Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

23.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що її батькам [PERSON] та [PERSON], а також її брату [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1997 року, на праві приватної спільної сумісної власності належить кожному по 1/3 частки квартири [ADDRESS] в [PERSON] Дніпропетровської області. 16.04.2006 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частку квартири [ADDRESS] в [PERSON] Дніпропетровської області. Заповіту не має. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина спадкодавця [PERSON] а також [PERSON] і [PERSON] - діти спадкодавця. [PERSON] спадщину прийняла фактично, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем. Позивач [PERSON] та її брат [PERSON] спадщину не прийняли, оскільки на час відкриття спадщини зі спадкодавцем постійно не проживали, на спадщину не претендували. 25.07.2010 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частку квартири [ADDRESS] в [PERSON] Дніпропетровської області та на 1/3 частку цієї ж квартири, яку вона успадкувала після чоловіка [PERSON], померлого 16.04.2006 року. Ще при житті [PERSON] було складено заповіт, згідно якого вона заповіла позивачу [PERSON] все належне їй майно. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після матері [PERSON], померлої 25.07.2010 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. У звязку з викладеним, позивач [PERSON] просить встановити факт, що частка [PERSON], померлого 16.04.2006 року, [PERSON], померлої 25.07.2010 року, та [PERSON] в праві приватної спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в [PERSON] Дніпропетровської області становить у кожного з них по 1/3 частки, встановити факт прийняття спадщини [PERSON], померлою 25.07.2010 року, на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в [PERSON] Дніпропетровської області після чоловіка [PERSON], померлого 16.04.2006 року, як спадкоємцем першої черги за законом та визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частку квартири [ADDRESS] в [PERSON] Дніпропетровської області у звязку з прийняттям спадщини після матері [PERSON], померлої 25.07.2010 року, як за спадкоємцем за заповітом. В судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Оскільки відповідач позов визнала, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ст.370 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки співвласників є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або договором. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строку, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч.2 ст.256 ЦПУ України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, на підставі ст.ст.370, 1222, 1223 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved