Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

22.03.2016р. ПАТ «Акціонерний банк «Радабанк» звернувся в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 27.12.2013р. між ПАТ «АБ «Радабанк» та [PERSON] було укладено договір № 18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту. Згідно п. 1.1 договору овердрафту позивач за наявності вільних грошових коштів, зобовязується на положеннях та умовах договору овердрафту, надати відповідачу кредит шляхом встановлення ліміту овердрафту у сумі 25 000 грн. за поточним рахунком, відкритим відповідачу на підставі заяви-анкети № 290413/L06/1 від 23.12.2013р. на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а відповідач зобовязується повернути овердрафт та сплатити проценти за його користування. На виконання взятих на себе договірних зобовязань щодо встановлення відповідачу ліміту овердрафту у сумі 25 000 грн. за поточним рахунком позивач виконав у повному обсязі. Нараховані позивачем кошти використані відповідачем у повному обсязі, що підтверджується випискою по рахункам за період з 23.12.2013р. по 21.03.2016р. Відповідач не виконав грошові зобовязання за договором овердрафту, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015р. по справі № 201/15327/14-ц. Згідно зазначеного рішення на користь ПАТ «АБ «Радабанк» було стягнуто з відповідача наступну заборгованість: заборгованість за кредитом (овердрафтом) у розмірі 25 000 грн., заборгованість за процентами у розмірі 1 352 грн. 20 коп., пеню на прострочену заборгованість по ліміту овердрафту у розмірі 660 грн. 27 коп., пеню за прострочені проценти у розмірі 24 грн. 47 коп. Зазначене рішення суду набрало чинності 19.05.2015р. та виконавчий лист по справі № 201/15327/14-ц направлено для примусового виконання до ВДВС Жовтневого району м. Дніпропетровська. Але грошові кошти з відповідача не стягнуті, заборгованість існує у повному обсязі. Окрім того, за час з моменту винесення вищезазначеного рішення суду відповідач має прострочену суму заборгованості у розмірі 19 753 грн. 47 коп., з яких: прострочена заборгованість по нарахованим процентам за період з 27.11.2014р. по 21.03.2016р. 11 830 грн. 23 коп., пеня на прострочені проценти за період з 21.09.2015р. по 21.03.2016р. 5 505 грн. 74 коп., пеня на прострочені проценти за період з 21.09.2015р. по 21.03.2016р. - 2 417 грн. 50 коп. З метою подальшого захисту своїх законних прав та інтересів, позивач і звернувся до суду з даним позовом. Своєю заявою, яка надійшла до суду 07.07.2016р. представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 04.01.2016р. - а.с. № 36), позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, розглянувши справу за його відсутності з винесенням по справі заочного рішення суду. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав (а.с. № 35). Відповідач [PERSON] в судові засідання 01.06.2016р. та 07.07.2016р. повторно не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу був повідомлений належним чином за адресами, наданими адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 31.03.2016р. (а.с. № 23). Згідно відміток на конвертах з позовними матеріалами та повісткою на 01.06.2016р. та 07.07.2016р. їх було повернуто до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 27, 34), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити по справі заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 27.12.2013р. між ПАТ «Акціонерний банк «Радабанк» та [PERSON] було укладено договір № 18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту (а.с. № 6 8). Згідно п. 1.1 договору овердрафту позивач за наявності вільних грошових коштів, зобовязується на положеннях та умовах договору овердрафту, надати відповідачу кредит шляхом встановлення ліміту овердрафту у сумі 25 000 грн. за поточним рахунком, відкритим відповідачу на підставі заяви-анкети № 290413/L06/1 від 23.12.2013р. на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а відповідач зобовязується повернути овердрафт та сплатити проценти за його користування. На виконання взятих на себе договірних зобовязань щодо встановлення відповідачу ліміту овердрафту у сумі 25 000 грн. за поточним рахунком позивач виконав у повному обсязі. Нараховані позивачем кошти використані відповідачем у повному обсязі, що підтверджується випискою по рахункам за період з 23.12.2013р. по 21.03.2016р. Відповідач не виконав грошові зобовязання за договором овердрафту, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015р. по справі № 201/15327/14-ц (а.с. № 13 14). Згідно зазначеного рішення на користь ПАТ «АБ «Радабанк» було стягнуто з відповідача наступну заборгованість: заборгованість за кредитом (овердрафтом) у розмірі 25 000 грн., заборгованість за процентами у розмірі 1 352 грн. 20 коп., пеню на прострочену заборгованість по ліміту овердрафту у розмірі 660 грн. 27 коп., пеню за прострочені проценти у розмірі 24 грн. 47 коп. Зазначене рішення суду набрало чинності 19.05.2015р. та виконавчий лист по справі № 201/15327/14-ц направлено для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Жовтневого району м. Дніпропетровська. Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За текстом позовної заяви, представник позивача зазначає те, що грошові кошти з відповідача не стягнуті, заборгованість існує у повному обсязі. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Пунктом 9.1 договору овердрафту передбачено, що за прострочення повернення овердрафту, сплати процентів за користування овердрафтом відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення виконання зобовязань, від суми простроченого зобовязання, за кожний день прострочення. Відповідно до п. 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р., зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Після винесення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 02.02.2015р. по справі № 201/15327/14-ц, відповідач має прострочену суму заборгованості перед позивачем у розмірі 19 753 грн. 47 коп., з яких: прострочена заборгованість по нарахованим процентам за період з 27.11.2014р. по 21.03.2016р. 11 830 грн. 23 коп., пеня на прострочені проценти за період з 21.09.2015р. по 21.03.2016р. 5 505 грн. 74 коп., пеня на прострочені проценти за період з 21.09.2015р. по 21.03.2016р. - 2 417 грн. 50 коп. (а.с. № 5). Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 14.01.2016р. № 143/02 та направив додатковий договір від 09.02.2016р. до договору № 18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту від 27.12.2013р., які відповідачем були залишені без реагування (а.с. № 9 12). Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, про день, час та місце розгляду якої був повідомлений належним чином, заперечення на позовну заяву суду не надав, також не надав жодних доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором або контррозрахунку, на спростування розміру грошового зобовязання, який позивач просить стягнути з відповідачів. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Акціонерний банк «Радабанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1 378 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 10159.9 від 21.03.2016р. (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved