Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

22 травня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] згідно з якою [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 гривень починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 25.05.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 30.06.2020 року. У судове засідання сторони не з`явились. Позивачка подала до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути без її участі у судовому засіданні, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав до канцелярії суду заяву про визнання позовних вимог з проханням справу розглянути без його участі у судовому засіданні. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до положень статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 138 складений відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Батьками дитини є відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 198 складений Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Батьком дитини також є відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] . Після розірвання шлюбу сторонами було досягнуто угоду про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання дітей. Проте відповідач неналежним чином виконує свої обов`язки. Згідно з Довідкою № 19-20 ОСББ «Затишна оселя 2016» [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Норми права які застосовує суд. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. [PERSON] просить суд стягнути аліменти у розмірі 3000 гривень на двох дітей, отже по 1500 гривень на утримання однієї дитини, що більше за встановлений статтею 182 СК України та ЗУ «Про Державний Бюджет на 2020 рік» мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину (1159 гривень). Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Підсумовуючи викладене, з врахуванням факту визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. З позову вбачається, що позивачка просить стягувати аліменти з відповідача, починаючи з моменту подачі позову, у зв`язку з чим суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 22.05.2020 року до досягнення дітьми повноліття. До того ж, згідно до ч.1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Одночасно суд не вбачає підстав за яких необхідно допускати негайне виконання рішення суду. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд покладає на відповідача обов`язок щодо сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved