Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

23.07.2018 року до Овідіопольського районного суду з позовною заявою звернулася [PERSON] у якої вона зазначила, що 02.11.1985 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. У період шлюбу, вони, за адресою: [ADDRESS] , побудували жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Після закінчення будівництва, 21.12.2000р. на ім`я відповідача було видане свідоцтво про право власності на цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Крім того, у період шлюбу подружжя [PERSON] придбали автомобіль ВАЗ 2106, державний номер [NUMBER] , 1991 року випуску, номер шасі: [NUMBER] свідоцтво про право власності на який видане теж на ім`я її чоловіка. Позивачка зазначила, що вказане майно було придбане подружжям у період шлюбу, а тому воно належить їй та її чоловіку на праві спільної сумісної власності у рівних часках. Однак в зв`язку з тим, що між ним триває процес розірвання шлюбу, то позивачка вважає, що її право власності має бути підтверджено документально, оскільки існує ризик відчуження майна одноособово відповідачем. За таких підстав вона просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку і на 1/2 частину автомобіля, поділити автомобіль, стягнувши з відповідача на її користь 1/2 частину його у сумі 20000,00 гривень та просила компенсувати їй 1/2 частину судового збору в розмірі 552,30 гривень. Ухвалою Овідіопольського районного суду від 31.07.2018р. провадження по справі було відкрито і відповідачу був визначений 15-ти денний строк з дня вручення Ухвали про відкриття справи на подання відзиву. Ухвалою суду від 13.03.2019 року підготовче провадження було закрите, а справа призначена для розгляду по суті. У судове засідання з`явились позивачка та її представник, які наполягали на задоволені позову з підстав викладених у позовної заяві. Відповідач відзиву на позов і будь-яких заперечень до суду не подавав, у судове засідання з`явився де по суті позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. За приписами ст.ст.60, 61, 69, 70 СК України майно придбане подружжям у період шлюбу належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, їх частки у цьому майні є рівними, а кожен з подружжя має право на поділ майна незалежно від наявності або розірвання шлюбу. З наданих позивачкою копій: технічного паспорту; витягу зборів уповноважений колгоспу ім. Дзержинського від 11.02.1989р про надання земельної ділянки площе. 0,06 га для будівництва будинку; рішення №52 від 21.02.1989р. виконкому Овідіопольської селищної Ради народних депутатів про надання дозволу на будівництво; рішення №159 від 20.04.1989р. виконкому Овідіопольської районної Ради народних депутатів про надання дозволу на будівництво будинку по [ADDRESS] ; рішення №222 від 03.11.2000р. виконкому Овідіопольської селищної Ради про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на будинок, свідоцтва про право власності на будинок та полісу №АІ/5103877 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що у період шлюбу подружжям [PERSON] за адресою - [ADDRESS] , був побудований жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами і придбаний автомобіль ВАЗ 2106 державний номер [NUMBER] , 1991 року випуску, номер шасі: [NUMBER] право власності на які були оформлені одноособово на ім`я відповідача [PERSON] .. Згідно ст.ст.15, 16 ЦК та ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду з заявою про захист свого порушеного, не визнаного або оспорюваного права чи інтересу. Так як, право власності на будинок оформлений на відповідача, то суд вважає, що спосіб обраний позивачкою про визнання свого права власності на 1/2 частину будинку відповідає вимогам ст.16 ЦК України, а тому ця позовна вимога підлягає задоволенню. За приписами ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 60 СК України встановлено, що майно придбане подружжям є їх спільною сумісною власністю. Згідно ст.ст.356, 357 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином жилий будинок та автомобіль належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, і це визначено Законом, а тому вимога позивачки про припинення спільної сумісної власності та визначення будинку на праві спільної часткової власності є обґрунтованою. Автомобіль ВАЗ 2106, державний номер [NUMBER] , є неподільним майном в зв`язку з чим одній із сторін він має бути залишений у власності, а іншій стороні має бути компенсована 1/2 частина його власності. Суд находить слушними доводи позивачки про те, що автомобіль знаходиться у фактичному володінні [PERSON] і він має бути залишений у власності відповідача, а їй сплачена компенсація з огляду на те, що вона не вміє керувати автомобілем. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги змінила та просила суд стягнути на її користь 10000,00 гривень вартості 1/2 частки автомобіля. Відповідач [PERSON] з оцінкою вартості автомобіля в розмірі 20000,00 гривень погодився і не заперечував проти залишення автомобіля у його власності та сплати позивачці 10000,00 гривень 1/2 частини його вартості. Таким чином суд вважає за необхідне залишити автомобіль ВАЗ 2106, державний номер [NUMBER] у власності [PERSON] , а з нього на користь позивачки стягнути1/2 частину вартості ТЗ у розмірі 10000,00 гривень. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог, а тому вимога про стягнення з відповідача судового збору в сумі 552,30 гривень підлягає задоволенню.

Outcome: partial