Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

24.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 січня 1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ізюма Харківської області, актовий запис № 22. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Вказує, що з 2016 року шлюбні стосунки з відповідачем припинені, їх сім»я фактично розпалась. Вони мешкають за однією адресою, але займають окремі кімнати. Між ними не було згоди, виникали протиріччя щодо стосунків в сім»ї. Аліменти на утримання сина відповідач сплачує в добровільному порядку. В судове засідання позивач- Білан Л. В. не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 19 січня 1999 року міський відділ реєстрації актів громадського стану м. Ізюма Харківської області зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 22. Сторони спільно не проживають, припинили подружні відносини, втратили взаємопорозуміння, позивач бажає розірвання шлюбу. У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач вказує суду, що сім»я розпалась остаточно і існує тільки формально. Примирення вважає неможливим. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. З урахуванням інтересів позивача суд задовольняє позовну заяву. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved