Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

21 січня 2020 року [PERSON] звернулася з даним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що був зареєстрований 20 січня 2012 року у Пониковицькій сільській раді Бродівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 2. 5 лютого 2020 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, подала суду письмову заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій згідний на розірвання шлюбу, слухання справи просить проводити у його відсутності. Суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Взявши до уваги пояснення позивача, зазначені в позовній заяві та визнання позову відповідачем, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 20 січня 2012 року у Пониковицькій сільській раді Бродівського району Львівської області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 січня 2012 року (а.с. 5). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що їх сімейне життя не склалося. В них з чоловіком різні погляди на життя, між ними немає поваги, любові та взаєморозуміння. Моральна основа шлюбу відсутня. Під час спільного проживання постійно відбувалися сварки. На даний час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На добровільне розірвання шлюбу чоловік не погоджується. Однак, вона прагне припинити ці відносини та переконана, що примирення та збереження шлюбу між ними є неможливим, так як вони не підтримують жодних подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, дітей. Спору про майно також не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що з 2020 року припинено сімейні відносини між подружжям, сім`я розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved