Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

22 квітня 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на дачний будинок в [ADDRESS] житловою площею 176,3кв.м, загальною площею 442,8кв.м. Позовну заяву мотивує тим, що відповідачка є власницею земельної ділянки [ADDRESS], що стверджується Державним актом серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, надану для ведення садівництва, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів № 01:066438:00014 кн.01-4, кадастровий [NUMBER]. 20.02.2006р. між позивачем та відповідачкою було укладено інвестиційний договір будівництва садово-дачного будинку на частині зазначеної вище земельної ділянки. 20.03.2006р. на виконання умов цього договору сторонами було укладено договір суперфіцію, згідно з яким позивач набув право користування частиною земельної ділянки (250кв.м) для будівництва дачного будинку. 11.08.2011 р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було виготовлено технічний паспорт будинку [ADDRESS] з житловою площею 176,3кв.м, загальною площею 442,8кв.м, дійсна вартість якого - 799 212 грн. 09.08.2011 р. ПП [PERSON] складено висновок про відповідність будинку вимогам надійності та можливості його безпечної експлуатації, що підтверджується розділом 6 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації. 17.10.2011 р. Інспекцією архітектурно - будівельного контролю у Львівській області за № ЛВ 18211058740 зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації дачного будинку на [ADDRESS]. Враховуючи те, що будівництво здійснювалося господарським способом позивачем, як інвестором-забудовником та суперфіціарієм без оформлення дозволу на виконання будівельних робіт (самочинне будівництво), але зведений будинок є закінченим будівництвом, відповідає ДБН і може безпечно експлуатуватися, позивач просить визнати за ним право власності на цей будинок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. В судове засідання відповідачка не з'явилася, скерувала в суд заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав та мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки [ADDRESS]. Це стверджується Державним актом серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, надану для ведення садівництва, зареєстрованим у книзі записів реєстрації державних актів № 01:066438:00014 кн.01-4, кадастровий [NUMBER]. Також судом встановлено, що 20.02.2006 р. між позивачем та відповідачкою було укладено інвестиційний договір будівництва садово-дачного будинку на частині зазначеної вище земельної ділянки. 20.03.2006 р. на виконання умов цього договору сторонами було укладено договір суперфіцію згідно з яким позивач набув право користування частиною земельної ділянки (250кв.м) для будівництва дачного будинку. 11.08.2011 р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» виготовило технічний паспорт будинку [ADDRESS], відповідно до якого житлова площа будинку становить 176,3кв.м, загальна площа - 442,8кв.м, дійсна вартість якого - 799 212 грн. 09.08.2011р. ПП [PERSON] складено висновок про відповідність дачного будинку на [ADDRESS] вимогам надійності та можливості його безпечної експлуатації, про що вказано в розділі 6 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 17.10.2011р. Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Львівській області за № ЛВ 18211058740. За ч.1 ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із способів захисту своїх цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності (ч. 2 ст. 16 ЦК України). [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання за ним права власності на дачний будинок. Позивачем та його представником не подано доказів, які б свідчили про порушення, невизнання або оспорення відповідачкою [PERSON] прав, свобод чи інтересів позивача, на захист яких пред'явлено позов. Навпаки, в судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про визнання обставин та позову, просила розглянути справу у її відсутності. Визнання відповідачем позову свідчить про те, що між сторонами відсутній спір, який може розглядатись судом. Укладення сторонами інвестиційного договору будівництва та договору суперфіцію також підтверджує відсутність спору. При відсутності спору сторони можуть самостійно, в позасудовому порядку вирішити питання оформлення права власності на дачний будинок в [ADDRESS]. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed