Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

22 січня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 11 березня 2011 року у загальному розмірі 12322,63 грн., яка складається з наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5818,07 грн.; заборгованість за пенею в сумі 5660,66 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 562,98 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 11 березня 2011 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «КБ «Приватбанк» з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав їй кредит в сумі 3190,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак позичальник не виконала умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, пені та відсотків за користування ним, в звязку з чим за нею виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. Ухвалою судді від 08 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати справу за відсутності представника, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання 14 березня 2018 року не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 14 березня 2018 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. 11 березня 2011 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ «Приватбанк», за змістом якої вона погодилася, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з даним договором до його укладання і погодилася з його умовами (а.с.9). Згідно з укладеним таким чином договором відповідач отримала кредитну карту на час оформлення якої за користування кредитом позичальник повинен був сплачувати відсотки за базовою ставкою 36,00 % на рік на залишок заборгованості. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, що передбачені Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф розмір якого встановлено Тарифами договору. Згідно даних Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 55 днів пільгового періоду» штраф за порушення строків платежів за будь -яким із грошових зобов'язань становить 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Розділом 2.1.1.12. Умов та Правил передбачено порядок нарахування та оплати процентів та порядок погашення боргових зобовязань. Зокрема, відповідно до пункту 2.1.1.12.6. за користування Кредитом і [PERSON] нараховує процент в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 365/366 календарних днів у році, якщо інше не передбачено пунктом 2.1.1.12.13. Згідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно змісту статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв'язку з чим станом на 03 січня 2018 року, становить 12322,63 грн. та складається з наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5818,07 грн.; заборгованість за пенею в сумі 5660,66 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 562,98 грн. (а.с.5-8). Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач здійснювала погашення кредитного боргу та отримувала грошові кошти з карткового рахунку на протязі всього періоду заборгованості. Разом з тим, на думку суду у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт сплачує пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Крім цього, позивачем як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення строків виконання договірних зобовязань. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення наприклад порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов'язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів. Щодо вимог про стягнення штрафу (процентна складова), яка нарахована на тіло кредиту та у на суму пені, суд приходить до висновку про часткове стягнення штрафу, нарахованого на підставі пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової, що підлягає зменшенню до 290,90 грн. (5% від суми заборгованості (5818,07 грн.). На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 03 січня 2018 року в загальній сумі 6608,97 грн., яка складається з наступного: - заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5818,07 грн.; - штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) - штрафу в сумі 290,90 грн. (5% від суми заборгованості (5818,07 грн.). Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17 жовтня 2014 року № 10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 944,96 грн.(53,63% від суми сплаченого судового збору).

Outcome: partial