Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

23 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вона є приватним власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстрована, але не проживає з червня 2003 року відповідач [PERSON] , яка є її дочкою. Позивач [PERSON] у позовній заяві вказувала на те, що відповідач у належному позивачеві будинку не проживає без поважних причин; участі в утриманні будинку не приймає; комунальні послуги не сплачує. \~ \~ \~ \~Посилаючись на вищевикладене, а саме на те, що відповідач [PERSON] до цього часу залишається зареєстрованою у будинку позивача, що перешкоджає позивачу у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, а саме - позбавляє позивача права оформити субсидію, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, при цьому 19.11.2019 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу за її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, при цьому 19.11.2019 також подала суду заяву, в якій визнала позов, також у заяві просила розглядати справу без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: \~ \~ \~ \~Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 177235979 від 13 серпня 2019 року, позивач [PERSON] є приватним власником житлового будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~У вказаному будинку, який належить позивачу [PERSON] , з 17 січня 1994 року зареєстрована відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 22 серпня 2019 року, а також довідкою, наданою на запит суду відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 23 жоватня 2019 року. \~ \~ \~ \~Згідно з Актом обстеження житлово - побутових умов проживання №134/6 від 22 серпня 2019 року, складеним та підписаним: депутатом сільської ради Трегуб Г.М.; діловодом сільської ради Шаповаловою О.М.; фахівцем із соціальної роботи [PERSON] , у присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] , відповідач - [PERSON] , в будинку [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає без поважних причин з 2003 року. Відповідно до\~копії свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~відповідач \~ [PERSON] є дочкою позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтями 150, 156 Житлового кодексу України (далі ЖК України) передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. З огляду на те, що наявність реєстрації відповідача у будинку, який на праві приватної власності належить позивачу, створює позивачу перешкоди у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, а також беручи до уваги те, що що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 384 грн. 50 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved