Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

22 грудня 2016 року позивачі звернулися з позовом до відповідача про визнання за ними права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову вони зазначили, що 10 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку, на підставі якого остання прийняла в дар житловий будинок № 44 по провулку Вишневому у місті Павлоград Дніпропетровської області. Крім того, того ж дня між ними було укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,0905 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: м. Павлоград, провул. Вишневий, буд.44, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку. 06 лютого 2016 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок та земельну ділянку, на випадок своєї смерті вона не залишила заповіту. Спадкоємцями першої черги за законом, є вони позивачі, а саме її чоловік [PERSON] та донька [PERSON]. Будучи спадкоємцем за законом вони прийняли спадщину, після померлої, шляхом подання відповідної заяви до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори. 26 листопада 2016 року нотаріусом було видане позивачам свідоцтво про право власності на житловий будинок, а у видачі свідоцтва на право власності на земельну ділянку відмовлено на тій підставі, що не надано відповідний правовстановлюючий документ на належну [PERSON] вищезазначену земельну ділянку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши позивачів та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 05 вересня 1981 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (арк.с.12). 10 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями № 44, що знаходиться по провулку Вишневому в місті Павлоград Дніпропетровської області та договір дарування земельної ділянки 0,0905 га, місце розташування земельної ділянки знаходиться м. Павлоград, провулок Вишневий буд.44, цільове призначення земельної ділянки обслуговування житлового будинку (арк.с.16,17). Позивачі з часу укладення договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, стали проживати за вищезазначеною адресою разом. [PERSON] померла 22 лютого 2006 року (арк.с.15). 06 лютого 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (арк.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок № 44, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, пров. Вишневий та земельну ділянку для обслуговування зазначеного житлового будинку. Спадкування згідно ст.1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже після смерті [PERSON] до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою звернулися її чоловік [PERSON] та донька [PERSON]. Друга донька померлої [PERSON] відмовилася від спадкового майна на користь батька. 25 листопада 2016 року державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки житлового будинку № 44 по провулку Вишневому в місті Павлоград Дніпропетровської області (арк.с.18). Також цього ж числа державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частки житлового будинку № 44 по провулку Вишневому в місті Павлоград Дніпропетровської області (арк.с.19). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок № 44 по провулку Вишневому в місті Павлоград Дніпропетровської області зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] (арк.с.20). Однак, 30 грудня 2016 року Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі на ім'я заявників свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0905 га, що розташована на території міста Павлоград, Дніпропетровської області, провулок Вишневий № 44, яку передано для обслуговування будинку у звязку з тим, що право власності вище вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON], яку вона в свою чергу подарувала [PERSON], згідно договору дарування, але остання належним чином не зареєструвала право власності на вище вказану земельну ділянку (арк.с.21). На підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів за № 307/1 від 18 травня 1995 року власником земельної ділянки площею 0,0905 га у межах згідно з планом, розташованої на території міста Павлоград, провулок Вишневий будинок № 44, яка передана для обслуговування житлового будинку є [PERSON], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (арк.с.24). За данними відділу Держгеокадастру у м. Павлограді Дніпропетровської області (арк.с.22) земельна ділянка площею 0,0905 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю від 09 червня 1995 року належала [PERSON], яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, провулок. Вишневий, буд.44. Цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку. Дані про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі не значаться. Отже за життя [PERSON] одержавши в дар вищезазначену земельну ділянку право власності на неї не зареєструвала. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України. Так як [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок № 44 по провулку Вишневому в місті Павлоград Дніпропетровської області, то до неї і перейшло право власності на вищезазначену земельну ділянку. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1225 ЦК України та згідно п.10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. На час відкриття спадщини право власності на майно було зареєстровано за спадкодавцем [PERSON], як визначено ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], належним чином прийняли спадщину, тому суд вважає за необхідне визнати за ними право власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку площею 0,0905 га, що розташована на території міста Павлоград, Дніпропетровської області, провулок Вишневий № 44, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку.

Outcome: approved