Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

22.07.2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлою [INFO] [PERSON] .. В обґрунтування заяви зазначає, що після смерті матері [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] . Однак, будучи спадкоємцем першої черги, вона позбавлена можливості прийняти спадщину, оскільки нею було втрачене свідоцтво про народження, а органи РАЦС повідомили, що відновити її свідоцтво про народження не мають можливості. У зв`язку з цим просить суд встановити факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та самою заявницею, вказавши, що вона дійсно є донькою померлої. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явились, направили суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Представник заявника за довіреністю [PERSON] зазначила, що підтримує вимоги заявника у повному обсязі, представник заінтересованої особи вказав, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] .. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 06.09.2003 року Южноукраїнським МВ УМВС України у Миколаївській області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Володимирівка Доманівського району Миколаївської області (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 07.08.1965 року, [PERSON] , 1939 року народження, [INFO] одружилась з [PERSON] та змінила прізвище на - [PERSON] (а.с. 8). Між тим, згідно довідки про реєстрацію з місця проживання, [PERSON] , будучи квартиронаймачем, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , спільно з матір`ю [PERSON] з 08.09.2000 року, яка була знята з реєстрації 29.10.2000 року, у зв`язку зі смертю (а.с. 11) [PERSON] померла [INFO] , у віці 82 років, про що відділом реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнська Миколаївської області 01.11.2000 року було складено актовий запис за № 82 (а.с 7). За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану, з 01 січня 1944 по 19.06.2020 року, актовий запис про народження [PERSON] , не виявлено (а.с. 10). Заявник зазначає, що встановлення факту родинних відносин їй необхідно встановити для того, щоб оформити спадщину, яка відкрилась після смерті матері, у вигляді частини квартири [ADDRESS] . Однак постановою приватного нотаріуса Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Лобовою О., [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю родинних відносин заявника з померлою спадкодавицею (а.с. 9). Оскільки в іншому порядку [PERSON] не може встановити факт родинних відносин, він підлягає встановленню в судовому порядку. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] підтверджується копіями наданих правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 256 ЦПК України, встановлення факту родинних відносин між фізичними особами відноситься до компетенції суду. Згідно абз. 2 п.2) Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку, суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно згідно п.7) Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Відповідно до п.5) ч.2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин [PERSON] з померлою спадкодавицею [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved