Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

23.09.2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення збитків, посилаючись на наступне. 26.09.2014 р. в рахунок виконання мирової угоди між ним та СТОВ «Новомайорське»за порушення умов договору оренди він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 18016,00 грн. Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.10.2014 р. була затверджена мирова угода між ним та відповідачем. З огляду на те, що при підписанні угоди він був введений в оману відповідачем, ним була подана апеляційна скарга на вказану ухвалу суду. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.08.2015 р. ухвала Великоновосілківського районного суду від 03.10.2014 р. була скасована, але відповідач кошти йому не повернув, мотивуючи тим, що він винен відповідачеві 64000,00 грн. 30.07.2015 р. він звернувся до суду за захистом порушеного права та стягнення 18016,00 грн. на його користь з відповідача, який не бажав їх віддавати добровільно, поки рішенням суду від 04.02.2016 р. з нього не були стягнуті дані кошти. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10.05.2016 р. рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04.02.2016 р. залишено без змін. 11.07.2016 р відповідач перерахував суму грошових зобов'язань на рахунок ДВС Великоновосілківського РУЮ, які були сплачені позивачеві. Вважає, що з вересня 2014 р по липень 2016 р. відповідач незаконно користувався належними йому коштами, отримуючи дохід від їх використання, за цей період часу відбулися інфляційні процеси і національна грошова одиниця знецінилась. У зв'язку з цим відповідно до ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача на його користь суму збитків від інфляційних процесів в розмірі 10 516,61 грн. за період з 2014 р. по 2016 р., а також 3% річних за весь час користування даними грошовими коштами в сумі 956,36 грн. за період з 26.09.2014 р. по 11.07.2016 р., та судові витрати в сумі 551,20 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд про їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що кошти позивачем були передані відповідачеві добровільно, до затвердження Великоновосілківським районним судом мирової угоди. В свою чергу, після скасування Апеляційним судом Запорізької області ухвали Великоновосілківського районного суду про затвердження мирової угоди, не звертався до відповідача з заявою про повернення сплаченої ним суми коштів. Крім того, на думку представника відповідача, законодавцем не визначено, що наслідками скасування ухвали про затвердження мирової угоди є негайне або обмежене часовими рамками повернення коштів, а тому посилання позивача на ст. 625 ЦК України є недоречним, так як хоча грошове зобовязання відповідача перед позивачем і виникло, проте строків виконання цього зобовязання не визначено, а тому строк виконання зобовязань відповідачем не порушено. СТОВ «Новомайорське» повернуло позивачу вищевказані кошти наступного дня після звернення позивача до СТОВ «Новомайорське» з виконавчим листом. Враховуючи викладене, вважав вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.10.2014 р. було затверджено мирову угоду між позивачем [PERSON] та відповідачем СТОВ «Новомайорське», згідно умов якої, крім іншого, [PERSON] сплачує СТОВ «Новомайорське» негайно кошти у розмірі 180000 грн. (а.с. 7-8). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.08.2015 р. ухвала Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.10.2014 р. була скасована (а.с. 5-6). Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04.02.2016 р. в задоволенні позовних вимог СТОВ «Новомайорське» до [PERSON] про стягнення збитків, повязаних з порушенням умов договору оренди земельної ділянки, відмовлено. Стягнуто з СТОВ «Новомайорське» на користь [PERSON] 18016 грн. як необґрунтовано отримані на підставі ст. 1212 ЦК України (а.с. 15-17). Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 10.05.2016 р. рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04.02.2016 р. залишено без змін (а.с. 9-13). Сторонами визнається, що 11.07.2016 р. СТОВ «Новомайорське» перерахвувало позивачу [PERSON] грошові кошти в сумі 18016 грн., в звязку з чим постановою начальника Великоновосілківського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 03.08.2016 р. виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 04.02.2016 р. закінчено (а.с. 21). Статтею 625 ЦК України, визначена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, зокрема, ч. 2 цієї статті встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що між сторонами не виникли зобовязальні відносини в звязку із скасуванням мирової угоди, за якою позивачем була сплачено відповідачу грошові кошти, а відтак відсутні і підстави для застосування наслідків порушення грошового зобовязання, передбачені ст. 625 ЦК України. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 р. у справі № 6-2491цс15, стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Цією статтею регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята\~статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень\~статті 625 ЦК України\~у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в\~статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі\~статтею 536 ЦК України\~з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до\~статті 536 ЦК України\~й унеможливлюється стягнення 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої\~статті 625 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні заявлених [PERSON] позовних вимог про стягнення з СТОВ «Новомайорське» збитків на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, то сплачений позивачем судовий збір та понесені ним витрати по оплаті правової допомоги не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed