Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

22.08.2016 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.09.2011 року між [PERSON] до [PERSON] було укладено шлюб, від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та виховання дитини. З 22.05.2016 року вони з відповідачем не підтримують сімейно-шлюбних відносин та припинили вести спільне господарство. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем позивач не збирається, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву, у якій вимоги повністю підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, через канцелярію суду подав заяву, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечив а також підтвердив, що дійсно з 22.05.2016 року не проживає та не веде спільного господарства з позивачкою. Також просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2011 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 6). При цьому, з наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї, що, як наслідок, призвело до того, що подружжя з 22.05.2016 року не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо проживають та припинили вести спільне господарство. З огляду на зазначене та враховуючи те, що сторони від примирення відмовилися, відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved