Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

23.07.2014 року представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться в постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», а саме звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в межах Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області на 4 км+740 м - 4 км+767 м з правої сторони за ходом кілометрів дільниці Рясне-Кар'єрна шляхом демонтажу сітчастої огорожі та плодових дерев, які розміщені на ній, а також стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 31.03.2014 року комісією ДТГО «Львівська залізниця» та Рясне-Руської сільської ради під час обстеження земельної ділянки залізниці на території сільської ради було виявлено, що на земельній ділянці смуги відведення залізниці Рясне-Кар'єрна знаходиться огороджена сітчастою огорожею земельна ділянка, яку без будь-яких правовових підстав самовільно захопила гр.[PERSON] Спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності як земля смуги відведення під державними залізницями. Право залізниці на самовільно зайняту земельну ділянку виникло на підставі законодавства колишнього СРСР та чинного земельного законодавства і не було припинено на даний час. Право залізниці на спірну земельну ділянку стверджується Планом меж смуги відведення лінії Львів-Яворів Львівської залізниці в адміністративних межах Брюховицького, Івано-Франківського та Яворівського районі Львівської області 1950 року. Однак частина земельної ділянки смуги відведення залізниці без попереднього її вилучення була самовільно зайнята відповідачкою, яка на ній веде особисте селянське господарство та огородила сітчастою огорожею. Представник позивача ДТГО «Львівська залізниця» - юрисконсульт Яремко П.С. заявлений позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, Просить заявлений позов задоволити. Відповідач [PERSON] заявлений позов заперечила, пояснила, що вона проживає разом з чоловіком [PERSON] у власному житловому будинку по [ADDRESS]. Фасад її будинку знаходиться на відстані 75 м від залізничної колії, а земельна ділянка площею 0,139 га знаходиться на відстані 65 м від колії. Згідно акту межі земельної ділянки Львівської залізниці знаходяться на відстані 25 м від колії. При встановленні сітчастої огорожі вона керувалася вищезазначеними відстанями, огороджена земельна ділянки легкою сітчастою огорожею є чисто прибраною і з скошеною травою. Львівська залізниця не оформила свого права на земельну ділянку, через що вона та сусіди не можуть оформити правовстановлюючі документи на забудовані земельні ділянки. Також керівництво Львівської залізниці не реагує на багаторазові звернення щодо вирішення питання охоронних зон, облаштування переїздів, санітарного стану 2 колії. Львівська залізниця на території Рясне-Руської сільської ради не оформила державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер не присвоювався, межі земельної ділянки не встановлювалися і не закріплювалися межовими знаками, документи на право користування відсутні. Вона категорично не погоджується з позовними вимогами, демонтаж огорожі, яка знаходится на відстані 27 м від колії, призведе до утворення смітника, що буде грубим порушенням санітарних норм та чинного законодавства України. Просить поданий позов відхилити. Представник відповідача [PERSON] - гр.[PERSON] вважає, що заявлений позов є безпідставний, представниками позивача не надано жодних доказів, що спірна земельна ділянка належить Львівській залізниці. Залізнична колія Львів-Яворів не існує, існуюча під'їзна колія ВАТ «Кар'єроуправління» у встановленому порядку актом комісії не приймалася, правовстановлюючих документів згідно чинного земельного кодексу у позивача немає. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи Рясне-Руської сільської ради - сільский голова Смокорівська Е.П. вважає, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах с.Рясне-Руське. Згідно розробленого та затвердженого генерального плану села в 1985 році та подальших корегувань жодних заперечень у Львівської залізниці не виникало. Жителі села правомірно користуються земельними ділянками, позовні вимоги Львівської залізниці є безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка, площею 0,0931 га знаходиться на земельній ділянці смуги відведення в районі 4 км+740 - 4 км+767 м з правої сторони за ходом кілометрів залізничної колії Рясне-Кар'єрна Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в с.Рясне-Руське Яворівського району Львівської області. Як вбачається з пояснень відповідача та її представника, останньому в передбаченому порядку було надано земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва житлового будинку в кварталі індивідуальної забудови К-6 по [ADDRESS]. На підставі виготовленого будівельного паспорту забудівником [PERSON] було побудовано житловий будинок на виділеній земельній ділянці, який було прийнято в експлуатації та оформлено право власності. На підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 17.06.2002 року побудований будинок було подаровано відповідачу [PERSON], яка відповідно до чинного земельного законодавства набула право користування наданою земельною ділянкою площею 0,08 га. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] до наданої земельної ділянки для будівництва житлового будинку площею 0,08 га долучила частину земельної ділянки в напрямку смуги відведення залізничної колії Рясне-Кар'єрна, в зв'язку з чим площа земельної ділянки у її фактичному користуванні збільшилася до 0,1390 га, відповідач звернулася та отримала рішення Рясне-Руської сільської ради №31 від 28.12.2010 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При фактичному збільшенні площі земельної ділянки в напрямку смуги відведення залізничної колії Рясне-Кар'єрна, відповідачем [PERSON] було також самовільно захоплено спірну земельну ділянку, площею 0,0931га, яка належить до землі залізничного транспорту, яку загородила сітчастою огорожею, використовує для власних потреб та відмовляється добровільно повернути позивачу. Дані обставини самовільного захоплення відповідачем [PERSON] спірної земельної ділянки стверджується комісійним актом обстеження земельної дівлянки від 31.03.2014 року та підтверджується аналогічним актом від 24.10.2014 року та відповідною схемою «накладки» захопленої земельної ділянки площею 0,0931 га на землі ДТГО «Львівська залізниця» в с.Рясне-Руське Яворівського району Львівської області. Належність спірної земельної ділянки до земель смуги відведення залізниці також стведжується Планом меж смуги відведення лінії Львів-Яворів Львівської залізниці в адміністративних межах Брюховицького, Івано-Франківського та Яворівського районі Львівської області 1950 року, згідно якого на ділянці 4км+637м - 4км+654м залізничної колії з правої сторони за ходом кілометрів смуга відведення становить 60 м від осі колії. Право користування землями смуги відведення залізниці в межах с.Рясне-Руське згідно Плану меж смуги відведення лінії Львів-Яворів Львівської залізниці 1950 року було в 3 передбаченому порядку зареєстровано за Львівською залізницею на підставі Закону (Положення) «Про землі, надані транспорту» в 1950 році Львівським обласним управлінням сільського господарства. П.5 Постанови Верховної ради України №562-12 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР » було передбачено, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Відповідно до вимог ст.68 Земельного кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт» до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів залізничного транспорту. З Статуту Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця» вбачається, що останнє створене згідно із ст.ст.1, 4 Закону України «Про залізничний транспорт», засноване на державній власності і входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України та підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України. Також відповідно до ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності без встановлення строку. Таке право набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності. Крім цього, судом визнається, що згідно чинного земельного законодавства оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного Кодексу України на землі, які в передбаченому порядку були надані та перебувають у користуванні Залізниці, не є обмеженими в часі. Також суд не приймає до уваги твердження сторони відповідача, що в зв'язку із зміною статусу залізничної колії, зменшення обсягу перевезень тощо позивач не має права на раніше закріплені земельні ділянки, оскільки чинним законодавством не передбачано з цих підстав припинення права користування земельною ділянкою. Таким чином суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка знаходиться у правомірному постійному користуванні позивача ДТГО «Львівська залізниця», тобто позивач є належним землекористувачем. Відповідно до вимог ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи доведено, що спірна земельна ділянка відноситься до смуги відведення залізниці, за цільовим призначенням є землею залізничного транспорту, належить до земель державної власності, знаходиться в правомірному землекористуванні позивача як підприємства залізничного транспорту державної форми власності, у передбаченому законом порядку від належного землекористувача спірна земельна ділянка не вилучалася, позивач в передбаченому порядку від свого права користування не відмовлявся, відповідач самовільно захопила та користується спірною земельною ділянкою, в добровільному порядку спір між сторонами не врегульовано, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved