Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~22 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 березня 2016 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.З червня 2013 року по вересень 2015 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , у них народився син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначає, що його сімейний стан та матеріальне становище значно змінилися у зв`язку з народженням другої дитини, тому він не має можливості сплачувати на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). Просить суд зменшити розмір аліментів до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась за невідомих суду причин , про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Крім цього, відповідачка була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.08.2011 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15.03.2016 року було зменшено розмір аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини усіх видів заробітку до 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №257 у позивача народився син [PERSON] , в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно довідки, виданої 17.07.2019 року за №859 ТОВ «Метінвест-Промсервіс», позивач працює в ТОВ «Метінвест-Промсервіс» на посаді слесарь-ремонтник, розмір його заробітної плати за період з січня 2019 року по червень 2019 року склав 106970,25 гривень і з його заробітної плати здійснювалося утримання та перерахування аліментів на утримання сина. Відповідно до ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду про зміну розміру аліментів у випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Суд, з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку, що позивач, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, яка голосить, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не довів обставини, на які посилається в своєму позові, а саме, що його матеріальне становище значно змінилося у зв`язку з народженням другої дитини, та він не має можливості сплачувати на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів. На думку\~суду,\~обставини,\~що наводить\~позивач в\~обґрунтування та\~на підтвердження\~заявлених вимог,\~в розумінні\~вищезазначених норм\~матеріального закону\~(ст.\~192\~СК України)\~не є\~істотними та\~достатніми для\~зменшення визначеного\~за рішенням\~Орджонікідзевського районного\~суду міста\~Маріуполя Донецької\~області від\~15.03.2016\~року розміру\~аліментів,\~адже факт\~наявності у\~позивача іншої\~дитини,\~яку він\~утримує,\~що було\~враховано при\~ухвалені даного\~судового рішення\~за позовом\~про зменшення\~розміру аліментів, не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, внаслідок чого суд відмовляє у задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed