Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

22 жовтня 2020 року позивачка звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про встановлення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 14 лютого 2009 року між нею та відповідачем, Другим Малиновським відділом реєстрації актового стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний запис за № 59. Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 22 вересня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області розглянута цивільна справа №509/2245/20 та ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем не підтримуються, і вже тривалий час проживають окремо. Діти залишились проживати разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та відвідують Таїровський заклад загальної освіти І-ІІІ ступенів, де навчаються в 3-В класі. Діти мають стале коло друзів та знайомих, їм звично та зручно навчатись та спілкуватись. В інтересах дітей проживати саме з позивачкою, та не порушувати їх зону комфорту переміщенням до іншого місця мешкання. У зв`язку з чим просить суд встановити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з матір`ю, [PERSON] , за адресою її проживання: [ADDRESS] , та стягнути судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання, відповідно до якого позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю, просив суд слухати справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14 лютого 2009 року між нею та відповідачем, Другим Малиновським відділом реєстрації актового стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний запис за № 59. Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 22 вересня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області розглянута цивільна справа №509/2245/20 та ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 лютого 2021 року замінено неналежну третю особу Службу у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області на належну третю особу Службу у справах дітей Таїровської селищної ради. Малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю, гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та навчаються в Таїровському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів. Мають стале коло друзів та знайомих, їм звично та зручно проживати разом з матір`ю не порушуючи їх зону комфорту. Гр. [PERSON] стверджує, що ніколи не чинила та не буде чинити жодних перешкод для спілкування гр. [PERSON] з дітьми. Працівники Служби у справах дітей Таїровської селищної ради, за місцем проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , провели бесіду з батьками та відвідали дітей за місцем проживання, про що склали акт обстеження умов проживання. Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Положення ч. 1 ст. 3 Конвеції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом із батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст.3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю (батьком). Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини). Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст.3 Конвенції про права дитини). Згідно висновку служби у справах дітей Таїровської селищної ради від 19.05.2021 року №117, є доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, гр. [PERSON] . Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що проживання дітей з матір`ю [PERSON] забезпечить належні умови проживання та розвитку дітей, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір в розмірі 840,80 грн. При цьому суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved