Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

22 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання у розмірі 1000 гривень, щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона є пенсіонеркою за віком, та отримує пенсію у розмірі 2970 гривень, яка є єдиним джерелом доходів. Її становище вкрай нужденне, оскільки вона перехворіла на двостороннє запалення легень, не відновила стан свого здоров`я, а пенсії не вистачає на проживання. Працювати за станом здоров`я вона не може, при цьому має повнолітнього сина - [PERSON] , який проживає разом з нею, працездатний, оскільки останнім часом працював у магазині вантажником, та має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Зазначає, що відповідач користується будинком, проте свої кошти не витрачає, їй не допомагає. У зв`язку з тим, що син має можливість надавати матеріальну допомогу, але відмовляється це робити, а вона знаходиться на межі бідності, тому вимушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) справа про стягнення аліментів є малозначною, вона розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, встановленому статтею 274 ЦПК України. Ухвалою Вишгородського районного суду від 1 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 12 травня 2021 року. У судове засідання з`явилася позивач, проте у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів про його належне повідомлення, розгляд справи було відкладено на 14 червня 2021 року. У призначене на 14 червня 2021 року судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином. Розгляд справи було відкладено на 14 липня 2021 року. Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, судову кореспонденцію, надіслану на адресу його реєстрації та повістку про виклик його у судове засідання на 14 червня, та 14 липня 2021 року, ним отримано особисто - 15 травня та 17 червня 2021 року. Також, про розгляд справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення на офіційному вебсайті Вишгородського районного суду Київської області оголошення про виклик його до суду на 14 червня 2021 року. Таким чином, суд ужив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. Правом на відзив, передбачений статтею 178 ЦПК України не скористався, з клопотаннями про відкладення судового засідання не звертався. Позивач у судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача та проти ухвалення судом рішення у заочному порядку. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Згідно із частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При наявності таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Як убачається із копії свідоцтва про народження, виданого 4 серпня 1986 року, серія [NUMBER] , позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , про що зроблено актовий записом № 64. Сторони у справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією посвідчення № [NUMBER] , яка долучена до матеріалів справи. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків [PERSON] за період з 2 кварталу по 3 квартал 2020 року інформація про доходи відсутня. Відповідно до довідки Вишгородського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду у Київській області № 7535215297851511 від 5 лютого 2021 року, позивач за період із серпня 2020 року по січень 2021 року отримала пенсію у розмірі 17187, 83 гривень: серпень 2020 року 2840,27 гривень, вересень 2020 року - 2840,27 гривень, жовтень 2020 року 2840,27 гривень, листопад 2020 року 2840, 27, грудень 2020 року 2856,80 гривень, січень 2021 року - 2969, 95 гривень. Також, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого 1973/876, терапевтичного відділення, [PERSON] з 3 по 16 липня 2020 року перебувала на лікуванні з діагнозом «поза госпітальна двобічна полі сегментарна пневмонія, гр. ІІІ.ЛН І ст., затяжний перебіг. Органічне ураження головного мозку судинного типу». Частиною другою статті 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 Сімейного кодексу України (далі СК України) дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідача обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати позивачем матеріальної допомоги. Свідчення такої потреби є отримання позивачем доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі: з 1 січня 1769 гривень, з 1 липня 2021 року - 1854 гривні, з 1 грудня 1934 гривні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію за віком у розмірі: серпень 2020 року 2840,27 гривень, вересень 2020 року - 2840,27 гривень, жовтень 2020 року 2840,27 гривень, листопад 2020 року 2840, 27, грудень 2020 року 2856,80 гривень, січень 2021 року 2969, 95 гривень. Отже, сума отриманої позивачем пенсії, перевищує встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність. Під час розгляду справи судом не встановлено наявності у позивача потреби матеріальної допомоги, а виписка із медичної картки позивача є підтвердження лише факту перебування її на лікуванні у період з 3 по 16 липня 2020 року, проте не підтверджує факт необхідності у безперервному лікуванні, з витрачанням значних коштів про що у матеріалах справи відсутні будь-які докази. Також не є підставою для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання батьків посилання позивача про необхідність у додаткових коштах на утримання будинку та придбання продуктів харчування. Зазначене узгоджується із постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 320/9091/17 (провадження № 61-2598св19). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані потребою матеріальної допомоги, а лише необхідністю витрат для вирішення побутових питань. Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення аліментів на її утримання задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed