Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

23.02.2015 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про звільнення займаного житлового приміщення. Свої уточнені вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору дарування від 28.02.2004 року та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 28.02.2004 року - позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. Певний час позивач дозволяла проживати відповідачу в її квартирі в місті Василькові разом із своєю сім'єю. Однак після розірвання шлюбу з дружиною - відповідач став вимагати переписати квартиру [ADDRESS] на нього, погрожуючи позивачу фізичною розправою, пошкодженням майна. Просить суд усунути перешкоди у користуванні приналежною позивачу на праві власності квартирою [ADDRESS] та виселити відповідача з цієї квартири без надання іншого житла. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Також зазначила, що відповідач [PERSON] є її сином та добровільно не бажає звільнити займане ним житлове приміщення та не впускає позивача в її квартиру [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування від 28.02.2004 року та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 28.02.2004 року - позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] (а.с. 3, 4). Згідно висновку за зверненням [PERSON] від 03.05.2014 року та листів з Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 05.05.2014 року та від 25.02.2015 року встановлено факти вчинення відповідачем [PERSON] насильства в сім'ї по відношенню до позивача [PERSON], у зв'язку з чим відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП та перебуває на обліку в Луцькому МВ УМВС України у Волинській області. Згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 03.02.2004 року - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. З пояснень позивача [PERSON], свідка [PERSON] та наявних матеріалів справи встановлено, що відповідач погрожує позивачу фізичною розправою, пошкодженням майна, вимагає переписати квартиру [ADDRESS] на нього, комунальні послуги по ній не сплачує, добровільно не бажає звільнити та не впускає позивача в дану квартиру, в яку позивач разом зі своїм чоловіком [PERSON] мають намір переїхати на постійне проживання. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, враховуючи ту обставину, що відповідач перешкоджає позивачу користуватись власною квартирою та порушує права [PERSON] як власника, яка позбавлена можливості володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Тому, слід усунути перешкоди в користуванні [PERSON] власною квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved