Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

23.10.2018 р. позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доход) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років.В обґрунтування позову зазначила, що під час спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу, в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею. В даний час вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, самостійно забезпечувати себе і дитину їй важко, відповідач проживає окремо, не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання. Ствердила, що відповідач офіційно працевлаштований, інших аліментних зобов'язань не має, тому в змозі сплачувати аліменти на її утримання. Ухвалою від 31.10.2018 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 17.12.2018 р. на 11:30 год. в залі судового засідання Червоноградського міського суду Львівської області, з викликом сторін. В подальшому розгляд справи було відкладено на 25.02.2019 року. 25.02.2019 р. у судове засідання учасники справи не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, позивачка вказала, що підтримує позовні вимоги, а відповідач зазначив, що визнає позов частково в частині стягнення з нього аліментів розмірі 1/9 частки від його доходів. У відповідності положень п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного висновку. Сторони являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.07.2018 р. Хоч і дитина сторін зареєстрована за місцем проживання відповідача (копія довідки відділу реєстрації Червоноградської міської ради №15669 від 23.07.2018 р.), проте проживає з позивачкою за її місцем проживання (акт КП «ЧЖКС» №921 від 01.11.2018 р.). Зі змісту позовної заяви випливає, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною. Доходів позивачки не достатньо для самостійного утримання, оскільки вона на даний час не працює. Відповідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86, 88цього кодексу. Згідно частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Аналіз вищенаведених нормдає підстави для висновку про те, що право на утримання у позивача виникло у зв'язку з тим, що вона є матір'ю спільної з відповідачем дитини, незалежно від факту перебування сторін в зареєстрованому шлюбі чи проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. З урахуванням наведеного вище, враховуючи те, що дитина проживає з позивачкою, остання не в змозі працевлаштуватися так як зайнята доглядом за дитиною, що не досягла 3-х річного віку, беручи до уваги позицію відповідача щодо готовності сплачувати аліменти, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є частково обґрунтованими. Поряд з цим, заявлений до стягнення розмір аліментів суд вважає необґрунтованим. Виходячи із засад справедливості й розумності, суд вважає, що належним і достатнім буде розмір аліментів у виді 1/6 частини щомісячного доходу відповідача. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Outcome: partial