Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

22.10.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.01.2015 року у В ДРАЦС Вінницького МУЮ сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, а тому два місяці тому припинили шлюбні відносини та спільне проживання. В даний час син проживає з позивачем та знаходиться на утриманні останньої. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Позивачу важко самостійно утримувати дитину, у зв'язку із знаходженням у скрутному матеріальному становищі, так як на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Крім невеликої державної соціальної допомоги інших джерел для існування у позивача не має. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, а також на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення сином трьохрічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини, а на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу). Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 15.01.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ 15.01.2015 року (а.с.6). Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 17.07.2015 року (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки МКП «ЖЕК №12» №8822 від 20.10.2015 року неповнолітня дитина сторін [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні сімейне життя сторін не склалось, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, а тому два місяці тому припинили шлюбні відносини та спільне проживання. В даний час син проживає з позивачем та знаходиться на утриманні останньої. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, скрутне матеріальне становище позивача, яка не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Окрім того, суд враховує, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, працює водієм ФОП [PERSON], сукупний дохід якого за 6 місяців склав 10 700 грн., інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу як неповнолітній дитині, так і дружині. А тому, з огляду на вищенаведене та, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає за можливе позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на користь та на утримання відповідача у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення сином трьохрічного віку. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 331,30 грн. судового збору, так як у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial