overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

23 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2016 року. Відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання. Тому, позивач просить суд, з урахуванням уточнень від 12 жовтня 2017 року, стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. У судове засідання позивач та відповідач не зявились. надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач - визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову, судом ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює [PERSON] не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання, оскільки позивач на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Позивач інших доходів немає. Відповідач є працездатним. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів\~суд\~враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище\~дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальний стан сторін, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання дружини в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку відповідача з дати подання позову до суду та до досянення дитиною трирічного віку. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

23 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом про збільшення розміру аліментів, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Донька після розірвання шлюбу перебуває на її утриманні, відповідач сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі 250 грн. 00 коп. Позивач вважає, що цієї суми недостатньо забезпечення належного життєвого рівня дитини, а тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 800 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не зявилася, однак подала заяву в якій уточнила позовні вимоги і просила стягувати аліменти у розмірі 550 грн. щомісячно, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував. З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Донька після розірвання шлюбу перебуває на утриманні позивачки. За рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області на дитину стягуються аліменти у розмірі 250 грн. 00 коп., однак цієї суми недостатньо для забезпечення належного життєвого рівня дитини. Заробітку позивача недостатньо для утримання дитини, що спонукало її звернутися до суду із позовом збільшення розміру аліментів. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог, суд вважає позов про збільшення розміру аліментів таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

23 серпня 2017 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання дочки не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги, просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6), але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дочки, чим порушує права позивача і її неповнолітньої дитини, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Такий розмір стягування аліментів суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутнвсть у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам дитини та відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

23 серпня 2017 року, [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати, укладений 20 жовтня 2007 року відділом ДРАЦС Зміївського РУЮ Харківської області шлюб із відповідачем. В обґрунтування позову вказала, що 20.10.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у справі [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, подружні стосунки між сторонами відсутні. З лютого 2016 року сторони не мешкають разом, спільного господарства не ведуть. Почуття любові один до одного вичерпали себе, у зв'язку із чим, подальше подружнє життя та примирення не можливе. Спору з приводу майна подружжя та місця проживання дитини між сторонами не має. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, у поданій до суду заяві на задоволенні позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. На фіксуванні судового засідання технічними засобами не наполягала. Витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, у поданій до суду заяві не заперечував проти позову та розірванні шлюбу. Просив провести розгляд справи за його відсутності. На фіксуванні судового засідання технічними засобами не наполягав. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2007 року, який оформили у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського РУЮ Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне), серії 1-ВЛ №303902, актовий запис №179. (а.с. 16) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №113914, виданого Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №02. (а.с. 7) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, у звязку з чим подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про поділ майна на теперішній час між сторонами не існує. Малолітня дитина [PERSON], [INFO], за спільною згодою сторін залишаються проживати разом із матір'ю - [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

23 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила суд розірвати шлюб з відповідачем. На обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказувала, що вона з 02 лютого 1994 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. З червня 2016 року сторони проживають окремо, втратили почуття довіри, турботи, любові один до одного. Збереження шлюбу суперечить її інтересам, примирення вважає неможливим. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється розірвати шлюб, змушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Полюхович С.М., пред'явлений позов підтримав, просив суд шлюб між сторонами розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно письмової заяви від 26 вересня 2017 року проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглядати за його відсутності (а.с.20). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 02 лютого 1994 року відділом запису актів громадянського стану Зарічненської районної державної адміністрації між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, і таким, що суперечить інтересам позивача, а відтак позов підлягає до задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

23 серпня 2017 року Запорізьким районним судом Запорізької області ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та коштів на утримання непрацездатної дружини, яким були задоволені вимоги позивача в повному обсязі. 27 жовтня 2017 року в провадження Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового рішення по вказаній вище справі, оскільки у рішенні суду від 23.08.2017 року не було вирішене питання про стягнення з відповідача коштів в розмірі 300 грн на утримання позивачки, як непрацездатної дружини. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. У відповідності до ч.4 ст.220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід постановити додаткове рішення по справі в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі 300 грн виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка звернулась до суду із вимогами про стягнення з [PERSON]: - аліментів на утримання доньки в розмірі 750 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення донькою повноліття; - коштів на її утримання в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трьох річного віку. В ході судового розгляду позивачем було зменшено позовні вимоги в частині стягнення коштів на її утримання, а саме: [PERSON] просила стягнути з [PERSON]С, кошти на її утримання в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трьох річного віку. Відповідач в судове засідання 23.08.2017 року не з*явився, але через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності. Оскільки питання про стягнення коштів на утримання непрацездатної дружини не було вирішено при постановленні рішення, суд приходить до висновку, що слід постановити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів на її утримання у розмірі 300,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 11.08.2017 та до досягнення дитиною трьох річного віку, а саме до 19.10.2019 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

23 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.08.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.08.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за заявою матері. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів підтвердила обґрунтованість госпіталізації [PERSON]. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

23 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.08.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий обумовлює небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.08.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за наравленням лікаря - психіатра Живодера С.С. КЗ «ОЦЕМДтаМК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів підтвердила обґрунтованість госпіталізації [PERSON]. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - Легка розумова відсталість з вираженими порушеннями поведінки та емоції. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

23 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Краснокутського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебували в цивільному шлюбі. Від цього шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача, в звязку з чим за захистом інтересів малолітньої дитини позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав заяву про визнання позову та про слухання справи у його відсутність. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи судом встановлено, що дійсно сторони перебували в цивільному шлюбі. Від цього шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON], серії ІВЛ №402997, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 15 квітня 2015 року, батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище відповідача [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, а тому, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved