Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

21 травня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04.03.2014 року між ними розірвано шлюб. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо, малолітній син проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання їх малолітнього сина не надає, просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини у розмірі 700 грн. щомісяця, та аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісяця, з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною трьох років, а також стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання подав заяву у якій позовні вимоги визнав частково на суму 500 грн. аліментів на утримання дружини та сина щомісяця. Справу просив розглянути за його відсутності. Оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що з 03 грудня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04.03.2014 року було між ними розірвано (а.с.5,7). У шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції 21.01.2014 року (а.с.6). Після розірвання шлюбу, за вказаним вище рішенням Березнегуватського районного суду від 04.03.2014 року малолітнього [PERSON] було залишено проживати з позивачкою (а.с.7 на звороті). З довідки про склад сім'ї позивачки, виданої 24 січня 2014 року Мурахівською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області убачається, що їх спільний малолітній син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні (а.с.8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст. 181 СК передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено позивачем у позові відповідач не має постійного місця роботи, має лише тимчасові заробітки, доказів які б спростовували наведене, або свідчили про наявність у нього інших доходів відповідач не надав, за такого, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, що на думку суду відповідатиме як інтересам дитини так і можливостям батька, що не має регулярного доходу. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За ч. 2 ст. 80 СК України при визначені розміру аліментів одному з подружжя визначається з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення, а також із врахуванням обставин передбачених ст.182 СК України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання є обґрунтованими та підлягають задоволенню, однак при визначені розміру аліментів суд враховує наявні у відповідача зобов'язання по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина, відсутність регулярного доходу та вважає за необхідне визначити аліменти на утримання позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.ст. 84,88 ЦПК, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтвердженні витрати пов'язанні з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи. Оскільки під час розгляду справи у позивача не було представника, то відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню 300 грн. на правову допомогу.

Outcome: partial