Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

23 липня 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вони з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Оскільки дитина проживає з позивачем, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча за законом зобов'язаний надавати таку допомогу, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. Позивач до суду не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що з 02 лютого 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № №656 (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, необхідних на утримання дитини суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має нормальний стан здоров'я, має об'єктивну можливість сплачувати аліменти, будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а крім того, відповідач визнав позов про стягнення аліментів на дитину у визначеному позивачем розмірі, тому суд вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину, тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 23 липня 2017 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., тобто в розмірі, що підлягав сплаті на момент подання позову.

Outcome: approved