Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

21 червня 2018 позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання відповідачів - [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Вказує про те, що відповідач [PERSON] - його колишня дружина, відповідач - [PERSON]. - їх дочка, разом з ним були співвласниками зазначеної квартири. На підставі договору купівлі-продажу частини квартири, укладеного з [PERSON], яка діяла від свого імені та за довіреністю від імені [PERSON], позивач набув право власності на належні їм частки та став одноосібним власником квартири. На час укладання договору купівлі-продажу у вказаній квартирі були зареєстровані він та відповідачі. У договорі було зазначено, що [PERSON] зобов'язується знятися з реєстраційного обліку та зняти [PERSON] з реєстраційного обліку, однак до цього часу місце їх реєстрації не змінено. Реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі перешкоджає йому розпоряджатися своїм майном, належним чином оформити субсидію, що порушує його житлові права і права власника квартири. Він не бажає, щоб у його квартирі були зареєстровані колишні члени його сім'ї, з якими у нього втрачено зв'язок. Позивач просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи . Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами і в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, поважності причин неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідачів у розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 грудня 1998 року Фондом комунального майна Балаклійської райдержадміністрації, та договору купівлі-продажу частини квартири, укладеного 12 червня 2017 року між продавцями [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] і покупцем [PERSON] (а.с.6-8). Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача, шлюб між ними розірвано за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року ( а.с.9) Відповідач [PERSON] є дочкою позивача. Відповідачі залишаються зареєстрованим у квартирі, належній позивачу, хоча згідно п. 8 договору купівлі-продажу частини квартири [PERSON] зобов'язувалась зняти з реєстраційного обліку всіх осіб зареєстрованих у частині квартири, яка була відчуджена позивачу за цим договором (а.с.7). Згідно акту обстеження від 21 червня 2018 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають за вказаною адресою більше року, що підтверджено свідками-сусідами: [PERSON] і [PERSON] ( а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Власник житла має право вимагати визнання попередніх власників такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останніх з реєстрації.

Outcome: approved