Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

24.04.2019 року ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. У своєму позові товариство зазначило, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , є власником квартири та споживачем послуг з постачання теплової енергії. За період з 01.12.2017 року по 31.01.2019 року постачальник надав відповідачу теплову енергію на суму 9 862,97 грн. за яку остання не сплатила. З урахуванням перерахунку в розмірі 62,72 грн. за відповідачем виникла заборгованість у сумі 9 800,25 грн. Крім того, відповідачу нараховано 500,21 грн. - сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та 160,45 грн. - три відсотки річних за період 01.01.2018 року по 31.01.2019 року, яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва. В опалювальних сезонах 2017 - 2019 р. р. позивач здійснював постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Згідно з договором дарування квартири від 11.04.2003 року квартира належить [PERSON] . Крім того, остання зареєстрована за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою Відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 17.05.2019 року, а за такого є споживачем теплової енергії. Так, позивач надав відповідачу теплову енергію за період з 01.12.2017 року по 31.01.2019 року на суму 9 862,97 грн. за яку остання не сплатила. Таким чином, відповідачем з урахуванням перерахунку в розмірі 62,72 грн. виникла заборгованість у сумі 9 800,25 грн. Крім того, відповідачу нараховано 500,21 грн. - сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та 160,45 грн. - три відсотки річних за період 01.01.2018 року по 31.01.2019 року Згідно з ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору про постачання теплової енергії у гарячій воді між споживачем та теплопостачальною організацією. Згідно зі ст. 11 ЦК України, зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитої теплової енергії випливає з самого факту користування тепловою енергією. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останні судові витрати в розмірі 1 921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved