Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

22 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що позивач та відповідач 07 листопада 2002 року зареєстрували законний шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний запис № 671 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. В шлюбі у подружжя народився син [PERSON] [INFO], який проживає зі мною і перебуває на утриманні позивачки. Спільне життя подружжя не склалося, наслідок різних поглядів на життя у сторін відбувалися постійні сварки. Подружні відносини припинені між позивачем та відповідачем з 2005 року. Спору про спільне майно у подружжя не має. Позивач просить розірвати шлюб між подружжям та не надавати часу для примирення. В судове засідання позивач не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надала заяву де просить справу слухати без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, причину своєї неявки не пояснив, надав заяву де просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач 07 листопада 2002 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний запис № 671 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від сумісного проживання у подружжя народився син [PERSON] [INFO], який проживає зі позивачкою і перебуває на утриманні позивачки. Спільне життя подружжя не склалося, наслідок різних поглядів на життя у сторін відбувалися постійні сварки. Спору про спільне майно у подружжя не має. Подружні відносини припинені між позивачем та відповідачем з 2005 року. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вищевказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved