Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

22.09.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його батькам - [PERSON] та [PERSON] належали земельні ділянки загальними площами 1,2258 га (0,8023га і 0,4235га) та 1,8457 га (1,4222га і 0,4235га), що розташовані на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки. Вказує, що [INFO] його мати [PERSON] померла. Належну їй земельну ділянку загальною площею 1,2258 га (0,8023га і 0,4235га) успадкував її чоловік - [PERSON] (батько позивача), так як на час смерті дружини проживав разом із нею, доглядав за будинком, допомагав обробляти земельні ділянки, тому вважається таким, що прийняв вказану спадщину. Також зазначає, що [INFO] його батько [PERSON] помер, за життя своїм майном не розпорядився. Він (позивач) спадщину після смерті батька відповідно до ст.1268 ЦК України прийняв, оскільки на час смерті такого проживав разом з ним без реєстрації, доглядав за господарством, обробляв земельні ділянки, тощо. Проте позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, оскільки оригінали державних актів батьками було втрачено. З огляду на наведені обставини просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки загальними площами 1,2258 га (0,8023га і 0,4235га) та 1,8457 га (1,4222га і 0,4235га), що розташовані на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], [NUMBER] від 14.12.2004року, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача - Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2258 га (земельна ділянка площею 0,8023га кадастровий номер - [NUMBER] та земельна ділянка площею 0,4235га кадастровий номер - [NUMBER]) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.12.2004 року. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя склала заповіт від 26.01.2006 року, яким вищевказану земельну ділянку заповіла сину - [PERSON] (позивачу у справі), однак останній спадщину за заповітом після смерті матері не прийняв. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування майна [PERSON] був її чоловік, який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45291955 від 03.10.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім її чоловіка [PERSON], немає. Таким чином, після смерті [PERSON] її право власності на спірну земельну ділянку загальною площею 1,2258 га перейшло за загальними правилами в порядку спадкування до чоловіка [PERSON] як до спадкоємця першої черги спадкування за законом, який прийняв спадщину. Судом також встановлено, що [INFO] року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON], до складу якої, крім вищевказаного права власності на земельну ділянку загальною площею 1,2258 га, яке перейшло до [PERSON] в порядку спадкування від дружини [PERSON], входить також право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8457 га (земельна ділянка площею 1,4222га кадастровий номер - [NUMBER] та земельна ділянка площею 0,4235га кадастровий номер - [NUMBER]) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.12.2004 року. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядися. Спадкоємцем за законом першої черги спадкування є син померлого - [PERSON] (позивач у справі), який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45291954 від 03.10.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім його сина [PERSON], немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналів вищевказаних державних актів) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON] копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та [NUMBER] від 14.12.2004 року; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Мишлятицької сільської ради №779 від 04.07.2016року; копією заповіту [PERSON] від 26.01.2006року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку із вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини про те, що спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті був власником спірних земельних ділянок та те, що позивач [PERSON], син померлого, є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та прийняв спадщину після смерті батька, інших спадкоємців, що прийняли спадщину чи претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що право власності на спірні земельні ділянки перейшло у порядку спадкування до позивача, тому є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved