overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

22 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений між нею та відповідачем 27 вересня 2003 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ та стягнення з відповідача на її користь, на утримання їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] аліментів у розмірі ? частини усіх видів заробітку ( доходу) відповідача до досягнення сином повноліття. Посилалась на те, що подружнє життя у них не склалося через непорозуміння, відсутності спільних поглядів на життя та сім»ю. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім»ї є неможливим, оскільки постійні сварки , які влаштовує відповідач, принижують її людську та жіночу гідність, вона не бажає продовження з відповідачем будь-яких стосунків. Оскільки син після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з»явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, надав суду заяву, із змісту якої вбачається, що він визнає позовні вимоги повністю та просить розглядати справу у його відсутність. Судом установлено, що 27 вересня 2003 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ , актовий запис № 1469 зареєстрований шлюб між сторонами. Сторони мають сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Сторони дійшли до спільного розуміння про те, що їхня сім»я розпалась та поновлена бути не може, наполягають на розірванні шлюбу. Обставини що склалися між сторонами дають підстави вважати що збереження сім»ї в подальшому є неможливим, а отже шлюб підлягає розірванню. Сторони мають домовленість, що після розірвання шлюбу їхній син, [PERSON], [INFO] залишиться проживати з позивачем. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач інших утриманців немає, має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( доходу), згоден на такий розмір аліментів, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів. Підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

22 червня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач вказала, що у період з 1992 року по 2007 рік з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин, відповідач періодично надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, проте у недостатньому розмірі. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дочки. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14 червня 2007 року було розірвано, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу в матеріалах справи (а.с. 2). Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 3), яка проживає разом з позивачкою, спору про її місце проживання сторони не мають. Судом встановлено, [PERSON] після розірвання шлюбу, продовжив періодично надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини, проте у недостатньому розміру, що є обтяжуючим фактором для позивача. Відповідач працює, отримує постійний, стабільний дохід, є пенсіонером, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, позов визнав у повному обсязі, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дочки у зазначеному розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах ст. 180 СК України, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

22 червня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони 26 квітня 1996 року зареєстрували шлюб в Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] батьком яких є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені з червня 2013 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей та майнового спору на даний час вони не мають. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов та слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився від нього до адреси суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав повністю не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд слухати справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-НО № 341601, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, 26 квітня 1996 року, актовий запис № 103. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 130755, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] народилась 13 липня 1999 року, актовий запис № 452, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 304030, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилась 16 листопада 2009 року, актовий запис № 1125, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

22 червня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2010 року. Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 14. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини, обовязки подружжя щодо ведення спільного господарства та виховання дитини. Півтора року подружжя разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вказуючи на те, що спільне проживання та збереження неможливе, а спроби примирення у минулому не принесли результатів, просила суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON], в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримала, заперечила проти надання строку для примирення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутність, позов визнав, заперечив проти надання строку для примирення. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи 23 січня 2010 року сторони зареєстрували шлюб увідділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. З матеріалів справи вбачається, що\~сторони понад півтора року разом не проживають та спільного господарства не ведуть, примирення між ними не можливо. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, є порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюються судом, як таке, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

22 червня 2015 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача\~\~[PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2014 року. Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 63. Від шлюбу мають троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Подружнє життя не склалось, через сварки та скандали, що виникають з приводу зловживання відповідачем спиртними напоями. Протягом півтора місяця проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказуючи на те, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дітей, не можливість примирення, просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, направила на адресу суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов визнав. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи 28 березня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 63, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Судом встановлено, що \~сім'я фактично розпалась, сторони повністю припинили ведення спільного господарства, поновлення подружнього життя між сторонами виключається, про що свідчать їх заяви, а тому збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документальнопідтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

22 червня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 19 березня 2010 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає в повному обсязі. Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.2), від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

22 червня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб між ними є формальним, мешкають окремо. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Позивачка, належним чином повідомлена про день час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 04 червня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 143696, виданого Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.7). Як видно з копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 282043, виданого Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, сторони є батьками [PERSON], який народився 07 серпня 2011 року (а.с.8). Дитина в даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Сторони шлюбні відносини не підтримують з травня 2015 року, проживають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

22 червня 2015 року ТОВ звернулося із заявою, в якій зазначив, що рішенням суду з [PERSON] та з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» (далі ПАТ) стягнено в солідарному порядку борг за договором кредиту. 20 квітня 2015 року за договором факторингу між ТОВ та ПАТ до ТОВ перейшло право вимоги за кредитним договором. Просить змінити стягувача з ПАТ на ТОВ. Представник ТОВ подав клопотання про розгляд заяви без його участі, доводи заяви підтримує. Боржники [PERSON] та [PERSON] в суд не прибули, згідно поштового повідомлення відмовились отримувати копію заяви з додатками. Представник ПАТ в суд не прибув. Вивчивши матеріали заяви, суд встановив наступні обставини. Рішенням Полонського районного суду від 06 серпня 2014 року за невиконання умов кредитного договору від 06 листопада 2007 року з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ стягнено в солідарному порядку борг за договором та судові витрати. ТОВ і ПАТ 20 квітня 2015 року уклади договір факторингу, за яким до ТОВ перейшло право вимоги за договором кредиту. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязані може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що заявник надав доказ свого права бути кредитором у відношенні до боржників, тому є підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

22 червня 2015 р. позивачка звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, з яким вона перебуває з 2002 року в шлюбі, є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак кошти на їх утримання не надає. Оскільки відповідач працює, має регулярний заробіток, інших утриманців не має, тому просить стягувати з нього на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі по 650 грн. щомісячно на кожну дитину. В судове засідання позивачка не зявилася, подала письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач з позовними вимогами згідний, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак добровільно кошти на їх утримання не надає, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей і платника аліментів. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved