Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

23 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий союз», в якому просить визнати недійсним пункт 6 Кредитного договору № 500473299 від 09.04.2014 року; скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» від 09.02.2015 року у справі № 4706-2/1201/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк», яким було вирішено стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 35241,25 гривень, судові витрати по сплаті третейського збору у сумі 400 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 500473299 від 09.04.2014 року, відповідно до умов якого йому було надано кредит в сумі 29985,38 грн., процентна ставка за користування кредитом дорівнює 17,99% річних та комісійна винагорода за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом - 2,20% від суми кредиту, з датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 10.04.2016 року. Вказує, що п. 6 кредитного договору містить третейське застереження, в якому передбачено, що сторони, погодившись внести до Кредитного договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 Закону України «Про третейські суди» про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з кредитним договором та розгляд і вирішення всіх невирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними кредитного договору, не виключний перелік яких визначений Розділом № 2 цього договору, відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту, який є невід'ємною частиною цієї третейської угоди та з якими сторони до підписання цього договору ознайомлені та згодні. Зазначає, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 09.02.2015 року у справі № 4706-2/1201/14 було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 500473299 від 09.04.2014 року. Позивач вважає, що п. 6 Кредитного договору № 500473299 від 09.04.2014 року є недійсним відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» та ст.ст. 215, 228 ЦК України як такий, що спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, та суперечить положенням ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод». Враховуючи наведене, позивач вважає, що слід визнати недійсним третейське застереження, викладене в п. 6 кредитного договору від 09.04.2014 року № 500473299 так, як недійсність третейського застереження є підставою для скасування рішення третейського суду, тому необхідно скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 09.02.2015 року. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Поштою надіслав заяву, в якій просить судове засідання проводити без його участі. Додатково зазначив, що свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений у встановленому порядку, у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність представника відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду від третьої особи надійшла заява, в якій просять справу розглянути без участі їх представника. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, матеріали справи Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» № 4706-2/1201/14, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 09.04.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500473299, згідно умов якого [PERSON] було надано кредит в сумі 29985,38 грн., процентна ставка за користування кредитом дорівнює 17,99% річних та комісійна винагорода за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом - 2,20% від суми кредиту, з датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 10.04.2016 року, цільове призначення кредиту: для власних потреб (а. с. 13). Пунктом 6 кредитного договору визначений розгляд спорів в Постійно діючому Третейському суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 лютого 2015 року, винесеним суддею Веремій Т.М., позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі: за кредитом - 28938,06 грн., по відсотках - 1864,75 грн., по комісії - 3438,44 грн., штраф -1000,00 грн., стягнуто 400 грн. витрат по сплаті третейського збору (а. с. 8-11). Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Згідно ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом. Підставою недійсності п. 6 кредитного договору № 500473299 від 09.04.2014 року укладеного між ПАТ «Альфа-банк» та [PERSON] і відповідно скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09.02.2015 року обґрунтовується порушенням ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод». Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 червня 2012 року по справі № 6-50цс12, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, визначено, що відповідно до статті 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом. Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України). Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом. Суд касаційної інстанції зробив висновок, що Третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання недійсним третейського застереження в п. 6 кредитного договору від 09.04.2014 року №500473299 з підстав суперечності вимогам ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» , ст.ст. 215, 228 ЦК України, задоволенню не підлягає. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи п. 1 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди», п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України, суд приходить до висновку, що справа за позовом ПАТ «Альфа-банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій було прийнято рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 лютого 2015 року, є підвідомча третейському суду відповідно до закону, а, відтак, зазначене рішення третейського суду скасуванню не підлягає.

Outcome: dismissed