Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

23.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно регулярно виділяти грошові кошти на утримання дітей не бажає. У судове засідання позивач надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, повістки направлені відповідачу на останню відому адресу місця реєстрації повертаються із зазначенням про закінчення терміну зберігання. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 03.10.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких батьком записаний відповідач. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.12.2010 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Неповнолітні діти проживають разом з матірю позивачем по справі та знаходяться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку регулярно виділяти грошові кошти на утримання дітей відмовляється. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, який повинні забезпечувати дітям обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище позивача, яка самостійно утримує неповнолітніх дітей, матеріальний стан відповідача, який працює, має регулярний дохід, та з якого стягнень по іншим виконавчим листам не проводиться, а також інші істотні обставини в справі. Згідно ч.2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Виходячи з положень п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 182 ч.2 СК України та ст. 70 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» розмір аліментів на утримання дитини не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину, а максимальний розмір аліментів, які стягуються не повинен перевищувати 50 % заробітку платника. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дітей. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: partial