Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

23.09.2021 року позивачка звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1944 від 01 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Юлією Володимирівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» коштів в розмірі 7667,75 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 01 жовтня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна здійснила виконавчий напис №1944 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» коштів в розмірі 7667,75 грн. По виконавчому напису нотаріуса, державним виконавцем Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнятті відповідні постанови від 16.06.2021 року. Позивачка з цим категорично не погоджується, та вважає, що виконавчий напис № 1944 від 01.10.2019 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а тому звернулась до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2021 року підготовче провадження у вищевказаній справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 09.12.2021 року в судове засідання позивачка не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно, представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його особистої участі, заначив, що позовну заяву підтримує. 09.12.2021 року представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. 09.12.2021 року треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи, належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Судом встановлені наступні факти. На підставі заяви ТОВ «Платінум Фінанс» про відкриття виконавчого провадження головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скрябіною А.Я. 14.06.2021 було відкрито виконавче провадження ВП №65746377 щодо примусового виконання виконавчого напису № 1944, виданого 01.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс» коштів в розмірі 7 667,75 грн. 16.06.2021 головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні ВП №65746377 при примусовому виконанні виконавчого напису №1944, виданого 01.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В., винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Суд із указаного виконавчого напису вбачає, що [PERSON] є боржницею за Кредитним договором №500153451 від 05.08.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк». 30.09.2009 року право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи» на підставі договору відступлення права вимоги боргу. Згідно договору факторингу № 2012-2-1/1 від 18.12.2012 року, укладеному між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс» право вимоги за Кредитним договором №500153451 від 05.08.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу №0104/2019 від 01.04.2019 року , укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платінум Фінанс», право вимоги за Кредитним договором № 500153451 від 05.08.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено ТОВ «Платінум Фінанс». Строк за який проводиться стягнення: з 07.03.2009 року по 05.08.2019 рік. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржниці, складає 7667,75 грн. Для стягнення грошових сум або витребування майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 ЗУ «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.88 ЗУ «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідчені права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем (аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15). Пунктом 3.1 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі №826/20084/14, залишеною без змін з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору. Київський апеляційний адміністративний суд, при розгляді вказаної справи дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору. Постановою Верховного суду від 29.01.2019 року №910/13233/17 зазначається, що у зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції, що діяла до 22.02.2017 року. Пунктом 2 Переліку № 1172 від 29.06.1999 (в редакції, що діяла до 22.02.2017 року) було зазначено, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, приватному нотаріусу надаються наступні документи: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стосовно дотримання строків виконавчого напису нотаріуса, суд звертає увагу на наступне. Як було зазначено раніше, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (ст.88 ЗУ «Про нотаріат»). Пунктом 3.1 Гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України аналогічно зазначається, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.4 вказаної Глави зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно абз.7 п.11 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Крім того, строк давності вчинення виконавчого напису не можна ототожнювати зі строком позовної давності. Позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). У разі вчинення виконавчого напису стягувач звертається не до суду, а до нотаріуса, що відповідно до статті 18 ЦК України є самостійним (позасудовим) способом захисту порушеного права. Суд також звертає увагу, що жодною правовою нормою не передбачено можливість продовження строків вчинення нотаріусом виконавчих написів, що ще раз диференціює строк, встановлений частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат», від строку позовної давності. Судом встановлено, що позичальниця (позивачка) отримала кредитні кошти на підставі договору від 05.08.2008 року №500153451 на один рік, відповідно строк виконання зобов`язань за договором настав 05.08.2009 року. Проте, судом встановлено, що виконавчий напис було вчинено 01.10.2019 року, тобто більше ніж через три роки після настання строку виконання зобов`язання, який наступив 05.08.2009 року, що свідчить про порушення нотаріусом вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат». За таких обставин, враховуючи викладене вище, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис №1944 не підлягає виконанню. Наведена правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 року №759/6167/18 від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судом встановлено, що позивачка понесла судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору за позовну заяву в розмірі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.2275292102.2 від 21.09.2021 року, сплаченого судового збору за забезпечення позовної заяви в розмірі 454,00 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.2275298984 від 21.09.2021 року. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved