Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

23.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зняття арешту. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом РАГС Приморської рай адміністрації виконкому Одеської міськради від 12.09.1997 року, актовий запис № 641. 04.06.2015 року її батько [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом РАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 06.06.2015 року, актовий запис № 6186. Після смерті її батька залишилось спадкове майно, до якого входить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала батькові на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.1994 року. В жовтні 2015 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, та було сформовано спадкову справу за № 58141576, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.10.2015 року, № витягу 41966996, витяг видав приватний нотаріус [PERSON] Водночас при оформлені свідоцтва про право на спадщину щодо вказаної квартири у нотаріуса їй стало відомо, що квартира перебуває під арештом та забороною відчуження. Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.11.2011 року ЄДРВП 28761484, ВП № В-6/592 було накладено арешт на невизначене, все нерухоме майно, що належить [PERSON], 25.11.2011 року за № 11889177 дана постанова була зареєстрована реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 65573683 від 11.08.2016 року. Згідно листа [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області від 11.07.2016 року за № 14737/1 архівні виконавчі провадження за 2011 рік знищено у звязку із закінченням терміну їх зберігання відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, згідно якого термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Під час завершення виконавчого провадження державний виконавцем був зобовязаний винести постанову про зняття арешту та оголошеної заборони на відчуження майна [PERSON], однак з невідомих причин не зробив цього, а тому незважаючи на завершення та знищення виконавчого провадження та припинення чинності накладених в його рамках арештів, арешт та заборона на відчуження майна [PERSON] формально до цього часу є чинною та знаходиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Просить суд звільнити з-під арешту та заборони на відчуження невизначене майно, все нерухоме майно, яке належало на праві власності [PERSON], накладеного постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження на все майно, належне на праві власності [PERSON], ЄДРВП 28761484, від 25.11.2011 року, реєстраційний номер обтяження № 118899177. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву (вхід. 49704 від 24.11.2016 року) з проханням справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 04.06.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 415519. Як спадкоємець першої черги після смерті батька [PERSON], його донька [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.10.2015 року, № витягу 41966996. При оформленні документів [PERSON] стало відомо про арешт її майна та оголошення заборони на його відчуження на підставі постанови ВП № В-6/592 від 25.11.2011, виданої Першим [PERSON] відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на все нерухоме майно. Листом №14737/1 від 11.07.2016 року [PERSON] відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції повідомив, що у звязку з тим, що архівні виконавчі провадження за 2011 рік знищені у звязку із закінченням терміну їх зберігання, встановити підстави накладення арешту на вищезазначену квартиру та вирішити питання щодо зняття з неї арешту не виявляється можливим. Відповідно до ч.1ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Крім цього,ч. 2 та ч. 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, суд приходить до переконання, що станом на теперішній час відсутні правові підстави для обтяження майна боржника, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення даного позову.

Outcome: approved