Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

23 вересня 2016року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 25 квітня 2016 року вона підписала з відповідачем, [PERSON], договір, предметом якого було спорудження веранди та зашклення її. Тоді ж вона сплатила відповідачу аванс в розмірі 25300,00грн., про що відповідач зробив відповідний запис у договорі. Крім того, 6 травня 2016р. Вона сплатила відповідачеві на його вимогу ще 15100,00грн. для виконання робіт по договору. Про отримання грошей відповідач зробив запис на тексті договору та завірив його своїм підписом. Протягом декількох тижнів вона чекала, що відповідач приступить до виконання договору, але він лише обіцяв приступити до виконання робіт з дня на день. Вона неодноразово зверталася до відповідача. В кінці липня цього року, усвідомлюючи, що навіть негайно розпочавши виконання робіт, відповідач не встигне завершити їх до початку осінніх холодів, вона звернулася до відповідача та просила повернута їй сплачені кошти та розірвати договір. Але відповідач на це позитивно не реагував. Не зважаючи на її неодноразові звернення, відповідач до сьогодні гроші їй не повернув. Тому вона просила в її інтересах звернутися із заявою про неправомірні дії [PERSON] до поліції, але Пустомитівське відділення Франківського відділення поліції не побачило в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення. Тому вона змушена звертатися з даним позовом до суду. Згідно п.п.6.2,6.4 договору в випадку порушення строку виконавцем строків поставки передбачено, що [PERSON] має сплатити 0,1 вартості товару за кожен день прострочення. Таким чином, на день звернення із позовом - тобто на 16 вересня [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання протягом 144 днів * (40400 *0,1)= 5 817,6 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення, заперечень на позовну заяву відповідачами суду подано не було. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2016 року [PERSON] підписала з відповідачем, [PERSON], договір, предметом якого було спорудження веранди та зашклення її. Тоді ж вона сплатила відповідачу аванс в розмірі 25300,00грн., про що відповідач зробив відповідний запис у договорі. Крім того, 6 травня 2016р. Вона сплатила відповідачеві на його вимогу ще 15100,00грн. для виконання робіт по договору. Про отримання грошей відповідач зробив запис на тексті договору та завірив його своїм підписом. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Протягом декількох тижнів [PERSON] чекала, що відповідач приступить до виконання договору, але він лише обіцяв приступити до виконання робіт з дня на день. Вона неодноразово зверталася до відповідача. В кінці липня цього року, усвідомлюючи, що навіть негайно розпочавши виконання робіт, відповідач не встигне завершити їх до початку осінніх холодів, вона звернулася до відповідача та просила повернута їй сплачені кошти та розірвати договір. Але відповідач на це позитивно не реагував. Не зважаючи на її неодноразові звернення, відповідач до сьогодні гроші їй не повернув. Згідно п.п.6.2,6.4 договору в випадку порушення строку виконавцем строків поставки передбачено, що [PERSON] має сплатити 0,1 вартості товару за кожен день прострочення. Таким чином, на день звернення із позовом - тобто на 16 вересня [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання протягом 144 днів * (40400 *0,1)= 5817,6 грн. Проаналізувавши представлені докази, суд приходить до висновку, що договір від 25 квітня 2015року укладений між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати та стягнути з [PERSON] в користь позивача внесений аванс в розмірі 40400,00гривень та збитки за час прострочення виконання договору в розмірі 5817,60грвиень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 551,20гривень судового збору.

Outcome: approved