Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

23.05.2014 позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивачки заподіяні матеріальні збитки (утилізаційна вартість автомобілю «Mercedes-Benz» 190 D, р.н. [NUMBER]) в сумі 17240,78 грн. та стягнути з [PERSON] матеріальні витрати по оплаті за зберігання автомобілю на спеціальній площадці, а також кошти за послуги евакуатора та на придбання пального в розмірі 5061,69 грн., також стягнути: франшизу згідно полісу в розмірі 950 грн., компенсацію моральної шкоди в сумі 30 000 грн., витрати за сплату судового збору в сумі 807 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 23 червня 2013 року о 14 годині 40 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем марки «BA3-21723», р.н. [NUMBER], рухаючись по лівій смузі свого напрямку руху, по проїжджій частині вул. Ангарської, смт. Авангард, Овідіопольського району, з боку вул. Виноградної в напрямку вул.. Тираспольське шосе, в районі перехрестя вул. Ангарська - пров. Степовий, допустила порушення вимог правил дорожнього руху України, а саме: була не уважною, за дорожньою обстановкою не слідкувала, не вибрала безпечної швидкості свого руху, не витримала безпечної дистанції між транспортними засобами, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Мерседес», р.н. [NUMBER], що належить позивачці на праві власності, під керуванням [PERSON], який рухався попереду у попутному напрямку та на зазначеному перехресті зупинився в лівій смузі свого напрямку руху для виконання маневру розвороту, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та тілесних ушкоджень пасажирів з обох автомобілів. В результаті ДТП, належний позивачці транспортний засіб, отримав такі механічні пошкодження, які відновленню не підлягають. Також позивачка понесла витрати по оплаті за зберігання автомобілю на арешт майданчику та транспортування евакуатором, а також кошти на пальне. Постановою Біляївського районного суду Одеської області [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Крім того, діями [PERSON] позивачці заподіяно значну моральну шкоду - майже рік позивачка знаходиться у психологічному стресі від розуміння того, що позбавлена майна, яке належить їй на праві власності, оскільки автомобіль не підлягає відновленню. Постійні переживання негативно позначаються на загальному самопочутті. В даний час позивачка не може придбати інший автомобіль, оскільки не має для цього коштів. Крім цього, з моменту ДТП по теперішній час вартість автомобілю змінилась в зв'язку з підвищенням цін на аналогічні автомобілі. На сьогоднішній день неможливо придбати подібний автомобіль за суму, яка підлягає відшкодуванню згідно висновків експертизи. На пропозиції про відшкодування заподіяного збитку [PERSON] не реагує, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача та його представник на задоволенні позовних вимог наполягали та просили стягнути з відповідачці суму завданих збитків. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечував проти позову. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 червня 2013 року о 14 годині 40 хвилин, [PERSON] керувала автомобілем марки «BA3-21723», номерний знак [NUMBER], рухаючись по лівій смузі свого напрямку руху, по проїжджій частині вул. Ангарської, смт. Авангард, Овідіопольського району, з боку вул. Виноградної в напрямку вул. Тираспольське шосе, в районі перехрестя вул. Ангарська - пров. Степовий, будучи не уважною, за дорожньою обстановкою не слідкувала, не вибрала безпечної швидкості свого руху, не витримала безпечної дистанції між транспортними засобами, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Мерседес», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався попереду у попутному напрямку та на зазначеному перехресті зупинився в лівій смузі свого напрямку руху для виконання маневру розвороту, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, нанесений матеріальний збиток. Як вбачається з постанови Біляївського районного суду Одеської області від 05.03.2014 року по адміністративній справі № 496/773/14-ц, [PERSON] було визнано виною у вчинені вказаного вище ДТП, провадження про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП було закрито, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.6). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанови суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту № 773-09-13 спеціаліста «КАРЗКС-ГРУПП» з визначення розміру матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «MERCEDES-BENZ» 190 D номерний знак [NUMBER], станом на 06.09.2013 р., вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачці внаслідок аварійного пошкодження автомобіля складає 44204,82 грн. (а.с.7-12). Відповідно до звіту № 773-09-13У, утилізаційна вартість автомобілю «MERCEDES» 190 D, номерний знак [NUMBER] , станом на 06.09.2013 р., складає 17240,78 грн. (а.с.13-18). 30.01.2014 року слідчим BP ДТП СУ ГУ МВС України в Одеській області Діденкул Д.Ю. було винесено постанову про закриття кримінального провадження, де вказано, що в діях водія [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, а допущені водієм [PERSON] порушення вимог п.п. 2.3(б), 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України підлягають адміністративній відповідальності (а.с.20-24). На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На підставі ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні було встановлено, що переживання у позивача викликав сам факт того, що [PERSON] позбавлена майна, оскільки автомобіль марки «MERСEDES-BENZ-190» не підлягає відновленню, разом з тим, з урахуванням обставин справи, а також розумності та справедливості, суд вважає необхідним покласти на відповідачку [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог. Тому, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 807,0 грн. підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивачки в частині стягнення з відповідачки витрат на франшизу згідно полісу у розмірі 950 грн., то суд дійшов до висновку, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження цієї вимоги, а також оригіналу квитанції на вказану суму. Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial