Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

23 березня 2016 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту факту батьківства, заінтересована особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора (а.с.3-4). В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 2000 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], від яких [INFO] року народився син - [PERSON]. [INFO] року [PERSON] загинув. Після його смерті відкрилась спадщина на грошові кошти. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON], який був зареєстрований та фактично проживав із померлим за однією адресою на день відкриття спадщини. Звернувшись до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини від імені неповнолітнього сина, заявниця отримала відмову, у зв'язку із тим, що відсутні підтвердження факту родинних відносин між померлим та [PERSON] Отже, для належного оформлення спадщини, заявниці необхідно встановити факт батьківства [PERSON], померлого [INFO] року, відносно сина [PERSON], [INFO]. Заявниця в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.44). Заінтересована особа - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора в особі свого представника, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила. До суду надіслала письмову заяву, в якій просить справу розглядати за відсутністю свого представника, відповідно до чинного законодавства (а.с.29). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду наступне. Свідок [PERSON] пояснив, що починаючи із 2007 року був знайомий із [PERSON] та [PERSON] Дату коли народилась дитина в них він не пам'ятає, але весь час, вони проживали однією сім'єю до самої смерті [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою заявниці, і починаючи із 2001 року знайома із [PERSON] та [PERSON], які мають спільну дитину віком приблизно 10 років. Дитина називала [PERSON] батьком, який піклувався про нього та виховував до самої смерті. Свідок [PERSON] суду пояснив, що заявниця починаючи з 2000 року почала проживати разом із [PERSON] Від даних відносин у них народився син - [PERSON], який на теперішній час навчається в школі. [PERSON] хлопчик називав батьком. Свідок [PERSON], яка являється матір'ю заявниці пояснила, що дочка познайомилась із [PERSON] приблизно в 2000 році. Вони у зареєстрованому шлюбі не перебували, так як [PERSON] перебував у шлюбі із іншою жінкою. Загинув останній навесні 2014 року. У них із дочкою залишився син - [PERSON]. За життя [PERSON] піклувався про дитину, син називав його батьком. Свідок [PERSON], яка є сусідкою заявниці, зазначила, що із 2006 року знайома була із [PERSON] та [PERSON], коли і в неї також народилась дитина. Їх діти разом росли та ходили в один і той же дитячий садок. [PERSON] приймав участі у вихованні хлопчика, завжди був із дитиною, не виникало сумніву, що він є нерідним батьком дитині. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Кодексу про шлюб і сім'ю України, Сімейного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Суд, заслухавши заявницю, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заявлені вимоги підлягають задовленню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 279. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно відомостей із Державного реєстру відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.45). Із пояснень заявниці та свідків встановлено, що [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] починаючи із 2000 року. [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом із заявницею, про що свідчать записи в домовій книзі та паспорті (а.с. 7,20). [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 5). З пояснень свідків вбачається, що померлий протягом життя визнав сина заявниці своїм сином, сумнівів щодо його батьківства у нього не виникало, а також хлопчик вважав його своїм батьком. [PERSON], діючи в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], після смерті [PERSON] зверталась до ДДДНК задля оформлення спадщини після померлого [INFO] року [PERSON], але нотаріусом їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю родинних відносин між [PERSON] та малолітнім [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ч.1 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно із ч.3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір'ю. Відповідно до ст. 130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно із п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 Сімейного кодексу України. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що встановлені судом обставини підтверджують факт родинних батьківства [PERSON], померлого [INFO] року із [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим вимоги заявниці є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved