Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

21 січня 2021 року адвокат Демченко К.А., яка дії від імені та в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до Військово-цивільної адміністрації селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області, в якій просить: визнати за позивачем право власності на будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] , де була зареєстрована та постійно проживала [PERSON] . Після смерті батька позивач звернулась до Горлівської державної нотаріальної контори, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала. Після початку бойових дій на сході України місто Горлівка Донецької області опинилось в епіцентрі бойових дій і [PERSON] була вимушена переїхати проживати на безпечну частину України: у Харківську область, де стала на облік як внутрішньо переміщена особа. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулась з відповідною заявою до Горлівської державної нотаріальної контори, яка на теперішній час знаходиться у місті Бахмут Донецької області, однак постановою державного нотаріуса вказаної контори від 21 грудня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки оригінал спадкової справи залишився на тимчасово окупованій території, з огляду на що позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. 08 лютого 2021 року представником позивача недоліки усунуто, у зв`язку з чим ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 00 хвилин 05 березня 2021 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 годину 00 хвилин 26 березня 2021 року. У судове засідання не з`явились позивач [PERSON] та її представник Демченко К.А. , які про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: позивач - у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою, а її представник - у відповідності до ч. 6 ст. 128 ЦПК України - шляхом отримання судової повістки безпосередньо у суді. 10 березня 2021 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника позивача, у якому вона зазначила, що просить розгляд справи провести без її та позивача участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Військово-цивільної адміністрації селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області - до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну пошту. 11 березня 2021 року на електронну пошту суду від керівника ВЦА Весьолкіна В. надійшло клопотання, у якому він зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить розглянути справу без участі представника відповідача. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач - [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що вбачається за наявних в матеріалах справи копій: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 січня 1972 року народження (а.с. 6 зворот), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 22 вересня 2020 року за № 0002787533 (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 грудня 2006 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років у смт. Зайцеве м. Горлівки Донецької області, про що 05 грудня 2006 року складено відповідний актовий запис за № 70 (а.с. 9). З копії домової книги вбачається, що померлий [PERSON] був зареєстрований з 12 січня 1975 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-13). За вказаною адресою зареєстрована і позивач з 13 січня 1988 року, що вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області 31 січня 2002 року (а.с. 4-5) та копії домової книги (а.с. 11-13). Померлому належав будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 01 листопада 1994 року (а.с. 14-15). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 05 березня 2021 року за № 247103058, відомості щодо прав власності, інших речових прав, іпотек обтяжень щодо будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у даних реєстрах відсутні (а.с. 45). Згідно листа в.о. завідувача Горлівської державної нотаріальної контори Шеллара В.Л. за вих. № 79/01-16 від 19 лютого 2021 року вказаною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за № 330/2007 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка знаходиться на тимчасово окупованій території (в Донецькому обласному нотаріальному архіві), у зв`язку з чим доступ до неї відсутній та немає можливості надати будь-яку інформацію (а.с. 40), що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованої 19 лютого 2021 року за № 63624925 (а.с. 41). Постановою державного нотаріуса Горлівської державної нотаріальної контори Фоменко О.М. від 21 грудня 2020 року відмовлено [PERSON] в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] , оскільки спадкова справа № 330/2007 заводилась у Другій горлівській державній нотаріальній конторі за адресою: [ADDRESS] , та оригінал цієї справи залишився на тимчасово непідконтрольній території (а.с. 20). Відповідно частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, земельні ділянки та інше. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі, на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Вимогами статей 1268 та 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину у шестимісячний строк. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав її батьку - [PERSON] , померлому [INFO] , оскільки спадкова справа № 330/2007, заведена 30 травня 2007 року Другою горлівською державною нотаріальною конторою, залишилась на тимчасово окупованій території, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved