Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

22.05.2017 позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 12.12.2008 він та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі. Від шлюбу дітей у сторін немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні відносини та ведення домашнього побуту, через що втратили порозуміння між собою, почуття поваги та любові один до одного. Протягом останніх трьох років не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, мають окремі бюджети та проживають в різних місцях. Фактично шлюб носить формальний характер, а тому примирення та збереження шлюбу не можливе, т.я. буде суперечити його інтересам. Також, зазначає, що відповідач має іншого чоловіка, з яким фактично проживає однією сім'єю. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов та просив його задовольнити з наведених підстав. Відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на те, що між нею та позивачем є спір щодо спільного майна, а розірвання шлюбу може порушити її права щодо даного майна, а тому просила повторно надати їм строк для примирення. При цьому, позивач не заперечувала обставин, на які посилався позивач. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.12.2008 між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.12.2008, відповідно в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №2082. Як зазначив позивач, сім`я сторін фактично розпалася, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають різні бюджети, втратили взаєморозуміння та повагу один до одного. Ухвалою суду від 30.01.2018 сторонам надано строк для примирення тривалістю два місці. За строк, який було надано сторонам для примирення, їх відносини не покращились, шлюбні стосунки сторони не відновили та не підтримують. Відповідач, хоча і заперечувала проти позову, проте фактично не спростувала обставини, на які посилається позивач, зокрема щодо того, що протягом останнього часу вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та не проживають однією сім'єю. Строк на примирення повторно просила надати лише з метою вирішення спірного питання щодо майна, набутого подружжям за час шлюбу, а не з метою збереженя сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved