overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

22 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 квітня 1995 року Новоолександрівським сільЗАГС Сахновщинського району Харківської області, актовий запис №04. Від шлюбу вони мають двох синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначила, що внаслідок подружньої зради між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому збереження сім'ї стало неможливим, спільно не проживають з 01 січня 2017 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, внаслідок подружньої зради між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

22 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. Посилається на те, що 06.06.2011 року померла мати [PERSON], після смерті якого залишилося належне йому нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, що розташована по вул. Леваневського, 37, в м. Нова Одеса Миколаївської області. Вказала, що своєчасно для прийняття спадщини у встановлений законом строк не звернулася до державної нотаріальної контори, оскільки на протязі грудня місяця 2011 року та в подальшому хворіла, що стало причиною пропуску строку. З посиланням на ці обставини, статтю 1272 ЦК України просив визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці. В судове засідання позивач не зявилася, але надала письмову заяву, в якій цивільний позов підтримує та просить його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач міська рада будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 06 червня 2011 року у м. Нова Одеса Миколаївської області померла [PERSON]. Спадковою масою є земельна ділянка загальною площею 0,1391 га, призначена для обслуговування житлового будинку (0,0269 га) та особистого підсобного господарства (0,1122 га), що розташована по вул. Леваневського, 37, в м. Нова Одеса Миколаївської області. Єдиним спадкоємцем за законом є донька спадкодавця [PERSON], тобто позивач у справі. Судом зясовано, що позивач в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звернулася, а у грудні місяці 2016 року розясненням приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з пропуском встановленого законом строку. Причиною пропуску строку стала хвороба позивача у період з 25.11.2011 р. по 10.12.2011 р., що підтверджується довідкою Новоодеської центральної районної лікарні Миколаївської області. В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ураховуючи те, що позивач хворіла у період звернення до нотаріуса для успадкування майна матері, суд дійшов висновку, що вона з поважних причин пропустила строк звернення до нотаріуса для прийняття спадщини і вважає за необхідне надати їй додатковий строк, відповідно до її вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

22 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що вона являється дочкою [PERSON], яка померла [INFO]. Мотивує свої вимоги тим, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Оскільки на час смерті мати проживала разом з нею, то вона вважається такою, що прийняла спадщину, але оформити спадщину не має можливості, так як неможливо документально підтвердити родинні відносини між померлою матір'ю та нею. В свідоцтві про її народження в графі «мати» зазначено «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть матері зазначено «[PERSON]». Дану помилку в даний час виправити неможливо. Уповноважений на участь у розгляді справи представник заявника до суду не з'явився, в письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] (російською мовою) народилася [INFO], її батьками, відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] (російською мовою) (а.с. 7). Батьками [PERSON] (російською мовою), [INFO], згідно свідоцтва про її народження зазначені [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] (російською мовою) (а.с. 12). За життя [PERSON] отримала державний акт [NUMBER] на право приватної власності на землю площею 4,13 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на території Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 8). 14 грудня 2000 року в с. Беєве Липоводолинського району Сумської області [PERSON] склала заповіт, посвідчений сільським головою [PERSON] 14 грудня 2000 року за реєстровим № 162, яким все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповіла дочці [PERSON] (а.с. 10). [INFO] в с. Беєве Липоводолинського району Сумської області померла [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до довідки № 601/02-37 від 15 листопада 2016 року, виданої виконкомом Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, та копії погосподарської книги, [PERSON] до дня смерті проживала в [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON]. Спадкоємцем за заповітом є її дочка [PERSON] (а.с. 9, 15). Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику для оформлення спадкових прав після смерті матері. Таким чином, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин, оскільки заява є обґрунтованою, що підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

22 грудня 2016 року Баришівським районним судом Київської області було винесено рішення по справі за позовом [PERSON] до ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. 27.12.2016 року позивач по справі [PERSON] звернулась до суду з заявою про винесення додаткового рішення, оскільки при розгляді судом справи судом не було вирішено питання про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 14500 грн. згідно заяви про збільшення позовних вимог. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідача Державного підприємства «Українська залізнична швидкісна компанія» в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Позивач під час судового розгляду збільшила розмір позовних вимог надавши суду накладну №31 на суму 14500 грн на придбання надгробного пам'ятника. Відповідно до вимог ст.1201 ЦК України Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Відповідно до вимог ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оскільки дана обставина судом досліджувалась, докази сторона надала, проте в судовому рішенні дана обставина не вирішена, заява позивача про винесення додаткового рішення з даних підстав підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

