Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

23.04.2018 року позивач АТ «Південний» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 2737,35 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 28.11.2014 року було укладено договір банківського рахунку № 1262142, на підставі чого клієнту був відкритий рахунок в гривні та 29.06.2017 року за історією авторизації здійснено операцію поповнення рахунку «Зачисление перевода MoneySend TS000000(TS206096), Odesa, UKR» на суму 1980 грн. Однак в результаті некоректної роботи банка-еквайра і технічної помилки при блокуванні цих сум зарахувань, доступний баланс клієнта додатково збільшився на 1980 грн., які були доступні Клієнту та зняті за допомогою картки в банкоматі, внаслідок чого виникла несанкціонована перевитрата у розмірі 1941,28 грн. 10.08.2017 року відповідачу було направлено листа р. № 78-41694 щодо необхідності повернути заборгованість, який відповідачем було проігноровано. На теперішній час відповідач не виконує зобов'язання за договором, має перед позивачем заборгованість, яка з урахуванням індексу інфляції та нарахованих відсотків в рамках договору складає 2737,35 грн., в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача не з'явився, до суду надав заяву, в якій просить позов задовольнити та проводити розгляд справи за відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського рахунку №1262142 /а.с.10-11/, відповідно до п. 2.1. якого Банк відкриває Клієнту безкоштовно пенсійний поточний рахунок у гривні на підставі заяви Клієнта на відкриття рахунку відповідно до Інструкції НБУ «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній і іноземній валютах», видає Клієнту платіжну картку на підставі Анкети-Заяви та інших документів, оформлених відповідно до чинного законодавства України і вимог Банку, і здійснює безкоштовне обслуговування протягом 3 років згідно з тарифами та з урахуванням правил користування платіжною карткою. Пунктом 5.1.4. Договору № 1262142 Клієнт зобов'язався погашати несанкціоновану перевитрату, відсотки на неї, комісії, а також поповнювати пенсійний поточний рахунок до розміру не знижувального залишку до 25 числа місяця, наступного за місяцем формування виписки по пенсійному поточному рахунку. Відповідно ст. 1 Договору «несанкціонована перевитрата» є перевищенням дозволеного ліміту кредитної лінії. Сума визначається як різниця між перевищенням та дозволеним лімітом кредитної лінії. При відсутності кредитної лінії несанкціонована перевитрата визначається як різниця між перевищенням суми платіжної операції по платіжній картки суми залишку коштів на його пенсійному поточному рахунку на день здійснення списання коштів. Несанкціонована перевитрата за пенсійним поточним рахунком виникає через особливості здійснення розрахунків із застосуванням платіжних карток, зокрема, але не виключно, через розбіжності у часі між здійсненням операції з платіжною карткою та клірингом розрахунків, технічні помилки у роботі обладнання, яке використовуються при здійсненні розрахунків із платіжними картками. Розмір несанкціонованої перевитрати та час не є прогнозованими. З 01.04.2016 року в банку діє Договір комплексного банківського обслуговування (ДКБОФО) /а.с.15-154/. Відповідно до редакції ДКБОФО від 26.05.2017 року, яка діяла на час виникнення перевитрати відповідача, «несанкціонована перевитрата» в рамках укладеного договору (ст. 1 Розділу 1) є перевищення дозволеного ліміту кредиту. Сума визначається як різниця між перевищенням та дозволеним лімітом кредиту. Несанкціонована перевитрата за поточним рахунком виникає через особливості здійснення розрахунків із застосуванням платіжних карток, зокрема, але не виключно, через розбіжності у часі між здійсненням операції з платіжною карткою та клірингом розрахунків, технічні помилки у роботі обладнання, яке використовуються при здійсненні розрахунків із платіжними картками. З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2017 року за історією авторизації здійснено операцію поповнення рахунку «Зачисление перевода MoneySend TS000000(TS206096), Odesa, UKR» на суму 1980 грн. Однак в результаті некоректної роботи банка-еквайра і технічної помилки при блокуванні цих сум зарахувань, доступний баланс Клієнта додатково збільшився на 1980 грн., які були доступні Клієнту та зняті за допомогою картки №5169 3990 0592 9213 в банкоматі АТМ6382 PIVDENNYI(а2206382), Odesa, UKR 01.07.2017 року, внаслідок чого виникла несанкціонована перевитрата у розмірі 1941,28 грн. /а.с.12/. В зв'язку з непогашенням відповідачем заборгованості по сплаті несанкціонованої перевитрати, було нараховано відсотки, які станом на 19.04.2018 року дорівнюють сумі 625,05 грн., з яких 584,06 грн. - прострочені відсотки, 40,99 грн. - відсотки, нараховані за поточний місяць по 19.04.2018 року /а.с.155/. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки відповідач не здійснив повернення коштів у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст.ст. 509, 610, 611, 1054 ЦК України. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин за період з 26.07.2017 року по 23.04.2018 року розмір боргу з урахуванням індексу інфляції, відповідно до викладеного в позовній заяві розрахунку складає 2112,30 грн. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалася сторона позивача, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Південний» підлягають задоволенню у повному обсязі, так як законні та обґрунтовані. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved