Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

24.04.2015 року [PERSON](далі по тексту позивач-1), яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] (далі по тексту позивач-2) та [PERSON](далі по тексту позивач-3) звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою (з урахуванням поданих 12.05.2015 року, 17.06.2015 року та 23.06.2015 року уточнень) до [PERSON](далі по тексту відповідач-1) та [PERSON](далі по тексту відповідач-2) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (далі по тексту третя особа-1) та [PERSON] (далі по тексту третя особа-1)про визнання права власності на спільне майно подружжя та на спадкове майно за законом (т.1 а.с.2-4, 59-61, 85-89, 105-109). Так, згідно остаточно поданих до суду уточнень, позивачі просять суд: 1) визнати за [PERSON] право власності на: - 6/12 часток квартири [ADDRESS]; - 6/12 часток автівки «Ніссан-Премєра», д/н [NUMBER]; - 6/12 часток прогулянкового судна «Космонавт» на імя [PERSON]; - 6/12 часток катера № 6916, УОА 6316К, на імя [PERSON], судновий білет № 007096; - 6/12 часток рятувального боту на імя [PERSON], судновий білет №005315; - частину майна ПП «Бріз-6» у грошовій формі пропорційно 6/12 часток у спадщині; 2) визнати за [PERSON] право власності на: - 1/24 частку квартири [ADDRESS]; - 1/12 часток квартири [ADDRESS]; - 1/12 часток автівки «Ніссан-Премєра», д/н [NUMBER]; - 1/12 часток прогулянкового судна «Космонавт» на імя [PERSON]; - 1/12 часток катера № 6916, УОА 6316К, на імя [PERSON], судновий білет № 007096; - 6/12 часток рятувального боту на імя [PERSON], судновий білет №005315; - частину майна ПП «Баргузін» у грошовій формі пропорційно 1/6 частки у спадщині; - частину майна ПП «Бріз-6» у грошовій формі пропорційно 1/12 частки у спадщині; - стягнути з [PERSON]та [PERSON] у рівних частках на користь [PERSON] 12\~296,32 грн. заборгованості за аліментами; 3) визнати за [PERSON] право власності на: - 1/24 частку квартири [ADDRESS]; - 1/12 часток квартири [ADDRESS]; - 1/12 часток автівки «Ніссан-Премєра», д/н [NUMBER]; - 1/12 часток прогулянкового судна «Космонавт» на імя [PERSON]; - 1/12 часток катера № 6916, УОА 6316К, на імя [PERSON], судновий білет № 007096; - 6/12 часток рятувального боту на імя [PERSON], судновий білет №005315; - частину майна ПП «Баргузін» у грошовій формі пропорційно 1/6 частки у спадщині; - частину майна ПП «Бріз-6» у грошовій формі пропорційно 1/12 частки у спадщині; - стягнути з [PERSON]та [PERSON] у рівних частках на користь [PERSON] 12\~296,33 грн. заборгованості за аліментами. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (суддя Чебан Н.В.) від 27.04.2015 року відкрито провадження по цивільній справі № 495/2801/15-ц. Справу призначено до розгляду (т.1 а.с.11). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (суддя Чебан Н.В.) від 24.06.2015 року заборонено Білгород-Дністровській міській державній нотаріальній конторі до розгляду справи за позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON]до [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON] та [PERSON]про визнання права власності на спільне майно подружжя та на спадкове майно за законом вчиняти дії щодо оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті 16.11.2014 року [PERSON](т.1 а.с.112). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (суддя Мишко В.В.) від 15.07.2015 року цивільну справу № 495/2801/15-ц за позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON]до [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON] та [PERSON]про визнання права власності на спільне майно подружжя та на спадкове майно за законом прийнято до свого провадження. Справу призначено до розгляду (т.1 а.с.129). Позивач-1 [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього позивача-2 [PERSON], її представник [PERSON], та позивач-3 [PERSON], заявлені (та остаточно уточнені 23.06.2015 року) позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. В судове засідання 22.02.2016 року Позивач-1 [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього позивача-2 [PERSON], її представник [PERSON], та позивач-3 [PERSON], не зявилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (т.2 а.с.56). У свою чергу, позивачем-3 [PERSON], було подано до суду заяву, згідно якої вона просила суд розглядати справу за її відсутності у звязку із навчанням та неможливістю зявлятись до суду (т.1 а.с.161). Крім того, 11.02.2016 року представником [PERSON] [PERSON], було подано до суду заяву, згідно якої він просить провести судове засідання 22.02.2016 року у його відсутність, уточненні позовні вимоги (остаточні) підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (т.2 а.с.60). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання 22.02.2016 року не зявилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (т.2 а.с.56), але їх представник [PERSON], у промові в судових дебатах просив суд: - позовну заяву [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON] задовольнити частково; - в частині позовних вимог [PERSON] відмовтити в повному обсязі; - визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом на: 1/24 частку квартири [ADDRESS]; 1/6 частку прогулянкового судна «Космонавт»; 1/6 частку рятувального боту, реєстраційний номер УОА 6593к, реєстраційний запис під № 6593; 1/6 частку в статутному капіталі ПП «Бріз-6», яка належить спадкодавцю [PERSON]; 1/6 частку в статутному капіталі ПП «Баргузін», яка належить спадкодавцю [PERSON]; - в задоволенні інших позовних вимог [PERSON] відмовити; - визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом на: 1/24 частку квартири [ADDRESS]; 1/6 частку прогулянкового судна «Космонавт»; 1/6 частку рятувального боту, реєстраційний номер УОА 6593к, реєстраційний запис під № 6593; 1/6 частку в статутному капіталі ПП «Бріз-6», яка належить спадкодавцю [PERSON]; 1/6 частку в статутному капіталі ПП «Баргузін», яка належить спадкодавцю [PERSON]; - в задоволенні інших позовних вимог [PERSON] відмовити; - ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.06.2015 року про заборону Білгород-Дністровській міській державній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті 16.11.2014 року [PERSON] скасувати. Треті особи [PERSON] та [PERSON], в судові засідання не зявилися, але 07.10.2015 року подали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги не підтримують та просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності (т.1 а.с.183-184). Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши в судових засіданнях пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 16.11.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 396723, виданим 19.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис за №1365 (т.1 а.с.6, 39, 65). Після смерті 16.11.2014 року [PERSON] відкрилась спадщина, у вигляді: - ? частки квартири [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на неруоме майно № 38607562 від 05.06.2015 року, складеним 02.03.2004 року технічним паспортом (інвентаризаційна справа № 3, реєстраційний № 1-1), свідоцтвом про право власності на житло від 07.07.2004 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4432006 від 12.08.2004 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на неруоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 49535396 від 10.12.2015 року (т.1 а.с.73-75, 96-98, т.2 а.с.24-25); - прогулянкового судна «Космонавт», 1973 року побудови, зареєстрованого під Державним прапором України у Державному судновому реєстрі України за реєстраційним номером 73 від 30.05.2003 року, що підтверджується листом Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті № 1237-06/1/2-13 від 09.11.2013 року, листом Державної служби України з безпеки на транспорті № 95/20/15-16 від 14.01.2016 року (т.1 а.с.101, т.2 а.с.50); - прогулянкового судна, 1989 року побудови, зареєстрованого в Судновій книзі України серії СК № 039 під номером 6916 від 29.07.2002 року, присвоєний реєстраційний номер УОА-6916-К, що підтверджується Судновим білетом серії МС № 007096 від 29.07.2002 року, листом Державної служби України з безпеки на транспорті № 95/20/15-16 від 14.01.2016 року (т.1 а.с.100, т.2 а.с.50); - прогулянкового судна, 1987 року побудови, зареєстрованого в Судновій книзі України серії СК № 013 під номером 6593 від 10.06.2002 року, присвоєний реєстраційний номер УОА-6593-К, що підтверджується Судновим білетом серії МС № 005315 від 10.06.2002 року, листом Державної служби України з безпеки на транспорті № 95/20/15-16 від 14.01.2016 року (т.1 а.с.99, т.2 а.с.50); - частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Баргузін» (ідентифікаційний код 37784309), що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20560339 від 14.05.2015 року (т.1 а.с.93-94); - частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Бріз-6» (ідентифікаційний код 35051169), що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20560339 від 14.05.2015 року (т.1 а.с.93-94). Як вбачається з позовних вимог [PERSON], остання просить визнати спільним майном подружжя ([PERSON] та [PERSON]Ф.): квартиру [ADDRESS]; автівку «Ніссан-Премєра», д/н [NUMBER]; прогулянкове судно «Космонавт» на імя [PERSON]; катер № 6916, УОА 6316К, на імя [PERSON], судновий білет № 007096; рятувальний бот на імя [PERSON], судновий білет № 005315; частину майна ПП «Бріз-6» та визнати за нею право власності на частку від цього майна. Обґрунтовуючи такі вимоги, [PERSON] посилається на ст.60 Сімейного кодексу України та зазначає, що усе це майно було придбано подружжям ([PERSON] та [PERSON]Ф.) разом у період їх перебування у зареєстрованому шлюбі. Між тим, суд за такими доводами та вимогами [PERSON] погодитися не може, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. Так, дійсно [PERSON] та [PERSON] у період з 06.11.1993 року по 02.07.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія паспорта [PERSON] серії КК № 418614 виданого 03.02.2000 року та копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 057215 виданого 10.09.2008 року (т.1 а.с.5об, 7, 64, 102об). Будь-які відомості про належність [PERSON] квартири [ADDRESS] та автівки «Ніссан-Премєра», д/н [NUMBER] в матеріалах справи відсутні. Так, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на х майно № 38607562 від 05.06.2015 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на неруоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №49535396 від 10.12.2015 року (т.1 а.с.73-75, т.2 а.с.24-25) [PERSON] був лише власником ? частки квартири [ADDRESS]. Крім того, згідно із листом Центру надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського район № 7/4-735 від 23.05.2015 року, згідно бази даних компютерного обліку на імя [PERSON] в зареєстрованих транспортні засоби не значаться (т.1 а.с.71). Прогулянкове судно «Космонавт», 1973 року побудови, зареєстровано за [PERSON] 30.05.2003 року; прогулянкове судно, 1989 року побудови, реєстраційний номер УОА-6916-К зареєстровано за [PERSON] 29.07.2002 року; прогулянкове судно, 1987 року побудови, реєстраційний номер УОА-6593-К зареєстровано за [PERSON] 10.06.2002 року (т.2 а.с.50). Приватне підприємство «Бріз-6» (ідентифікаційний код 35051169) було засновано [PERSON] 24.05.2007 року (т.1 а.с.93-94). Отже, судна були зареєстровані та підприємство було засновано [PERSON] дійсно у період його перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У відповідності до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобою, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ж до п.3 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів, визначення критеріїв та якщо набуття майна відповідає цим чинникам, норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається застосованою правильно. У звязку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 03.06.2015 року по справі № 6-38цс15 та від 16.12.2015 року по справі № 6-2641цс15, за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права. Відповідно до ч.1 ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Між тим, в матеріалах справи відсутні та позивачем-1 [PERSON], не представлено до суду доказів, які б свідчили, що прогулянкове судно «Космонавт», 1973 року побудови, прогулянкове судно, 1989 року побудови, реєстраційний номер УОА-6916-К та прогулянкове судно, 1987 року побудови, реєстраційний номер УОА-6593-К були придбані, а приватне підприємство «Бріз-6» було засновано не [PERSON] самостійно, а за спільні сумісні кошти або спільну працю подружжя ([PERSON] та [PERSON]Ф.), а тому вказане майно не є спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає поділу між [PERSON] та [PERSON] Щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON], суд вважає зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, 16.11.2014 року помер [PERSON], спадкоємцями якого першої черги є: - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ЖД № 039115 виданим 18.04.1995 року (т.1 а.с.48, 62); - син [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 401315 виданим 01.02.2003 року, відповідний актовий запис за № 05 (т.1 а.с.8, 50); - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-ЖД № 245853 виданим 02.12.2010 року (т.1 а.с.44); - дружина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб між нею та [PERSON] серії 1-ЖД № 122748 виданим 18.05.2010 року (т.1 а.с.46) - батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ЖД № 257184 виданим 26.09.1971 року (т.1 а.с.43). - мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ЖД № 257184 виданим 26.09.1971 року (т.1 а.с.43). Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, після смерті 16.11.2014 року [PERSON] відкрилась спадщина, у вигляді: ? частки квартири [ADDRESS], прогулянкового судна «Космонавт», 1973 року побудови, прогулянкового судна, 1989 року побудови, зареєстрованого під номером 6916 від 29.07.2002 року, прогулянкового судна, 1987 року побудови, зареєстрованого під номером 6593 від 10.06.2002 року, частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Баргузін» (ідентифікаційний код 37784309) та частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Бріз-6» (ідентифікаційний код 35051169). Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки. Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, спадкоємцями [PERSON] (померлого 16.11.2014 року) за законом, є його: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], батько [PERSON] та мати [PERSON] Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. В даній справі вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON], заявлені лише його донькою [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO], з урахуванням часток, що належать іншим спадкоємцям його донці [PERSON], [INFO], дружині [PERSON], [INFO], батьку [PERSON] та матері [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що: - за [PERSON], [INFO], слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], на: 1/24 частку квартири [ADDRESS]; 1/6 частку прогулянкового судна «Космонавт», 1973 року побудови, 1/6 частку прогулянкового судна, 1989 року побудови, зареєстрованого під номером 6916 від 29.07.2002 року; 1/6 частку прогулянкового судна, 1987 року побудови, зареєстрованого під номером 6593 від 10.06.2002 року; частину майна Приватного підприємства «Баргузін» (ідентифікаційний код 37784309) у грошовій формі пропорційно 1/6 частки у спадщині; частину майна Приватного підприємства «Бріз-6» (ідентифікаційний код 35051169) у грошовій формі пропорційно 1/6 частки у спадщині; - за [PERSON], [INFO], слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], на: 1/24 частку квартири [ADDRESS]; 1/6 частку прогулянкового судна «Космонавт», 1973 року побудови, 1/6 частку прогулянкового судна, 1989 року побудови, зареєстрованого під номером 6916 від 29.07.2002 року; 1/6 частку прогулянкового судна, 1987 року побудови, зареєстрованого під номером 6593 від 10.06.2002 року; частину майна Приватного підприємства «Баргузін» (ідентифікаційний код 37784309) у грошовій формі пропорційно 1/6 частки у спадщині; частину майна Приватного підприємства «Бріз-6» (ідентифікаційний код 35051169) у грошовій формі пропорційно 1/6 частки у спадщині. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, будь-які відомості про належність [PERSON] квартири [ADDRESS] та автівки «Ніссан-Премєра», д/н [NUMBER] відсутні. Крім того, згідно остаточно уточнених 23.06.2015 року позовних вимог, позивачі просять суд: - стягнути з [PERSON]та [PERSON] у рівних частках на користь [PERSON] 12\~296,32 грн. заборгованості за аліментами; - стягнути з [PERSON]та [PERSON] у рівних частках на користь [PERSON] 12\~296,33 грн. заборгованості за аліментами. Такі вимоги позивачів мотивовані тим, що на час смерті [PERSON] мав платити аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], однак в нього сталася заборгованість (т.1 а.с.90-91), а тому його борги входять у спадкову масу і їх сплата у рівних частках повинна покладатися виключно на відповідачів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Між тим, суд за такими доводами та вимогами позивачів погодитися не може, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст.608 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із ст.1219 Цивільного кодексу України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК. Частиною предмету розгляду даної справи є стягнення з відповідачів на користь позивачів заборгованості по аліментам, що утворилася внаслідок невчасної та неповної їх сплати померлим [PERSON], що свідчить про той факт, що виниклі спірні правовідносин стосуються саме сплати аліментів. За таких обставин, суд вважає, що заборгованість по аліментам, як і права на аліменти, згідно із ст.1219 Цивільного кодексу України, не входять до складу спадщини, оскільки такі права та обов'язки нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про часткову законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON]до [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON] та [PERSON]про визнання права власності на спільне майно подружжя та на спадкове майно за законом, у зв'язку з чим такий позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, як було вище зазначено, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.06.2015 року заборонено Білгород-Дністровській міській державній нотаріальній конторі до розгляду справи за позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON]до [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON] та [PERSON]про визнання права власності на спільне майно подружжя та на спадкове майно за законом вчиняти дії щодо оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті 16.11.2014 року [PERSON] (т.1 а.с.112). Відповідно до ч.6 ст.154 Цивільного процесуального кодексу України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за доцільне заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.06.2015 року, скасувати.

Outcome: partial