22 грудня 2016 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява, яка передана на розгляд судді Ісакову Д.О. Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 січня 2008 року. Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися з серпня 2011 року через постійні сварки, втрату почуття любові та взаємоповаги. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Зберігання родини вважає неможливим. Суперечок про поділ спільного нажитого майна на момент вирішення питання про розірвання шлюбу немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу просить розглядати за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглядати за його відсутністю. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС №045198, виданого 26 січня 2008 року [PERSON] та [PERSON] одружилися 26 січня 2008 року, місце реєстрації: Ленінський відділ реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис №29. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а.с.3). З свідоцтва про народження серії 1-ЖС №094295, виданого 14 серпня 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, вбачається, що 09 серпня 2008 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Зроблено відповідний актовий запис за №788 від 14 серпня 2008 року (а.с. 4). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

22 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Гречко, 8. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.12.2016 р. о 10 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.12.2016 р. о 10 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КП «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, агресивний до оточуючих. Іспитує слухові обмани сприйняття імперативного змісту. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

22 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 27/54. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.12.2016р. о 21 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.12.2016р. о 21 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Вєрєзубова лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному контакту. Під час розмови напружений, підозрілий, на запитання відповідає вибірково, після паузи, не завжди по суті, до чогось прислуховується. На деякі питання відповідає з незадоволенням. Стверджує, що постійно в голові чує шепіт сторонніх людей. Виказує маячні ідеї переслідування, фізичної дії а адресу оточуючих. При спробі корекції афектується. Психічно хворим себе не вважає. Опирається огляду, намагається постійно кудись іти. Інструкції практично не виконує. Мислення паралогічне, непослідовне. Критика до свого стану порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

22 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.. Героїв, 30/22. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.12.2016р. о 10 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.12.2016р. о 10 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КП „ДКПЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не дієспроможний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, виражений тип дефекту, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

22 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод» в період з 14 серпня 1995 року по 01 березня 2002 року. З 1997 року Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. На підставі Посвідчення комісії по трудовим спорам ВАТ «Содовий завод» від 14 березня 2002 року, у травні 2016 року йому виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 6232 грн. 98 коп. Індексація заробітної плати при виплаті заборгованості по заробітній платі не була нарахована та не виплачена. 27 липня 2016 року він звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ВАТ «Содовий завод» індексації заробітної плати за період затримки виплати заборгованості по заробітній платі. Рішенням Словянського міськрайонного суду, провадження № 2/243/4336/2016, справа № 243/8851/16-ц від 24 листопада 2016 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на його користь індексацію заробітної плати у сумі 25343 грн. 92 коп. Виконавчий лист за рішенням суду був своєчасно наданий в ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взятий на виконання. 15 грудня 2016 року він отримав довідку ліквідатора, в якій зазначено що «...заочне рішення Словянського міськрайонного суду, провадження № 2/243/4336/2016, справа № 243/8851/16-ц, від 24 листопада 2016 року по виконавчому листу про стягнення з ВАТ «Содовий завод» індексації заробітної плати у сумі 25343 грн. 92 коп., виконати не має можливості, оскільки у цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01.12.2016 року складає 4049,0 тис. грн., тому виконати рішення суду по справі у відношенні [PERSON] не можливо.» 24 січня 2013 року одержано листа №11-05-00801 Фонду Державного майна України в Донецькій області, в якому йдеться про те, що станом на 01.01.2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутному капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Словянського міськрайонного суду: До Президента України. 7 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області. В ній йдеться про те, що колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист № К-326-3992 Державної виконавчої служби України на імя [PERSON] (для інформування інших), де зазначено, що постановою №5/174Б від 04.09.2003 року Господарського суду Донецької області ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Outcome: dismissed