Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

23.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалася на те, що вона 27.01.2001 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 27.04.2001 року, який проживає з відповідачем. У звязку з тим, що спільне життя між ним та відповідачем не склалося через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння, сторони однією сімєю не проживають. Вважає неможливим збереження сімї, а подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам, тому просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності. На позовних вимогах наполягала (а.с. 14). Відповідач також в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності та зазначив, що ним визнається позов. (а.с. 15). Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частини 4 статті 174 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом\~ \~ встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 27.01.2001 року, який зареєстровано Старокримською міською радою Кіровського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 06 (а.с. 4) Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між сторонами фактично припинилися в липні 2015 року з причини непорозуміння, сварок, різних поглядів на життя. З'ясовано, що між подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю, мають намір проживати окремо один від одного. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до частини 1 статті 61 ЦПК Українитакі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України(далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом надавався сторонам строк для можливого примирення терміном 3 місяці, однак сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам подружжя. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно положень частини 2 статті 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень статті 113 СК Україниособа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Лелюх. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved