Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

21 січня 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСУ) звернулося до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08 лютого 2013 року о 07 годині 10 хвилин, відповідач [PERSON] керуючи технічно справним транспортним засобом «Шевролет лачеті», державний номерний знак [NUMBER], рухався у Ленінському районі м. Донецька по пр-ту Ленінському на перехресті з вул. Стадіонною, порушив вимоги п. 10.1 Правил Дорожнього руху України, та скоїв дорожньо-транспортну пригоду. А саме, при виконанні повороту праворуч скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження зазначених транспортних засобів. Позивач зазначає, що на дату скоєння вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно постанови Ленінського районного суду м. Донецька від 06 березня 2013 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач вказує, що в результаті вищезазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] Відповідно до звіту № 330 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 15 595 грн. 66 коп. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП [PERSON] відшкодовано [PERSON] не було Позивач вказує, що власник пошкодженого автомобіля [PERSON], з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4457451 з терміном дії - з 29 грудня 2012 року до 28 грудня 2013 року. Згідно копії наказу № 1886 від 25 червня 2013 про сплату та копії платіжного доручення № 1/20068 від 26 червня 2013 року Моторно (транспортного) страхового бюро України [PERSON] перераховано страхове відшкодування в сумі 12 996 грн. 38 коп. Позивач зазначає, що після проведення виплати [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] 11 липня 2013 року МТСБУ звернулось до [PERSON] з листом № 16855/3-2-05 про компенсацію витрат в добровільному порядку. Однак вказана заява залишена відповідачем поза увагою. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] витрати пов'язані з виплатою страхового відшкодування у сумі 12996 грн. 38 коп., послуги аварійного комісара у сумі 720 грн., витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. та судові витрати. Представник позивача МТСУ [PERSON], у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та за перечення на позовну заяву, згідно якого позов не визнають у повному обсязі. Відповідно до п. 4 ст. 169, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 06 березня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно вищевказаної постанови, 08 лютого 2013 року о 07 годині 10 хвилинвідповідач [PERSON] керуючи технічно справним транспортним засобом «Шевролет лачеті», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по Ленінському району у м. Донецьку по пр.-ту Ленінському на перехресті з вул. Стадіонною, у порушення вимог п. 10.1 Правил Дорожнього руху України, при виконанні повороту праворучскоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження зазначених транспортних засобів (а.с. 6). На момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. Згідно звіту визначення вартості розміру збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу № 330 від 26 лютого 2013 року, складеного спеціалістом ТОВ «Експерт» Гончаров М.С., вартість майнової шкоди, завданої власнику автотранспортного засобу Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, становить 15 595,66 грн. (а.с.13-21). У зв'язку з залученням аварійного комісара, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ понесло витрати в розмірі 720 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2026 від 20 травня 2013 року (а.с.12), актом виконаних робіт за дорученням МТСБУ № 20068 від 13 лютого 2013 року (а.с.11), рахунком № 421 від 26 березня 2013 року (а.с.10), З матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2013 року позивачем було видано наказ № 1886 про виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 12 996,38 грн. (а.с.9). 26 червня 2013 року, згідно платіжного доручення № 1/20068, зазначена сума 12 996,38 грн. була виплачена [PERSON], що підтверджується копією платіжного доручення № 1/20068 (а.с.8). Відповідно до ст.ст. 1191, 1192 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону№1961-ІV) встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу в разі якщо останній спричинив ДТП, але його відповідальність на час такої ДТП застрахована не була (п. 38.2.1 ст. 38 Закону №1961-ІV). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення виплаченої ним суми страхового відшкодування в порядку регресу з відповідача відповідають вимогам закону та є обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належать до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопосутимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували факт сплати витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, а надано лише додаткову угоду № 205 від 01 грудня 2015 року до контракту про надання правової допомоги № 77 від 04 жовтня 2012 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов'язані з виплатою страхового відшкодування у сумі 6 760,31 грн.та витрати за послуги аварійного комісара у сумі 720 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також сплачений позивачем судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: partial