Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

23 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. Ухвалою від 26 жовтня 2018 року позовна заява була залишена без руху. 26 листопада 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач працездатний, може працювати і за законом зобов'язаний брати участь в утриманні дітей, однак добровільно кошти на утримання дітей вже більше року не надає. Тому вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Поштовим зв'язком 10 грудня 2018 року сторонам вручена ухвала про відкриття провадження, а відповідачу також копія позовної заяви з додатками. Відповідач відзив на позов не подав. Клопотань сторін про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, в порядку, передбаченому ч.5 ст.279 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], і, згідно наданих копій свідоцтв про народження дітей, відповідач є батьком /а.с.7-8/. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні /а.с.2, 13/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При цьому, розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: approved