Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

22 лютого 2013 року до суду надійшла вказана справа з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ після скасування рішення суду. Під час розгляду справи було замінено позивача [PERSON] на [PERSON] та [PERSON]. В своїх позовних вимогах позивачі просять: визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18.02.2003 року недійсним. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] [PERSON] мала намір здати цю квартиру в оренду. Як зазначає позивач, за життя [PERSON] дуже хворіла з приводу чого перебувала на стаціонарному лікуванні і внаслідок свого захворювання ймовірно не могла розуміти значення своїх дій при підписанні оспорюваного договору купівлі-продажу. В судовому засіданні позивачка та представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених в позові просила суд позов задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог на тій підставі, що [PERSON] на момент підписання договору купівлі-продажу розуміла значення своїх дій, а тому підстави для задоволення позову та визнання договору купівлі-продажу недійсним відсутні. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог так як вони не обґрунтовані. В письмових пояснення [PERSON] зазначила, що вона дійсно посвідчувала оспорюваний договір у відповідності з вимогами чинного законодавства, для нотаріального посвідчення договору були надані всі необхідні документи; перевірено дієздатність сторін; було встановлено, що сторони дійсно розуміють значення і умови правочину та його наслідки, сторони підтвердили дійсність намірів при його укладенні. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку сторін, свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 18.02.2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 29,50 кв.м., що складається з 1 жилої кімнати, житловою площею 16,50 кв.м. Договір підписаний [PERSON] та [PERSON] В цей же день [PERSON] приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу посвідчила зазначений договір та зареєструвала в реєстрі за №348. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України). Частина 1 статті 225 ЦК України визначає, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. 20.02.1996 року [PERSON] склала заповіт на належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] та заповіла зазначену квартиру [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. В нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини звернулась 07.08.2013 року [PERSON] та 09.08.2013 року [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, Довідку-характеристику БТІ [PERSON] отримувала самостійно та зазначено, що для відчуження квартири (а.с.28 т.2). Так само за власною заявою [PERSON] була знята з реєстрації в квартирі [ADDRESS] (а.с.29 т.2). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суд, що вони особисто [PERSON] не бачили та не знали. Свідок [PERSON] повідомила суду, що коли вона бачила [PERSON], остання вела себе адекватно, будь-яких відхилень від норми поведінки свідок не бачила. [PERSON] як свідок в судовому засіданні пояснила, що поведінка [PERSON] була дивною, вона заговорювалась, бувало скаже одне, а потім інше і в неї склалось враження, що [PERSON] була неадекватною. Судом було задоволено клопотання позивача про призначення судово-психіатричної експертизи, але позивач не оплатила її проведення, хоча була повідомлена про це. Суд не може взяти до уваги як належні докази пояснення свідків щодо психічного стану [PERSON], оскільки вони не є відповідними фахівцями. Так як в судовому засіданні позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в момент підписання договору купівлі-продажу квартири 18.02.2003 року [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed