Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

23 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував таким. 26 серпня 2017 року у Бердичівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалось, оскільки почуття зникли, останній час постійно виникають сварки у зв`язку із чим він знаходиться постійно в поганому емоційному стані та пригнічений. Шлюбні відносини припинені в 2020 році, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо. В добровільному порядку, через органи РАЦС, розірвати шлюб відповідачка відмовляється. Ураховуючи викладене, позивач просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено на 17 серпня 2020 року. Позивач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився; в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась; в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 26 серпня 2017 року Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, актовий запис №446; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 26 серпня 2017 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.3). Шлюбні відносини між сторонами припинено; спільне господарство не ведеться. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно із частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка визнала позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Згідно з частино 1 статі 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, з відповідачки на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн., з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у сумі 420,40 грн., сплачений відповідно до квитанції від 23 липня 2020 року, номер квитанції 0.0.1779914768.1, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

Outcome: approved