Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

22 травня 2015 року\~[PERSON]\~звернулась до суду з позовом до\~[PERSON],\~третя особа:\~Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області,\~в якому просить визнати\~[PERSON]\~таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Інтернаціональна, 69/47. Позов мотивовано тим, що\~[PERSON]\~є власником квартири за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Інтернаціональна, 69/47, у вказаній квартирі зареєстрований [PERSON], колишній чоловік, проте за даною адресою він не проживає, не оплачує комунальні послуги. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2015 року позов [PERSON] задоволено, визнано [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться: [ADDRESS]. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2015 року у даній справі скасовано, справу призначено до розгляду. Позивач, представник позивача в судовому засіданні просили позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідач не проживав з грудня 2013 року в спірній квартирі, шлюб між сторонами розірвано. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись, що відповідач не має іншого місця проживання, ключі від квартири у нього забрали, в квартирі знаходяться його особисті речі, також відповідач вказав, що десь два роки з сімєю, позивачем та дитиною, проживав в [INFO] та по вул.Інтернаціональна. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, просив прийняти законне рішення. Заслухавши сторін, представників сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що\~[PERSON]\~є власником квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 17.04.2001 року Павлоградською товарною біржою, р.№04/23-НД. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області. З 22 листопада 2002 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON], після укладення шлюбу з позивачем, з 16 лютого 2004 року зареєстрований у належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.\~Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.\~До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Статтею 60 ЦПК України визначено, що\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до акту від 08.08.2015 року, який складено комісією у складі голови Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Інтернаціональна,69», сусідів, у квартирі за адресою: [ADDRESS],\~[PERSON] не проживає з 01 грудня 2013 року і по теперішній час, на час обстеження у квартирі відсутні його особисті речі. Відповідно до довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Інтернаціональна,69» від 10.07.2015 року [PERSON] проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON], голову Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Інтернаціональна,69», яка повідомила суду, що акт від 08.08.2015 року був складений зі слів сусідів, довідку від 10.07.2015 року надала [PERSON] за його проханням для шахти. Сама свідок не може підтвердити або спростувати факт проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS], їй, як голові ОСББ, сусіди скаржились на скандали в квартирі №47 в минулому році, зі слів сусідів скандали виникли з приводу доступу в квартиру. В судовому засіданні допитано свідків, [PERSON], [PERSON], які повідомили суду, що не бачили відповідача близько 2-3 років за адресою: [ADDRESS], особистих речей відповідача у вказаній квартирі не бачили також, знають, що в квартирі проживала мати [PERSON], а [PERSON], [PERSON] та їх дитина проживали в [INFO] за взаємною домовленістю, оскільки квартира по вул. Інтернаціональна є однокімнатною там стала проживати з грудня 2013 року мати [PERSON], яка зараз померла, а квартира по вул.Степового Фронту двокімнатна, тому туди переїхали [PERSON], [PERSON] та їх дитина, які до грудня 2013 року проживали в квартирі по вул. Інтернаціональна. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON], який повідомив суду, що був вдома у [PERSON] в квартирі в будинку №69 по вул.Інтернаціональна в м.Павлоград в серпні 2015 року, бачив як [PERSON] відкривав квартиру своїми ключами, та до показань свідка [PERSON], який повідомив суду, що був вдома у [PERSON] в квартирі в будинку №69 по вул.Інтернаціональна в м.Павлоград в 2014 році, бачив як [PERSON] відкривав квартиру своїми ключами, оскільки покази цих свідків суперечать обставинам справи та поясненням відповідача, наданим в судовому засіданні, де він пояснював, що у нього ключів від квартири немає з 2013-2014 років, точніше не памятає. Свідок [PERSON], знайома [PERSON], повідомила, що до 2015 року практично кожного дня бачила [PERSON] у дворі будинку №69 по вул.Інтернаціональна в м.Павлоград, в квартирі ніколи не бувала. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили наявність домовленості між [PERSON], [PERSON] та матірю [PERSON] щодо проживання [PERSON], [PERSON] та їх дитини в квартирі по вул.Степового Фронту, оскільки вказана квартира є двокімнатною, та проживання матері [PERSON], яка на даний час померла, по вул.Інтернаціональна в однокімнатній квартирі з грудня 2013 року, до грудня 2013 року свідки підтвердили, що [PERSON], [PERSON] та їх дитина проживали в квартирі по вул.Інтернаціональна. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві власності інше нерухоме майно не належить, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач в судовому засіданні не заперечувала наявність конфліктних відносин з відповідачем, не заперечувала, що змінила замки в квартирі, відповідач не має ключів. Враховуючи вищезазначені обставини та домовленість відповідача з позивачем, власником житла, щодо тимчасового проживання з сімєю в квартирі по вул.Степового Фронту, суд приходить до висновку про наявність поважних причин не проживання відповідача в квартирі по вул.Інтернаціональна, відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed