Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів, у якому зазначила, що з 28 грудня 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано згідно з рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 5 липня 2016 року. Від спільного шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, позивач просить стягувати на свою користь з відповідача аліменти на дочку, у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилась, проте у позовній заяві позивач просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на дочку [PERSON] у розмірі 500 грн. Свої позицію обґрунтував тим, що на даний час він ніде не працює. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 2011 року, який було розірвано згідно з рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 5 липня 2016 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] І-АМ № 232562 (а.с. 4). Дочка сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідок, виданих Виконавчим комітетом Політанківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 543 та № 542 від 21 вересня 2016 року (а.с. 6, 7). Відповідач ніде не працює, матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, чого він не заперечував у заяві. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України). Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-182, 184, 191 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на те, що судом установлено, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дочки і весь обсяг обовязків по її утриманню покладено на позивача, то це ставить сторони у нерівні умови. Оскільки право позивача та її малолітньої дочки на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. Водночас, ухвалюючи це рішення, суд вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн, оскільки доказування позивачем цієї обставини ґрунтується виключно на припущеннях, що суперечить ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів у цій справі, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, є працездатною особою, не перебуває на обліку в службі зайнятості населення. Доказів, які б свідчили про те, що за станом здоровя він не може працювати, відповідач суду не надав, а тому він має усі можливості матеріально утримувати дочку, що є його обовязком відповідно до ст. 180 СК України. Отже, зважаючи на усе вище викладене, суд вважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на дочку [PERSON], повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття, що відповідатиме ст. 184 СК України. Таким чином, позов слід задовольнити лише частково. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, а тому рішення у цій справі у межах суми платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial