Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

22 червня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд змінити розмір стягнутих з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з 01.12.2020 року на 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку про щомісячному нарахуванні, починаючи з часу ухвалення рішення і до повноліття дитини. На даний час позивач не має можливості сплачувати визначений судом розмір аліментів, оскільки змінилось його матеріальне становище та при ухваленні судового наказу не був врахований його сімейний стан, а саме те що з 11.12.2020 він двічі змінював місце роботи, що підтверджується копією трудової книжки. 20 вересня 2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] і [INFO] у них народився син - [PERSON] . Також у позивача є батьки похилого віку, в січні 2020 року його батька прооперували, [PERSON] , матеріально допомагає батькам, оскільки їх пенсії не вистачає на придбання ліків, продуктів харчування та сплати комунальних послуг. В зв`язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд зменшити розмір аліментів з ј частини всіх видів доходів на 1/6 частину всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 02 липня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 21 липня 2021 року. 21 липня 2021 року відкладено підготовче засідання на 04 серпня 2021 року у зв`язку з надходженням клопотання відповідача по справі. 04 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14 вересня 2021 року. 14 вересня 2021 року відкладено розгляд справи на 04 жовтня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті. Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, за наявності відповіді на відзив на позовну заяву, враховуючи наявні обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, за наявними у справі доказами. Відповідач та її представник у судове засідання не прибули, від відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами не згодна з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили суд відмовити позивачу в повному обсязі оскільки він є працездатною особою, має додатковий заробіток, а саме таксує, після ухвалення судового наказу про стягнення аліментів його матеріальний стан суттєво не змінився, друга дитина народилась до видачі судового наказу про стягнення аліментів, з того часу минуло більше трьох років. Що стосується батьків [PERSON] то вони є пенсіонерами та отримують пенсію, мають пільги по субсидії на сплату комунальних послуг, мають земельний пай, за оренду якого отримують кошти і те, що позивач їм матеріально допомагає, це його синівський обов`язок. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.12). Згідно копії судового наказу від 11 грудня 2020 року Первомайським міськрайонний судом Харківської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісячно, у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні, починаючи стягнення з 01.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 20 вересня 2016 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.15), а [INFO] у них народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Позивач як на підставу своїх позовних вимог, посилається на погіршення свого матеріального становища та збільшення витрат, що пов`язано народженням другої дитини від іншого шлюбу. При цьому, [PERSON] знаходиться у працездатному віці, не є інвалідом, свідчень про поганий стан здоров`я, при якому йому необхідне лікування, тощо, у суду не має. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд враховує, що наданими позивачем доказами не підтверджуються обставини про те, що його матеріальний стан змінився в бік його зменшення, погіршився або поліпшився стан здоров`я когось із них. Наявність у позивача іншої сім`ї та дитини не позбавляє його обов`язку утримувати свого сина від шлюбу з відповідачем. На підтвердження погіршення матеріального стану позивачем надано лише ксерокопію свідоцтва про народження дитини, що не може бути доказом погіршення матеріального становища позивача по справі, тоді як відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, наказ Первомайського міськрайонного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісячно, у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні, починаючи стягнення з 01 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття виданий 11 грудня 2020 року, тоді як дитина у відповідача народилась [INFO] (обґрунтування зміни матеріального стану), тобто до винесення наказу про стягнення аліментів. При цьому, позивач впродовж більше трьох років не звертався із заявою до суду пре зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зміни сімейного стану судом не встановлено, зміни матеріального стану позивача з часу видачі судового наказу до звернення до суду в бік погіршення, також не підтверджено належними та допустимими доказами. З врахуванням викладеного, суд не вбачає достатніх правових підстав для зменшення розміру аліментів, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed