власності [PERSON], який помер [INFO] року у с. Старосілля Великоолександрівського району Херсонської області, двокімнатною квартирою за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] загальною площею 44,4 кв.м., житловою 28,3 кв.м., та визнати за позивачем, [PERSON], (р.н.о.к.п.п. [NUMBER]), право власності в порядку успадкування за заповітом на двокімнатну квартиру за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] загальною площею 44,4 кв.м., житловою 28,3 кв.м., після смерті [PERSON], який помер [INFO] року у с. Старосілля Великоолександрівського району Херсонської області. Присутня у судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON] (а.с.15-20), надала пояснення по суті справи, підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача, - Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З матеріалів справи вбачається наступне. [INFO] року помер [PERSON], про що 13 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Сумській області видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). З пояснень представника позивача встановлено, що на день смерті [PERSON] мешкав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За життя померлим було складено заповіт (а.с.7), відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і із чого б воно не складалося він заповів позивачці, - [PERSON] (а.с.13, 14). З пояснень представника позивача також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалося з двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] 07 листопада 2015 року за №844 представник [PERSON] подала до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої заведено спадкову справу №398/2015. Постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В. від 19 січня 2016 року №35/02-31, представникові позивача [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва по право на спадщину за заповітом на ім'я позивача в зв'язку із тим, що документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на квартиру у [ADDRESS], відсутні (а.с.8). Відповідно до технічного паспорту, який виконаний ФОП [PERSON] 24 грудня 2015 року, квартира по [ADDRESS] в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, має наступні технічні характеристики: житлова площа двокімнатної квартири складає, - 28,3 кв.м., загальна, - 44,4 кв.м. (а.с.11-12). Згідно звіту про незалежну оцінку спадкового майна вартість квартири по [ADDRESS], складає, - 108 880,00 гривень (а.с.21-35). Таким чином, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування за заповітом у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на квартиру у [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення», суд може встановити факти, що мають юридичне значення. При цьому, встановлення судом факту володіння будівлею на праві власності можливе, якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку. На підтвердження цього факту заявник подає докази щодо неможливості одержання ним відповідного документа або його поновлення. Згідно довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 18 грудня 2015 року за №144522, відповідно до даних архівної справи станом на 31 грудня 2012 року, право власності на квартиру в ЖБК «Восток-11» за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі №39, сторінка №241, запис №41, на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21 жовтня 1991 року Виконавчим комітетом Криворізької міської Ради народних депутатів м. Кривого Рогу, згідно з рішенням від 10 лютого 1969 року (а.с.9). Згідно звернення представника позивача [PERSON] щодо видачі дублікату права власності на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] листом від 18 грудня 2015 року №Г1026П за підписом заступника голови Дзержинської районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів [PERSON] було роз'яснено, що відповідно до довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 18 грудня 2015 року встановлено, що 21 жовтня 1991 року на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру в ЖБК «Восток-11» та проведено його державну реєстрацію, але у виконкому Дзержинської районної у місті Ради не зберігаються документи щодо видачі у 90-роках свідоцтв про право власності на квартири в ЖБК району. Зазначено, що питання підтвердження права власності на зазначена жиле приміщення підлягає розгляду у судовому порядку (а.с.10). На підставі вищевикладеного суд вважає встановленим факт володіння за життя на праві приватної власності [PERSON], який помер [INFO] року у с. Старосілля Великоолександрівського району Херсонської області, двокімнатною квартирою за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] загальною площею 44,4 кв.м., житловою 28,3 кв.м., а тому в цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. В частині вимог позивача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, суд вважає їх також обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно з положень ст.ст.1268, 1269 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому законодавством. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст.1220 ЦК України). В силу ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (ч.3 ст.1235 ЦК України). У своєму заповіті [PERSON] призначив одного спадкоємця, - [PERSON], [INFO], осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, на час відкриття спадщини не встановлено. Однак позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності померлого [PERSON] на квартиру у [ADDRESS], у зв'язку з чим її право на спадщину не визнається. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на об'єкт нерухомості, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як встановлено судом, за життя спадкодавцеві [PERSON] належала квартира розташована за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] що підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 18 грудня 2015 року за №144522, згідно якої, відповідно до даних архівної справи станом на 31 грудня 2012 року, право власності на квартиру в ЖБК «Восток-11» за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі №39, сторінка №241, запис №41, на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21 жовтня 1991 року Виконавчим комітетом Криворізької міської Ради народних депутатів м. Кривого Рогу, згідно з рішенням від 10 лютого 1969 року (а.с.9). Все своє майно [PERSON] заповідав позивачу (а.с.7). У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи, що право позивача на спадкове майно, квартиру розташовану за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] не визнається, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру в нотаріальному порядку, що свідчить про наявність порушеного права, суд, з метою захисту порушених та невизнаних прав позивача, приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи викладене та

Outcome: approved