Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

22.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду із наведеним позовом, просить усунути перешкоди у володінні та користуванні належним йому житловим будинком, розташованим в [ADDRESS], шляхом визнання особи [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування вказаним житлом; зобов'язати Хотинський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області зняти з реєстраційного обліку з належного йому житлового будинку розташованого в [ADDRESS], [PERSON]. Посилається на те, що він являється власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності. Вказав, що у 2000 році відповідачку було зареєстровано за вказаною адресою. Зазначив, що у 2002 році вони з відповідачкою розірвали шлюб, і після розірвання шлюбу по теперішній час вона в його будинку не проживає. При цьому він сплачує всі комунальні послуги за відповідачку, оскільки остання прописана в його будинку. У зв'язку із вищенаведеним, позивач не може на даний момент вільно розпоряжатися своєю власністю, не може обміняти, продати або прописати іншу людину. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належними чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд визнати відповідачку такою, що втратили право користування житловим будинком позивача та зняти її з реєстрації. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належними чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але від них до суду надійшла заява в якій вони просять справу розглянути без участі їхнього представника. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 19721085 від 28.03.2014 року, є власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовано по [ADDRESS]. Сторони розірвали шлюб у 2002 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.12.2002 року. З довідки сектора адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Чернівецькій області вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . З довідки Рукшинської сільської ради за № 638 від 16.08.2013 року вбачається, що відповідачка зареєстрована за адресою [ADDRESS], а проживає за адресою [ADDRESS]. Із заяви жителів [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] з 06.12.2012 року по даний час не проживає у будинку [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідність до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON], проти волі позивача, продовжує бути зареєстрованою за вказаною адресою : [ADDRESS], але не проживає у вказаному житлі без поважних причин більше одного року, домовленостей про користування житлом між ними не досягнуто. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування житловим будинком, що належить позивачу, а тому, в цій частині вимоги підлягають до задоволення. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Оскільки зняття з реєстрації особи проводиться на підставі рішення суду, а не рішенням суду, то вимоги позивача про зняття з реєстрації відповідача не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial