overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

24.07.1998 року між сторонами зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 459, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 611 від 02.07.2001 року. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2014 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, крім того, відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

24.07.19р. [PERSON] звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу, що був зареєстрований між нею та відповідачем, [PERSON] , 13.07.2010 р. у міському відділі РАЦСу Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1146. Позивач покликається на те, що в шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак на протязі тривалого часу їх стосунки погіршуються. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні відносини. На даний час вони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство, проживають окремо. Їх сім`я фактично розпалась, шлюб існує формально, тому просить такий розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, подав аналогічну за змістом заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначає, що позов визнає. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оглянувши письмові заяви сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. В зв`язку з неявкою учасників, на виконання вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового розгляду технічними засобами не здійснювалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

24.07.2004 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №874. У зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON]. У цьому шлюбі народилися дитина: донька [PERSON], [INFO]. У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя з ним не склалося з причин психологічної несумісності характерів та різних поглядів на подружнє життя. З 2011 р. шлюбні відносини між ними фактично припинено, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, втратили почуття взаємної любові, довіри, поваги один до одного. За таких обставин вважає, що їхня сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими. Посилаючись на ці обставини позивач просила розірвати шлюб в судовому порядку, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Позивач повторно у судове засідання не з'яви\-лася. Про час і місце судового розгляду справи позивач повідомлена належним чином, від неї надійшла письмова заява, в якій вона позовні вимоги підтримала повністю, і просив позов задовольнити повністю, а також просила розглянути справу за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'яви\-вся, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надсилання судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. І хоча згідно з довідкою Укрпошти відповідач за такою адресою відсутній, але у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином. За таких обставин зі згоди позивача суд вирішує справу при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній даних і доказів та постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, давши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. З 2011 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Майнового спору наразі у сторін немає. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Судові витрати суд покладає на позивача. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 18, 55, 104, 105, 110, 112-115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

- 24.07.2004 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб перший. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У лютому 2008р. сторони шлюбні відносини припинили і проживають окремо. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, що привело до руйнування нормальних сімейних відносин. В зв'язку з цим позивач звернувся в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні і просив шлюб розірвати. Відповідачка позов визнала на розірвання шлюбу згідна, про що повідомила письмово. Вислухавши позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги пояснення позивача, суд вважає, що сім'я повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105,110,112,115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

24.07.2009 року між сторонами зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 461, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 821 від 16.06.2011 року. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з серпня 2017 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову, тобто 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

24.07.2009 року між сторонами укладено шлюб у відділі РАЦС Краматорського МУЮ Донецької області, актовий запис № 461, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Малолітня донька [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою № 32357 про реєстрацію та склад сім'ї від 21.09.2018 року. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Відповідно до ч. 8 ст 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі таз відповідача стягнути на користь позивачки аліменти на утримання доньки, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця починаючи з дня звернення до суду - тобто з 02.10.2018 року до її повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

24.07.2010 р. сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 41. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на різницю в поглядах на життя, сварки, подружню зраду з боку відповідачки, [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання сторони подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на розірванні шлюбу. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 105, 110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, при цьому суд вживає заходів щодо примирення подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини з серпня 2013року, проживають в окремих населених пунктах і не бажають зберегти сім'ю, наполягають на розірванні шлюбу, відповідачка просить залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]». Із встановалених обставин справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя «[PERSON]» збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому, його необхідно розірвати, після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище «[PERSON]». Спору щодо місця проживання дитини не має. На підставі наведеного, ст. ст. 105, 110 - 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

24.07.2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Маньківській сільській раді Бершадського району Вінницької області за актовим записом №5. [INFO] року від шлюбу у них народилася дочка [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося, так як вони різні за характерами та звичками люди, кожен має різні погляди на життя, а тому останні сім місяців вони проживають окремо та не підтримують шлюбні відносини. В даний час спору з приводу спільнонажитого майна між ними немає, шлюб існує лише формально. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.07.2011 року, актовий запис №5, що вчинено у Маньківській сільській раді Бершадського району Вінницької області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи по суті надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того, питання про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами вирішено в добровільному порядку. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

24.07.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про визнання за ним і відповідачкою [PERSON] права власності по 1/2 частки на земельну ділянку площею 0,10 га кадастровий номер 4824281504 : 05 : 004 : 0028. Так позивач зазначив, що він і відповідачка [PERSON] є співвласниками часток кожний по 1/2 у житловому будинку, який розташований на вищезазначеній земельній ділянці. Посилаючись на ці обставини позивач просив визнати за ним і за позивачкою [PERSON] також і право спільної часткової власності по 1/2 за кожним на спірну земельну ділянку. В судове засідання позивач не з'явився. Одночасно позивач подав заяву про підтримання позову, в якій клопотав про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подали. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наданих доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.05.2012 року у справі № 1417/246/12 [PERSON] і [PERSON] є співвласниками по 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 4, 6) Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯП № 607342, виданого 30.11.2010 р. [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 4824281504 : 05 : 004 : 0028, площею 0,1000 га, розташованої в [ADDRESS] і призначеної для будівництва, і обслуговування вище зазначеного житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а.с. 12) У відповідності до ст. 120 ч. 1 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Беручи до уваги, що позивач [PERSON] і відповідачка [PERSON] набули право власності на 1/2 частки кожний у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], то у них також виникло право власності на 1/2 частки у спірній земельній ділянці. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

24.07.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 03 червня 2000 року Суданською сільською радою Первомайського району Харківської області, актовий запис № 2, мотивуючи свій позов тим, що подружнє життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на сімейні відносини, ведення спільного господарства та виховання дитини, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Фактично сім'я розпалась у 2011 році, спільне господарство не ведеться, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] [INFO], яка мешкає разом з матір'ю. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву повністю підтримує, просить її задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання також не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, за таких обставин суд не має відомостей про причини її неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без її участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved