Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

23.08.2018 року\~ позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 08 жовтня 1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Узинської ради Білоцерківського району Київської області, про що було зроблено актовий запис № 97 в книзі реєстрації актів про одруження. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу 1-ОК № 257867. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось. У їхніх стосунках зникли почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки. Вони проживають окремо один від одного. Шлюб існує формально. Протягом 2-х місяців вони з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків. Такі відносини суперечать її інтересам. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було укладено 08 жовтня 1994 року і зареєстровано виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, про що було зроблено актовий запис № 97 в книзі реєстрації актів про одруження. Після розірвання шлюбу просила залишити дівоче прізвище «Мусієць». Витрати на оплату судового збору в сумі 704,80 гривень стягнути з відповідача ( а. с. 3 ). Ухвалою судді від 10 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 11 годину 30 хвилин 25 вересня 2018 року ( а. с. 10-11 ). Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 11 годину 30 хвилин 18 жовтня 2018 року ( а. с. 18 ). Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року провадження по цивільній справі за позовною заявою\~ [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було зупинено, надано сторонам строк для примирення на два місяці. Розгляд справи призначено на 09 годину 30 хвилин 18 грудня 2018 року ( а. с. 22-23 ). В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, отримана 18.12.2018 року за вх. № 41497, в якій просила справу розглянути у її відсутність, наполягала на розірванні шлюбу, посилалася на те, що примирення не відбулося. Після розірвання шлюбу прізвище просила залишити дошлюбне [PERSON]. Судові витрати понесені у сумі 704,80 гривень просила залишити за собою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, отримана 18.12.2018 року за вх. 41498, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Позов визнає в повному обсязі. Примирення не можливе, строк наданий суддею для примирення не надав результату. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не зявилися в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 08 жовтня 1994 року\~ було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 08.10.1994 року зроблено відповідний актовий запис за № 97, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON], що підтверджується наявним в матеріалах справи повторним свідоцтвом про шлюб, Серія І-ОК № 257867, виданого 10 серпня 2018 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області ( а. с. 15 ). Встановлено, що\~ подружжя від даного шлюбу дітей не мають. Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім»я фактично розпалася, шлюб існує формально.\~ Позивач втратила до відповідача почуття та повагу та збереження шлюбу неможливе, так як суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сімї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу,\~ завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З наявної в матеріалах справи заяви відповідача [PERSON] вбачається, що останній визнає позов позивачки в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, на протязі декілька місяців подружжя не проживають разом, не ведуть сумісного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, збереження сімї суперечить інтересам позивача, строк, який надавався подружжю для примирення не надав результату, позивачка наполягає на розірванні шлюбу та з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у звязку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи заяву позивача [PERSON], в якій остання просила судові витрати понесені нею у розмірі 704,80 гривень при зверненні до суду залишити за нею, суд вважає заможливим віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved