Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

23.02.2016 року до Словянського\~ міськрайонного суду Донецької області\~ надійшла\~ заява [PERSON], зацікавлена особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянськ Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник обґрунтовує свої вимоги тим, що 19 травня 2015 року помер її вітчим, [PERSON], [INFO]. 20 травня 2015 року вона отримала свідоцтво про смерть вітчима, яке було видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку серія 1-НО № 830091, яке є недійсним на території України. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» та «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської області, що знаходяться на тимчасово не контрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію. Видані на цій території після 01.12.2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану є документами територіальних органів МЮУ. Отже, отримане нею свідоцтво про смерть не буде вважатися належним чином оформленим документом. Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, по передбаченому законом. Будь-який акт (рішення,документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює жодних правових наслідків. Отже, їй доводиться звертатися до суду з такими вимогами, у звязку з тим, що іншим чином довести факт смерті вона не може. Факт смерті підтверджується безпосередньо свідоцтвом про смерть, довідкою про поховання [PERSON] 20.05.2015р. на кладовищі «Чулковське» Пролетарського району міста Донецьк, фотографіями з кладовища. Просить суд встановити факт, що [PERSON] [INFO], уродженець [INFO] Кабардіно-Балкарія, громадянин України, помер 19 травня 2015 року у Будьоннівському районі міста Донецьк Донецької області. У судове засідання\~ заявник [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги викладені у заяві підтримувала у повному обсязі, наполягала на їх задоволені. Представник заявника [PERSON] у судове засідання також не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності і задовольнити заяву. Представник зацікавленої особи ВДРАЦС по місту Словянськ Словянського МУЮ у Донецькій області у судове засідання не зявився, але від начальника відділу надійшла заява про розгляд заяви [PERSON] без участі представника відділу та винесення рішення згідно діючого законодавства. З наданих суду доказів слідує наступне: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 липня 2013 року, після укладання шлюбу призвище дружини «Ткаченко» (а.с. 7). З копії паспорта громадянина України [PERSON] (російською мовою [PERSON]) ВА517300 слідує, що [PERSON] народився 11 квітня 1964 року у селі Куба-Таба Баксайського району Кабардіно-Балкарія, має дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], 09.09.1995 року зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO] у відділі РАЦС Ворошилівського району м. Донецька, з 29.03.1995р. зареєстрований за адресою: [INFO](а.с. 8-10). З копії свідоцтва про смерть серії І-НО № 830091 від 20 травня 2015р., виданого відділом ДРОЦС по Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку, слідує, що [PERSON] помер 19.05.2015р. у віці 51 рік (а.с. 11). З довідки № 388 від 16.02.2016р., виданою КП «Ритуальная служба города Донецка» управління благоустрою та комунального обслуговування адміністрації міста Донецька та складеною російською мовою, слідує, що «[PERSON] захоронен 20.05.2015 года на кладбище «Чулковское» Пролетарского района города Донецка, что соответствует записи № 215 в книге регистраций» (а.с. 12). З фототаблиці поховання слідує, що на похованні встановлена табличка наступного змісту (викладена російською мовою): «Здесь покоится [PERSON] 11.04.1964г 19.05.2016г. вечная память» (а.с. 13). 20.02.2016р. листом № 545/03.2-45 керівником ВДРАЦС по місту Словянськ Словянського МРУЮ було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про смерть її вітчима [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту його смерті з тих підстав, що надані нею документи не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства, та не містять печатки лікарської установи відповідного зразка, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI та пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть форми №106/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006р. № 545», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть форми №106-1/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006р. № 545», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть форми № 106-2/о,затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006р. № 545», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України, у разі державної реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятору, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Якщо померлий мав паспорт або паспортний документ … то орган державної реєстрації актів цивільного стану, який реєструє смерть, вилучає їх і в цих документах проставляє відповідний штамп про смерть власника. Начальник ВДРАЦС по місту Словянськ Словянського МРУЮ також пояснює, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території. Відповідно до зазначеного Закону будь-яки органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових підстав (а.с. 14). Суд, вивчивши надані заявником докази, приходить до переконання, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступного: Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, визнані судом загально відомими, не потребують доказуванню. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до п.8) ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010р. № 2398-VІ та пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000р. № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000р. за № 719/4940 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 грудня 2010р. № 3307/5) зі змінами, підставою державної для державної реєстрації є: а) лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.09.2006р. № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть форми № 106-1/о, затвердженої наказом Міністерства здоровя України від 08.08.2006р. № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть форми № 106-2/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.09.2006р. № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024. Згідно з п.3.4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18.10.2000 року № 52/5 судове рішення є підставою для реєстрації факту смерті особи, яка проводиться за місцем проживання заявника (ст. 257 УПК України) в державних органах запису актів цивільного стану. 21 лютого 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04.02.2016р. № 990-VІІІ», яким ЦПК України доповнено статтею 257-1, яка в абзаці другому частини 1 передбачає коло осіб, які можуть звертатися до суду із заявами про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України: родичі померлого або їхні представники. Серед наданих заявником [PERSON] доказів відсутні докази перебування її в родинних стосунках з померлим [PERSON], так, як наявності штампу в паспорті [PERSON] про укладання шлюбу з [PERSON], [INFO], та копії про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) А.Ю. не є підтвердженням того, що [PERSON] є родичем [PERSON], тому заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] не може розглядатися відповідно до вимог ст. 257-1 ЦПК України. Суд, розглядаючи справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, який має юридичне значення, в тому числі і про встановлення факту смерті особи в певний час, повинен приходити до висновку про встановлення цього факту або у відмову в його встановленні на підставі аналізу усіх наявних по справі та наданих сторонами доказів. Заявник [PERSON] суду жодних дійсних, належних доказів на підтвердження факту смерті саме [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Кабардіно-Балкарія, громадянина України, який був зареєстрований та проживав у [INFO], квартира, 41, саме 19.05.2015р. (документів відповідно до п.п. а) в) ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010р. № 2398-VІ) суду не надала, так, як свідоцтво про смерть [PERSON] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку 20 травня 2015 року, тобто видане на тимчасово окупованій території України після 01.12.2014р.і є недійсним на території України; лікарське свідоцтво або фельдшерська довідка про смерть суду взагалі не надані; довідка про поховання [PERSON] видана органом, документи якого відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ є недійсними на території України; прізвище особи з фототаблиці поховання «Королёв» не відповідає паспортному написанню прізвища [PERSON] російською мовою: «Королев», дата смерті на фототаблиці «19.05.2016» не відповідає вимогам заявника про встановлення дати смерті особи - «19.05.2015». Більш того, суду не було надано самих оригіналів усіх цих документів, надані тільки їх незавірені копії. Надання суду заявником копії паспорта [PERSON] також викликає у суду сумніви в те, що свідоцтво про смерть серії 1-ПО № 830091 видане відносно саме цієї особи, так, як відділ РАЦС при реєстрації смерті вилучає паспорт цієї особи та робить в ньому спеціальну відмітку. Як заявник [PERSON], так і її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, особистих пояснень суду не надали, клопотань про виклик в судове засідання свідків або витребування будь-яких доказів не заявляли. Таким чином, фактично ані [PERSON], ані її представник [PERSON] не надали суду жодного належного доказу на встановлення факту смерті [PERSON], у звязку з чим, аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення факту, який має юридичне значення, а саме того факту, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], Кабардіно-Балкарія, громадянин України, який був зареєстрований та проживав у [INFO], квартира, 41, помер у м. Донецьк держава Україна 19.05.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed