Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

23 червня 2020 року акціонерне товариство комерційний банк (далі АТ КБ) Приватбанк звернувся до суду з вказаним позовом. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до договору б/н від 05 вересня 2012 року, укладеного між АТ КБ Приватбанк та відповідачем, відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідача в межах строку позовної давності заборгованість за договором в розмірі 8879 грн. 45 коп., з яких: 6531,93 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2347,52 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив свого представника, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив в задоволенні позовних вимог Банку відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 05.09.2012 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно Заяви відповідач висловив свою згоду на те, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору від 05.09.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою базової процентної ставки за кредитом у розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 17.12.2020 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 8879 грн. 45 коп., з яких: 6531,93 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2347,52 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та [PERSON] 05.09.2012 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 17.12.2020 року склалась заборгованість за тілом кредиту у сумі 6531,93 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого\~договором\~(прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №\~444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, оскільки за умовами кредитного договору відповідач мав виконувати зобов`язання з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Відносно пред`явлених банком до стягнення 84% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В обґрунтування пред`явлення до стягнення вказаних сум АТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві посилається на те, що банком в односторонньому порядку на підставі п.п. 1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 договору внесено зміни з 09.06.2016 року до Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 84% для картки «Універсальна голд». Відповідно до ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Як зазначено вище, Заява та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку складають кредитний договір. Вимоги до форми кредитного договору визначені у ст. 1055 ЦК України. Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на встановлену чинним законодавством обов`язковість письмової форми кредитного договору, внесення змін до кредитного договору повинно вчинятись також у письмовій формі. При цьому, письмова форма внесення змін до кредитного договору передбачає наявність підпису сторін кредитного договору під такими змінами. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, суд зауважує, що банком належними та допустимими доказами не доведено підписання позичальником змін до кредитного договору, зокрема, і в частині встановлення розміру річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому не доведено, що кредитним договором передбачений збільшений розмір відсотків річних. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що нарахування банком річних у розмірі 86,4% є безпідставними, а тому у визначеному банком розмірі річні не підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» в межах строку позовної давності підлягають стягненню 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у сумі 83,84 грн. (Розрахунок 3% річних: 2347,52 грн. (річні, розраховані банком за ставкою 86,4%)/86,4*3=81,51 грн.). Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 6 613,44 грн. (6531,93 грн. борг по тілу кредиту+81,51 грн. 3% річних) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 0,74%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1555,48 грн. (2 102 грн.*0,74/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial