Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

21 січня 2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області\~ з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом.\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та прохали\~ задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 10 серпня 2009 року в с.Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області померла\~його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 5.8303 га, яка належала померлою згідно державного акту на землю , виданого 26 червня 2003 року та житлового будинку № 135, розташованого по вул. Свердлова в с.Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області. Мати заповіту не залишила. Він є спадкоємцем першої черги, окрім нього спадкоємцем першої черги був його рідний брат - [PERSON] , який на час смерті матері мешкав разом з нею . [PERSON] помер 29 серпня 2012 року. Після його смерті спадкоємцями першої черги є дружина брата та їх діти. Після поховання матері він не внав ,що потрібно звертатися до нотаріуса для оформлення спадщини, вони з братом домовились ,що земельну ділянку розділять між своїми дітьми. До того ж враховуючи відсутність роботи на селі вимушений був поїхати на заробітки. Лише у вересні 2015 року від орендаря,який запропонував укласти оренду землі, дізнався про належне йому право на земельну ділянку. Він не може звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск строків на прийняття спадщини, та через відсутність правовстановлюючих документів на землю та житловий будинок. Тому він звернувся до суду та просить поновити його право на звернення до суду , визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки та ? частину житлового будинку, після смерті матері [PERSON], померлої 10 серпня 2009 року. \~ \~ \~ \~ Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги прохав задовольнити в повному обсязі.\~ \~ \~ Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог позивача відмовити. В обгрунування заперечень до позову пояснила, що дійсно позивач є сином [PERSON], яка померла 10 серпня 2009 року. З часу смерті спадкодавця позивачем жодних кроків для набуття права власності на спадщину зроблено не було. Він знаходився у тому ж селі де мешкала мати , заяви про прийняття спадщини після її смерті не надавав, на час смерті з матерію не мешкав. Після смерті [PERSON],спадщину отримав [PERSON],який на час смерті мешкав зі спадковадцем. Після його смерті , спадщину прийняли дружина померлого та двоє дітей,про що видане відповідне свідоцтво про право власності за законом. До складу спадщини відноситься усі права та обовязки спадкодавця і спадщина не може бути прийнята частково. Вважає , що не можливо визнати поважною причиною пропуску строку для звернення до суду не знання закону, тому вважає, що поважної причини пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено, позовні вимоги є безпідставними та такими ,що не підлягають задоволенню. Представник Новомиколаївської сільської ради в судове засідання на зявився надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності. \~ \~ \~ \~ Суд вислухавши учасників судового процесу, свідка, вивчивши матеріали справи дійшов наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспоруваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.11 Цивільного кодексу України\~ передбачено ,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено судом [PERSON] за свого життя отримала державний акт на право приватної власності на землю (серія Р2 №772845), виданий [PERSON] райдержадміністрацією Харківської області 26 червня 2003 року та набула право на житловий будинок №135 по вул. Свердлова в с.Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області, після смерті свого чоловіка [PERSON] З свідоцтва про народження (серія АВ №446539, виданого Первомайським Палацом Щастя Луганської області від 4 січня 1970 року) вбачається, що позивач за справою [PERSON], народився 17 грудня 1969 року, його батьками відповідно вказано : батько [PERSON], мати [PERSON]. Свідоцтво про смерть\~ ( серія\~ І-ВЛ №506172 від 15 вересня 2015 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] РУЮ Харківської області) засвідчує той факт, що мати позивача [PERSON], померла 10 серпня 2009 року. Свідоцтво про смерть (серія І-ВЛ №525407 від 19 січня 2016 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] РУЮ Харківської області, засвідчує той факт, що батько позивача [PERSON], помер 12 травня 1995 року. З свідоцтва про смерть (серія І-АП №265988, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахчисарайського РУЮ в Автономній Республіці Крим від 17 квітня 2013 року) вбачається , що брат позивача [PERSON], помер 29 серпня 2012 року. Згідно довідки\~ №375/02-30 Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області\~ від 24 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] на день смерті 10 серпня 2009 року, значилася зареєстрованою за адресою в домоволодінні №135 в с.Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області по вул. Свердлова, згідно запису в погосподарській книзі за 2006-2010 роки, особистий рахунок №149. На день смерті мала склад сімї: [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] невістка, [PERSON], [INFO] онук, [PERSON], [INFO] - онука, які на день смерті спадкодавці проживали і були зареєстровані в даному будинку, на даний час проживають та зареєстровані в вищезазначеному будинку. З відповіді Печенізькою державною нотаріальною конторою Харківської області від 23 лютого 2016 року вбачається ,що після смерті [PERSON] , померлої 10 серпня 2009 року , спадкова справа не заводилась,заповітів на території Харківської області не зареєстровано. Відповідно до довідки №44/01-08 виданої Печенізькою державною нотаріальною конторою Харківської області від 09 березня 2016 року та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру щодо [PERSON], померлого 29 серпня 2012 року, вбачається що на території Харківської області заповіти він імені померлого не посвідчувалися. Після його смерті [PERSON] державною нотаріальною конторою Харківської області 19 березня 2014 року, було заведено спадкову справу №28/2014 року та того ж дня були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належну [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 6325785500:02:002:0253 на імя його спадкоємців, які спадщину прийняли, тим, що відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України, проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме: дружині [PERSON], сину - [PERSON], дочці [PERSON] по 1/3 частці кожному. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Згідно до ст.1216 Цивільного кодексу України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємиців). За правилами до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Сттатею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини ст.1270 Цивільного кодексу України встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України встановлено , якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України,не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким ,що її не прийняв. За позовом спадкоємця,відповідно до положень частини 3 вищевказаної статті, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк,достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно матеріалів справи позивач звернувся до суду у січні 2016 року, з пояснень наданих в судовому засіданні зазначив,що після поховання матері вони з братом домовились про поділ спадщини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив,що дійсно брати домовились про поділ спадщини таким чином , що земельна ділянка буде переоформлена на [PERSON], свідок мав намір обробляти дану земельну ділянку , а дохід він неї буде поділений між братами. Таким чином, суд дійшов до висновку , що пояснення позивача в частині того ,що він не знав про належне йому право на спадщину, свого підтвердження не знайшли. Будь яких зрозумілих причин , чому своєчасно не звернувся до відповідних органів за отриманням спадщини суду не надав. Доказів прийняття спадщини відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України , також суду не представив. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання визнання права власності на спадкове майно за законом (продовження строку), суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши надані докази у їх сукупності ,надавши їм належну правову оцінку ,враховуючи ,що причини пропуску строку прийняття спадщини зазначені позивачем , не можуть бути визнані об'єктивними, непереборними та істотними, суд дійшов до висновку ,що позовні вимоги [PERSON] є не доведеними та такими,що не підлягають задоволенню. Сплачені судові витрати , відповідно до положень ч.1 ст.89 ЦПК України, відносяться за рахунок позивача. \~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed