Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

22 квітня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . В будинку прописана вона, [PERSON] - мати, [PERSON] - сестра, [PERSON] - брат та [PERSON] - сестра. Відповідач [PERSON] не проживає у вказаному житловому приміщенні більше року без поважних причин. Не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має та жилим приміщенням вона не цікавиться. Реєстрація відповідача порушує її право на вільне розпорядження та користування своїм майном, тягне понаднормові витрати по оплаті житлово - комунальних послуг. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту її порушених прав. Вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік, відсутністю за місцем реєстрації. Окрім того, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманні житла. Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином,в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подала, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до частини 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши позивача, показання свідків, дослідивши докази, надані на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 154245280 від 29.01.2019 (а.с.8-9) та копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 162585866 від 08.04.2019 року (а.с. 10-11) власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно довідки № 393 Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області від 18.04.2019 року [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але не проживає (а.с. 12). Акти обстеження матеріально - побутових умов від 01.04.2019 року та 08.04.2019 року підтверджують, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за [ADDRESS] (а.с. 13-14). Свідки [PERSON] та [PERSON] , пояснили суду, що [PERSON] більше одного року не проживає у вказаному будинку, її речей там не бачили, перешкод у користуванні будинком їй ніхто не чинить. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В ході розгляду справи як представник позивача, так і свідки [PERSON] та [PERSON] , зазначили, що відповідач більше одного року не проживає в будинку по [ADDRESS] , жодного зв`язку з того часу з даним житлом не підтримує,її речей там немає, однак їй ніхто не чинить перешкод в користуванні будинком. Оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач більше одного року не проживає у житловому будинку [ADDRESS] , перешкод у користуванні житлом відповідачу ніхто не чинить, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved