Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

23.09.2019 [PERSON] звернулася в Дарницький районний суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання трьох дітей: доньки [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] , 2013 р.н., [PERSON] , 2013 р.н. в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 500 грн. 00 коп. на кожну дитину, але не менше ніж по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. На обґрунтування позову послалась на те, що вона є матір`ю трьох малолітніх дітей, з батьком яких вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їх спільною заявою подано до органу реєстрації, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України, відповідач визнав себе батьком їх спільних дітей. Діти проживають разом з нею. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надання матеріальної допомоги для спільних дітей, однак усі вони залишені поза увагою. При сплаті відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі забезпечується їх рівність при несенні обов`язку утримання дитини. 27.09.2019 ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та в порядку спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання. Позивач та її представник в судове засідання не прибули, представник позивача подав заяву з проханням розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак своїм процесуальним правом щодо подання відзиву на позовну заяву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про можливість розглядати справу без його участі не звертався. Суд розглянув справу за відсутністю сторін відповідно до ст. 223 ЦПК України, за наявними у суду матеріалів, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають трьох спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), [PERSON] , [INFO] (а.с.6), [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) Малолітній діти разом з позивачем проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.9). Сторони не досягли згоди щодо матеріального утримання дітей, тому на разі діти знаходяться на утриманні у матері. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Позивачем не надано суду доказів, що обраний нею розмір аліментів є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дітей, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. Відомостей щодо матеріального стану відповідача суду не надано. З огляду на вказане, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітніх дітей, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн. 00 коп. на кожну дитину. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дітей є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial