Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

22.06.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання сплачених коштів за період з червня 2018 року по вересень 2018 року в загальній сумі 8000,00 грн. аліментами. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25.02.2019 р. в справі № 761/22254/18-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позов задоволено частково, а саме вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 18.06.2019 р., апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, вказане рішення скасовано та ухвалено у цій справі нове судове рішення, яким позов задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного судового рішення було видано виконавчий лист, за яким з метою його примусового виконання головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Разом з тим, оскільки розрахунок заборгованості по аліментам головним державним виконавцем здійснювався без врахування сплачених ним відповідачці в добровільному порядку грошових коштів на утримання їх спільної дитини за період з червня 2018 року по вересень 2018 року в загальній сумі 8000,00 грн., тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 25.08.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечили. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила та відзиву не подала. Враховуючи, що позивач не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзиву не подала, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25.02.2019 р. в справі № 761/22254/18-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позов задоволено частково, а саме вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Київського апеляційного суду від 18.06.2019 р., апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, вказане рішення скасовано та ухвалено у цій справі нове судове рішення, яким позов задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн., щомісячно, починаючи з 13.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 09.01.2020 р. на підставі даного судового рішення було видано виконавчий лист 761/22254/18-ц, за яким з метою його примусового виконання головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м.Київ) відкрито виконавче провадження № 60977796. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 15.05.2020 р., складеної головним державним виконавцем, розмір заборгованості позивача по аліментам станом на 01.05.2020 р. становить 33468,86 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач як на підставу для його задоволення, посилається на те, що розрахунок заборгованості по аліментам головним державним виконавцем здійснювався без врахування сплачених ним відповідачці в добровільному порядку грошових коштів на утримання їх спільної дитини за період з червня 2018 року по вересень 2018 року в загальній сумі 8000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на картковий рахунок відповідачки, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», переводились наступні грошову кошти: 30.06.2018 р. - 2000,00 грн., 31.07.2018 р. - 2000,00 грн., 28.08.2018 р. - 2000,00 грн., 28.09.2018 р. - 2000,00 грн., що підтверджується квитанціями та випискою з рахунку. Разом з тим, у довідці-розрахунку заборгованості по аліментам від 15.05.2020 р., під час здійснення розрахунку сплачені позивачем суми головним державним виконавцем не враховувались. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У постанові Київського апеляційного суду від 18.06.2019 р. встановлено, що позивач добровільно сплачує на користь відповідачки грошові кошти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 2000,00 грн. - 2200,00 грн., а тому в розумінні положень ч.4 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не потребує доказування. Разом з тим, у своїй позовній заяві про стягнення аліментів від 12.06.2018 р., [PERSON] особисто підтвердила, що [PERSON] за їх домовленістю, як батько дитини, сплачує їй щомісячно, протягом більш ніж останні півроку, грошові кошти на утримання дитини по 2000,00 грн., розмір яких її цілком влаштовує. Таким чином, судом встановлено, що грошові кошти в загальній сумі 8000,00 грн., які не враховувались головним державним виконавцем під час здійснення розрахунку заборгованості за червень - вересень 2018 року, фактично є добровільно сплаченими позивачем за цей період грошовими коштами на утримання їх спільної з відповідачкою дитини. При цьому, будь-яких доказів на спростування вказаної обставини суду надано не було. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що позивачем у добровільному порядку протягом червня - вересня 2018 року на користь відповідачки сплачувались грошові кошти в загальній сумі 8000,00 грн. саме на утримання їх спільної дитини [PERSON] , які не були враховані головним державним виконавцем під час здійснення розрахунку заборгованості по аліментам у вказаний період, суд приходить до висновку про задоволення позову, а тому вважає необхідним визнати грошові кошти, які були сплачені позивачем на користь відповідачки за період з червня 2018 року по вересень 2018 року в загальній сумі 8000,00 грн., а сам: 2000,00 грн. - 30.06.2018 р.; 2000,00 грн. - 31.07.2018 р.; 2000,00 грн. - 28.08.2018 р.; 2000,00 грн. - 28.09.2018 р., аліментами на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] .

Outcome: approved