Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

23 травня 2016 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЕКО СІТІ», в якому, з урахуванням заяви про уточнення та зменшення позовних вимог (а.с. 65-68), просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 30.06.2015 року по 23.05.2016 року, виходячи з середньоденної заробітної плати, в розмірі 3309,80 грн. та 5000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що з 03 листопада 2014 року, відповідно до наказу № 8-к від 03.11.2014 року, [PERSON] працювала в ТОВ «ЕКО СІТІ» на посаді менеджера, про що свідчить запис у трудовій книжці. 30 червня 2015 року вона була звільнена з роботи, відповідно до Наказу № 7-к від 30.06.2015 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, про що зроблена відмітка у трудовій книжці. Однак, позивачу керівництвом ТОВ «ЕКО СІТІ» не було виплачено розрахункових коштів при звільненні. Стверджує, що позивач неодноразово зверталася до відповідача в усному порядку з проханням провести з нею розрахунок по заборгованості із заробітної плати і врешті-решт виплатити їй необхідну суму, проте їй було відмовлено. Вважає, що під час звільнення відповідач порушив ст. 116 Кодексу законів про працю України та не здійснив виплату всіх належних сум позивачу. Пояснює, що в зв'язку з невиконанням відповідачем законодавства про працю в частині погашення заборгованості із заробітної плати при звільненні Позивач звернулась до Управляння держпраці у Чернігівській області з проханням провести перевірку по вищевказаному питанню. В результаті проведення Управлінням держпраці у Чернігівській області перевірки ТОВ «ЕКО СІТІ» було встановлено, що повний розрахунок з [PERSON] не був проведений у день звільнення, 30.06.2015 року, а розрахункові кошти при звільненні в розмірі 534,12 грн. були виплачені у три етапи: 10.07.2015 року - 261,44 грн.; 14.07.2015 року - 138,27 грн.; 23.05.2016 року - 134.41 грн., що підтверджується Листом вищевказаного управління за № 310/25-Б194/01/16-07 від 25.05.2016 року. Вказує, що на день пред'явлення позову сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 3309 гривень 80 коп., що являє собою середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 30.06.2015 року по 23.05.2016 року, виходячи з середньоденної заробітної плати. Також стверджує, що позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнала у зв'язку з протиправним затягуванням часу щодо виплати розрахункових коштів при звільненні, розмір якої оцінює у 5000 грн. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у заяві про уточнення та зменшення позовних вимог (а.с. 65-69). Представник відповідача у судовому засіданні вказала, що з розрахованою у заяві сумою середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні згодна, проте не визнає позов в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що позивачем не доведено факту її заподіяння відповідачем, і в цій частині в задоволенні позову просила відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.11.2014 року [PERSON] прийнята на посаду менеджера в ТОВ «ЕКО СІТІ» на підставі наказу № 8-к від 03.11.2014 року. 30.06.2015 року звільнена з посади менеджера за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Вказані обставини вбачаються зі записів у трудовій книжці [PERSON] (а.с. 9-13). Зі змісту листа Управління держпраці у Чернігівській області від 25.05.2016 № 310/25-Б194/01/16-07 про результати розгляду звернення [PERSON] вбачається, що Управлінням проведено позапланову перевірку ТОВ «ЕКО СІТІ», в ході якої встановлено, що повний розрахунок з [PERSON] не проведено в день звільнення, 30.06.2015 року, а виплачено розрахункові кошти при звільненні в розмірі 534,12 грн. у три етапи: 10.07.2015 року - 261,44 грн.; 14.07.2015 року - 138,27 грн.; 23.05.2016 року - 134,41 грн., що є порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України (а.с. 33). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З вищенаведеного вбачається, що відповідач порушив права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, щодо строків розрахунку при звільненні, що передбачено ст.ст. 47, 116 КЗпП України. Відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.06.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 3309,80 грн. (кількість робочих днів з дня звільнення 30.06.2015 року по 23.05.2016 року (день повного фактичного розрахунку) - 247 робочих днів; середньоденна заробітна плата складає 13,40 грн. (522,88 грн. / 39 робочих днів за останні 2 місяці роботи); 13,40 грн. х 247 р. д. = 3309,80 грн. ). Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги обсяг моральних страждань позивача, втрату нормальних життєвих зв'язків з іншими особами, додаткові зусилля, прикладені позивачем для забезпечення достатніх умов проживання, а тому приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО СІТІ» на користь [PERSON] відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 500 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Із матеріалів справи вбачається що 14 липня 2016 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги (а.с. 55). Предметом вказаного договору є надання адвокатом правової допомоги замовнику у справі за її позовом до ТОВ «ЕКО СІТІ» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди. Відповідно акту здачі-прийняття наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 14.07.2016 року (а.с. 56) правова допомога, що надавалася відповідно до укладеного договору включає в себе: ознайомлення з матеріалами справи - 30 хв.; юридична консультація - 30 хв.; вивчення юридичної практики з даної категорії справ - 30 хв.; складання заяви про зменшення позовних вимог - 2 год.; час, затрачений у судових засіданнях по справі - 1 год. Згідно з оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера № 07 від 14 липня 2016 року адвокат [PERSON] прийняла від [PERSON] 2000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 14.07.2016 року (а.с. 57). Враховуючи зазначене, виходячи з обсягу виконаної представником позивача правової допомоги у справі, її характеру, що позивачем понесені витрати у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, яким фактично надавалась така допомога останній, суд вважає необхідним стягнути із позивача компенсацію витрат позивача на правову допомогу в сумі 2000 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати - 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial