Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

22 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної Казначейської Служби України (далі ДКС України), Управління Пенсійного фонду України міста Вінниці (далі УПФ України м. Вінниці) про зобовязання УПФ України м. Вінниці перерахувати та виплатити позивачу пенсію відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01 вересня 2015 року 1\~074 грн. і в подальшому здійснювати індексацію пенсії своєчасно відповідно до законодавства України, стягнути з ДКС України безспірному порядку на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 20\~000 грн., шляхом списання з єдиного казначейського рахунку. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що розмір його пенсії, з урахуванням положень статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01 вересня 2015 року має становити 1\~074 грн., однак, відповідачем УПФ України м. Вінниці в порушення зазначених норм, здійснюється нарахування та виплата пенсії позивача не в повному обсязі, у звязку із чим позивач просить визнати дії УПФ України м. Вінниці протиправними та зобовязати здійснити нарахування та виплату пенсії з 01 вересня 2015 року у розмірі встановленому Законодавством України 1\~074 грн. та провести індексацію його пенсії. В обґрунтування вимоги позовної заяви про відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що враховуючи те, що відповідач УПФ України м. Вінниці зазначеними вище діями діє протиправно, відмовляючи у перерахунку та виплаті пенсії, а також її індексації, позивачу завдана моральна шкода, яка ним оцінена в 20\~000 грн., яку він просить відшкодувати за рахунок Держави. Ухвалою суду від 29 грудня 2015 року на підставі статті 122 ЦПК України у відкритті провадження в частині вимог позовної заяви [PERSON] про зобовязання перерахувати і виплатити пенсію відмовлено, оскільки спір по зазначеній вимозі має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства. Зазначеною ухвалою суду було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до УПФ України м. Вінниці, ДКС України про відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову про відшкодування моральної шкоди підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладенні у позовній заяві. Представник УПФ України м. Вінниці [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо позову, просила суд у його задоволенні відмовити. Представник ДКС України до судового засідання не зявився, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку всім доказам, зясувавши повно і всебічно обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, що підтверджені тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, згідно встановлених судом фактів та відповідних їм правовідносинам, суд вважає, що в задоволенні вимог позовної заяви слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в УПФ України м. Вінниці де отримує пенсію. На письмове звернення позивача від 27 листопада 2015 року, відповідачем УПФ України м. Вінниці, листом від 11 грудня 2015 року за № 229/п-2, [PERSON] повідомлено про те, що згідно рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року у справі № 127/9392/13-а, останньому було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 13 лютого 2013 року. Стаж для розрахунку пенсії складає 15 років 29 днів. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 становить 0,20250. Заробітна плата для розрахунку пенсії врахована з 01 липня 2000 року по 12 лютого 2013 року. Коефіцієнт заробітної плати складає 0,36300. З 01 вересня 2015 року було проведено перерахунок пенсії відповідно до закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Мінімальний розмір пенсії, призначений відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності у чоловіка 35 років страхового стажу, визначається з 01 вересня 2015 року, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 1\~074 грн. (а.с. 5, 6). У зазначеному листі наведений розрахунок щодо розміру пенсії позивача, який нараховується та виплачується відповідачем УПФ України м. Вінниці, з 01 вересня 2015 року. Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Як визначено у статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно статті 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Пунктом 5 Постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам розяснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору Отже, обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавала шкоди повинна бути доведена. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні статей 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України, якими підтверджувалась обставина протиправності дій УПФ України м. Вінниці щодо нарахування та виплати позивачу пенсії у розмірі, який зазначений у листі від 11 грудня 2015 року, а відтак, з наданих позивачем доказів не вбачається причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено вини відповідача, причинний зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимоги позовної заяви задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed