Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

22.07.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору припиненим та розірвання його, стягнення сплаченої суми по договору та відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2013 року з метою отримання кредиту в сумі 200000 грн. вона звернулась до [PERSON] та вони уклали договір про надання послуг, повязаних з наданням кредиту. Після підписання договору, [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням періодично здійснювати через банк авансову оплату за договором різними сумами, для того, щоб був надан кредит в сумі 200000 грн.. [PERSON] систематично здійснювала через банк платежі на банківську карту відповідачки за період з вересня 2013 року по травень 2014 року на загальну суму 22355 грн. Згідно укладено договору, вартість виконаної роботи за надання кредиту та строк виконання договору визначені не були. На теперішній час відповідачка [PERSON] зобовязання по договору не виконала. На її прохання добровільно повернути гроші відповідачка відмовляється. Просить суд визнати припиненим договір від 20.12.2013 року, розірвати договір, стягнути з відповідачки на її користь сплачену суму авансу в розмірі 22355 грн. по договору від 20.12.2013 року з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь період користування грошима та моральну шкоду в сумі 10000 грн. В судове засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутніть, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча про час слухання справи була належним чином повідомлена. За таких обставин судом на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України прийнято рішення про заочний розгляд справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні (позичальнику) кошти або речі, позначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або така ж кількість речей такого ж роду і якості. Договір позики вважається увязненим з моменту передачі чи грошей інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1,ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Відповідно до копії договору №932 від 20.12.2013 року, [PERSON] уклала з [PERSON] договір про надання послуг, а саме: складання та підготовка документів по кредитуванню, узгодження всіх питань по вирішенню видачі кредиту в сумі 200000 грн., оформлення страхового полюсу. (а.с.4). Як вбачається з копій квитанцій, за період з вересня 2013 року по травень 2014 року позивачка [PERSON] сплатила на рахунок відповідачки [PERSON] грошові кошти в сумі 22355 грн. в якості авансу по виконанню послуг з надання кредиту. (а.с.6-9). До теперішнього часу відповідачка [PERSON] свої зобовязання по вирішенню видачі кредиту в сумі 200000 грн. не виконала, тобто нею істотно порушено договір. Відповідно до п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення правовідношення. Правові відношення між сторонами регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЦК України. Згідно п.п.6 п.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. При таких обставинах суд вважає, що доводи позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та позовні вимоги в частині розірвання договору про надання послуг та стягнення з відповідачки суму авансу в розмірі 22355 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь період користування грошима та моральну шкоду в сумі 10000 грн., підлягають задоволенню. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, на користь державного бюджету підлягає стягненню з відповідачки судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved