Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

22.01.2021 р. позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з даний позовом, який обґрунтований наступним. Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 7306,80 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 11.11.2013 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до цього договору [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Відповідачі на час смерті [PERSON] проживали разом з ним за адресою: [ADDRESS] , отже є спадкоємцями позичальника. На підставі ст.ст. 608, 1219, 1282 ЦК України позивач просить стягнути на його користь з відповідачів заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка на дату смерті позичальника становить 7306,80 грн., і складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 7306,80 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2021 р. відкрито провадження по цій справи, призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений, в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2021 р. визнано явку представника позивача в судове засідання, призначене на 06.12.2021 р., обов`язкову, для надання пояснення відносно заявлених позовних вимоги, але представником позивача дана ухвала суду проігнорована. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги, надала відзив, в якому зазначила, що вона ще з 2008 р. розірвала шлюб з [PERSON] і тому не є його спадкоємцем, тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлена. Надала відзив в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки не приймала спадщину після свого батька [PERSON] . Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачі, оскільки мешкали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому фактично прийняли спадщину і зобов`язанні сплатити заборгованість, яку мав спадкодавець на момент смерті. Вислухав пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 11.11.2013\~року [PERSON] ,\~27.10.1961\~р.\~ звернувся\~до ПAT\~КБ «ПРИВАТ\~БАНК» (наразі\~іменується АТ\~КБ ««ПРИВАТ\~БАНК» -\~далі Банк)\~з метою\~отримання банківських\~послуг та\~підписав Анкету-Заяву\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг в\~Приватбанку (а.с.\~21). У даній\~Анкеті-заяві\~міститься відмітка\~про те,\~що відповідач\~згоден з\~тим,\~що вказана\~заява разом\~із Пам`яткою\~клієнта,\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг\~і Тарифами\~становить між\~ним та\~банком договір\~про надання\~банківських послуг,\~а також,\~що він\~ознайомився та\~погодився з\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг\~і Тарифами\~банку. В анкеті-заяві відсутні відомості про кредитний ліміт, який бажав отримати позичальник, також відсутні відомості про те, який саме вид кредитної картки бажав отримати позичальника. На підставі вищевказаної Анкети-заяви на позичальника [PERSON] був відкритий картковий кредитний рахунок та видані кредитні картки (види кредитної картки не зазначені), а саме: 29.10.2014 р. № [NUMBER] , строк дії якої до 31.08.2017 р., 29.08.2017 р. картку № [NUMBER] , зі строком дії до 31.07.2021 р. Позичальник [PERSON] активно користувався кредитними коштами з карткового рахунку відкритого на підставі вищевказаної заяви, а саме, здійснював купівлю товарів, знімав готівку через банкомати, періодично поповнював картковий рахунок). Дані обставини підтверджуються довідкою, наданою позивачем та випискою з карткового рахунку (а.с.12-20, 59). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 66). Згідно розрахунку наданого позивачем, внаслідок неналежного виконання позичальником [PERSON] умов даного кредитного договору, станом на 24.04.2019 року день його смерті, кредитна заборгованість по вищевказаному договору становить 7306,80 грн., і складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 7306,80 грн. (а.с.9-11). Згідно даного розрахунку заборгованість за поточним тілом кредиту складає 0,00 грн. Згідно\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~статтею 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом частин першої, третьої, п`ятої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою\~статті 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями\~статті 1282 ЦК України. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою\~статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої\~\~\~\~статті 1281 ЦК України\~кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених\~статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої\~статті 1282 ЦК України. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду\~\~\~у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Відповідно до\~статті 1281 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З матеріалів\~спадкової справи,\~заведеної після\~смерті [PERSON] ,\~наданої суду\~Шостою Запорізькою\~державною нотаріальною\~конторою на\~виконання ухвали\~суду від\~25.02.2021\~р.\~про витребування\~доказів,\~вбачається,\~що вона\~заведена на\~підставі претензії\~кредитора АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~поданої \~27.03.2020\~р.,\~спадкоємці [PERSON] \~із заявами\~про прийняття\~спадщини чи\~відмову від\~спадщини після\~померлого [PERSON] \~до нотаріальної\~контори у\~встановлений законодавством\~шестимісячний строк,\~після відкриття\~спадщини,\~не звертались.\~ Відомості\~про залишення\~ [PERSON] \~заповіту,\~в матеріалах\~спадкової справи\~відсутні.\~В листі-претензії,\~надісланій позивачем\~до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, було запитано про осіб, які звернулись в установленому порядку із заявами про прийняття спадщини. Листом від 27.03.2020 р. Шоста державна нотаріальна контора відмовила у наданні відомостей щодо спадкоємців [PERSON] , посилаючись на нотаріальну таємницю, зазначила, що повідомить спадкоємців про наявність претензії кредитора у разі видачі їм свідоцтва про спадщину. АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» 08.09.2020 р. направив на адресу відповідачів листи-претензію про погашення кредитної заборгованості, як спадкоємцями позичальника [PERSON] 22.01.2021 р. АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» звернулося до суду з даним позовом. З копії рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2007 р. по справі №2-4479/07 (а.с. 131), вбачається, відповідач [PERSON] (наразі, у зв`язку з укладенням шлюбу іменується прізвищем « [PERSON] » а.с. 129) була донькою [PERSON] . Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.11.2021 р., наданої на виконання ухвали суду від 29.09.2021 р., на момент смерті [PERSON] , за місцем його проживання, а саме, за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З витягу з Єдиного реєстру речових прав, копії договору від 22.05.2014 р., укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 132-133, 140-141), вбачається, що сторони цього договору визначили, що кожному з них належить по 1/3 частки вищевказаної квартири за адресою: : [ADDRESS] , і [PERSON] дарує належну йому 1/3 частку цієї квартири [PERSON] . В зв`язку з вищевказаним [PERSON] стала власницею 2/3 частки цієї квартири, [PERSON] 1/3 частки, а право власності на 1/3 частку квартири у [PERSON] припинилося. Докази, про наявність чи відсутність спадкового майна після померлого [PERSON] сторонами по справі, суду не надані. Відповідно до копії рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2007 р. (а.с. 110), яке набуло законної сили 09.01.2008 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірваний. З огляду на вищевказане, суд враховуючи, що відсутні спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] , приходить до висновку, що [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , отже спадкоємицею за першою чергою, і яка мешкала з ним на момент його смерті, при цьому в установленому законодавством порядку не подавала заяви про відмову від спадщини, прийняла спадщину після померлого [PERSON] . Враховуючи, наявність спадкоємиці першої черги [PERSON] , яка прийняла спадщину, те що відповідач [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] до його смерті, суд дійшов висновку, що остання не є спадкоємицею [PERSON] , тому заявлені позовні вимоги до неї безпідставні. Суд, враховуючи вищевказані обставини приходить до висновку, що АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» не порушив строки пред`явлення вимог до спадкоємця, передбачені ст. 1281 ЦК України. Вирішуючи питання про наявність заборгованості, заявленої позивачем суд враховує наступне. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги за кредитним договором від 11.11.2013 р., посилався на Витяг з «Тарифів банку» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. До позовної заяви долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», передбачає чотири види Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна - 30 днів пільгового періоду», «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», «Універсальна - Contract», «Універсальна - Gold». Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів. Даний витяг не підписаний позичальником. Виходячи з правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), Витягом з «Тарифів банку» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів позичальник [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови щодо стягнення простроченого тіла кредиту. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (в даному випадку 11.11.2013 рік) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (в даному випадку 06.12.2017), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 03.02.2021 р. №333/36/18. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику [PERSON] Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тіло кредиту - це сума, яку фактично отримав в борг позичальник. Банк, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вимог щодо повернення заборгованості за поточним тілом кредиту позивачем не заявлено, оскільки згідно розрахунку кредитної заборгованості, заборгованість за поточним тілом кредиту у позичальника [PERSON] відсутня. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови щодо стягнення простроченого тіла кредиту. Позивачем не було надано під час розгляду справи належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту. Вимоги щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту не можуть бути задоволені оскільки умови, що до нарахування вказаної заборгованості, як і інші істотні умови договору не визначені в анкеті-заяві від 11.11.2013 р. Аналогічна судова практика викладена в постанові Запорізького апеляційного суду від 01.12.2021 р. (справа № 336/613/21). Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності заявленого розміру кредитної заборгованості у спадкодавця, наявності у спадкодавця спадкового майна на момент його смерті, суд приходить до висновку, позовні вимоги позивача не обґрунтовані, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed