Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

22 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07 жовтня 2006 року між нею і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №652. Від шлюбу в них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинились. На теперішній час, сторони сумісне господарство не ведуть. Збереження шлюбу будуть суперечити інтересам позивача та відповідача. Тому просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 05 червня 2015 року сторонам надано строк для примирення три місяці. З урахуванням того, що сплинув строк для примирення, суд відновив провадження та призначив справу до розгляду. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, 07 жовтня 2006 року між сторонами по справі, Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №652 (а.с.5). Також під час судового розгляду справи встановлено, що від спільно шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження якої сторони записані батьками дитини (а.с.6). У відповідності до положень ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог ст.112 Сімейного Кодексу України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги наявність малолітніх дітей, ті обставини, що Відповідач спільно з дружиною тривалий час не проживає, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так позивачем у позовній заяві зазначено, що після розірвання шлюбу остання просить залишити за нею дошлюбне прізвище «Кириленко». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved