Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

22 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він є власником зазначеної квартири. У цій квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , який є його батьком та [PERSON] , її син [PERSON] , які є його родичами, але фактично не проживають за місцем реєстрації з 2000 року. Реєстрація відповідачів у квартирі створює позивачу перешкоди повною мірою розпоряджатися своїм майном. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином за зареєстрованим місце проживання, однак у судове засідання не з`явились, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у судовому засіданні, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 11.06.2016 р. є власником квартири розташованої у [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.06.2016 (а.с. 6, 7). З довідки Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 21.07.2020р. (а.с. 8) та відповіді Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 10.09.2020 на запит суду вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-20). Згідно акту обстеження житлових умов, складеного 21.07.2020 депутатом Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області Лисак Ю.А., у присутності свідків, що є сусідами: [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі розташованої за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають з 2000 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Беручи до уваги, що відповідачі зареєстровані у належній позивачу квартирі, однак не проживають у ній без поважних причин, чим створюють позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 840,80 гривень судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову зазначені судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved