Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

23.10.2019 року позивач звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовними вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, які пізніше уточнила. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі з 04.04.1995 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м. Запоріжжя. 24.11.2010 року шлюб з відповідачем розірвано. Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка навчається на першому курсі денної форми навчання факультету іноземної філології у державному вищому навчальному закладі «Запорізький національний університет», тобто донька потребує матеріальної допомоги на час навчання. Відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, але добровільно надавати допомогу на утримання дитини відмовляється, тому позивач змушена звернутися до суду. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, щомісячно в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) боржника, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але через канцелярію суду надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути аліменти на навчання дочки до досягнення нею 23-річного віку, розглядати справу просить без її участі,уточнений позов просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та дату розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 10.01.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської районно ради м. Запоріжжя, сторони є батьками повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договору № 187/19-МД від 20.08.2019 року про надання освітніх послуг між Запорізьким національним університетом та фізичною (юридичною) особою та довідки вих. № 1800 від 01.10.2019 року, виданої Запорізьким національним університетом, встановлено, що [PERSON] з 01.09.2019 року є студенткою першого курсу освітнього рівня магістр денної форми навчання факультету іноземної філології у державному вищому навчальному закладі «Запорізький національний університет». Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з тим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER] , виданого Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області та довідкою № 57 від 22.10.2019 року ОСББ «Довіра». Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 рокуобов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу Україничастка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи той факт, що [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, проте продовжує навчання, проживає разом із позивачем, то підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочки наявні. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як зазначено позивачем [PERSON] у позовній заяві, відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, але добровільно надавати допомогу на утримання дитини відмовляється, відповідачем не надано протилежних доказів, аналізуючи зібрані у справі докази і вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved