Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

23.06.2020 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в якому, в подальшому уточнивши позовні вимоги, просить суд: 1. Визнати дії АТ КБ «Приватбанк» зі списання коштів з карткового рахунку для отримання заробітної плати (картка № [NUMBER] ), належного [PERSON] в рахунок погашення заборгованості по картковому рахунку картки Універсальна (картка № [NUMBER] ) незаконними; 2. Зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» усунути обмеження [PERSON] у користуванні банківськими послугами, пов`язані з нарахуванням йому прострочених зобов`язань по картковому рахунку картки Універсальна (картка № [NUMBER] ); 3. Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] помилково переказані кошти в сумі 8770,11 грн. та пеню в сумі 721,49 грн.; 4. Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] судові витрати пов`язані з розглядом справи. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в травні 2020 року він звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою відкриття рахунку для отримання заробітної плати. Після підписання відповідної заяви про надання банківських послуг позивачу відкрито картковий рахунок та видано електронний платіжний засіб пластикову картку № [NUMBER] , реквізити якої були передані ним роботодавцю для зарахування заробітної плати. 05.06.2020 року на зазначений картковий рахунок була зарахована заробітна плата в сумі 5311,91 грн. Після зняття [PERSON] грошових коштів з вказаного карткового рахунку, залишок грошових коштів на рахунку складав 111,91 грн. При перевірці балансу рахунку через декілька днів, позивачем було виявлено, що банком, без його відома було списано грошові кошти в розмірі 55,95 грн. та 50,00 грн. з призначенням платежу «Автоматичне списання грошей для прострочення погашеної заборгованості». Згідно з відомостями Приват24 вказані суми були спрямовані на погашення нібито існуючої заборгованості позивача за кредитною лінією, встановленою на рахунку за кредитною карткою Універсальна № [NUMBER] . Станом на 10.06.2020 року загальна сума заборгованості, яку відповідач обліковує за позивачем по вказаному рахунку картки Універсальна складає 46440,30 грн. Проте, кредитну картку Універсальна з вказаним номером позивач не отримував, жодної заборгованості перед відповідачем в нього немає. [PERSON] вважає дії банку щодо безпідставного списання грошових коштів з його рахунку та зарахування належних йому коштів на рахунок сплати неіснуючої заборгованості незаконними та такими, що порушують його права як власника грошових коштів та як споживача банківських послуг. [PERSON] до судового засідання не з`явився, від його представника адвоката Ремешевського Є.А. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на задоволенні позову. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, суду надав пояснення на позовну заяву, в яких заявлені позовні вимоги не визнавав, проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що 14.12.2005 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.12.2005 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В анкетах-заявах позивача від 14.12.2005 р. зазначено, що [PERSON] ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку наданими йому в письмовій формі та погодився, що разом із заявою ці документи складають договір про надання банківських послуг. Позивач тривалий час користувався кредитною карткою № [NUMBER] , по картрахунку здійснювались платежі понад залишок коштів на рахунку, що згідно зі ст. 1069 ЦК України свідчить про отримання позивачем кредиту. Станом на 09.06.2020 року позивач мав заборгованість по договору перед банком в сумі 46490,30 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Умовами Договору, зокрема п.1.3.1.6 (Умови та правила) передбачено право банку списувати кошти з поточних рахунків позичальника у разі настання строків платежів, передбачених умовами договору. За такого, умовами кредитного договору передбачено можливість договірного списання коштів в рахунок погашення заборгованості з усіх рахунків, що відкриті в Приватбанку на ім`я позивача, що повністю відповідає вимогам с.2 ст. 1071 ЦК України. На підставі вищевикладеного, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, справу просив розглянути за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так судом встановлено, що в травні 2020 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою відкриття рахунку для отримання заробітної плати. Після підписання відповідної заяви про надання банківських послуг позивачу відкрито картковий рахунок та видано електронний платіжний засіб пластикову картку № [NUMBER] , реквізити якої були передані ним роботодавцю для зарахування заробітної плати. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2005 року у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] за його заявою було оформлено кредитну картку № [NUMBER] з кредитним лімітом в розмірі 2000,00 грн., базова відсоткова ставка на момент підписання становила 3% на місяць. Дану картку [PERSON] отримав 14.12.2005 року, про що розписався в заяві на отримання кредиту. Дана заява з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між клієнтом та Банком договір про надання банківських послуг. Підставою для звернення позивача до суду стало те, що відповідач протягом червня-липня 2020 року, станом на день подання позову, з власної ініціативи безпідставно (незаконно привласнив) стягнув кошти з зарплатної картки позивача на загальну суму 105,95 грн., мотивуючи це тим, що позивач не вчасно здійснював погашення за кредитним договором у зв`язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої станом на 09.06.2020 складає 46490,30 грн. Банк відповідно до вимог договору про надання банківських послуг, здійснював списання коштів із картки для виплат з метою погашення заборгованості позивача та недопущення нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язань. Вказаний договір про надання банківських послуг, за яким позивачу було відкрито картковий рахунок на отримання заробітної плати, не містить реквізитів кредитного договору, не передбачає реквізитів рахунку, з якого має здійснюватися договірне списання коштів. Крім того, відповідно до виписок про рух коштів по картковому рахунку позивача, відповідачем в рахунок погашення кредиту списано з рахунку [PERSON] належні йому грошові кошти в сумі 105,95 грн. станом на подання даного позову до суду, а за період з 22.06.2020 року по 22.07.2020 року ще 8664,16 грн. Отже, загальна сума коштів безпідставно стягнутих із зарплатної картки позивача на погашення кредитної заборгованості складає 8770,11 грн. Так, згідно з ч.3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом (ч.1 ст. 1074 ЦК України). Пункт 6.1. «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» № 22 від 21.01.2004р. (надалі - Інструкція), передбачає, що Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір (п.6.2 Інструкції) має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; найменування отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі). Таким чином, вказується конкретний рахунок у договорі з банком як такий, з якого може здійснюватися договірне списання при настанні обумовлених обставин. У решті всіх випадків списання коштів без відома клієнта є незаконним. Згідно з ч.2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно частини 2, 4 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставин, за яких банк має здійснити договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявністю договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг. Аналогічний порядок здійснення договірного списання встановлений Главою 6 Інструкції. Зокрема п.6.5. Інструкції передбачає, що у випадках якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання. Судом встановлено, що договір про надання банківських послуг, за яким позивачу було відкрито картковий рахунок на отримання заробітної плати, не містить реквізитів кредитного договору, не передбачає реквізитів рахунку, з якого має здійснюватися договірне списання коштів. Згідно з ч.1 ст. 1071 Цивільного кодексу України, банк має право списувати кошти з рахунку клієнта виключно за його розпорядженням. Однак з матеріалів справи встановлено, що розпорядження про списання грошових коштів із зарплатної картки на погашення кредитної заборгованості позивач [PERSON] банку не надавав, а рішення суду про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором відсутнє. В поясненнях на позов відповідач, посилаючись на п.1.3.1.6 Умов та правил надання банківських послуг, зазначає, що умовами кредитного договору передбачено можливість договірного списання коштів в рахунок погашення заборгованості з усіх рахунків, що відкриті в Приватбанку на ім`я позивача, що повністю відповідає вимогам ч.2 ст. 1071 ЦК України. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів позивач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання позивачем кредитних коштів взагалі містили умови, якими передбачено можливість договірного списання коштів в рахунок погашення заборгованості з усіх рахунків, що відкриті в Приватбанку на ім`я позивача. Крім того, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За такого суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, надані відповідачем, які не визнаються позивачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.12.2005 року шляхом підписання заяви-анкети. Вказаний текст є лише електронною версією такого документу, яка не містить будь-яких необхідних для даного виду документа реквізитів, в тому числі дати та підпису як представника банку так і позивача. Тому положення зазначених Умов та правил не можуть бути застосовані до договірних відносин, які виникли між сторонами. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість банку здійснювати списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості з усіх рахунків позивача. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для списання грошових коштів з карткового рахунку для отримання заробітної плати позивача, так як останній не давав згоду про списання коштів з його рахунку, а рішення суду з цього приводу не ухвалювалось. Відповідно до п. 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. За такого, в результаті незаконного списання банком грошових коштів з карткового рахунку позивача № [NUMBER] , у відповідача виник обов`язок щодо виплати [PERSON] пені, розмір якої, відповідно до наданих позивачем розрахунків, складає 721,49 грн. Вказані розрахунки відповідачем оспорені не були. Щодо заявлених позивачем вимог про зобов`язання банку усунути обмеження [PERSON] у користуванні банківськими послугами, пов`язаних з нарахуванням йому прострочених зобов`язань по картковому рахунку картки Універсальна № [NUMBER] , суд приходить до наступного. Відповідно до п.2.1.4.2. Умов та правил надання банківських послуг у випадках порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов цього договору та/або в разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань в цілому або в певній банком частки в разі виконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки. Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Згідно п.14 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб, що відкриваються для власних потреб, для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. За поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб - резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов`язані із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. Крім того, згідно зі ст. 23 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що здійснює або забезпечує здійснення фінансових операцій, має право зупинити здійснення таких операцій, якщо вони є підозрілими, та зобов`язаний зупинити такі фінансові операції у разі виникнення підозри, що вони містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного Кримінальним кодексом України. У день зупинення фінансової операції суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитний рахунок суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на такому рахунку в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється без попереднього повідомлення клієнта на два робочі дні з дня зупинення включно. Як вбачається з матеріалів справи причиною блокування картки позивача банк вказав порушення зобов`язань за договором. Водночас, крім такого загального посилання, відповідачем жодним чином не обґрунтовано правомірність блокування карткового рахунку. При цьому відповідач в судові засідання не з`явився, жодних пояснень з приводу вказаної позовної вимоги суду не надав. Враховуючи викладене, дії відповідача щодо обмеження права розпорядження коштами позивача на його картковому рахунку, а також права користування таким рахунком шляхом його блокування є безпідставними та такими, що не відповідають діючому законодавству. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Окрім того, згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так з матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Ремешевським Є.А. було укладено Договір про надання професійної правової (правничої) допомоги від 10.06.2020 року. Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №АП-00017 від 22.10.2020 року загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 10510,00 грн. Як вбачається з квитанції №15 до прибуткового касового ордеру від 22.10.2020 року, [PERSON] сплатив адвокату Ремешевському Є.А. грошові кошти за надані послуги адвоката в сумі 10510,00 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved