Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

22 січня 2020 року [PERSON] звернулась до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовними вимогами до свого колишнього чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої дитини [PERSON] у зв`язку з продовженням нею навчання. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та мають спільну дочку [PERSON] , яка народилась [INFO] . Шлюб на даний час між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати із матір`ю. Відповідачу було присуджено аліменти, які він сплачував на утримання дочки до досягнення нею повноліття з 2008 до 2020 року в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. [INFO] дочка стала повнолітньою, а тому виплата аліментів припинилась. Однак, [PERSON] продовжує навчатись -в Академії Військового Мистецтва (Республіка Польща м. Варшава) на факультеті Управління та Командування, напрямок Логістика. Запланований термін закінчення навчання - вересень 2022 року, форма навчання денна І-го ступеня. Оскільки дочка [PERSON] продовжує проживати разом із позивачем, не має можливості працювати у зв`язку із навчанням, а відтак повністю перебуває на утриманні позивача, в порядку ст.199 Сімейного кодексу України просила стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, до закінчення нею навчання або до досягнення двадцяти трьох років - залежно яка з цих обставин настане першою, в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 22 січня 2020 року. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, зокрема у відповідності до ч. 11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки відповідач не повідомив, відзив на позов, а також заяву про слухання справи у його відсутності не подав. Тому зі згоди сторони позивача, з урахуванням положень ст. ст.128-131, 223, 280-282 ЦП України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті заочно за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, та зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу - шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано 27 жовтня 2004 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 127. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 27.07.2001 року батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Академії Військового Мистецтва (Республіка Польща м. Варшава) від 15 жовтня 2019 року, [PERSON] дійсно навчається-в Академії Військового Мистецтва (Республіка Польща м. Варшава) на факультеті Управління та Командування, напрямок Логістика. Запланований термін закінчення навчання - вересень 2022 року, форма навчання денна І-го ступеня. Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 0712-1387565-2018, [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю , тобто знаходиться на утриманні [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У правовій позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-1296/15цс від 24.02.2016 року, зазначено, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 185 СК України закріплено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів, непрацездатної дружини, батьків, задовільний стан здоров`я відповідача, беручи до уваги те, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved