Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

22 вересня 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана заява. Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] (далі - заявник) посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано 12 березня 2019 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка (пай) площею 5,14 га, який знаходиться на території бувшої Старостинської сільської ради. В подальшому, заявник звернулась з заявою до нотаріуса А.Й. Іванової про відмову від прийняття спадщини за законом, що підтверджується відповіддю нотаріуса №300/01-16 від 09 серпня 2021 року. Попри це, приватний нотаріус Іванова А.Й. встановила, що не є безпірним встановленим факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, який відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця. На підставі викладеного, заявник просить встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Старостине Роздільнянського району Одеської області, РНОКПП [NUMBER] , є донькою [PERSON] , померлого [INFO] . Стислий виклад позиції заінтересованої особи. [PERSON] (далі - заінтересована особа) просив розгляд справи проводити без його участі. Заяви, клопотання. 01 жовтня 2021 року на адресу суду надійшли заяви від заінтересованої особи про долучення до матеріалів справи доказів, а також про розгляд справи без його участі (а.с. 26-32). Процесуальні дії у справі. 29 вересня 2021 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 23-24). 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження (а.с. 33-34). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до листа приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Іванової А.Й. (далі - нотаріус) від 09 серпня 2021 року № 300/01-16, встановлено, що заявник звернулась зі зверненням про відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Попри це, нотаріусом під час правового аналізу поданих документів було встановлена відмінність прізвищь заяника та померлого « [PERSON] та запропонувала заявнику звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, для можливості застосування правових наслідків, які має подана заява про відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано 12 березня 2019 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 12 березня 2019 року складено відповідний актовий запис № 183 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , (мова оригіналу - [PERSON] ) народилась [INFO] , (мова оригіналу - отец [PERSON] , мать [PERSON] ) (а.с. 8). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 15 серпня 2019 року була зареєстрована спадкова справа, спадкодавець: [PERSON] , дата смерті [INFO] , номер у нотаріуса: 70/2019 (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , (мова оригіналу [PERSON] ) народився [INFO] , (мова оригіналу - отец [PERSON] , мать [PERSON] ) (а.с. 12). З довідки Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 15 серпня 2019 року за № 425 встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , в одному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та фактично проживали разом із померлим на день смерті: [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (онука), та зареєстровані, але не проживали: [PERSON] (син), [PERSON] (онука) (а.с. 15). Згідно виписки з погосподарської книги від 30 вересня 2021 року № 133, номер об`єкта ПГО № 0521-1, адреса: [ADDRESS] , власником будинку є [PERSON] (нині покійний) (а.с. 27). Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 грудня 2020 року (справа № 511/1892/20) встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що померлий [INFO] [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). З даного рішення також вбачається, що приватним нотаріусом Івановою А.Й. направлено [PERSON] відмову в прийнятті заяви про відмову від прийняття спадщини, оскільки в поданих нею документах також наявні розбіжності в призвищі з померлим [PERSON] (а.с. 31). Відповідно до відомостей з автоматизованої системи документообігу суду, а також даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, вищевказане рішення набрало законної сили 14 січня 2021 року. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 грудня 2019 року по справі № 761/29966/16-ц зауважив, що преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно роз`яснення пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. На підставі встановлених обставин, оцінивши аргументи учасників справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви, оскільки факт встановлення родинних відносин породжує юридичні наслідки та фактичні обставини, встановлені судом, свідчать про те, що дійсно, [PERSON] , померлий [INFO] є рідним батьком заявника. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положення частини другої статті 247 ЦПК України визначають, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пункт перший частини першої статті 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л). На підставі викладеного,

Outcome: approved