Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

22 березня 2011 року представник позивача звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу у розмірі 75181,21 грн. та стягнення судових витрат, посилаючись на такі обставини. 21 липня 2008 року АКБ соціального розвитку«Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір 06690/001979 - PR, за яким АКБ «Укрсоцбанк» на підставі відповідної заяви держателя, відкрив відповідачу рахунок [NUMBER] в українській гривні в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості не більше 50 000,00 гривень, випустив та надав держателю платіжну картку типу GOLD, строком дії 12 місяців та Пін-код до неї на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], 29.07.2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк», який є повним правонаступником АКБ БСР «Укрсоцбанк» та ТОВ «Палар ЛТД» був укладений договір поруки № 12.4/63. Позивачем зобов'язання за зазначеним договором виконані у повному обсязі, проте [PERSON] ухиляється від належного виконання прийнятих на себе зобов'язань, в частині своєчасного погашення заборгованості та нарахованих відсотків, у зв'язку з чим представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином сповіщений, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд слухати справу у його відсутність та у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, у зв'язку з неявкою відповідачів, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 2008 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір 06690/001979 - PR, за яким АКБ «Укрсоцбанк» на підставі відповідної заяви держателя, відкрив відповідачу рахунок [NUMBER] в українській гривні в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості не більше 50 000,00 гривень, випустив та надав держателю платіжну картку типу GOLD, строком дії 12 місяців та Пін-код до неї на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], 29.07.2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк», який є повним правонаступником АКБ БСР «Укрсоцбанк» та ТОВ «Палар ЛТД» був укладений договір поруки № 12.4/63. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору поруки, сторони договору визначають, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору кредитор має право пред'явити свої позовні вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання на другий день з моменту невиконання своїх зобов'язань позичальником по кредитному договору. Кошти були надані [PERSON] банком в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору, [PERSON] не здійснював оплату кредиту, відсотків та комісій за його користування у зв'язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої станом на 11.11.2010 року складає 75 181,21 гривень. Відповідно до частини 2 ст. 1050 ЦК встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з відповідачів на користь позивача. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved