Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

23 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони по справі мають дитину - [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначила, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв'язку з чим [PERSON] звернулась до суду. 24 листопада 2017 року суддею було зроблено запит щодо доступу до персональних даних про [PERSON], [INFO], з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи згідно з ч. 3 ст. 122 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року). 07 грудня 2017 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшла відповідь на запит, згідно якої було встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] 08 грудня 2017 року по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачеві за адресою його реєстрації. Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до суду не надходило. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність, у разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року), причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Сторони про справі інших заяв та клопотань до суду не подавали. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення в справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту копії позовної заяви про розірвання шлюбу від 23.11.2017 р. вбачається, що [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного із [PERSON], вказана позовна заява прийнята судом 23.11.2017 р., про що свідчить відтиск печатки «для довідок» Харківського районного суду Харківської області, ідентифікаційний код 02894007 (а.с. 3). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 25.11.2008 р. батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] р., є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту депутата від 21.11.2017 р., складеного та підписаного депутатом та секретарем виконавчого комітету Коротичанської селищної ради, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], разом із доньками - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідачем не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також розмір прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1860 грн., рівний обов'язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved