overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

22.02.2016 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 27 жовтня 2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалось, через постійні сварки, шлюбні відносини припинені з 1 березня 2015 року, спільне господарство не ведеться. В судове засіданні позивач не з'явилась, подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги повністю підтримує, примирення вважає неможливим. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вважає їх з позивачем примирення неможливим. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши заяву позивача, долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 27 жовтня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблений актовий запис № 494 (а.с.2). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 жовтня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київської області (а.с.4). Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків тривалий час не підтримують, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

22.02.2016 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 14 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого спільних дітей вони не мають. Позивач стверджує, спільне життя з відповідачем неможливе, так як він постійно зловживає алкоголем, після чого стає агресивним, погрожує їй, все бє і ламає. У судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснила, що з моменту звернення до суду вони мирились і сварились з чоловіком, і оскільки відповідач не змінив своєї поведінки, не цінує її та не дорожить їх стосунками, вирішила, що збереження шлюбу є неможливим. Вона не хоче жити з відповідачем, з яким домовились, що, як вона вирішить, то він збере свої речі і поїде. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його присутності не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 14 квітня 2015 року у Виконкомі Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 1 (а.с.5). Спільних дітей від шлюбу не мають. Сторонам судом надавався строк на примирення, після спливу якого, позивач на позові наполягає, вважає, що примирення між ними з відповідачем неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За заявою позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок (а.с.1) вона залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

22.02.2016 р. [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду з зазначеним позовом (а.с.1-2), в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини [INFO] р. 22.03.2016 р. позивачка подала до суду уточнену заяву (а.с. 15), в якій просить стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини та заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач надав заяву (а.с. 16), в якій визнав уточнені позовні вимоги, просив розглянути справу у його відсутності. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності сторін. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходилися у шлюбі до 12.10.2015 р. (а.с. 5), мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який мешкає з позивачкою (а.с. 6). Сторони не досягли домовленості з питання утримання дитини. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини. При цьому суд бере до уваги і визнання позову відповідачем (а.с. 16). Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

22.02.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини доходу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з грудня 2012р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем, з весни 23014 року шлюбні відносини фактично припинились, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Після розпаду шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою. Відповідач після розпаду шлюбу не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], в якому просив визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер 02.08.2015 року, мотивуючи тим, що встановлений строк шість місяців для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, так як знаходився у відрядженні за межами міста Миколаєва та приймав участь у заходах з ліквідації спалаху африканської чуми свиней. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Представник виконавчого комітету Миколаївської міської ради [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов визнала та просила справу слухати без участі представника відповідача. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. 02.08.2015 року після смерті [PERSON], що підтверджено ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 224929 виданого Міським відділом РАЦС реєстраційної служби Миколаївського міського управління від 03.08.2015 року (а.с.5) відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира № 12, розташована за адресою: вулиця Лазурна, 38 в місті Миколаєві, що підтверджено ксерокопією заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.03.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 88 (а.с.6). Позивач [PERSON], як спадкоємець за законом пропустив, встановлений ст.1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини після смерті дядька, так як знаходився у відрядженні, що підтверджено довідкою виданою начальником головного управління ветеринарної медицини в Миколаївській області Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України № 01.24/181 від 11.02.2016 року (а.с.8). Встановлені в судовому засіданні факти свідчать, що позивач з поважної причини пропустив встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], а тому на підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України суд визначає позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини протягом двох місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказував, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14.03.1995 року є власником квартири [ADDRESS]. У 2000 році на прохання брата [PERSON] він (позивач) надав згоду останньому проживати у вищезазначеній квартирі та дозволив прописатися у квартирі. В липні 2015 року [PERSON] повернувся проживати до дружини за адресою: Одеська область м. Ізмаїл вул. Нахімова 427. Посилаючись, на те, що [PERSON] у спірній квартирі тривалий час не проживає, особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги не сплачує, має інше постійне місце проживання, та добровільно виписатися з квартири не бажає, позивач просив визнати [PERSON], таким, що втратив право на проживання у [INFO]. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, та підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 14.03.1995 року [PERSON], [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Відповідно довідки ОСББ «Айланд» від 01.02.2016 року з 10.08.2000 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] Також встановлено, що [PERSON] з 2015 року у спірній квартирі не проживає, не зберігає у квартирі свого особистого майна, не сплачує комунальні послуги, що підтверджується Актом ОСББ «Айланд». Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Таким чином, у звязку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, має інше постійне місце проживання, на підставі ст.107 ЖК України, суд вважає [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з 2014 року вони з відповідачем більше не проживають однією сім'єю та фактично припинили шлюбні стосунки, погляди на життя виявилися несумісними, спільного господарства вони не ведуть, а сім'я існує формально. Позивач в судове засідання [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду відзив на позовну заяву яким просила проти задоволення позовних вимог не заперечувала, та крім того просила визначити місцем проживання малолітньої доньки [PERSON] разом з нею. Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав: Судовим розглядом встановлено, що 01.09.2006 року Першим відділом РАЦС Суворовського РУЮ м. Одеси, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, актовий запис № 709 (а.с. 18). Від спільного шлюбу у подружжя є донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, та на утримання якої похивач сплачує аліменти (а.с.5,6) У теперішній час примирення неможливе. Між подружжям майнового спору немає. Згідно ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей, що мають істотне значення для справи. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі ст.ст.105 ч.3, 109 ч.3, 112 ч.2 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON]; третя особа: Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, прокуратура Бериславського району про позбавлення батьківських прав, призначення опіки та стягнення аліментів. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні проголосити його вступну та резолютивну частини, що у повній мірі узгоджується з вимогами, викладеними в ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 222 ЦПК України. На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 06.09.2011 року, Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №468 В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що під час спільного подружнього життя у них 10.08.2003 року народився син [PERSON] та 12.08.2011року син [PERSON], які на даний час проживають з мамою. Сімейне життя у них не склалось. Це другий шлюб у подружжя. Між ними відсутнє взаєморозуміння та є різні погляди на життя. Подружжя на протязі півтора року не проживають разом та сімейних відносини не підтримують. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, з підстав наведених дружиною. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 06.09.2011 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №468 (а.с.7). Для сторін це є другий шлюб. Від спільного подружнього життя у них 10.08.2003 року народився син [PERSON] та 12.08.2011року син [PERSON], які на час розгляду справи проживають разом з мамою, про що не заперечив і відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їх дітей, що мають істотне значення. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 03.08.2002 року відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 189. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дочку [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явилась, надала суду пояснення по суті позову, просила позов задовольнити, просила залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2002 року, який зареєстрований відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 189. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що 30.07.2010 року вступила в шлюб з відповідачем, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського РУЮ Харківської області, актовий запис №79. Від шлюбу дітей не мають. Як зазначила позивачка, сумісне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, повну втрату почуття любові та поваги, шлюбні відносини припинено з березня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Неоднократні спроби до примирення не дали позитивних результатів. Спору про поділ майна не має. У судове засідання [PERSON] не зявилась, звернулась із заявою про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив також розглянути справу у його відсутність, про що надав відповідну заяву. \~ \~ \~ \~ Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони уклали шлюб 30.07.2010 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського РУЮ Харківської області, актовий запис №79, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ №145048 від 30.07.2010 року. (а.с.7) Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинено з березня 2015 року. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивачка, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сімї сторін є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна не мають. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

22.02.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та коштів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO]. З відповідачем по справі мають окремий бюджет, з квітня 2015 року ведуть окремо своє господарство. Діти перебувають на утриманні позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку і їй не вистачає коштів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки працює водієм автотранспортних засобів ТзОВ «Імперія жирів», середній заробіток становить 2517,42 грн. Просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 300 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 300 грн. на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задовольняє. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів на утримання дітей за один місяць.

Outcome: approved