Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

22 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] . З квітня 2015 року мешкає як внутрішньо переміщена особа у м. Слов`янську. Мама дівчинки - [PERSON] доводилася їй дочкою. [INFO] мама дитини померла. Відповідач є батьком дитини. Під час хвороби матері онука мешкала разом з нею та перебувала на її утримані. Відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає багато років. Рішенням Виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 18 листопада 2016 року № 754/2 дівчинці було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 18 листопада 2016 року № 755/1 позивача було призначено опікуном над онукою. Дитина постійно мешкає з нею, відповідач не цікавиться життям дитини, не надає матеріальну допомогу. З 2016 року відповідач ні разу не спілкувався з донькою, не цікавився про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток. З огляду на викладене позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4частки від його доходу. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача [PERSON] , в судовому засіданні просила задовольнити позовну заяву, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, Костіна О.В., яка була належним чином повідомлена про часта місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення просила винести з урахуванням Висновку Органу опіки та піклування. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.13 ЦПК України), суд установив наступне. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 березня 2011 року Відділом ДРАЦС Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками у свідоцтві зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого Донецьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 вересня 2010 року (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Слов`янським міським ВДРАЦС ГТУЮ в Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7-1). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС Ленінського району м. Донецька [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю у свідоцтві записана [PERSON] (а.с.6). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] доводиться рідною бабусею [PERSON] Рішенням Слов`янської міської ради від 18 листопада 2016 року № 754/2 [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11). Відповідно до Рішення Слов`янської міської ради від 18 листопада 2016 року № 755/1 над [PERSON] , [INFO] було встановлено опіку. Опікуном призначена бабуся дівчинки - [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки № 438 від 10 вересня 2018 року, виданої директором ЗОШ № 13 м. Слов`янська [PERSON] , [INFO] навчається у вказаному закладі у 1-В класі (а.с.9). З психолого - педагогічної характеристики [PERSON] , виданої директором ЗОШ У№ 13 м. Слов`янська, вбачається, що дитина навчається у вказаній школі у першому класі, виявляє інтерес до навчання, дотримується правил поведінки, старанна та доброзичлива учениця. До школи приводить та забирає після уроків дівчинку бабуся. Остання цікавиться успіхами дитини, співпрацює з батьківським комітетом. Батько дівчинки ніколи не приходив до школи (а.с.10). З відповіді на лист № 01-27/56 від 09 квітня 2019 року, в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги м. Слов`янська», вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку у закладі, з лікарем укладена декларація. Декларацію укладала бабуся дівчинки - [PERSON] Батько в обстеженні та лікуванні дівчинки участі не приймає (а.с.8). Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач свого батьківського обов`язку, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч.5 ст.19 Сімейного Кодексу України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради від 30 травня 2019 року № 29/01-929, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , який не бере участі у вихованні доньки, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, вважають доцільним позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON] (а.с.39). Згідно з п.17 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Проаналізувавши надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] , маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, проживаючи від своїх дітей на незначній відстані, завідомо, навмисно ухилявся від їх виконання у відношенні своєї малолітньої доньки. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] , про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої доньки. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст.182 СК України виходить з того, що відповідач є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог позивача, починаючи стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітніх дітей, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачеві, що він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав на підставі ст.169 Сімейного кодексу України. У зв`язку із тим, що позивачу при подачі позову, було відстрочено сплату судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved