Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

24.05.2019 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, включаючи аліменти за минулий час починаючи з 20.05.2018. Позов обґрунтований такими обставинами. З 05.10.2002 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Рішенням суду від 08.08.2011 шлюб сторін розірвано. Відповідач добровільно сплачує кошти на утримання дитини, але нерегулярно та в обсязі, недостатньому для підтримання належного життєвого рівня дитини. Позивачем вживалися заходи щодо одержання від відповідача аліментів, проте відповідач сплачував аліменти не в повній мірі, а тому він повинен сплатити аліменти за минулий рік, що становить різницю між фактично виплаченими сумами частиною та ј від його доходу. Ухвалою від 12.06.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відзиві відповідач виклав заперечення на позов, у яких послався на такі обставини. Відповідач сумлінно виконує батьківські обов`язки та бере участь у вихованні та утриманні дочки [PERSON] . Ним постійно перераховувались кошти на утримання дитини згідно з домовленістю з колишньою дружиною та оплачувалися усі заявлені позивачем потреби дитини - гуртки (музика, танці), заняття з репетиторами. Окрім сплати грошових сум, відповідач особисто дбає про дитину, ходив разом з нею по крамницях та додатково витрачав кошти на одяг, взуття, відпочинок, оздоровлення дитини та гаджети. Зокрема, відповідач придбав дочці мобільні телефони у 2013, 2016, 2018 роках, планшет у 2016 році, велосипед, одяг, взуття, канцтовари до школи. Якщо виникали додаткові потреби, ці питання обговорювалися та кожного разу відповідач знаходив можливість їх задовольнити. Отже у позовній заяві викладена неправдива інформація щодо виконання ним батьківських обов`язків. Вимога позивача щодо стягнення аліментів за період з травня по жовтень 2019 р. теж не обґрунтована. Відповідач вважає, що відсутні докази та підстави стягнення з нього аліментів за період з 20.05.2018, оскільки за цей період він сплатив аліменти та надав докази, що сума сплачених аліментів за період з травня 2018 р. по травень 2019 р. включно становить 62561 грн., сума придбаних для дочки товарів за цей же період становить 17640 грн. Відповідач визнає вимогу про стягнення з нього аліментів у розмірі ј частки з усіх видів доходу, але заперечує проти їх стягнення з дня звернення позивача до суду (24.05.2019), оскільки надав докази до суду, що за період травня - жовтня 2019 р. загальна сума коштів, перерахована на банківський рахунок позивача та придбання для дочки товарів і оплати відпочинку становить 47654 грн. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2002 [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . На підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.08.2011 шлюб сторін розірвано. Після припинення шлюбних відносин сторін дитина залишилась з матір`ю, яка несе витрати на її утримання, а саме: харчування, навчання, одяг, лікування тощо. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З пояснень відповідача вбачається, що за домовленістю з позивачем від добровільно надавав кошти на утримання дочки, а також періодично, на прохання позивача, приймав фінансову участь у придбанні для дитини одягу, шкільного приладдя, гаджетів, оплачував заняття дитини музикою, танцями, послуги репетитора тощо. Ці ствердження відповідача позивач не спростувала. Водночас розмір грошового утримання, яке відповідач надає для дитини, позивач вважає недостатнім для забезпечення потреб дитини, що свідчить про існування між сторонами спору, який підлягає вирішенню в судовому порядку. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже враховуючи, що відповідач визнав позов про стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини його доходу, і таке визнання не суперечить закону не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо отримання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (частина 2 зазначеної норми). Жодних доказів, які б підтверджували вжиття позивачем заходів щодо отримання аліментів з відповідача, суду не надано, а відтак правові підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд з урахуванням положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», статтей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача 50 відсотків судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial