Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

23 червня 2020 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» приватного акціонерного товариства «Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона по 18 червня 2020 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах. При звільненні, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, підприємство з нею не провело розрахунок та їй не виплачена заробітна плата у сумі 6455 грн. 37 коп., яку вона просить стягнути на її користь з відповідача. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою знаходження дочірнього підприємства «Санаторно - курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» зареєстрованого у встановленому законом порядку. Однак, представник відповідача будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином), про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що представник відповідача, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 30 червня 2020 року провадження у справі відкрите за правилами спрощеного провадження. Ухвалою суду від 27 липня 2020 року вирішено розглядати справу у заочному порядку. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази. Згідно із записами у трудовій книжці серії [NUMBER] , [PERSON] у період з 16 жовтня 2019 року по 17 червня 2020 року перебував з відповідачем у трудових відносинах(а.с. 5). 17 червня 2020 року, згідно із наказом 42/п, позивачку було звільнено за угодою сторін (а.с.5). Згідно із довідкою № 02/174 від 18 червня 2020 року, виданою ДП «Санаторно - курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» ПАТ ЛОЗП «Укрпрофоздоровниця», заборгованість по заробітній платі позивачки станом на 18 червня 2020 року складає 6455грн. 37 коп.(а.с.2). Відповідно до ст. 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Вирішуючи наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за спірний період, суд враховує довідку ДП «Санаторно - курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» ПАТ ЛОЗП «Укрпрофоздоровниця» відповідно до якої заборгованість по заробітній платі перед позивачкою станом на 18 червня 2020 року складає 6455 грн. 37 коп. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала у відповідача, звільнилася, станом на день звільнено наявна заборгованість по заробітній платі в сумі 6455 грн. 37 коп. Вказані обставини підтверджені позивачем та не спростовані у належний спосіб відповідачем, оскільки підтверджуються даними трудової книжки, наказом про звільнення, довідкою № 02/174 від 18 червня 2020 року, виданою дочірнім підприємством «Санаторно - курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з якої вбачається що заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 18 червня 2020 року складає 6455 грн. 37 коп. Таким чином з відповідача дочірнього підприємства «Санаторно - курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» підлягає до стягнення заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 18 червня 2020 року складає 6455 грн. 37 коп. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних в ч. 6 ст. 141 ЦПК України включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду узгоджується також із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved