Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

23.04.2019 року до Сквирського районного суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно. В обгрунтування позову позивач [PERSON] вказав, що у 1991 році він побудував житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 318.0 кв. м., житловою площею 65.2 кв. м. На той час земельна ділянка за даною адресою була відведена з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Рішенням сесії Буківської сільської ради № 9.9, 07 сесії 07 скликання від 15.04.2016 року Буківська сільська рада вирішила: - Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1944 га в [ADDRESS] межах Буківської сільської ради, яка перебуває у власності гр. [PERSON] ; - Змінити цільове призначення земельної ділянки, площею 0.1944 га, з кадастровим номером [NUMBER] с.Буки , [ADDRESS] в межах Буківської сільської ради, яка перебуває у власності гр.. [PERSON] та віднести вказану земельну ділянку до категорії земель житлової та громадської забудови. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.05.2016 року підтверджено, що земельна ділянка, площею 0.1944 га, з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] межах Буківської сільської ради, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить, йому позивачу по справі. Тобто, земельна ділянка була надана у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 318.0 кв. м., житловою площею 65.2 кв. м. Право власності на житловий будинок не зареєстровано. Дане будівництво є самочинним, так як воно побудовано без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування та належної технічної документації. Самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не були допущені порушення будівельних норм. 01 квітня 2019 року позивач виготовив технічний паспорт на свій житловий будинок. Тому, позивач змушений звернутися до суду та просить суд визнати за ним [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 318.0 кв.м., житловою площею 65.2 кв.м. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі та не застосовувати засобів фіксування судового засіданні (а.с. 20). Представник відповідача Буківської сільської ради Сквирського району Київської області також в підготовче судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує щодо їх задоволення, а також просить не проводити фіксацію судового процесу технічними засобами (а.с. 22). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд визнав за можливий розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ст. 206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] побудував житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 318.0 кв.м., житловою площею 65.2 кв.м., що підтверджується копією Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами інвентаризаційна справа № 542 (а.с. 8-13). На той час земельна ділянка за даною адресою була відведена з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Рішенням сесії Буківської сільської ради № 9.9, 07 сесії 07 скликання від 15.04.2016 року Буківська сільська рада вирішила: - Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1944 га в [ADDRESS] межах Буківської сільської ради, яка перебуває у власності гр.. [PERSON] , -Змінити цільове призначення земельної ділянки, площею 0.1944 га, з кадастровим номером [NUMBER] с.Буки , [ADDRESS] в межах Буківської сільської ради, яка перебуває у власності гр. [PERSON] та віднести вказану земельну ділянку до категорії земель житлової та громадської забудови (а.с.6). Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.05.2016 року підтверджено, що земельна ділянка, площею 0.1944 га, з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] межах Буківської сільської ради, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить, позивачу по справі (а.с.7). Тобто, земельна ділянка була надана у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 318.0 кв.м., житловою площею 65.2 кв.м. Право власності на житловий будинок не зареєстровано. Дане будівництво є самочинним, так як воно побудовано без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування та належної технічної документації. Самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не були допущені порушення будівельних норм, 01 квітня 2019 року позивач виготовив технічний паспорт на свій житловий будинок, щ підтверджується копією цього Технічного паспорта, який видано ФОП [PERSON] від 01.04.2019 року (а.с.8-13). Відповідач визнає позивача власником будинку про що свідчить його заява про визнання позову (а.с.22). Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно п. 12 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376ЦК). Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Крім того, відповідно до ч. 3. ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Права інших осіб при здійсненні позивачем самочинного будівництва не порушені. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, а тому приймає визнання відповідачем позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved