Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

22 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] центральної районної лікарні, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Полтавському та Новосанжарському районах Полтавської області, територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Полтавській області про встановлення факту отруєння та професійного захворювання на виробництві. В ході судового розгляду позивачка доповнювала та уточнювала свої позовні вимоги (т.3, а.с. 11-23, 37-50). Остаточно просила: -визнати незаконним та скасувати акт за формою Н-5 (спеціального) розслідування нещасного випадку, що стався 07 жовтня 2014 року у [PERSON] центральній районній лікарні Полтавської області від 06 квітня 2015 року; -визнати незаконним та скасувати акт форми Н-5 проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався 07 жовтня 2014 року об 11 годині у [PERSON] центральній районній лікарні від 21 липня 2016 року; -встановити факт, що [PERSON], [INFO], 07.10.2014 року біля 10 години на робочому місці, працюючи дезінфектором у [PERSON] центральній районній лікарні Полтавської області, відбувся нещасний випадок на виробництві кваліфікувати, як погіршення стану здоровя у звязку з виконанням функціональних обовязків (при розфасовці хлорного вапна), відповідно до пункту 15 підпункту 18 Порядку однією із обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що повязаний з виробництвом, що підтверджено медичним висновком. Встановити факт, що її захворювання хронічний бронхіт обструктивної форми, бронхоспатичним синдромом фаза важкого загострення Пневмосклероз ДН 1, Гіпертонічна хвороба 11 ст. Хронічний ларенгіт, що підтверджується підсумками експертизи відноситься до переліку професійних захворювань під кодом У680У-70 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2000 року за № 1662 «Про затвердження переліку профзахворювань»; -визнати незаконними дії відповідача в частині допуску [PERSON] на посаду дезінфектора, так як вона перехворіла хворобою Боткіна патологічною нервової системи органічного характеру, Гіпертонічною хворобою 11 ст. з кризовим перебігом, так як робота дезінфектора була їй протипоказана, що підтверджується підсумками експертизи; -встановити факт, що 07 жовтня 2014 року стався нещасний випадок із [PERSON], [INFO], у [PERSON] центральній районній лікарні Полтавської області, повязаний з виробництвом; -встановити факт, що [PERSON], [INFO], отримала професійне захворювання хронічний бронхіт, обструктивної форми з бронхоспастегичним синдромом фаза тяжкого загосрення. Пневмосипероз. ДН 1. Гепертонічна хвороба 11 ст. 2 см. Ризик високий ІХС, дифукційний, пардіосклероз СИТ, хронічні захворювання, що підтверджується підсумками експертизи, яке виникло у [PERSON] внаслідок роботи дезінфектором в [PERSON] центральній районній лікарні Полтавської області на протязі 10 років і одного місяця, починаючи з 2004 року по 2014 рік. -зобовязати відповідача скласти акт форми Н-1; -зобовязати [PERSON] центральну районну лікарню Полтавської області видати [PERSON] направлення на Медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) для встановлення у [PERSON] ступені втрати професійної працездатності; -зобовязати відповідачів провести розслідування та скласти актформи Н-1, акт форми П-5, який стався 07.10.2014 року біля 10 години, який стався на виробництві під час виконання [PERSON] трудових обовязків (при розфасовці хлорного вапна); -стягнути з [PERSON] районної центральної лікарні на її користь судові витрати, які вона понесла з даною справою. Позов обґрунтовувала тим, що, працюючи на посаді дезінфектора у [PERSON] центральній районній лікарні, 07 жовтня 2014 року розфасовуючи хлорне вапно, їй стало погано, звернувшись до старшої медичної сестри [PERSON], її направили до терапевтичного відділення, де лікар [PERSON] почала надавати їй медичну допомогу, але у звязку з погіршенням стану здоровя її було переведено до реанімаційного відділення, в якому лікар [PERSON] ввів внутрівенно Дексаметазон, після того як їй стало краще вона пішла додому. Вдома стан [PERSON] погіршився, вона викликала швидку допомогу, яка доставила її до приймального відділення [PERSON] ЦРЛ, де її направили у терапевтичне відділення з діагнозом: гострий бронхіт з обструктивним синдромом, затяжний перебіг та гіпертонію 11 ступеню. На стаціонарному лікуванні в [PERSON] ЦРЛ вона перебувала з 07.10.2014 р. по 22.10.2014 року. Після цього ще продовжувала лікування в Полтавській обласній лікарні та ДУ «Науково-практичний медичний центр «Реабілітація» МОЗ України в м.Ужгород з діагнозом хронічний бронхіт обструктивної форми. Вважає, що таке погіршення здоровя було викликано отруєнням парами хлору на її робочому місці, яке сталося внаслідок нещасного випадку на виробництві, у звязку з незабезпеченням лікарнею її належними засобами захисту та невідповідності робочого місця вимогам та стандартам, які ставлять до дезинфікаційних боксів. Неодноразово звертаючись до лікарні з вимогою провести розслідування нещасного випадку, складення актів Н-1, Н-5, П-4, отримувала відповідь, що факту травмування чи отруєння не зафіксовано, погіршення стану здоровя позивачки повязано з загальними захворюваннями. На думку позивача, лікарня намагається приховати нещасний випадок на виробництві та факт виникнення у неї професійного захворювання, враховуючи, що досудові засоби захисту її прав були вичерпані, вона звернулася до суду з відповідними вимогами. Позивач та представник позивача, позов просили задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача, [PERSON] ЦРЛ, проти позову заперечувала, надала до суду письмові заперечення, просила в задоволенні позову відмовити (т.1, а.с. 77-80). Представник відповідача, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Полтавському та Новосанжарському районах Полтавської області, в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій просила слухати справу за її відсутності та надала письмові пояснення, в яких просила в задоволенні позову відмовити (т.1, а.с. 98-100). Представник відповідача, територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Полтавській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надали заперечення проти позову, в якому просили справу слухати без їх участі, позов задовольнити частково, а саме зобовязати [PERSON] ЦРЛ провести повторне розслідування нещасного випадку який стався 07.10.2014 року з [PERSON] (т.1, а.с. 209-212). Заслухавши позивача та її представника, представників відповідачів, перевіривши і дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, суд дійшов до наступних висновків. Стосовно позовних вимог про визнання незаконними та скасування актів за формою Н-5 (спеціального) розслідування нещасного випадку, що стався 07 жовтня 2014 року у [PERSON] центральній районній лікарні Полтавської області від 06 квітня 2015 року та від 21 липня 2016 року, суд приходить до висновку, що вони є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Так, відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07 жовтня 2014 року об 11 год.00 хв. у [PERSON] центральній районній лікарні від 06 травня 2015 року комісія, призначена наказом головного лікаря від 06.04.2015 року №43, встановила: на підставі матеріалів розслідування комісією встановлено, що випадок погіршення стану здоровя [PERSON], дезінфектора [PERSON] ЦРЛ, який стався під час виконання нею функціональних обовязків, не повязаний з впливом шкідливого фактора, а саме хлорного вапна, так як клінічних ознак отруєння хлорним вапном при первинному і повторному зверненнях за медичною допомогою у [PERSON] не було. Погіршення стану здоровя [PERSON] обумовлене загостренням її хронічного захворювання гіпертонічної хвороби.В звязку із вищезазначеним, даний випадок визнаний таким, що не повязаний з виробництвом(т.1, а.с. 61-66). На виконання ухвали суду від 13 липня 2016 року, з метою повного зясування обставин справи, комісією призначеною наказом головного лікаря від 19.07.2016 року №122 було повторно проведено розслідування випадку, що стався 07 жовтня 2014 року з [PERSON], про що складено відповідний акт. Комісія прийшла до наступних висновків: на підставі матеріалів повторного розслідування комісією встановлено: так як медична документація, яка відображає стан [PERSON] після події (07.10.2014 року), не містить записів про наявність гострого запалення слизових оболонок очей, носа, глотки, які виникають відразу після контакту з подразником та зникають на протязі однієї-двох діб, то встановлення випадку гострого отруєння хлорним вапном неможливе. Вивчивши всю медичну документацію, надану [PERSON] комісії з розслідування, не виявлено фактів про звязок наявних у неї захворювань із контактом з хлором. Погіршення стану здоровя [PERSON] обумовлене загостренням її хронічного захворювання гіпертонічної хвороби. Враховуючи протиріччя з п. 15 «Обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що повязаний з виробництвом і складається акт за формою Н-1» Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, та беручи до уваги Висновок лікарсько-консультативної комісії [PERSON] ЦРЛ від 06.05.2015р. №629, даний випадок визнаний таким, що не повязаний з виробництвом.(т.3, а.с. 59-65). Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими обєднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обовязковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Дослідивши зазначені акти, суд приходить до висновку, що їх форма та порядок проведення розслідування відповідає Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року, №1232, а тому відповідно підстави для визнання їх незаконними та скасування відсутні. Необхідно зазначити, що відповідні акти позивачка до територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Полтавській області, яке здійснює функції зреалізації державної політики у сфері охорони праці, не оскаржувала. Позовні вимоги про встановлення факту нещасного випадку та професійного захворювання, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та спростовуються дослідженими доказами, висновком експертизи та поясненнями свідків. Так, судом встановлено, що [PERSON] була переведена на постійне місце роботи на посаду дезінфектора з 01.06.2004 року відповідно до наказу [PERSON] ЦРЛ №42 від 27.05.2004 року (т.1, а.с. 16). Наказом №22 від 12.01.2015 року її було звільнено у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоровя п.2 ст.40 КЗпП (т.1, а.с. 14). Відповідно до маршрутних листів за 2010-2014 роки, [PERSON] згідно проведених медичних оглядів визнавалась придатною для роботи дезінфектора (т.2, а.с. 40-49), її доводи про невідповідність форми картки медичного огляду, яка не відповідає Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом МОЗ України від 21.05.2007 року №246, та не зазначення шкідливого фактору на робочому місці, на переконання суду не відноситься до предмету позовних вимог, а може свідчити про порушення вимог трудового законодавства [PERSON] ЦРЛ. 07.10.2014 року дезінфектор [PERSON] проводила розважування хлорного вапна. Близько 11 години цього ж робочого дня вона звернулася за медичною допомогою до фахівців [PERSON] ЦРЛ у звязку із погіршенням стану здоровя, який вона повязує з отруєнням хлорним вапном. При наданні медичної допомоги у палаті інтенсивної терапії історія хвороби на [PERSON] не заведена, так як після наданої допомоги стан здоровя [PERSON] покращився і від запропонованої госпіталізації у терапевтичне відділення вона відмовилась. Письмова відмова від госпіталізації від [PERSON] не вимагалась, оскільки стан її здоровя покращився і вона виявила бажання піти додому, тобто показань до екстреної госпіталізації не було. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON], підтвердила факт погіршення здоровя [PERSON], але причин назвати не змогла, яке проводилося лікування їй також не відомо, оскільки вона залишила реанімаційне відділення. 07 жовтня 2014 року о 22 годині 25 хвилин [PERSON] була доставлена в приймальне відділення [PERSON] ЦРЛ бригадою ЕМД з діагнозом: «Отруєння парами хлору?» (т.1, а.с. 26). Допитаний в судовому засіданні фельдшер бригади екстреної медичної допомоги [PERSON] пояснив, що цей діагноз він встановив анамнестично (зі слів хворої), у звязку із посиланням хворої на погіршення стану здоровя після її контакту з хлорним вапном. У приймальному відділенні [PERSON] оглянута черговим лікарем [PERSON] Встановлено попередній діагноз: Гіпертонічна хвороба II. Гіпертонічний криз. ІХС: кардіосклероз атеросклеротичний. ФК II. Хвору госпіталізовано в терапевтичне відділення, призначено лікування. За час лікування в терапевтичному відділенні [PERSON] обстежена в повному обсязі. 09 жовтня 2014 року хвора оглянута консиліумом лікарів. Висновок консиліуму: Гіпертонічна хвороба II ст., ст. 3, ризик IV. ІХС: дифузний кардіосклероз. CH І. ФК II. Гострий бронхіт з обструктивним синдромом. ДН II. Аліментарно-конституційне ожиріння III ст. ДЕ І з розсіяною органічною симптоматикою з легкою вестибулярною дисфункцією на фоні шийного остеохондрозу. 21 жовтня 2014 року [PERSON] консультована пульмонологом ПОКЛ, направлена на стаціонарне лікування в пульмонологічне відділення, де знаходилась з 23 жовтня по 04 листопада 2014 року з діагнозом: Хронічний бронхіт, обструктивна форма з бронхоспастичним синдромом, фаза затяжного загострення. Пневмосклероз. ДН І. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ступінь, ризик високий. ІХС: кардіосклероз атеросклеротичний. CH І (т.1, а.с. 24-25, 29-30). З 24.11.2014 року по 15.12.2014 року [PERSON] знаходилась на лікуванні в ДУНПМЦ «Реабілітація». У виписках [PERSON] даного закладу в анамнезі захворювання вказувалось «отруєння парами хлору». Це записувалось зі слів хворої, без будь-якого документального підтвердження (т.1, а.с.28). Згідно висновку експерта державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 460/15, розпочатого 29.01.2016 року та закінченого 20.05.2016 року, за даними медичної документації ШатухЛ.I. перенесла в 1981 році інфекційний гепатит (хворобу Боткіна); з 1994 року виявлено хронічний калькульозний холецистит, а з 2002 року хронічний холецистопанкреатит та в 2012 році було виконано видалення жовчного міхура; при зверненні до дерматолога в 1992 році був діагностований вогнищевий нейродерміт, а в 2013 році дерматит в області ліктів з ускладненням до розвитку псоріазоформного; в 2004 році неврологом зафіксовані наслідки закритої черепно-мозкової травми у вигляді цереброастенічного синдрому з розвитком розсіяної церебральної органічної симптоматики; з 2007 року знаходиться на «Д» обліку з приводу гіпертонічної хвороби ІІ ст. з прогресуючим перебігом та розвитком дисциркуляторноїенцефалопатії II ст., ішемічної хвороби серця; кардіосклерозу, стенкардії напруги ФК П CH І ст. Протягом усього періоду амбулаторного спостереження хвора багатократно (навіть по кілька разів на рік), переносила ГРВІ, гострий бронхіт, двічі нижньодольову пневмонію. З жовтня 2014 року офіційно встановлений хронічний обструктивний бронхіт з явищами супутнього пневмосклерозу та розвитком дихальної недостатності І-ІІ ст., а з 29.11.2014 року встановлено наявність хронічного ларингіту в стадії нестійкої ремісії. За даними «Акта проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07 жовтня 2014 року об 11 год. 00 хв....», складеного 07.05.15 року «...7 жовтня 2014 р. ... о 9-ій годині ранку [PERSON] прийшла у дезблок, одягла халат, косинку, гумові рукавички, захисні окуляри, ватно-марлеву повязку. Зайшла у приміщення складу, взяла мішок із залишками хлорного вапна, віднесла у приміщення для розважування деззасобів і поклала на стіл під витяжною шафою. Включила вентиляцію і почала насипати хлорне вапно у пластмасові коробки. Розваживши 6 коробок, [PERSON]І стало погано...». Згідно пояснювальної записки лікаря-анестезіолога [PERSON] «07.10.14 року біля 11.00... звернулася за допомогою до реанімації співробітниця ЦРЛ [PERSON], у якої відмічались жалоби на головний біль, одишку, підвищення артеріального тиску...». Хворій була надана медична допомога, медична документація не заводилася. Того ж дня, ШМД була доставлена до ЦРЛ з діагнозом фельдшера: «Отруєння парами хлору» та госпіталізована в терапевтичне відділення. Після надходження до терапевтичного відділення [PERSON] ЦРЛ, 09.10.2014 року був встановлений клінічний діагноз: Гострий бронхіт з обструктивним синдромом, ДНВ ІІ ст., а при виписці (22.10.2014 року) вказано заключний діагноз: Хронічний бронхіт, обструктивна форма з бронхоспастичним синдромом, фаза загострення. Пневмосклероз ДН II. Дані профанамнезу та профмаршруту [PERSON] свідчать про те, що, працюючи дезінфектором протягом 10 років, вона мала безпосередній контакт з ядохімікатами та дезінфікуючими речовинами переважно групи хлор-містких сполук. Відомості про тривалість контакту та вміст шкідливих речовин по хлору в повітрі робочої зони до події, що сталася 07.10.2014 року в наданих матеріалах відсутні. При цьому заміри, які були виконані після події, вказують на те, що тривалість дії шкідливих факторів (хлорне вапно) складає близько 10 % робочого часу, а концентрація хлору в повітрі робочої зони є в межах норми. Враховуючи багаторазове перенесення [PERSON] захворювань простудного характеру, двічі пневмонії та, беручи до уваги наявність ознак прикореневого та базального пневмосклерозу на рентгенівському знімку від 08.09.2011 року (задовго до 07.10.2014 року) та відсутність змін в динаміці на знімках, що виконувались протягом 2014 року є підстави вважати, що у [PERSON] хронічне обструктивне захворювання легень з наявністю пневмосклерозу та дихальної недостатності розвивалося поступово, при цьому шкідливі умови праці: хімічні подразники, фізичне перевантаження, простудний і пиловий фактори могли сприяти погіршенню перебігу існуючих у неї захворювань. Пояснення інших свідків, надані сторонами докази, жодним чином не підтверджують ні факту нещасного випадку, ні професійного захворювання, зокрема суд звертає увагу на висновки експертизи, що починаючи з 2011 року на рентгенівських знімках відсутня динаміка розвитку хвороби, а отже відсутні медичні ознаки раптового погіршення здоровя. За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на викладене суд, приходить до висновку, що позовні вимоги про зобовязання [PERSON] ЦРЛ провести розслідування та скласти актформи Н-1, П-5, та видати [PERSON] направлення на Медико-соціальну експертну комісію є безпідставними, оскільки лікарня провела розслідування, та склала за наслідками акт Н-5, акти Н-1 та П-5 складаються тільки за наявності для цього підстав. Направлення на Медико-соціальну експертизу лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я надається після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п.3 Положення про Медико-соціальну експертизу затверджену постановою КМУ від 03.12.2009 №1317). За наявними в матеріалах справи доказах [PERSON], не було відмовлено у наданні відповідного направлення, та як вона пояснила в судовому засіданні до лікарні офіційно не зверталася. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд звертає увагу, що обраний позивачкою спосіб захисту виходить за межі компетенції суду, зокрема, стосовно встановлення факту нещасного випадку на виробництві, як повязаного із здійсненням нею її трудових обовязків та причинного звязку між погіршенням стану здоровя та виконанням цих обовязків, оскільки встановлення такого звязку належить до компетенції відповідних органів, що здійснюють розслідування нещасних випадків на виробництві. Вимоги, щодо неналежного розслідування нещасного випадку перевірялося в ході судового розгляду, на що судом було постановлено ухвалу від 13.07.2016 року, якою було зобовязано [PERSON] центральну районну лікарню провести повторне розслідування раптового погіршення стану здоровя [PERSON], який стався на виробництві під час виконання трудових обовязків нею 07.10.2014 року у [PERSON] ЦРЛ та скласти акти форми Н-5 та форми Н-1 (за умови визнання нещасного випадку повязаного з виробництвом). Тому суд вжив усіх можливих та належних заходів для зясування фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Суд, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, допитавши свідків, вивчивши висновок експерта, давши їм юридичну оцінку та визначивши відповідні їм правовідносини, приходить до висновку про повну відмову у позові.

Outcome: dismissed