Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

22 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, під час яких в них народився син - [PERSON], [INFO], яка проживає разомз позивачем. Дитина дуже маленька, позивач не працює, грошей катастрофічно не хватає. Відповідач добровільно надавати допомогу не хоче, хоча має таку можливість. Просить стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно і до досягнення сином [PERSON] 3-річного віку. 18.09.2018 року відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву, де він просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки вони є необґрунтованими, адже він сплачує аліменти на утримання двох дітей в розмірі ? частини від усіх видів заробітку на кожного, а також доглядає двох непрацездатних батьків, інвалідів 2-ої групи. Матір відповідача потребує сторонньої допомоги, яка надається відповідачем. 26.09.2018 року до суду від позивача надійшов відзив на відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач «зробив» догляд за матір'ю тільки після того, як отримав від неї позовну заяву. Насправді відповідач є матеріально забезпеченим, буває за кордоном, відпочиває на морі. В той же час позивач не працює, має захворювання, в наслідок якого перенесла операцію. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та доводи на їх обґрунтування підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши позивача, представника відповідача, безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження (а.с. 2) та рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2016 року. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої адміністратором відділу «Центру надання адміністративних послуг» Глухівської міської ради, вбачається, що до складу сім'ї [PERSON] входить син [PERSON] (а.с.4). Представник відповідача в судовому засіданні також не заперечував факту проживання дитини разом із позивачем. З урахуванням засад змагальності та диспозитивності, суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів та відповідно до приписів ст.264 ЦПК України, даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем та відповідачем, як учасниками судового процесу. Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частини 2 статті 91 Сімейного кодексу України (далі - СК України) жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання мають вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування у шлюбі та у випадку його розірвання. За змістом ч. 3 ст. 77, ч. 1 ст. 79 СК України аліменти на утримання одному з подружжя сплачуються щомісячно. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2016 року вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16-18). З рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2016 року вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19-20). Отже, сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з позивачем, відповідач офіційно не працевлаштований. Крім того, з відповідача на користь на підставі рішень Глухівського міськрайонного суду Сумської області 26 серпня 2016 року та від 10 жовтня 2016 року стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно. Разом з цим суд критично ставиться до твердження позивача про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки інваліди ІІ групи. Так, згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, вбачається, що [PERSON] безтерміново встановлена втрата працездатності у ступіні 70% (а.с.21). Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 664011 виданої [PERSON], вбачається, що їй безтерміново встановлена друга група інвалідності по загальному захворюванню, потребує сторонньої допомоги (а.с. 22). З довідки про отримання (неотримання) допомоги, виданої [PERSON], вбачається, що він перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Глухівської міської ради та йому з14.09.2018 р. по 14.09.2019 р. призначено компенсацію, як особі, яка надає соціальні послуги інваліду ІІ групи - [PERSON] (а.с. 23). В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що останній позбавлений можливості працевлаштування через надання соціальних послуг матері - інваліду ІІ групи, його дохід складають 170 грн. соціальної допомоги. У зв'язку з цим відповідач хоча і доглядає за хворими батьками, але фактично перебуває на їх утриманні, проживаючи на пенсію батька та матері. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, так як здійснює догляд за дитиною до трьох років. В свою чергу відповідач є фізичною особою працездатного віку, доказів щодо втрати ним працездатності у зв'язку із вадами здоров'я суду не надано, так само, як і доказів неможливості надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання. За таких обставин з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання дружини, яка доглядає за дитиною до трьох років.Однак суд, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача, який сплачує аліменти на двох дітей, здоровий, працездатний, але офіційно не працевлаштований, а також те, що позивач, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу,не погоджується з позивачем щодо розміру аліментів у вигляді 1/4 усіх видів доходів відповідача, та вважає достатнім визначити частку в меншому розмірі, а саме 1/6 від усіх видів його доходу, щомісяця, до досягнення сином трирічного віку. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для утримання дружини. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: partial