Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

24.03.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 24.03.2020 року, до закінчення ним навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституті Київського національного торгово-економічного університету, тобто до [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.1995 року між сторонами було укладено шлюб, у якому народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. На час звернення до суду із позовом [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатися на 1 курсі у Вінницькому торговельно-економічному інституті КНТЕУ за спеціальністю «Право» на денній формі навчання, а тому не має змоги влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробіток. Позивач не в змозі самостійно утримувати сина, адже йому необхідні кошти на оплату за навчання, за проїзд, одяг, харчування, підручники. Позивач втратила роботу у зв`язку із запровадженням на території України карантину. Відповідач добровільно не надає коштів на утримання повнолітнього сина хоча є працездатним, інших утриманців не має, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Зважаючи на викладені вище обставини, позивач звернулася до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача адвокат Пориваєва Т.Г. позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх з підстав, зазначених у позові (а.с.1), не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання, призначені на 07.05.2020 року о 10 год. 00 хв. та 28.05.2020 року о 12 год. 00 хв. не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином судовими повістками. Своїм правом щодо подання відзиву на позов не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони мають спільного сина - [PERSON] , який народився [INFO] у м. Вінниця, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії [NUMBER] , де в графі батько записано [PERSON] , а у графі мати - [PERSON] (а.с.4). [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , як вбачається із довідки про склад сім`ї від 23.03.2020 року №15 (а.с.8). Позивач займається вихованням та утриманням сина. Зокрема, як вбачається із договору №273Пд від 16.08.2019 року про надання освітньої послуги між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою (а.с.5-7), між позивачем та Київським національним торговельно-економічним університетом укладено договір про надання освітньої послуги вартістю 58 250 грн. 00 коп. за першим бакалаврським рівнем вищої освіти, денної форми навчання за спеціальністю 240 Право для [PERSON] . Період навчання з 01.09.2019 року до [INFO] згідно з довідкою №171 від 31.03.2020 року (а.с.19). Позивач понесла витрати щодо оплати за навчання сина загальною сумою 6 250 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями від 16.08.2019 року та 17.02.2020 року (а.с.10). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Положенням ч.2 ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд при вирішенні даного спору враховує вищевказані положення законодавства та встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме що син сторін [PERSON] досяг повноліття, однак йому не виповнилося 23 роки, навчається на денній формі навчання, не працює, проживає разом із позивачем, потребує утримання від матері та батька. Суд вважає, що позивач задля забезпечення подальшого навчання сина [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, а останній має можливість надавати таку допомогу, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. А відтак,

Outcome: approved