Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

24.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача майнову шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 50372 грн. 14 коп., моральну шкоду 10000 грн., судові витрати. Як на підставу позову посилається на те що, 13.11.2017р відповідач керуючи автомобілем ВАЗ 21053 при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці та допустив зіткнення з автомобілем позивача Hyundai I30. Постановою суду від 12.12.2017р. відповідача визнано винним у скоєнні даного ДТП. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи від 24.01.2018р. вартість матеріального збитку завданого її автомобілю «Hyundai I30», реєстраційний номер [NUMBER] в ДТП 13.11.2017р. складає 56372,14 грн. Автомобіль винуватця «ВАЗ 21053», реєстраційний номер [NUMBER] на дату ДТП був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/0350571, виданий ПрАТ «Європейський Страховий Союз». З метою відшкодування збитків нею на адресу ПрАТ «ЄСС» були направлені необхідні для виплати документи, але як виявилось в подальшому, дана страхова компанія має значні заборгованості по зобов`язанням з виплат страхових відшкодувань, наразі нею виплати не проводяться за що її було позбавлено ліцензії на здійснення страхової діяльності. Частину матеріального збитку у розмірі 6000,00 грн. їй було відшкодовано третьою особою по справі - МТСБУ, у зв`язку із чим, просить стягнути з відповідача частину матеріального збитку у розмірі 50372,14грн, що становить різницю між визначеним експертом матеріальним збитком у сумі 56372,14грн. та сплаченими МТСБУ коштами у сумі 6000,00грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10000,00грн. зазначаючи, що наведеною дорожньою пригодою їй завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних наслідках немайнового характеру, у моральних стражданнях та переживаннях через пошкодження власного майна і погіршення його технічного і естетичного стану, оскільки до ДТП це був абсолютно новий автомобіль який раніше не був пошкоджений. Вона вимушена досі експлуатувати пошкоджений автомобіль, оскільки коштів на його відновлення немає. Даний факт суттєво погіршує її ділову репутації Також відповідачем, станом на сьогодні, шкоду не відшкодовано, що є обставиною, яка побільшила розмір моральної шкоди. При проведенні автотоварознавчої експертизи вона пропонувала відповідачу та його представнику врегулювати спір мирним шляхом, але відповідачем не було задоволено цих пропозицій. З вини відповідача вона вимушена витрачати свій час на відновлення своїх порушених прав, що також завдає їй моральної шкоди. Ухвалою суду від 04.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 09.11.2018 року надійшов відзив від відповідача, в якому він зазначив, що позивач вводить суд в оману, оскільки вжиття заходів досудового врегулювання не було. Крім того моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. вважає необґрунтованою. В судовому засіданні 19.04.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Крім того у судовому засіданні зазначив, що сума матеріального збитку, яку позивач просить стягнути з відповідача містить в собі складові, що за законом не відшкодовуються страховою компанією, такі як втрата товарної вартості, франшиза, витрати на оцінювання збитку, моральна шкода. Відповідач та його представник проти позову заперечували з посиланням на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована, тому збиток повинен відшкодовувати страховик, а не відповідач. Представник третьої особи не з`явився, написав заяву, в якій просив праву розглядати у його відсутність, при вирішення спору покладається на розсуд суду. (а.с.56) Судові засідання призначені на 01.11.2019р., 05.02.2020 року були відкладені за клопотанням відповідача, оскільки був відсутній його представник. В судове засідання призначене на 28.02.2020 р. представник позивача не з`явився, писав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач та його представник не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового засідання, причину неявки суду не сповістили. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Цих випадків, суд не встановив, а відповідач суду не довів. Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача належним чином користуватися своїми процесуальними правами та виконувати свої процесуальні обов`язки. Враховуючи те, що матеріали справи містять відзив відповідача, його заперечення щодо заявлених вимог були вислухані у судовому засіданні 19.04.2019 року, інші учасники написали заяви про розгляд справи у їх відсутність, а також з огляду на строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішив розглянути справу у відсутність сторін . Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2017 року (справа №640/18439/17) встановлено, 13.11.2017р. о 16 год. 30хв. в м. Харкові по вул. Леся Сердюка біля будинку №47-Д [PERSON] ., керуючи автомобілем «ВАЗ 21053», реєстраційний номер [NUMBER] , при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці та допустив зіткнення з автомобілем Hyundai I30, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. (а.с.8) Вказаною постановою суду, від 12.12.2017року, [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 12.12.2017року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. В наслідок ДТП був пошкоджений автомобіль Hyundai і30, д/н [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль Hyundai I30, реєстраційний номер [NUMBER] належить позивачу на праві власності.(а.с.7) Згідно витягу з ЦБД МТСБУ автомобіль ВАЗ 21053, р.н. [NUMBER] на момент ДТП був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/0350571, виданий ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на наступних умовах: франшиза - 2000грн, ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 200000грн., ліміт за шкоду майну - 100000грн. (а.с.с116) Відповідно до висновку №2С судової автотоварознавчої експертизи від 24.01.2018р. складеного судовим експертом Бочаровим С.М., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Hyundai I30, реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок в ДТП 13.11.2017р. складає 49102,73грн.; вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai I30», реєстраційний номер [NUMBER] в ДТП 13.11.2017р. складає 56372,14 грн. (а.с.22-50) Відповідно до квитанції від 12.01.2018р., договору від 10.01.2018 та акту прийому передачі від 24.01.2018р. за послуги з визначення матеріального збитку позивачем було сплачено 1500,00грн. (а.с. 16-18) З листа МТСБУ від 10.05.2018р. №3.1-05/14713 вбачається, що МТСБУ в порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у ДТП шляхом врегулювання страхових випадків, приймаючи до уваги граничні суми затверджені рішенням Президії МТСБУ від 22.03.2018 (протокол 418/2018), МТСБУ прийняло рішення про виплату позивачу відшкодування в розмірі 6000грн. Доплата відшкодування буде проводитись у випадку, якщо ПрАТ «Європейський Страховий Союз» буде визнано у встановленому порядку банкрутом та коштів та майна страховика не вистачить для задоволення вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика.(а.с.14) З виписки по банківському рахунку позивача у ПАТ КБ Приватбанк вбачається, що 11.05.2018р. позивачу було перераховано суму у розмірі 6000грн.(а.с.15) Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такі висновки відповідають постанові Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Враховуючи позицію Верховного Суду, та те що оскільки вартість відновлювального ремонту визначена експертом, не перевищує страхову суму за шкоду майну, такий збиток повинна відшкодовувати страхова компанія. Проте, суми страхового відшкодування для повного відшкодування шкоди позивачу недостатньо, оскільки спеціальним законом не відшкодовується шкода пов`язана із втратою товарної вартості автомобіля та відраховується франшиза. Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує. шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). З дослідження (арк. 8 звіту) вбачається, що втрата товарної вартості дорівнює 7269,41грн. Згідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 16.12.2015 року № 6-760цс15 величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 04.06.2014 року № 6-49цс14 майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] частки матеріального збитку у вигляді втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 7269,41грн. та суми франшизи 2000грн. Крім того суд вважає стягнути з відповідача витрати позивача на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 1500грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з пошкодженням майна, витрачанні часу на відновлення своїх прав. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивачки та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, у розмірі 5000 грн. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 644 грн. 35 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial