Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

23.02.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, необхідні для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно запису в господарській книзі виконавчого комітету Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 10, житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 28.10.2009 року секретарем Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Арешкіною Т.А., зареєстрованого в реєстрі за № 75, [PERSON] заповіла усе її майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право - [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38234769 від 28.08.2014 року, наданої приватним нотаріусом Ляпустіною Т.І., заповіт [PERSON] від 28.10.2009 року, зареєстрований за № 75 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Ляпустіної Т.І. № 81/77/2014 від 19.02.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, необхідні для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved