Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

23 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 20.12.2003 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося за причиною непорозуміння та різних поглядів на життя. З жовтня 2015 року шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просила позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідно до положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач обізнаний про наявність в провадженні суду справи за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення копії позовної заяви разом з додатком та судової повістки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON], який про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, що відповідає положенню ч. 4 ст. 169 ЦПК України, та ухваленню заочного рішення, відповідно до положення ст. 224 ЦПК України. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.12.2003 року, який оформили у відділі реєстрації актів громадянського стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, свідоцтво про одруження серії 1-ВЛ № 200888, актовий запис № 159. (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 198890, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 292566, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 5) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надав, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не теперішній час не існує. Діти залишаються мешкати з матір'ю. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved