Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

24.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Toyota, модель Aurion, рік випуску 2007, колір чорний, державний номер [NUMBER], заводський номер кузова [NUMBER], зареєстрований РЕВ-1го ИРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області 20.07.2007 року, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданий тим же РЕВ 20.07.2007 року шляхом продажу Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. А також стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» сплачений судовий збір у сумі 3 654 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 26.12.2007 року між ПАТ «КБ Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ОД07/12/2007/840-К/291, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в сумі 22 000 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором [PERSON] передав в заставу транспортний засіб марки Toyota, модель Aurion, рік випуску 2007, колір чорний, державний номер [NUMBER]. У порушення умов договору відповідач та третя особа - поручитель по вказаному кредитному договору зобов'язання за вказаним договором не виконали належним чином. Тому у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явився. 23.10.2014 року представник ПАТ «КБ «Надра» Храпенко С.В. надав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з закінченням у нього повноважень на ведення справи в суді. Оглянувши подану заяву та додану до неї копію довіреності, суд зауважує, що дана довіреність на ім `я Храпенка С.В. дійсна до 21 листопада 2014 року включно, а тому залишились не зрозумілими підстави звернення представника позивача з такою заявою до суду з проханням відкласти розгляд справи, призначеної на 27.10.2014 року. Більш того, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у відсутності представника ПАТ «КБ «Надра» та погодженням з винесенням заочного рішення (а.с.10), що дає право суду продовжити розгляд справи у відсутності представника позивача в заочному провадженні. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення були сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобов'язаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 26.12.2007 року між ПАТ «КБ Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ОД07/12/2007/840-К/291, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в сумі 22 000 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором [PERSON] передав в заставу транспортний засіб марки Toyota, модель Aurion, рік випуску 2007, колір чорний, державний номер [NUMBER]. У відповідності зі ст. 546 Цивільного кодексу України одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є застава. Згідно зі ст. 585 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. У відповідності зі ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Інші особи, що не є заставодержателями мають право задовольнити вимоги за рахунок застави, якщо вартість застави перевищує заборгованість заставодержателя та в інших випадках. Згідно з пунктом 1.1.2. Кредитного договору Позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі та у відповідності до пункту 4.3 Кредитного договору забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів у встановлені договором терміни. Терміни та порядок сплати кредиту та процентів встановлені пунктами 2.2.1 - 2.2.3 Кредитного договору, згідно з якими Відповідач зобов'язався кожного місяця сплачувати встановлені мінімальні суми по погашенню кредиту. Наданий Відповідачу кредит також забезпечений порукою гр-на України [PERSON], що підтверджується Договором поруки №ОД07/12/2007/840-П/291 від 26.12.2007р. до Договору «Автопакет» №ОД07/12/2007/840-К/291 від 26.12.2007р. Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше непередбачено законом чи договором. Статтею 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», встановлено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», встановлено, що обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, аро початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Позивач є обтяжувавем з найвищим пріоритетом, у відповідності до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» та положень Кредитного договору, у зв'язку з тим, що на момент вчинення правочину, будь-яких інших обтяжень на Предметі застави не зареєстровано. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» звернення стягнення на предмет застави може бути здійснено у спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» закріплено спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно з положеннями пункту 4.2.4 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених Кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит Відповідачами не дотримуються. Пунктом 5.1 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню Кредиту/Кредитної лінії, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожень день просрочення. Окрім того, пунктом 5.2 визначається перелік порушень з боку Позичальника, внаслідок яких Банком може застосовуватись стягнення штрафу у розмірі 10% відсотків від суми кредиту за кожен випадок порушення умов договору.

Outcome: approved