Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

22 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, на обґрунтування якого зазначав, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір від 15 грудня 2005 року б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 13500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення закону та умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконав у звязку з чим станом на 15 квітня 2014 року виникла заборгованість у сумі 37 156,29 грн. яку просив суд стягнути з [PERSON] Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2014 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача заборгованість за кредитом у сумі 9138,94грн. (у тому числі заборгованість по кредиту - 4569,47грн., процентам - 4569,47 грн.) та судові витрати - 243,60 грн. В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду змінити, стягнувши на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір заборгованості з відсотків та відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції було змінено та стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 580,05 грн. та штраф у сумі 1057,47 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції було скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Сторони у судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового з наступних підстав: Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючі позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено зобовязання за договором та при зверненні до суду позивачем позовну давність не порушено, а тому заборгованість за кредитом підлягає стягненню. Проте решта вимог підлягає задоволенню частково на підставі ст..551 ЦК України, якою передбачено, що розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявністю інших обставин, які мають істотне значення. Але з такими висновками суду погодитись неможливо. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність та відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно розяснень викладених у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-14 цс 14, в яка згідно ст.. 360 7 є обовязковою для застосування судами під час розгляду справ, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до ст.. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З матеріалів справи убачається, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] 15 грудня 2005 року було укладено договір б/н по якому відповідач отримав кредит у розмірі 13 500 грн., згідно умовам кредитного договору позичальник зобовязаний здійснити погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, в розмірі 7% від суми заборгованості, щомісячно. Відповідно тарифам строк внесення щомісячних платежів здійснюється до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на такий же самий термін. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). З матеріалів справи убачається, що останній платіж боржником здійснено в березні 2006 року, а дія картки закінчилась у грудні 2008 року. тоді як до суду з позовом позивач звернувся в травні 2014 року. Оскільки відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності та позивач не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначив, то у задоволенні позовних вимог належить відмовити у повному обсягу з цих підстав. Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог

Outcome: partial