Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

22 вересня 2014 року ПАТ «Укртелеком» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього в порядку регресу 30352,94 грн. матеріальної шкоди та витрат по сплаті судового збору в сумі 303 грн. 53 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] визнано винним в ДТП, яка сталася 10 лютого 2014 року по вул. Алгазіна в м. Прилуки. Внаслідок цього автомобілю «Міtsubisi Galant 2,4 і», реєстраційний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] завдано механічні пошкодження. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2014 року стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 24716 грн. 94 коп.. судові витрати в сумі 2684 грн., а всього 27400 грн. 94 коп. ПАТ «Укртелеком» в повному обсязі відшкодувало [PERSON] заподіяний збиток визначений рішенням суду, а тому просило стягнути з відповідача в порядку регресної вимоги матеріальну шкоду в сумі 30352 грн. 94 коп. та витрати понесені на оплату судового збору в сумі 303 грн. 53 коп., оскільки саме з вини відповідача, який самовільно використовував транспортний засіб належний товариству під час вчинення ДТП, було завдано збитків товариству. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2014 року в позові ПАТ «Укртелеком» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди (в порядку регресу) відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «Укртелеком» просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при розгляді справи та винесенні оскаржуваного рішення розглядав ті обставини, які вже встановлені судовим рішенням, а саме місце вчинення ДТП - вул. Алгазіна, крім того, неправильно визначив розмір матеріальної шкоди, яка була заподіяна ПАТ «Укртелеком» винними діями відповідача. Також, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що відповідач під час скоєння ДТП керував транспортним засобом в зв'язку з виконанням ним своїх трудових обов'язків. Апелянт зазначає, що суд безпідставно посилався на те, що відповідач виконав поставлений йому обсяг робіт і мав намір відігнати автомобіль в 14 год. 30 хв. у гараж, оскільки відповідач працював на посаді водія 2 класу, його робочий день триває з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. і виконання його трудових обов'язків не залежить від обсягу виконаної роботи, основним обов'язком водія є керування транспортним засобом, а тому 10.02.2014 року останній повинен був виконати перевезення людей по Прилуцькому району та м. Прилуки і по закінченню робочого дня поставити автомобіль на місце стоянки, відповідач потрапив у ДТП в 14 год.30 хв. по вулиці на яку його ніхто не направляв і тому шкоди завдано ним не при виконанні трудових обов'язків. Крім того, апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги доповідну і пояснення старшого водія [PERSON] та покази свідків; [PERSON] та [PERSON] з яких вбачається, що відповідачу ніхто в 14 год. 30 хв. не давав вказівку ставити службовий автомобіль на місце стоянки. Що стосується місця стоянки службового автотранспорту, то ПАТ «Укртелеком» надано свідоцтво про реєстрацію службових транспортних засобів, з яких вбачається, що місцем стоянки транспортних засобів ПАТ «Укртелеком» є м. Прилуки, вул. Київська, 166. Приміщень за адресою: м. Прилуки, пров. Партизанський, 12 у власності чи в користуванні товариства немає. У письмових запереченнях [PERSON] просить апеляційну скаргу ПАТ «Укртелеком» відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Ухвалюючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог. Проте з таким висновком місцевого суду не може повністю погодитись апеляційний суд, оскільки суд вирішив справу з порушенням чинного законодавства. Відповідно до положень ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків. Юридичні факти, сукупність яких дає власникові право притягти працівника до матеріальної відповідальності наступні: порушення працівником трудових обов'язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв'язок між порушенням і шкодою та вина працівника. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 лютого 2014 року близько 14 год. 30 хв. відповідач [PERSON] керував автомобілем марки ГАЗ - 66 реєстраційний номерний знак [NUMBER], який належить ПАТ «Укртелеком» по вулиці Київська в м. Прилуки, від вулиці Алгазіна до провулку Партизанський в м. Прилуки, в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України, під час виконання повороту ліворуч на провулок Партизанський в м. Прилуки, не переконався в безпечності маневру та не врахував габарити автомобіля, допустив виїзд на перехресті на смугу зустрічного руху провулку Партизанський, не надав переваги в русі автомобілю марки «Міtsubisi Galant 2,4 і», реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі і зупинився, в результаті чого були пошкоджені транспортні засоби. Постановою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 лютого 2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 370 грн. на користь держави. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2014 року стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 24716грн. 94 коп., та на відшкодування судових витрат 2684 грн., а всього 27400 грн.94 коп. На виконання зазначеного рішення суду платіжним дорученням за № 4086 від 20 серпня 2014 року ПАТ «Укртелеком» перерахувало на рахунок державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві борг в сумі 27400 грн. 94 коп. Одночасно, платіжним дорученням за № 721 від 20 травня 2014 року ПАТ «Укртелеком» перерахувало на рахунок державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві витрати понесені на оплату висновку судової автотоварознавчої експертизи в сумі 2952 грн. Із довідки ПАТ «Укртелеком» від 12 вересня 2014 року № 25-28-37 вбачається, що [PERSON], дійсно працював водієм автотранспортних засобів 2 класу транспортної групи Цеху телекомунікаційних послуг № 21 (м. Прилуки) Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком» з 15 вересня 2006 року (Нак. № 150 /к від 15 вересня 2006 р.) по 06 серпня 2014 року (Нак. № 245/к від 06.08.2014 р.). Відповідно до подорожнього листа № 026072 вантажного автомобіля серії УТК від 10 лютого 2014 року водій автомобіля марки «ГАЗ-66» реєстраційний номерний знак [NUMBER] [PERSON] виконував роботи по перевезенню людей та інструментів по м. Прилуки і Прилуцькому району і його робочий день розпочинався з 8 год. 00 хв. і закінчувався у 17 год. 00 хв. Згідно п.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Виходячи із змісту п.7 ст.134 КЗпП України якою передбачено покладення на працівника обов'язку відшкодувати заподіяну підприємству пряму дійсну шкоду без будь-яких обмежень, встановлено, що матеріальна відповідальність працівника виникає лише в разі коли шкоду ним завдану не при виконанні трудових обов'язків. Враховуючи обставини якими обґрунтовувалися позовні вимоги ПАТ «Укртелекому», апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для покладення на [PERSON] матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Судом першої інстанції на підставі досліджених доказів встановлено, що 10 лютого 2014 року [PERSON] здійснював перевезення на автомобілі ГАЗ 66 бригади, яка усувала лінійні пошкодження по маршруту Прилуки - Івківці - Ладан - Подище - Івківці- Прилуки. Оскільки 10 лютого 2014 року близько 14 год.30 хв. під час ДТП, [PERSON] керуючи зазначеним автомобілем ГАЗ- 66 виконував роботу визначену трудовим договором укладеним ним із ПАТ «Укртелеком» та правилами внутрішнього трудового розпорядку, він не порушив своїх трудових обов'язків. При цьому за відсутності будь-яких фактичних даних про те, що відповідачем самовільно в особистих цілях використовувався в зазначений час автомобіль ГАЗ-66 якій належить позивачу; є безпідставними посилання представника останнього як на підставу покладення на відповідача матеріальної відповідальності у повному обсязі, на ту обставину, що робочий день останнього тривав до 17 год. і йому не давалася вказівка в 14 год.30 хв. ставити службовий автомобіль на місце стоянки. Оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував автомобілем марки ГАЗ- 66 рухаючись по вул. Алгазіна в м. Прилуках, і наявними в матеріалах справи доказами не встановлено, що відповідач використовував транспортний засіб для виконання робіт, що не належать до його трудової функції та що його дії при цьому суперечили інтересам роботодавця; апеляційний суд вважає що не є належною підставою для застосування повної матеріальної відповідальності до відповідача за п.7ст.134 КЗпП України та обставина, що як зазначає позивач місцем стоянки автотранспорту ПАТ»Укртелеком» є м. Прилуки, вул. Київська,166. Однак оцінивши у відповідності із правилами ч.3 ст.213 ЦПК України надані сторонами докази і встановивши що відповідач [PERSON] керував автомобілем марки ГАЗ-66 реєстраційний номерний знак [NUMBER], у зв'язку з виконанням трудових обов'язків, та відмовивши у зв'язку з цим у покладенні на нього обов'язку повністю відшкодувати заподіяну підприємству пряму дійсну шкоду, суд першої інстанції не звернув уваги на те що, за загальним правилом у відповідності із ст.132 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Враховуючи зазначене, що суд першої інстанції не застосував закон який підлягав застосуванню рішення суду підлягає скасуванню. При цьому є безпідставними посилання [PERSON] та його представника що, позивач втратив право вимоги про стягнення середнього заробітку для відшкодування шкоди, у зв'язку з пропуском встановленого ст.136 КЗпП України строку, для видачі власником розпорядження про відрахування із заробітної плати. Оскільки згідно з ч.3 ст. 136 КЗпП України стягнення з працівника шкоди проводиться шляхом подання власником позову до суду. Строк для звернення з позовами про стягнення з працівників шкоди, заподіяної підприємству, встановлений тривалістю один рік. Він обчислюється з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (ст.233 КЗпП). Оскільки [PERSON] притягується до матеріальної відповідальності в порядку регресу у зв'язку з відшкодуванням шкоди третій особі, днем коли ПАТ «Укртелеком» дізнався про виникнення шкоди, слід вважати день проведення виплати на користь третьої особи ( [PERSON]).- 20 серпня 2014 року (а.с.11). Виходячи з довідки про доходи [PERSON], його середньомісячна заробітна плата складає 2371 грн.37 коп.(ас.92), тому необхідно покрити заподіяну ним товариству шкоду у формі витрат підприємства з його вини, шляхом стягнення з [PERSON] на користь ПАТ»Укртелеком» 2371 грн.37 коп., матеріальної шкоди заподіяної підприємству. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з цим, що позов задоволений на 7,814 % на користь ПАТ «Укртелеком» належить стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 23 грн. 72 коп., сплачений при зверненні до суду першої інстанції, та 11 грн. 86 коп. - до апеляційної інстанції, а всього - 35 грн. 58 коп.

Outcome: partial