Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

22 лютого 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, який зареєстрований 30 вересня 2017 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільно стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3128. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30 вересня 2017 року між ним та відповідачем зареєстрований шлюб. В шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначив різні погляди на шлюб, сім`ю, спільний побут, виховання дитини. Примирення та подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 30 вересня 2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] »), [INFO] , Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільно стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, зареєстровано шлюб, актовий запис № 3128, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 30 вересня 2017 року (а.с. 11). В шлюбі у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 червня 2018 року (а.с. 15). Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК Українипозов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Подружнє життя не склалося через різні погляди на шлюб, сім`ю, спільний побут, виховання дитини. Сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини між подружжям фактично припинені, сторонами не ведеться спільне господарство. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, ст. 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, ч. 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК України участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 0.0.2019413065.1 від 17 лютого 2021 року про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку щодо повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50% від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50% від загального розміру судового збору).

Outcome: approved