Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

23.04.2020 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення шкоди в сумі 35387,13 грн. завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач обґрунтовувала позов тим, що 04.05.2018 р. з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем Урал 375, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] , сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено її автомобіль. Розмір страхового відшкодування був визначений в сумі 99000 грн. Посилаючись на те, що згідно зі звітом оцінки майна вартість збитку становить 134387,13 грн., позивач, просила стягнути з відповідачів різницю, яка не була покрита страховою виплатою (а.с.2-3). 16.07.2020 р. позивач подала до суду уточнену позовну заяву, у якій просила стягнути завдану шкоду з відповідача [PERSON] , оскільки він на відповідній правовій підставі керував автомобілем Урал 375 (а.с.84-85). 20.05.2020 р. суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та прохання сторони позивача, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с.62-63). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідач [PERSON] на виклик до суду не з`явився, відзиву щодо суті справи у встановлений судом строк, не подав. З урахуванням п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України (в редакції, що діяла до 17.07.2020 р.), строк для подання відзиву був продовжений на час карантину. 17.07.2020 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого, Процесуальні строки, які були продовжені відповідно п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Оскільки сторонами не було подано жодних клопотань щодо продовження чи поновлення процесуальних строків, суд вирішив розглянути цю справу. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У власності позивача перебуває транспортний засіб - Fiat Doblo, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] (а.с.12). Сторонами по справі не заперечувалось, що 04.05.2018 р. сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобілів Fiat Doblo, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Урал 375, номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Ямпільського районного суду Сумської області від 22.05.2018 р. відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди, констатовано порушення ним пунктів 15, 16.11, 31.4.1 (г) Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 340 грн. (а.с.26-27). Враховуючи викладене, суд вважає доведеним той факт, що в діях відповідача [PERSON] мається вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.05.2018 р., оскільки це стверджується наведеним судовим рішенням. Цивільна-правова відповідальність водія автомобілю Урал 375 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» і за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва визначено розмір страхового відшкодування в сумі 99000 грн. (а.с.33-35). Згідно звіту № 58 про оцінку майна від 18.05.2018 р. вартість збитку, завданого позивачеві в результаті пошкодження автомобіля, за вирахуванням залишкової вартості працездатних та ліквідних частин автомобіля, склала 134378,13 грн. (а.с.4-23). Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача різницю в сумі 35378,13 грн. між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. При цьому, суд зазначає, що при розрахунках позивачем була допущена помилка і різниця становить саме 35378,13 грн., а не 35387,13 грн. як зазначала в позові позивач. Будь-яких доказів, які б ставили під сумнів доводи позивача або давали підстави для звільнення відповідача [PERSON] від відшкодування завданої шкоди, останній не надав. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. Враховуючи загальний обсяг наданих адвокатом послуг, рівень складності справи, ціну позову, та виходячи з принципів розумності виваженості і справедливості, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 137 ЦПК України слід стягнути 1000 грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1194 ЦК України,

Outcome: partial