Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

23.11.2021 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього 21551,41 грн. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 01.02.2019 р. по 31.10.2020 р. В обґрунтування позову послалася на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 18.06.2018 р. було розірвано. Від подружнього життя у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] ,на\~утримання яких,\~згідно судового\~наказу Червоноградського\~міського суду\~Львівської області\~від 18.05.2018\~р.,\~з відповідача\~стягнуто аліменти\~у розмірі\~1/2\~частки.\~Відповідач ухилився\~від сплати\~аліментів у\~зв`язку з\~чим виникла\~заборгованість за\~період з\~01.02.2019\~р.\~по 31.10.2020\~р.\~у розмірі\~21551,41\~грн. Посилаючись на ст. 196 СК України, остання провела розрахунок пені за прострочення сплати аліментів на вище вказану суму. З урахуванням наведеного, просить позов задовольнити. 15.12.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті без виклику сторін на 12:20 год. 18.01.2021 р., який в подальшому був відкладений на 12:00 год. 26.02.2021 р. у зв`язку із відсутністю відомостей про вручення відповідачеві повідомлення про дату, час та місце судового розгляду. 26.02.2021 р. відповідач подав відзив, у якому позовні вимога заперечив з підстав незгоди з розрахунком заборгованості. Стверджує, що він помилковим, а розмір боргу по аліментам завищений внаслідок неврахування істотних обставин, які підлягали врахуванню. 26.02.2021 р. відповідач також подав клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у задоволенні якого ухвалою суду від 04.03.2021 р. було відмовлено. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. На підставі судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області від 18.05.2018 року у справі № 459/1359/18, з відповідача стягнуто аліменти у користь позивачки, на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.05.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття. Державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження № 56495302 з примусового виконання вказаного вище судового рішення. Станом на 18.11.2020 р. боржнику нарахована сума зі сплати аліментів у розмірі 97041,50 грн. за період з 04.05.2018 р. по 01.11.2020 р. включно. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27.07.2020 р. у справі № 459/642/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів позовні вимоги задоволені та вирішено стягнути з [PERSON] у користь [PERSON] неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 01.05.2018 р. по 31.01.2019 р. у сумі 8673,11 грн. Вище вказане рішення оскаржене у апеляційному порядку, тому не набрало законної сили. 23.11.2020 р. позивачка пред`явила даний позов. Предметом спору у поточній справі є стягнення неустойки (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 01.02.2019 р. по 31.10.2020 р. Згідно розрахунку неустойки, обрахованого позивачкою, за цей період сума пені склала 21551,41 грн. Згідно зі ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачка обрахувала суму пені у відповідності до правової позиції ВП ВС, що викладена у постанові від 03.04.2019 р. по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), відповідно до якої «… розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем». Однак суд не прийняв до уваги розрахунок пені, що обчислений позивачкою, оскільки нарахування нею здійснено помилково. Враховуючи наявні докази, правову позицію ВП ВС від 03.04.2019 р. та обмеження, що встановлені ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає, що неустойка (пеня) за період з 01.02.2019 р. по 31.10.2020 р. має бути обрахована наступним чином. Період нарахуванняНалежало до сплати, грн.Сплачено, грн.Заборгованість за аліментами за місяць, грн.Кількість днів простроченняПеня, грн. 02.20193040,000,003040,0063919425,6 03.20193040,000,003040,0061118574,4 04.20193040,000,003040,0058017632,00 05.20193040,000,003040,0055016720,00 06.20193040,000,003040,0051915777,60 07.20193177,000,003177,0048915535,53 08.20193177,000,003177,0045814550,66 09.20193177,000,003177,0042713565,79 10.20193177,000,003177,0039712612,69 11.20193177,000,003177,0036611627,82 12.20193227,000,003227,0033611178,72 01.20203227,000,003227,0030510147,35 02.20203227,000,003227,002749115,98 03.20203227,000,003227,002458151,15 04.20203227,000,003227,002147119,78 05.20203227,000,003227,001846121,68 06.20203227,000,003227,001535090,31 07.20203477,000,003477,001234276,71 08.20203477,000,003477,00923198,84 09.20204735,000,004735,00612888,35 10.20204735,000,004735,00311467,85 Отже, загальна сума пені становить 224\~778,81 грн., однак позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі, не більше 100 відсотків заборгованості, тобто 97 041,50 грн. У той же час, враховуючи зміст та межі позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 21\~551,41\~грн. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, що відповідатиме вимогам диспозитивності цивільного судочинства згідно ч.\~1 ст. 13 ЦПК України. Відносно аргументів відповідача, суд звертає увагу на таке. Вихідні відомості для обрахунку неустойки (пені) суд взяв із розрахунку заборгованості від 18.11.2020 р., оскільки останній слугував підставою для пред`явлення даного позову. Цей розрахунок відповідач не спростував, свого розрахунку не навів. Підстав для сумнівів у правильності розрахунку заборгованості від 18.11.2020 р. суд не вбачає. За таких обставин і міркувань позов підлягає задоволенню. В силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнення під час пред`явлення позову, підлягає стягненню з відповідача у користь держави. Розмір витрат позивачки на правову допомогу у сумі 3000,00 грн. підтверджують такі документи: договір про надання правничої допомоги від 23.11.2020 р. № 97, квитанція № 27 від 23.11.2020 р. Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачкою витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката. За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч. 2 ст. 137, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Outcome: approved