Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

22 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області, в якій просила: визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на земельну ділянку. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] в селі Гонората Котовського району Одеської області помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 5, 40 га, яка розташована на території Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області. Вказана земельна ділянка за життя належала батьку позивача на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01 вересня 2006 року. Вказує, що рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року, позивачу було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] Проте, постановою державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори від 20 грудня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, в зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті свого батька та в інший спосіб не може захистити своє спадкове право, а саме не може надати нотаріусу оригінал державного акту, який було втрачено, а тому звертається до суду з позовом про визнання права власності не земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 22 січня 2018 року задоволено клопотання позивача та витребувано із Шостої Одеської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 452/2017, заведеної щодо майна [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 26-27). Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, проте попередньо до суду надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенніта просить розглянути справу за її відсутності (а.с. 33). Представник відповідача - Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області в судове засідання не з'явилась, проте 30.01.2018 звернулась до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за її відсутності, з позовними вимогами ознайомлена та визнає їх (а.с. 30). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 квітня 2015 року, в селі Гонората Котовського району Одеської області [INFO] помер [PERSON] (а.с. 12). За життя [PERSON] володів земельною ділянкою площею 5,40 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташовано на території Новозаріцької сільської ради Фрунзівського району Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 01.09.2006 (а.с. 13). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 травня 1980 року вбачається, що позивач є рідною донькою покійного [PERSON] (а.с. 58). В подальшому позивач, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 жовтня 1997 року (а.с. 59). Згідно рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 29.11.2017 у справі № 517/374/17, яке набрало законної сили 12.12.2017, позивачу визначено додатковий трьохмісячний строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті, [INFO] [PERSON], який доводиться їй батьком (а.с. 15-16). 20 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до Шостої Одеської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав на вище вказану земельну ділянку (а.с. 48). Спадкова справа № 452/2017 була зареєстрована у спадковому реєстрі за № 61771402, що підтверджується наданою суду її завіреною копією (а.с. 45-61). Постановою державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О. від 20 грудня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с. 46). Як вбачається з матеріалів справи позивачем розміщено оголошення в газеті «Новини Фрунзівщини» № 1 (8371) від 06.01.2018, про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Фрунзівською районною державною адміністрацією 01.09.2006 на ім'я [PERSON] (а.с.17-18). Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 та ч. 3 ст. 1272 ЦПК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], в даному випадку позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у неї виникло у зв'язку із смертю [PERSON], а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VIII офіційно перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та позицію позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved