Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

24.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третьої особи про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28.02.2017 року, яке набрало чинності, визнано за позивачем право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,72 га, яка розташована на території села Лугове (колишня назва село Ленінове) Новосанжарського району Полтавської області, з яких: 0,12 га - для обслуговування жилого будинку, 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, права на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 013647, виданого 18.04.1996 року Сухомаячківською сільською радою, що успадкована [PERSON] після померлого 07.12.2001 року [PERSON], як за спадкоємцем за законом після померлої 31 липня 2006 року [PERSON]. Також визнано за відповідачем право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,72 га, яка розташована на території села Лугове (колишня назва село Ленінове) Новосанжарського району Полтавської області, з яких: 0,12 га - для обслуговування жилого будинку, 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, права на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 013647, виданого 18.04.1996 року Сухомаячківською сільською радою, на долю померлого 01.06.2012 року [PERSON], як за спадкоємцем за законом після померлої 31 липня 2006 року [PERSON]. Після набранням вказаним рішенням чинності, позивач виявив бажання виділити в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме ? частину земельної ділянки площею 0,72 га, яка розташована на території села Лугове (колишня назва село Ленінове) Новосанжарського району Полтавської області, з яких: 0,12 га - для обслуговування жилого будинку, 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства. Спочатку відповідач погоджувався на добровільний поділ вищезазначеної земельної ділянки у нотаріуса. Сторони разом замовляли висновок експертного земельно-технічного дослідження земельної ділянки, яка розташована на території села Лугове (колишня назва село Ленінове) і належить нам на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28.02.2017 року. У вказаному висновку запропоновано варіант розподілу вказаної земельної ділянки. Проте на даний час [PERSON] відмовляється від оформлення нотаріального договору поділу земельної ділянки в натурі, ігнорує дзвінки і уникає зустрічей, що і змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився. Надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав письмову заяву № 02-29/214 від 20.04.2017 року про розгляд справи без представника сільської ради. Позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Згідно ч. 3 ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Згідно п. 18 «е» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004, за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки Статтею 79-1 ЗК України\~передбачено можливість формування земельної ділянки шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення. Формування таких земельних ділянок здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельних ділянок. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку у разі її поділу вноситься на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу. Відповідно до\~статті 79-1 ЗК України\~сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно ст. ч. 4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до ст. ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Судом встановлено, що згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28.02.2017 року, яке набрало чинності, визнано за [PERSON], [INFO] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,72 га, яка розташована на території села Лугове (колишня назва село Ленінове) Новосанжарського району Полтавської області, з яких: 0,12 га - для обслуговування жилого будинку, 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, права на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 013647, виданого 18.04.1996 року Сухомаячківською сільською радою, що успадкована [PERSON] після померлого 07.12.2001 р. [PERSON], як за спадкоємцем за законом після померлої 31 липня 2006 року [PERSON]. Також визнано за [PERSON], [INFO] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,72 га, яка розташована на території села Лугове (колишня назва село Ленінове) Новосанжарського району Полтавської області, з яких: 0,12 га - для обслуговування жилого будинку, 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, права на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 013647, виданого 18.04.1996 року Сухомаячківською сільською радою, на долю померлого 01.06.2012 року [PERSON], як за спадкоємцем за законом після померлої 31 липня 2006 року [PERSON] (а.с.8-10). Рішенням Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 14.03.2015 року № 35, вирішено знести житловий будинок за адресою - село Ленінове, вул. 1Травня, 18, який не пригодний для проживання (а.с.7). Згідно висновку № 11-17 експертного земельно-технічного дослідження земельної ділянки, яка розташована на території села Лугове (колишня назва село Ленінове) Новосанжарського району Полтавської області від 20.03.2017 року судового експерта [PERSON], запропоновано варіант розподілу вказаної земельної ділянки (а.с.11-13). Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Позивач [PERSON] згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії ААЗ № 511924 має 2 групу інвалідності, тому звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved