Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

23 травня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області, третя особа: територіальна громада Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про поновлення строку позовної давності, визнання права на земельну частку (пай) у землі бувшого КСП ім. Петровського в порядку спадкування та зобовязання Межівської районної державної адміністрації прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку та виділення йому земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що в 1995 році радгосп ім. Петровського був реорганізований в колективне сільськогосподарське товариство ім. Петровського. Його батько [PERSON], будучи працівником підприємства, вступив у члени КСП ім. Петровського. В 1997 році членам КСП ім. Петровського видали сертифікати на право на земельну частку (пай), а його батькові сертифіката на право на земельну частку (пай) не видали і керівники господарства пояснили, що членом КСП батька не затвердили, тому що він не пенсіонер радгоспу ім. Петровського і сертифікат для нього не виготовлявся. В січні 2016 року від мешканців с. Крутоярівка Межівського району його батькові та йому стало відомо, що у відділі Держгеокадастру Межівського району зберігається сертифікат батька серії ДП № 0110791 від 20.08.1997 року на право на земельну частку (пай) площею 10.78 умовних кадастрових гектарів, а в архіві Межівського району зберігається розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації № 5-р від 15.01.2001 року про позбавлення батька та інших громадян права на земельну частку (пай). 13 травня 2016 року батько помер і провадження у справі за його позовом 18 травня 2016 року Межівським районним судом закрито. За життя батько заповіту не складав. Позивач просить суд поновити строк для звернення до суду за захистом прав; визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 10,78 умовних кадастрових гектарів, у землі бувшого КСП ім. Петровського, розташованої на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 13 травня 2016 року; зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію надати дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку та виділення йому цієї земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва; судові витрати віднести за рахунок відповідача. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача - Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області позовні вимоги не визнав, надавши заперечення, в якому посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки дізнався про порушення прав набагато раніше, ніж зазначено ним у позові. Крім цього, відсутня трудова книжка позивача, що унеможливлює встановлення факту прийняття чи виключення із членів КСП. Сертифікат на право на земельну частку (пай) виписаний помилково та не має юридичної сили, оскільки на момент отримання господарством державного акту на право колективної власності на землю та видачі сертифікату батько позивача вже не працював у КСП ім. Петровського Розпорядження голови РДА № 5-р від 15 січня 2001 року прийняте на підставі протоколу № 19 рішення комісії по паюванню землі та майна КСП ім. Петровського Межівського району від 21 грудня 2000 року, як повноважного органу КСП розглядати питання про паювання земель та майно підприємства. Вказана комісія здійснює оформлення сертифікатів на право на земельну частку (пай), розглянула\~ питання про виключення із Додатку до Державного акту на право колективної власності на землю громадян, які помилково були до нього включені, в тому числі і батько позивача, тому було прийнято рішення прохати сільську раду клопотати про позбавлення права на земельну частку (пай) осіб, що не є членами КСП. Останні погодились з тим, що деякі громадяни, в тому числі позивач, помилково включені до списку членів КСП. Метою вказаного вище розпорядження було не позбавлення права громадян-членів КСП ім. Петровського, які мають право на земельну частку (пай), а недопущення отримання такого права громадянами, які не мають на них права та помилково були включені до списку громадян-членів КСП ім. Петровського. Просить відмовити у задоволенні позову повністю. Представник відділу Держгеокадастру у Межівському районі в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник Зорянської сільської ради Межівського району в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Суд, вислухавши учасників судового процесу, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720 /95, паювання земель частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. В ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Кількість осіб. які мають право на земельну частку (пай) визначається списком, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, який у разі потреби уточнюється і підписується головами відповідної ради і підприємства. Чинним законодавством встановлено, що підприємство діє на основі статуту. Статут підприємства визначає порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї. Список громадян як додаток до державного акта формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства та підписується головою місцевої ради і головою колективного сільськогосподарського підприємства. Таким чином виходячи з викладеного, право на земельну часку (пай) мають тільки члени недержавного сільськогосподарського підприємства, а надання права на земельну частку (пай) здійснюється відповідно до встановленого членства в підприємстві що вищезазначена правова позиція наведена у листах Державного комітету України по земельних ресурсах від ( 18.10. 2001 р № 14 17 -2 Ко 700/ 5075 від 23.05.2001 р № 14 17 3 М 999 /2574 від 04.07. 2000 р. № 14 17 Ш ( 065 / 2731 ). В судовому засіданні встановлено, що 13 травня 2016 року помер батько позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-НО № 946338, видане 16 травня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.28). На день смерті [PERSON] заповіт в Словянській сільській раді не посвідчувався, що підтверджується довідкою № 1089 від 19.05.2016 року, виданою виконавчим комітетом Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.32). У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ксерокопії Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Петровського отримало 12.11.1998 року на підставі рішення Межівської районної Ради від 27 червня 1997 року № 172 Х1Х / ХХ11. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Межівському районі № 10/0/6-16 від 29.03.2016 року [PERSON] значиться за № 865 до довідки додано витяг зі списку (а.с.23-24). Позивачем суду також надано витяг з протоколу № 19 від 21 грудня 2000 року рішення комісії по паюванню землі та майна КСП ім. Петровського, в якому ставиться питання про виключення помилково занесених громадян (а.с.14), клопотання голови Зорянської сільської ради [PERSON] на імя голови Межівської райдержадміністрації від 19.01.2001 року, в якому останній прохає позбавити права на земельну частку (пай) 30 громадян, які не є членами КСП (а.с.15), на задоволення клопотання голови сільської ради було видано розпорядження голови райдержадміністрації № 5 р від 15.01. 2001 року (а.с.16) відповідно до додатку № 1, де під № 12 рахувався [PERSON] був позбавлений права на земельну частку (пай ), як особа, яка помилково була включена до списку КСП ім. Петровського. Дане розпорядження не скасовано. Відповідно до цього на запит позивача [PERSON] відділом Держгеокадастру у Межівському районі 12.03.2016 року № 474 (а.с.20) було надано відповідь, що в книзі реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП ім. Петровського за № 0791 значиться [PERSON], сертифікат серії ДП № 021 0791 від 20.08.1997 року було надруковано на його імя, видано, але потім повернуто до відділ з поміткою «Помилково внесено до списку погашено». Довідкою відділу Держгеокадастру у Межівському районі № 10/0/6-16 від 29.03.2016 року (а.с.23) зазначено, що [PERSON] значиться у списку громадян-членів КСП ім. Петровського за № 865. В той же час матеріали справи не місять належних доказів, що [PERSON] був членом КСП на момент отримання КСП держаного акта на право колективної власності на землю оскільки суду не надано основних документів (трудова книжка, архівні довідки), які б підтверджували членство померлого [PERSON] у господарстві. Представником позивача суду надано в обґрунтуванні членства покійного [PERSON]: архівна довідка архівного відділу Межівської РДА № М-45 від 16.03.2016 року (а.с.21), відповідно до котрої слідує, що протоколи загальних зборів радгоспу ім. Петровського та КСП ім. Петровського за 1995-2000 роки до архівного відділу не надходили; архівна довідка № М-69-16 від 08.04.2016 року відділу трудового архіву Межівської районної ради (а.с.25), згідно котрої слідує, що стаж роботи [PERSON] за період з 1995 року по 2000 рік у розрахунково-платіжних відомостях не значиться та приведено розрахунково-платіжну відомість за період з 1995 року по 2000 рік, де останнім роком та місяцем роботи [PERSON] є липень 1996 року; довідка відділу трудового архіву Межівської районної ради № 38-16 від 08.06.2016 року (а.с.35-168), у котрій вказується, що у розрахунково-платіжних відомостях за період з січня 1991 року по липень 1993 року та з серпня 1996 року по грудень 1997 року [PERSON] не значиться . В підтвердження членства у КСП [PERSON] представником позивача надано заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.175-177). Відповідно до пояснень [PERSON]К . про прийняття [PERSON] в члени КСП їй стало відомо з розмов односельців, що вони якби бачили прізвище [PERSON] в протоколі зборів про членство його в КСП. В той же час заявниця [PERSON] не вказує конкретні прізвища, від кого вона це почула, сама ж особисто на зборах членів КСП, коли як би вирішувалося питання про прийняття в члени КСП [PERSON] присутньою не була. Заявниця [PERSON] у своїх поясненнях зазначає, що [PERSON] вступав у члени КСП, але не вказує звідки їй це відомо, посилаючись при цьому у заяві, що вона з 1992 року перебуває на пенсії, що також ставить під сумнів, що вона була присутньою на засіданнях правління чи загальних зборах членів КСП. З пояснень заявника [PERSON] вбачається, що він будучи членом правління КСП ім. Петровського памятає, що [PERSON] приймався в члени КСП у вересні 1995 року на засіданні правління. Однак [PERSON] в своїх поясненнях не вказує, чи був [PERSON] у подальшому прийнятий в члени КСП загальними зборами, як це передбачено Статутом КСП ім. Петровського та Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство». Таким чином, суд вважає, що покази заявників, які були оголошені у судовому засіданні, в повній мірі не свідчать підтвердженням членства в господарстві [PERSON] Також суд звертає увагу, що позивачем в самій позовній заяві не конкретизовано період членства та роботи у господарстві покійного [PERSON], а відсутність будь-яких документів, які б його підтверджували, є недостатнім для його підтвердження. Вищевикладені обставини свідчать про те, що одна із трьох обовязкових умов, які передбачені Указом Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 року перебування в членах КСП, документального підтвердження не мають, що позбавляє [PERSON] в такому випадку його права на земельну частку (пай). Зважаючи на викладене, суд вважає, що в такому випадку спадкоємець - [PERSON] не може набути права від спадкодавця [PERSON] Окрім того відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Для вирішення зазначеного спору суд вважає необхідним застосувати норми Цивільного кодексу УРСР, який втратив чинність, але діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Як ст. 71 ЦК УРСР, так і ст. 257 ЦК України встановлюють трирічний строк позовної давності для захисту порушеного права. Початок перебігу строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, тобто коли особа дізналась про порушення свого права. Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області видано 12 листопада 1998 року серія ДП МЖ № 014, що підтверджується довідкою № 10/0/6-16 від 29.03.2016 року, виданою відділом Держгеокадастру у Межівському районі (а.с.23). З позовом до суду позивач звернувся у травні 2016 року. Отже, ним пропущено строк позовної давності. Порушене право підлягає захисту, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності. Причиною пропуску строку позовної давності позивач зазначив те, що його батько - [PERSON] про порушення свого права на земельну ділянку довідався у січні 2016 року від мешканців с. Крутоярівка, які також не отримали земельні ділянки. В протиріччя цьому представник позивача у судовому засіданні під фіксацію технічного засобу «Камертон» заявив, що померлий [PERSON] після розпаювання у 1997 році звертався до керівництва радгоспу ім. Петровського з приводу не отримання ним сертифікату на земельну частку (пай), але отримавши відповідь керівника господарства, що він не має права на пай не став нікуди звертатися за захистом свого порушеного права ці обставини відображені і в самій позовній заяві. Представник відповідача у своїх запереченнях, також звертає увагу суду на те, що батьком позивача пропущено строку позовної давності і поважності причини для його подовження суду не надано, тому суд вважає таку причину пропуску строку не поважною. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed