Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

23 жовтня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 23.02.2009 р., шлюб, укладений між нею та [PERSON] (далі - відповідач), було розірвано. У шлюбі в сторін народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження від 03.05.2007 р. На даний час дитина проживає разом з позивачкою. Протягом останніх восьми років відповідач припинив будь-яке спілкування з позивачкою та сином, участі в житті сина не приймає, ухиляється від виконання своїх обов'язків, не утримає матеріально, не цікавиться його життям, здоров'ям та вихованням. Станом на 01.06.2017 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 98 249, 43 грн. Зважаючи на викладене вище, позов просить задовольнити. Позивач у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, повідомила про те, що син знає хто є його біологічним батьком, однак через те, що батько з часу розлучення не цікавився сином, то дитина не знає батька. Хлопчик не заперечує проти позбавлення батьківських прав Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, повідомив, про те, що не спілкується з сином після розірвання шлюбу та не бажає спілкуватися в подальшому, заборгованість зі сплати аліментів визнає. Представник Органу опіки і піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради, Пядухова О.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON], є таким, що відповідає інтересам малолітнього. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 03.05.2007 року. Згідно з довідкою, виданою ТОВ «ТКО» «Комфорт-Сервіс» № 4600 від 26.09.2017 року [PERSON]. 1989 р.н., та [PERSON], 2007 р.н., зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актом обстеження побутових умов від 20.10.2017 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні, дитина забезпечена одягом, взуттям, предметами першої необхідності посезонно. Створено усі умови для повноцінного розвитку дитини. Стосунки в сім'ї щирі та доброзичливі. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним державним виконавцем Дубиком Ю.Я., [PERSON], станом на 01.06.2017 року заборгованість зі сплати алмінтів становить 98 249,43 грн. Згідно з висновком комісії з захисту прав дитини Трускавецької міської ради від 17.08.2017 року, про позбавлення батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON], [INFO], є таким, що відповідає інтересам малолітньої, а тому є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], (прож. за адресою: [ADDRESS]) по відношенню до його малолітнього сина, [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері та батька. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі ухилення останніх від виконання обов'язків по вихованню дитини, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Чинним сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що своїми діями відповідач проявляв такі з вищенаведених факторів: відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; відсутність забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; відсутність спілкування з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; відсутність сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; відсутність виявлення інтересу до її внутрішнього світу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини знайшов своє підтвердження. Позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO], буде відповідати інтересам дитини. Будь-яких доказів протилежного та доказів на підтвердження обставин, які перешкоджали б відповідачу у виконанні ним своїх обов'язків по відношенню до дитини суду не надано. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved