Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

23.04.2018 заявник [PERSON] звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області, з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме: [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, державного акту про право приватної власності на земельну ділянку(а.с.3-5). Заявник [PERSON] та її представник, адвокат [PERSON]І.(а.с.19,20), у судове засідання не з'явилися, просять розглянути цивільну справу у їх відсутності, про що надали до суду відповідну заяву (а.с.27,28). Заінтересована особа - Обєднана територіальна громада м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, представник якої у судове засідання не з'явився, просить розглянути цивільну справу у відсутності представника, про що надав до суду відповідну заяву (а.с. 25-26). Дослідивши надані до суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2008 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами і земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, які розташовані за адресою: Донецька область, м. Лиман([PERSON]), вул. Ринкова(Ворошилова), будинок 52 [PERSON] посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області 15.04.2008 та зареєстровано в реєстрі за № 2206. Вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 15.04.2008 за № 2834563(а.с.15-17). 29.07.2008 Краснолиманською міською радою [PERSON] виданий державний акт серії ЯЕ № 695348 на право власності на земельну ділянку площею 0,0647 га, розташованої по вул. Ринкова(Ворошилова), 52А, в м. Лиман([PERSON]), Донецької області, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер № 1413300000:01:008:0116(а.с.18). З рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 36107638 від 12.07.2017 вбачається, що [PERSON] звернувшись до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на нерухоме майно, отримала відмову у проведенні реєстраційної дії, з підстав наявності розбіжностей у написанні її прізвища, що зазначено у правовстановлюючих документах(а.с.14). Як вбачається з паспорту громадянина України серії ВК № 953864, виданого 26.10.2012, в довідці про присвоєння заявниці реєстраційного номеру облікової картки платника податків, в повторному свідоцтві про шлюб від 23.05.2017 прізвище заявника зазначено як «Червонна»(а.с. 6-7, 11). Як вбачається з наданого заявником договору купівлі-продажу від 15.04.2008 та державного акта серії ЯЕ № 695348 на право власності на земельну ділянку, власником житлового будинку і земельної ділянки є [PERSON], а відповідно до паспорта громадянина України прізвище заявника - [PERSON]. Таким чином, в документах, які підтверджують право власності на житловий будинок і земельну ділянку в прізвищі одна буква «н». Сукупність зазначеного, а саме: співпадання імені та по-батькові заявниці, зазначеного у договорі купівлі-продажу, із даними, що зазначеними в її паспорті, а також однаковість адреси реєстрації заявниці в її паспорті із адресою її проживання, вказаною у договорі купівлі-продажу, в державному акті на право власності земельну ділянку, все це, а також наявність оригіналів документів у заявниці підтверджує той факт, що договір купівлі-продажу від 15.04.2008 житлового будинку та державного акта серії ЯЕ № 695348 на право власності на земельну ділянку, дійсно належить заявниці [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку, що в договорі купівлі-продажу жилого будинку від 15.04.2008 та державному акті серії ЯЕ № 695348 на право власності на земельну ділянку, дані заявниці містять помилку, яка виникла через невірний переклад прізвища на українську мову. У зв'язку з тим, що дані заявниці в паспорті не збігаються з її даними, зазначеними у договорі купівлі-продажу житлового будинку та державному акті на право власності на земельну ділянку, заявниця позбавлена можливості реалізувати своє право власності на майно. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи зі змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява [PERSON]М підлягає задоволенню, оскільки факт належності їй договору купівлі-продажу та державного акту знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливо, а його встановлення необхідно заявниці для реалізації права власності. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються , якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved