Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

22 червня 2017 позивач ПАТ «НАСК «Оранта» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір №УБ 1162576 добровільного страхування транспортного засобу, а саме: автомобіля [NUMBER]. Позивач вказує, що під час дії Договору страхування стався страховий випадок, а саме: 24 жовтня 2016 року в смт. Козин Обухівського району Київської області на вул. Старокиївській, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN Multiven, державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], під керуванням [PERSON] та Внаслідок ДТП автомобіль VOLKSWAGEN Multiven отримав механічні ушкодження. Відповідно до заяви власника [PERSON] від 28 жовтня 2016 року було складено протокол огляду пошкодженого автомобіля та ремонтну калькуляцію, відповідно до якої вартість відновлювально-ремонтних робіт склала 52149,07 грн. Відповідно до страхового акту сума страхового відшкодування склала 44 869,07 грн. (за вирахуванням франшизи) та 11 листопада 2016 року була сплачена власнику застрахованого автомобіля. На підставі додаткової заяви та доданих документів про проведені відновлювальних робіт було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 16815,26 грн. Позивач, посилаючись на ст. ст. 1166,1191,993 ЦК України ст. 27 Закону України «Про страхування» просить стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 61684,33 грн. та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що відповідно до постанови Обухівського районного суду Київської області було встановлено, що ДТП сталося з вини відповідача [PERSON], в звязку з чим він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Із метою досудового врегулювання спору, відповідачу неодноразово направлялися листи з проханням сплатити кошти, однак вини були проігноровані. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, не погоджуються з сумою страхового відшкодування. Пояснив, що його не влаштовує сума, яка була нарахована за результатами відновлювальних робіт. Пояснив, що його не запросили на проведення огляду автомобіля. Вважає, що автомобіль VOLKSWAGEN Multiven не отримав таких значних пошкоджень, щоб сплачувати таку суму. Оскільки він ніяких листів від страхувальника та інформації про розмір страхового відшкодування не отримував, то вважає, що він нічого сплачувати не повинен. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що 11 жовтня 2016 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено договір № 1162576 добровільного страхування транспортного засобу, згідно якого було застраховано автомобіль VOLKSWAGEN Multiven, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] (а.с.6-10). Як вбачається з п. 1.7 Договору, страхова сума склала 728000 грн.; страхові випадки пошкодження (франшиза 1%), незаконне заволодіння (франшиза 15%) (а.с.6). 24 жовтня 2016 року сталася страхова подія - ДТП, про яку власник автомобіля на наступний день повідомив Страхову компанію, подавши відповідну заяву (а.с.13). Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 11 листопада 2016 року Обухівським відділом поліції НУНП в Київській області вбачається, що 24 жовтня 2016 року о 17-15 год. сталося ДТП учасниками якого були автомобілі [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіль VOLKSWAGEN Multiven, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.12). Крім того, з довідки вбачається, що водій VOLKSWAGEN Multiven [PERSON] знаходився у стані алкогольного спяніння і ДТП сталося з вини водія [PERSON] Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це певна подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 11 листопада 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.32). Пошкодження автомобіля були зафіксовані у протоколі (акті) огляду транспортного засобу від 24.10.2016 року, складеному аварійним комісаром [PERSON] (а.с.14-15) На підставі якого складено ремонтну калькуляцію, відповідно до якої вартість відновлювальних робіт визначена у розмірі 52149,07 грн. (а.с.19-21). 02 листопада 2016 року було складено страховий акт № СТО-16-8981/1 та розрахунок страхового відшкодування, який за виключенням франшизи, склав 44 869,07 (а.с.24 зворот). Платіжним дорученням №54117 від 07.11.2016 року власнику автомобіля VOLKSWAGEN Multiven, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 44869,07 грн. (а.с.25). ТОВ «[PERSON] набережна» 12 грудня 2016 року закрило Акт виконаних робіт по ремонту автомобіля VOLKSWAGEN Multiven, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до зазначеного акту вартість відновлювального ремонту склала 68964,33 грн. (а.с.27). 13 грудня 2016 року власник застрахованого автомобіля [PERSON] звернулася до позивача із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування відповідно до акту виконаних робіт № Н4292777 від 12 грудня 2016 року (а.с.26). 14 грудня 2016 року аварійним комісаром СК [PERSON] [PERSON] було складено протокол (акт) огляду транспортного засобу (а.с.29). На підставі вказаного акту огляду, було складено страховий акт № СТО-16-8981/2 від 16 грудня 2016 року та здійснено розрахунок відшкодування. Сума відшкодування склала 16815,26 грн. (а.с.30 зворот). Платіжним дорученням № 62506 від 20 грудня 2016 року власнику застрахованого автомобіля [PERSON] було перераховано страхове відшкодування у розмірі 16815,26 грн. (а.с.31). Судом встановлено, що 23 листопада 2016 року, 01 березня 2017 року, 28 квітня 2017 року позивач ПАТ «СК «Оранта» за адресою реєстрації відповідача [PERSON]: [ADDRESS] направляв листи з проханням повернути в порядку регресу страхове відшкодування, виплачене за ремонт автомобіля VOLKSWAGEN Multiven, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.33-35). Однак вказана вимога відповідачем виконана не була. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового\~\~страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку обовязок відшкодування заподіяної шкоди лежить на відповідачеві і завдана матеріальна шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі шляхом стягнення на користь страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового\~страхування. Заперечення відповідача щодо розміру страхового відшкодування не обґрунтовані жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 57-58 ЦПК України, а тому суд не бере заперечення до уваги. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному розмірі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved