Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

22.03.2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , яку позивач успадкувала фактично. Позовні вимоги мотивовані наступним. 16.08.1987 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, від якого народилась донька [PERSON] , [INFO] . У квітні 1989 року на ім`я позивача видано ордер на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] на сім`ю з 3 осіб: позивача, її чоловіка [PERSON] , та доньку [PERSON] , яка була в подальшому приватизована. Таким чином, вказана квартира належала членам сім`ї на праві спільної сумісної власності. У вказаній квартирі позивач, донька та чоловік позивача проживали та були зареєстровані з квітня 1988 року. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , який на момент смерті знаходився у РФ у своєї матері, якій потрібен був догляд. Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини спірної квартири, яку позивач прийняла фактично і вступила в управління нею. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, та рекомендовано звернутись до суду, оскільки нею було пропущено строк для звернення з заявою, що і стало підставою для звернення до суду. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути вказану справу без участі сторін та за наявними в справі доказами. 22.03.2021 року до суду надійшла вказана позовна заява до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвала судді від 31.03.2021 року вказана позовна заява залишена без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення недоліків, які усунені позивачем 22.04.2021. Ухвалою судді від 27.04.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження в ній в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.07.2021 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Судом встановлено, що 16.08.1987 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, від якого народилась донька [PERSON] , [INFO] (відповідач по справі). Позивачу, її чоловіку, та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (спірна квартира). Позивач та відповідач на даний час мешкають та зареєстровані у спірній квартирі. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер на території РФ, та після його смерті відкрилась спадщина на наступне майно: а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Позивач звернулась до приватного нотаріуса Новохатської І.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва. Враховуючи вимоги ч.2 ст.48 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була ратифікована із застереженнями Законом №240/94-ВР від 10.11.94, провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. Відповідно до ст.71 Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV, спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Отже, враховуючи, що спадкове нерухоме майно належне громадянину [PERSON] , знаходиться на території України, питання з приводу його спадкування вирішується за законодавством України. За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). \~Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України,\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина (позивач по справі), та донька (відповідач по справі), яка відмовилась від спадщини на користь своєї матері. Заповіт за час життя [PERSON] не складав. \~ Відповідно до статей 1296,1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Встановивши, що позивачу приватним нотаріусом рекомендовано звернутись до суду з позовом, інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка позивача не звертались, та позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ Відповідно до\~ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем, тому судові витрати покладаються на самого позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved