Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

22.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 528 та відновити позивачу дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позов мотивує тим, що 27.12.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від подружнього життя дітей не мають. Зазначає, що побудувати відносини у сімї на почуттях взаємної любові та поваги один до одного їм не вдалося. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаєморозуміння та різність поглядів на уклад сімейного життя, відповідач не піклується про матеріальне забезпечення сім'ї, здійснює відносно неї психологічний тиск, ображає її. Відповідач не погоджується на розірвання шлюбу за спільною заявою через відділ реєстрації актів цивільного стану, в зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач на розгляд справи повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], дошлюбне прізвище позивача - «[PERSON]» (а.с.3). Розірвати шлюб через органи реєстрації актів цивільного стану відповідач не погоджується. Згідно з позовною заявою підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені та проживають окремо. Позивач просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як згідно позову, сторони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ст. 133 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища підлягають задоволенню.

Outcome: approved