Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

22 листопада 2019 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 листопада 2016 року між АТ «ДОБУ» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 727626/071116 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого банк відкрив рахунок у гривні на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та надав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок в розмірі 15000 грн. під 30% річних строком на 36 місяців. Проте, відповідач зобов`язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, в зв`язку з чим станом на 04 жовтня 2019 року його заборгованість складає 16915 грн. 74 коп. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив про задоволення позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. До суду представником позивача надано клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому крім того представник зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, двічі в судові засідання не з`явився, в силу ч. 6 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. 07 листопада 2016 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 727626/071116 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Одночасно з підписанням заяви до договору комплексного банківського обслуговування, відповідачем було підписано заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (а.с.19-20). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, складовими частинами якого є умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до умов договору, Банк відкрив відповідачу рахунок в гривні на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та встановив кредитний ліміт в розмірі 15000 грн. з процентною ставкою 30% річних строком на 36 місяців. Пунктами 3.1, 3.2 заяви про приєднання визначено, що шляхом підписання заяви про приєднання до договору, Клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використання електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка) за дебетовою-кредитною схемою. Відповідно до п. 6.6 заяви на встановлення кредитної лінії, відповідач повинен був щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту та сплачувати відсотки, нараховані на суму заборгованості за кредитною лінією. Згідно пункту 1.14 розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування, за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії та в Додатку № 1 до Договору. Пунктом 1.15 зазначеного Договору комплексного банківського обслуговування передбачено, що проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання Кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту (його частини). Відповідно до пункту 9.1 Договору комплексного банківського обслуговування за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Договором, Банк має право нараховувати на суму прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено Договором. Відповідач, в порушення умов договору, зобов`язання по погашенню кредиту та процентів за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 04 жовтня 2019 року складає 16915 грн. 74 коп., з яких: 14996 грн. 85 коп. сума заборгованості за основним боргом; 724 грн. 36 коп. проценти за користування кредитом; 17 грн. комісія; 944 грн. 17 коп. пеня; 113 грн. 04 коп. 3% річних від прострочених сум заборгованості та 120 грн. 32 коп. сума втрат від інфляції (а.с. 5-11). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526\~ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527\~ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611\~ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до статті 1054 вказаного Кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Стаття 1049\~ЦК України\~зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Згідно ч.2 ст.1050\~ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-2129цс16 від 19.10.2016 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за змістом частини другої статті 625\~ЦК України\~нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Отже, сплата прострочених відсотків, комісії, штрафів обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141\~ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору.

Outcome: approved