Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

24.02.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому просить стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого - [NUMBER] грн.00коп., пеню за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування - 1713грн.79коп., інфляційні збитки у зв`язку із порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування - 798грн.07коп., три відсотки річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування 410грн.21коп., а всього 19614грн.07коп., а також документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн.00коп. В обґрунтування цих вимог зазначив, що 22.12.2019р. близько 21год.00хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Infiniti OX80», реєстраційний номер « [NUMBER] », та рухаючись автодорогою сполученням «Житомир - Могилів-Подільський», неподалік повороту до села Радівка Калинівського району Вінницької області, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] та [PERSON] , які не виділивши себе в темну пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у невстановленому місці перетинали проїзну частину справа на ліво по ходу руху автомобіля. За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020000000506, досудове розслідування якого закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] ознак даного кримінального правопорушення, про що свідчить постанова про закриття кримінального провадження від 29.05.2020р. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу № АО/4711302, а тому він, як син потерпілої [PERSON] , через свого представника звернувся до страховика з вимогою виплатити йому страхове відшкодування в сумі 16692грн.00коп. 25.02.2020р. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» прийнято рішення про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення у справі за фактом зазначеної ДТП. Вважає рішення страховика необґрунтованим, оскільки цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, відповідно до вимог ст.1187 ЦК України, наступає незалежно від вини, а обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у випадку, коли вона була наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. Аналогічний позов до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», 24.02.2021р. надійшов від [PERSON] , дочки потерпілої [PERSON] , яка просить стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого - [NUMBER] грн.00коп., пеню за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування - 1713грн.79коп., інфляційні збитки у зв`язку із порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування - 798грн.07коп., три відсотки річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування 410грн.21коп., а всього 19614грн.07коп., а також документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн.00коп. Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2021р., вказані позовні заяви [PERSON] та [PERSON] передані на розгляд судді Сєліну Є.В., який своїми ухвалами від 26.02.2021р. відкрив за ними провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 24.05.2021р., об`єднано в одне провадження справу за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (номер провадження 2/132/319/21, номер справи 132/535/21), із позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (номер провадження 2/132/320/21, номер справи 132/537/21), та присвоєно їм спільний номер 132/535/21 (номер провадження 2/132/319/21). На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 24.05.2021р., закрите підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду в загальному позовному провадженні. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат ЛАБИК Р.Р. у судове засідання не з`явилися, надавши заяви, де просять справу розглянути за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач може відкликатися до суду через оголошення на офіційному вейб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач серед іншого викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не надано, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено. У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи. Суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи. Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.12.2019р. близько 21год.00хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Infiniti QX80», реєстраційний номер « [NUMBER] », та рухаючись автодорогою сполученням «Житомир - Могилів-Подільський», неподалік повороту до села Радівка Калинівського району Вінницької області, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] та [PERSON] , які не виділивши себе в темну пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у невстановленому місці перетинали проїзну частину справа на ліво по ходу руху автомобіля. Від тяжких тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід [PERSON] загинула. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Infiniti QX80», реєстраційний номер « [NUMBER] », на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу № АО/4711302. За фактом дорожньо-транспортної пригоди були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020000000506 від 22.12.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Постановою слідчого відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції Господарець А.П. від 29.05.2020р., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020000000506 від 22.12.2019р. закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.12.2019р. Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] померла [INFO] поза населеним пунктом, на автодорозі сполученням м. Житомир - Вінниця, в межах Калинівського району Вінницької області. Дітьми загиблої [PERSON] є позивачі: [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 12.09.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області), та [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20.11.1990р. Радівською сільською радою Калинівського району Вінницької області). Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. За ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується Полісом № АО/4711302. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2014 року. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно вказаного Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу ( ст.ст. 3, 5 Закону). Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. При цьому у даній статті не встановлено межі відшкодування таких витрат. У ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.23 цього Закону такою шкодою є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Як встановлено судом, [PERSON] померла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2019р. Згідно ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Відтак, незалежно від вини фізичної особи, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника. На адресу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» позивачами через свого представника подані заяви про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦКУ). Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому факт завдання шкоди позивачам є встановленим. Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи № 6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини водія в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Згідно п.35.1. ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП. Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик,

Outcome: approved