Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

23 червня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) від 24.11.2014 р. [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 20002,06 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору він складається з Генеральної угоди, запропонованих ПАТ КБ «Приватбанк» Умов та правил, [PERSON]. Відповідач кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 12.04.2016 р. утворилася заборгованість в сумі 16440 грн. 61 коп., а саме: за кредитом в сумі 11736 грн. 60 коп., по відсоткам за користування кредитом в сумі 1090 грн. 90 коп., по комісії в сумі 938 грн. 92 коп., а також штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в сумі 2674 грн. 19 коп. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на заперечення проти позову внаслідок того, що на теперішній час сума боргу за позовом нею погашена у повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд дістає таких висновків. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.11.2014 р. між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт (а.с.5), за умовами якої зменшено розмір кредитної заборгованості, загальний розмір якої з дати підписання Генеральної угоди складає 22502,06 грн. За п.2.1. Генеральної угоди (п.2 «Приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт») [PERSON] надає Позичальнику терміновий кредит в сумі 20002,06 грн. на строк 24 місяці з 24-11-2014 р. по 30-11-2016 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 20002,06 грн. в обмін на зобовязання Позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту в зазначені в Заяві, Умовах та правилах строки. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до п.2.1.1.12.6 «Умов і Правил надання банківських послуг» позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами [PERSON] з розрахунку 360 календарних днів на рік. Позивач свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача не спростовано. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до п.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цьому Генеральному договорі, Умовах та правилах, більш ніж на 31 днів по зобовязанням, строк яких не настав, Сторони домовилися, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту початку порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує [PERSON] штраф в розмірі 2674,19 грн. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на 12.04.2016 р. позивачем нарахована заборгованість за укладеним з відповідачкою Кредитним договором в розмірі 16440,61 грн. за такими складовими: - 11736,60 грн. заборгованість за кредитом, - 1090,90 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, - 938,92 грн. заборгованість за комісією, а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 2674,19 грн. Вирішуючи питання обґрунтованості визначеної позивачем суми заборгованості, суд виходив з такого. На підтвердження суми кредитної заборгованості позивачем наданий суду відповідний розрахунок (а.с.4). За цим Розрахунком станом на 12.04.2016 р. за відповідачем рахується така заборгованість як «сума комісії і пені» - 938,82 грн. При цьому комісія не відокремлена від пені, обидві ці складові обєднані в одну без зазначення, яку суму складає «пеня», а яку - «комісія», які за своєю правовою природою є різними складовими. Відсутність окремого розрахунку за цими складовими позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування комісії в сумі 938,92 грн. та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача. З виписки по картці/рахунку відповідача за період 01.11.2014 - 31.12.2016 (а.с.71-73) вбачається, що позивачем у зазначений період сума комісії не нараховувалася. Також, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). [PERSON] та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Як встановлено судом, останнім відомим місцем проживання [PERSON] за реєстрацією є м. Костянтинівка Донецької області. Місто Костянтинівка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає, вимоги стягнення комісії та штрафу необґрунтованими. Загальний розмір заборгованості [PERSON] за Кредитним договором станом на 12.04.2016 р. визначений судом в розмірі 12827,50 грн. за такими складовими: - 11736,60 грн. заборгованість за кредитом, - 1090,90 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Проте, як вбачається зі згадуваної вище Виписки по картці/рахунку відповідача, з часу звернення позивача з дійсним позовом до суду по 31.12.2016 р. відповідачкою загалом сплачено в рахунок погашення кредитної заборгованості 16017,55 грн., що за вирахуванням комісії та штрафу (938,92 грн. + 2674,19 грн. = 3613,11 грн.) погашає заборгованість за позовом у повному обсязі (16440,61 грн. - 3613,11 грн. - 16017,55 грн. = - 3190,05 грн.). Тож у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки сума заборгованості за позовом була погашена відповідачем в період, що слідував зверненню позивача з дійсним позовом до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену останнім суму судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved