Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

22 березня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивує тим, що у вересні 2016 році йому стало відомо про те, що на все належне йому майно накладено арешт, зокрема і на квартиру [ADDRESS]. Арешт накладений постановою державного виконавця від 14 квітня 2003 року при примусовому виконанні виконавчого листа № АЕ-45, виданого 22 липня 1988 року Харківським районним судом м. Києва про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до повноліття дітей. Станом на день подання позову до суду його зобов'язання по сплаті аліментів припинені у зв'язку з настанням повноліття дітей. Претензій щодо нього ні колишня дружина, ні діти не мають. У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна. Солом'янський районний ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві листом від 25 січня 2017 року повідомило про те, що виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на виконанні у відділі не перебуває та рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна боржника. Просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції від 14 квітня 2003 року на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі. До участі у справі залучено третю особу - [PERSON] Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник подала до суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просила справу розглядати у її відсутність (а.с. 49). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 51). Третя особа у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просила справу розглядати у її відсутність (а.с. 50). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 14 квітня 2003 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 19). 08 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна (а.с. 16). Солом'янський районний ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві листом від 25 січня 2017 року повідомило про те, що виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на виконанні у відділі не перебуває та рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна боржника (а.с. 17-18). У матеріалах справи містяться заяви [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що вони досягли згоди у питанні щодо стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] згідно з рішенням Харківського районного суду м. Києва. Заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] відсутня. Не заперечують проти зняття арешту з квартири [ADDRESS] (а.с. 20, 24, 28). Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. [PERSON] звернулась до Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про зняття арешту, проте листом від 25 січня 2017 року відділом повідомлене про відсутність правових підстав для задоволення заяви (а.с. 17-18). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved