Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

22.12.2018 року позивачі звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначили, що у власності [PERSON] перебувають два житлових будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] , які розташовані як одне домоволодіння на одній земельній ділянці площею 0,1025. В будинку [ADDRESS] зареєстровано місце проживання: з 11.05.2001 року [PERSON] ; з 16.06.2004 року [PERSON] ; з 11.05.2001 року [PERSON] ; з 16.12.2011 року [PERSON] В будинку [ADDRESS] зареєстровано місце проживання: з 15.09.2001 року [PERSON] ; з 25.10.2017 року [PERSON] ; з 25.10.2017 року [PERSON] . Вказує, що 07.08.2007 року [PERSON] уклала з АТ «Брокбізнесбанк» кредитний договір № 486/07, яким передбачалося надання кредиту в розмірі 225000,00 дол. США зі сплатою 13% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.08.2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Зубенко Т.І., реєстровий № 3204. За умовами даного договору в іпотеку передавалася земельна ділянка площею 0,1025 га та розташовані на ній житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] . В подальшому право вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами було реалізовано на електронних торгах на користь ТзОВ «Вест Транс», з яким банк уклав договори відступлення права вимоги. [PERSON] оскаржила договори відступлення права вимоги в судовому порядку (справа №161/5127/17). На початку квітня 2018 року з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 119410280 від 03.04.2018 року та № 119410992 від 03.04.2018 року [PERSON] дізналася, що приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Базилицькою О. Р. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно яких право власності на житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] перейшло до ТзОВ «Вест Транс». Наприкінці грудня 2018 року позивачам стало відомо, що всіх осіб, що були зареєстровані у даних будинках з 02.04.2018 року було знято з реєстрації місця проживання за заявами ТзОВ «Вест Транс». При цьому, позивачі та члени їх родини будь-яких заяв щодо зняття з реєстрації не подавали. З метою з`ясування дійсних обставин справи, 17.12.2018 року представником [PERSON] направлено на ім`я керівника Відділу ведення Реєстру територіальної громади Луцької міської пали адвокатський запит, у відповідь на який 20.12.2018 року було надано відповідь за № 33-19/3668 від 18.12.2018 року, в якій відповідач підтвердив факт зняття з реєстрації місця проживання позивачів. Позивачі не погоджуються з діями відповідача по зняттю їх з реєстрації місця проживання. Подані для вчинення реєстраційної дії документи не свідчили про втрату позивачами права користування житловим будинком. Крім того, Відділу ведення реєстру територіальної громади не було надано документів, необхідних для вчинення вказаних вище реєстраційних дій. Так, ТзОВ «Вест Транс» не зверталося до суду із позовами про виселення позивачів із займаних ними житлових будинків, відповідно, не вирішувалося питання про втрату позивачами права на користування житлом та про зняття їх з реєстрації місця проживання у будинках [ADDRESS] та [ADDRESS] , в тому числі без надання іншого житлового приміщення. Разом з тим, відповідачем при вчиненні спірних реєстраційних дій не було враховано рішення виконавчого комітету Луцької міської ради: №152-1 від 07.03.2018 року «Про відмову у наданні дозволу на реалізацію майна» та №152-2 від 07.03.2018 року «Про відмову у наданні дозволу на реалізацію майна», якими Першому ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області відмовлено у наданні дозволу на реалізацію з прилюдних торгів майна у зв`язку з тим, що право користування вказаними будинками, кожним окремо, мають малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані рішення міської ради досі чинні та не скасовані судом. При цьому, на момент вчинення спірної реєстраційної дії не був остаточно вирішений спір щодо законності відступлення права вимоги за кредитним договором № 486/07 від 07.08.2007 року на користь ТзОВ «Вест Транс», що додатково свідчило про наявність спору між сторонами щодо правомірності набуття товариством у власність житлового будинку. На підставі викладеного просить суд: визнати протиправними дії Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та малолітньої [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] та зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] та малолітнього [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати Відділ ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради поновити реєстрацію місця проживання позивачів за відповідними адресами; стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. 12.02.2019 року від відповідача Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено наступне. Так, чинним законодавством України не встановлено жодних обмежень щодо підстав набуття новим власником права власності на житло. Зняття з реєстрації місця проживання осіб (позивачів) за адресами житлових будинків, що в [ADDRESS] та [ADDRESS] , здійснено за заявами нового власника вказаних житлових будинків - ТзОВ «Вест Транс». Внаслідок перевірки поданих ТзОВ «Вест Транс» документів було встановлено, що усі такі в повній мірі є належними та достатніми для вчинення спірних реєстраційних дій. Таким чином посилання позивачів на зняття з реєстрації їх місця проживання як на порушення їх права на житло, а відповідно на поновлення реєстрації місця проживання - як поновлення права на житло, є безпідставними та такими, що суперечать вимогам законодавства. При цьому, згадані в позовній заяві рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.03.2018 року № 152-1 та № 152-2 щодо відмови у наданні дозволу на реалізацію майна не можуть враховуватись при вирішенні питання правомірності дій зі зняття з реєстрації місця проживання осіб за адресами житлових будинків, що в місті Луцьку. В свою чергу, правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 25.07.2018 року у справі № 638/13030/13-ц в повній мірі спростовує твердження позивачів, що їм стало відомсг про порушення свого права лише 20.12.2018 року. Департамент державної реєстрації Луцької міської ради (в тому числі його відділи) не є юридичною особою, відповідно не є розпорядником бюджетних коштів. Таким чином департамент державної реєстрації Луцької міської ради (в тому числі його відділи) не є належним відповідачем за позовними вимогами щодо стягнення з відповідача на користь позивачів понесених судових витрат на оплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів у повному обсязі (Том 1, а.с. 107-113). 18.02.2020 року позивачкою [PERSON] було подано відповідь на відзив відповідача в обгрунтування якого остання зазначила, що вона категорично заперечує законність зняття її та членів її сім`ї з реєстрації місця проживання в будинках [ADDRESS] та [ADDRESS] , оскільки відповідачем було порушено процедуру зняття позивачів з реєстрації місця проживання, зокрема, подані ТзОВ «Вест Транс» документи не свідчили про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів даної справи вбачається, що для зняття з реєстрації місця проживання осіб у будинках [ADDRESS] та [ADDRESS] ТзОВ «Вест Транс» не було подано документів, які б свідчили про втрату права користування позивачами житловими приміщеннями - рішення суду. Відтак, не існувало правових підстав для вчинення спірних реєстраційних дій, так як сам факт втрати можливості користування житловим приміщенням не може слугувати підставою для зняття з реєстрації місця проживання. Крім того, відповідач не зважив на положення Закону України «Про іпотеку», які предметно регулюють питання позбавлення права користування житловим приміщенням у разі звернення стягнення на іпотечне майно. Відтак, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, що і відбулося у даному випадку, ТзОВ «Вест Транс» (за умови не звільнення житлового приміщення його мешканцями у добровільному порядку) з метою зняття позивачів з реєстрації місця проживання могло б звернутися до суду з позовною вимогою про примусове виселення всіх мешканців будинків. Водночас, такого рішення, як підстави для зняття з реєстрації місця проживання позивачів, представником ТзОВ «Вест Транс» не було надано для відповідача. Більше того, з таким позовом (про виселення) ТзОВ «Вест Транс» до суду не зверталося та відповідне рішення судом не приймалося. У даному випадку перехід права власності на житлові будинки відбувся поза її волею, як власника будинку, яка 20.03.2018 року та 02.04.2018 року зверталася до Департаменту ЦНАП Луцької міської ради із завами про заборону вчинення реєстраційних дій. Також, відповідач безпідставно стверджує, що не має повноважень на дослідження підстав набуття новим власником права власності на житло під час розгляду звернення про зняття за реєстрації місця проживання. Так, Закон встановлює обов`язок органу реєстрації перевіряти належність та достовірність поданих для реєстраційної дії документів. Разом з тим, Закон та Порядок надає чіткий перелік документів, на підставі яких можливо вчинити реєстраційну дію, тому орган реєстрації зобов`язаний перевірити такі документи. З цього також слідує обов`язок органу реєстрації перевірити підстави набуття у власність майна, так як у разі виявлення факту позадоговірного переходу права власності на житло, підстав для зняття з реєстрації місця проживання об`єктивно не існуватиме. Тобто, відповідач мав можливість дослідити документи, що стали підставою для переходу права власності на майно до ТзОВ «Вест Транс», але не зробив цього. В свою чергу, відповідач не перевірив повноваження представника ТзОВ «Вест Транс» під час вчинення спірних реєстраційних дій. Зазначає, що відзив Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту Державної реєстрації Луцької міської ради не відповідає вимогам ЦПК України, а тому не може бути врахований під час розгляду справи. На підставі викладеного просить суд взяти до уваги відповідь на відзив та викладені в ній аргументи та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (Том 1, а.с. 128-133). 25.02.2019 року від відповідача Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив у якому викладено наступні доводи. Так, посилання позивачів у своєму позові та відповіді на відзив на ст. 47 Конституції України з намаганням трактувати зняття з реєстрації їх місця проживання, як позбавлення їх житла, є безпідставними. Крім того, у суду є можливість перевірити повноваження представника ТзОВ «Вест Транс» на звернення до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради із відповідною заявою про вчинення спірних реєстраційних дій, у разі залучення ТзОВ «Вест Транс» до участі у даному провадженні. В свою чергу, заяви [PERSON] від 20.03.2018 року та від 02.04.2018 року не можуть враховуватися при оцінці дій органу реєстрації місця проживання щодо зняття з реєстрації місця проживання позивачів (а.с. 148-149). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] ,, до Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було закрито та роз`яснено позивачам їх право на звернення з даним позовом в порядку адміністративного судочинства (Том 1, а.с. 191-192). Постановою Волинського апеляційного суду від 02.07.2019 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2019 року було залишено без змін (Том 2, а.с. 75-76). Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року вищевказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції було скасовано, справу за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] ,, до Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (Том 2, а.с. 138-141). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2020 року вищевказану справу було прийнято до провадження та призначено підготовче засідання (Том 2, а.с. 166). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2020 року було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті (Том 2, а.с. 205). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача було залучено ТзОВ «Вест Транс» (Том 2, а.с. 206). 25.06.2020 року від третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТзОВ «Вест Транс» надійшли письмові пояснення на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову зазначив, що станом на 22.12.2018 року [PERSON] було відомо, що у її власності два житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] не перебували, оскільки як зазначила остання у позові, про оформлення 19.03.2018 року права власності на вказані будинки за ТзОВ «Вест Транс» вона дізналась на початку квітня 2018 року. Крім того, [PERSON] свідомо порушила умови іпотечного договору і без письмового дозволу іпотекодержателя АТ «Брокбізнесбанк» зареєструвала за адресою іпотечного майна: 16.12.2011 року - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , що сама визнає в позовній заяві. Разом з тим, при знятті позивачів з реєстрації жодним чином не були порушені ніякі права останніх, оскільки, під час укладення договору іпотеки, вказані особи не були зареєстровані в будинках [ADDRESS] та [ADDRESS] і не мали права користування вказаними будинками. Крім того, не заслуговують на увагу доводи [PERSON] про перехід права власності на вказані житлові будинки поза її волею, оскільки Договором про задоволення вимог Іпотекодержателя від 07.08.2007 року було передбачено можливість задоволення вимог в позасудовому порядку. В свою чергу надуманим є твердження позивачів про те, що відповідач не перевіряв підстави, на яких ТзОВ «Вест Транс» набуло право власності на будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] . Разом з тим, ТзОВ «Вест Транс» було позбавлене можливості звернутися до суду із позовом про виселення позивачів із займаного ними житла, оскільки ухвалою від 20.04.2018 року суд, в порядку забезпечення позову, заборонив ТзОВ «Вест Транс» або будь-яким іншим третім особам вчиняти від імені (за дорученням) та/або в інтересах ТзОВ «Вест Транс» дії, спрямовані на виселення мешканців житлових будинків, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також без дозволу іпотекодавця вселяти інших осіб до неї, проникати та входити на територію будинковолодіння, будь-яким іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися житловими будинками, в тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами. За наявності вказаної ухвали є цілком очевидним, що ТзОВ «Вест Транс» не могло звернутися до суду з позовом про виселення позивачів із займаних ними житлових будинків, в зв`язку з чим рішення судів у такому спорі не могло бути ухваленим. Таким чином, відділ ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради цілком правомірно зняв позивачів з місця їх попереднього місця реєстрації, в зв`язку з чим ТзОВ «Вест Транс» повністю підтримує відзив відповідача на позовну заяву та враховуючи те, що позивачі не надали належних, допустимих та достовірних доказів для задоволення позовних вимог, просить в їх задоволенні відмовити у повному обсязі (Том 2, а.с. 227-229). В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідачем під час здійснення спірних реєстраційних дій не було перевірено повноваження представника ТзОВ «Вест Транс» на звернення з відповідною заявою для вчинення таких. Також звернула увагу на ту обставину, що позивачі на даний час продовжують проживати в будинках [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно, хоча являються знятими з місця реєстрації їх проживання. Позивачі [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього, [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяви, клопотання про розгляд справи за їх відсутності суду не подали. Представники відповідача Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради в судовому засіданні заперечували щодо задоволення заявлених позовних вимог з підстав, які були викладеними у відзиві на позовну заяву та запереченнях, просили відмовити в задоволенні позову повністю. Суду пояснили, що у відповідача при вчиненні спірних реєстраційних дій не було визначеного законодавством обов`язку щодо дослідження підстав набуття ТзОВ «Вест Транс» права власності на майно. Крім того, на день зняття позивачів з реєстрації, право власності на житлові будинки не було обтяженим, а представник ТзОВ «Вест Транс» мав повноваження на звернення з відповідною вимогою. Вказана інформація перевірялася відповідачем. В свою чергу, усі підстави заявлених позовних вимог зводяться до власного трактування сторони позивачів ст. 9-1 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ТзОВ «Вест Транс» в судовому засіданні пояснив, що позовна заява містить суперечності щодо дати, коли позивачам стало відомо про зняття їх з реєстрації місця проживання. В свою чергу, [PERSON] , який звернувся до відповідача із вимогою про виселення позивачів з будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] , як на момент вчинення спірних реєстраційних дій, так і на даний час являється директором ТзОВ «Вест Транс». Крім того, неповнолітні діти, які були зареєстрованими у вказаних житлових будинках, ніколи не користувалися даними житловими приміщеннями та право власності на такі вони не мають. Останні були неправомірно зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , відповідно, оскільки їх реєстрація була проведена без згоди іпотекодержателя, що є порушення умов іпотечного договору. При цьому, згода служби у справах дітей на зняття неповнолітніх позивачів з реєстраційного обліку, у даному випадку, не потрібна, оскільки на час передачі житлових будинків в іпотеку, вони не були зареєстрованими у вказаному житлі. Разом з тим, Вказав, що перехід права власності на предмет іпотеки відбувся правомірно. На підставі зазначеного, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.08.2007 року між [PERSON] та АТ «Брокбізнесбанк» було укладено кредитний договір № 486/07, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 225000,00 дол. США зі сплатою 13% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 07.08.2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Зубенко Т. І., реєстровий № 3204. За умовами даного договору в іпотеку передавалася земельна ділянка площею 0,1025 га та розташовані на ній житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] (Том 1, а.с. 28-39). В подальшому право вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами було реалізовано на електронних торгах на користь ТзОВ «Вест Транс», з яким банк уклав договори відступлення права вимоги. [PERSON] оскаржила договори відступлення права вимоги в судовому порядку. Вищевказана обставина сторонами провадження не оспорюється. Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Дер жавного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 119410280 від 03.04.2018 року та № 119410992 від 03.04.2018 року, приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Базилицькою О.Р. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно яких право власності на житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] перейшло до ТзОВ «Вест Транс» (Том 1, а.с. 40-46). Як слідує із відповіді Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради № 33-19/3668 від 18.12.2018 року, відповідач підтвердив факт зняття з реєстрації місця проживання позивачів за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . У відповіді зазначено, зокрема, що зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та інших осіб за адресою: [ADDRESS] , здійснено з 02.04.2018 року з дотриманням вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації, та у зв`язку із зверненням нового власника житлового будинку - ТзОВ «Вест Транс» з урахуванням наявного у власника оригіналу Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно з яким право власності на вказаний будинок зареєстровано за ТзОВ «Вест Транс» з 19.03.2018 року (Том 1, а.с. 16). Судом також встановлено, що усі відповідачі були знятими із реєстрації місця проживання за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , внаслідок реєстраційних дії Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради з 02.04.2018 року (Том 1, а.с. 114-120). Відповідно до ст. 7, ст. 10 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (надалі - Правила реєстрації), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; - паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення: - підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; - підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; - підстав на право користування житловим приміщенням. У відповідності до п. 26 Правил реєстрації, яким також конкретизовано вимоги ст. 7 Закону, встановлено, що: - до документів, які свідчать про припинення права користування житловим приміщенням, належать документи про закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інші визначені законодавством документи: - зняття з реєстрації місця проживання на підставі документів, що свідчать про припинення права користування житловим приміщенням, здійснюється за заявою власника/наймача житла або їх представників. Пунктом 27 Правил реєстрації встановлено, що: - зняття з реєстрації місця проживання на підставі документів про припинення права користування житловим приміщенням, вказаних у п. 26 Правил реєстрації. здійснюється без надання документа особи для внесення відомостей щодо реєстрації місця проживання, штамп зняття з реєстрації місця проживання особи проставляється в такому документі в разі звернення особи: - працівник органу реєстрації приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи та вносить відповідні відомості до Реєстру територіальної громади у день звернення особи (її представника)до органу реєстрації або в день отримання документів: датою зняття з реєстрації місця проживання є дата отримання органом реєстрації відповідних документів. Як вбачається з матеріалів справи, спірні реєстраційні дії відповідача були вчинені на підставі заяви від 02.04.2018 року, яка була поданою представником (керівником) ТзОВ «Вест Транс» - Губчиком В.Ф. за його підписом, скріпленим печаткою ТзОВ «Вест Транс». Губчик В.Ф. під час подання заяв мав при собі та пред`явив начальнику відділу ведення Реєстру територіальної громади Луцької міської ради оригінали документів: - документ, що посвідчує особу [PERSON] - паспорт громадянина України; - Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, якою посвідчено повноваження Губчика В.Ф. як керівника ТзОВ «Вест Транс» на право вчинення юридичних дій від імені ТзОВ «Вест Транс» без довіреності; - Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію з 19.03.2018 року права приватної власності ТзОВ «Вест Транс» на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (індексний номер 119185125 від 31.03.2018); - Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію з 19.03.2018 року права приватної власності ТзОВ «Вест Транс» на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (індексний номер 119185758 від 31.03.2018); - документи, що стали підставою виникнення права приватної власності ТзОВ «Вест Транс» на житлові будинки за вказаними вище адресами згідно з переліком, наведеним у витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За наявності наданих заявником документів, начальником відділу ведення Реєстру територіальної громади Луцької міської ради прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання позивачів за заявами нового власника житла - ТзОВ «Вест Транс» у день надходження заяв з 02.04.2018 року. Вищевказані обставини визнаються усіма учасниками судового провадження. Із позовної заяви позивачів слідує, що предметом розгляду даної справи є, на думку останніх, протиправні дії Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради щодо зняття позивачів з реєстрації місця проживання та вимога щодо поновлення такої реєстрації. Тобто, у даній справі спір пов`язаний з реалізацією житлових прав, зокрема, права на користування будинками. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Верховний суд неодноразово у своїх постановах вказував, що спір про зняття/поновлення реєстрації місця проживання є житловим спором та стосується права користування житловим приміщенням (постанова ВП ВС від 16.05.2018 року у справі № 337/2535/2017, постанова ВС від 14.11.2018 по справі № 826/16289/16 тощо). Вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (правові позиції: ВСУ, викладена в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11; КЦС ВС викладена в постанові від 29.01.2020 року по справі № 635/Ю2/14-Ц та інших). Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Більш розширений перелік так званих інших документів, які свідчать про припинення права на користування житловим приміщенням, наведено в п. 26. Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року. Виходячи з даної норми Правил, інші документи, які свідчать про припинення права користування житловим приміщенням стосуються інших передумов, які випливають з договірних відносин, які за своєю природою є безспірними та не стосуються позбавлення права власності поза волею власника. В будь-яких інших випадках зняття з реєстрації місця проживання можливе лише на підставі рішення суду про: позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням тощо. При цьому, не є належним доказом припинення підстав на право користування будинками лише той факт, що наразі ТзОВ «Вест Транс» є їх власником. Адже сам факт переходу права власності від однієї особи до іншої не може бути єдиною достатньою та беззаперечною підставою для підтвердження припинення права користування будинком. Верховний Суд у своїй Постанові від 04.12.2019 року по справі №235/9835/15-ц вказав, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У наведеній постанові касаційний суд зазначив, що вимога позивача про зобов`язання знятися з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає з огляду на те, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. З цього випливає, що зняття з реєстрації місця проживання в позасудовому порядку за заявою нового власника, так само проводиться після вирішення питання про втрату особою права користування житловим приміщенням. Разом з тим, ТзОВ «Вест Транс» звертаючись із відповідними заявами до відповідача не надало судового рішення, яким би вирішувалося питання про втрату позивачами права користування житловими будинками по [ADDRESS] та [ADDRESS] . При цьому, як встановлено судом в ході розгляду справи, спір щодо визнання позивачів такими, що втратили право на користування житловими приміщеннями та їх виселення в судовому порядку не вирішувався. У Постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11 зроблено висновок, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням. Аналогічні за змістом висновки викладені, зокрема, в Постановах ВСУ від 30.06.2015 року по справі № 21-1438а15 (справа є аналогічною даній), КЦС ВС від 15.07.2020 року по справі № 713/1196/19-ц. Отже, оскільки ТзОВ «Вест Транс» не зверталося до суду з позовом про визнання позивачів такими, що втратили право на користування житловими будинками, рішення суду з такого спору ніколи не ухвалювалося, тому подані ТзОВ «Вест Транс» документи не вказували на припинення права користування житловими будинками. Із наведеного слідує, що дії відповідача щодо зняття позивачів з реєстрації місця проживання, які здійснювалися за заявою ТзОВ «Вест Транс» без відповідного рішення суду про примусове виселення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, є протиправними. Окремо слід звернути увагу на те, що питання позбавлення права користування житловим приміщенням у разі звернення стягнення на іпотечне майно (з подальшим зняттям з реєстрації місця проживання) предметно врегульовані ст. 40 ЗУ «Про іпотеку». Дана норма теж передбачає лише судове врегулювання такого спору, не надаючи при цьому будь-яких альтернатив. Тобто, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, що і відбулося у даному випадку, ТзОВ «Вест Транс», з метою зняття позивачів з реєстрації місця проживання мало б звернутися до суду з позовною вимогою про втрату права користування житловими будинками та про примусове виселення на підставі цитованої вище норми закону. Водночас, такого рішення, як підстави для зняття з реєстрації місця проживання позивачів, представником ТзОВ «Вест Транс» не надано для відповідача. Відтак, у відповідача були відсутні підстави для зняття позивачів з реєстрації місця проживання на підставі документів, наданих третьою особою. Також, під час вчинення спірних реєстраційних дій відповідачем не було враховано рішення виконавчого комітету Луцької міської ради: №152-1 від 07.03.2018 року, яким відмовлено у наданні дозволу на реалізацію з прилюдних торгів земельної ділянки та житлового будинку по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що право користування цим житлом має малолітній [PERSON] , [INFO] ; та № 152-2 від 07.03.2018 року, яким відмовлено у наданні дозволу на реалізацію з прилюдних торгів земельної ділянки та житлового будинку по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що право користування цим житлом має малолітня [PERSON] , [INFO] . Із наведеного слідує, що Луцькою міською радою (структурним відділом якої є відповідачі) визнавався факт законності користування житловим будинком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Законність такого висновку міської ради підтверджується наведеними вище судовими рішеннями. Варто зауважити, що ні відповідачем ні третьою особою не заперечувався факт винесення Луцькою міською радою рішень №152-1 та №152-2. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Вищевказані обставини, на переконання суду, є достатніми для висновку про неправомірність дії Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про зняття з реєстрації місця проживання позивачів за адресою: [ADDRESS] та 9а, відповідно. В такому випадку, усі інші доводи та аргументи сторін не впливають на правильність вищевказаного висновку, до якого прийшов суд в ході розгляду даної справи. За таких обставин, а також з урахуванням того, що позовна вимога про зобов`язання Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради поновити реєстрацію місця проживання позивачів є похідною від позовної вимоги про визнання протиправними реєстраційних дій, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] ,, до Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії у повному обсязі. На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved