Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

22 квітня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Криворізький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 04.06.2011 року по 25.09.2017 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу). 29.07.2019 року відповідач отримала від позивача грошові кошти в сумі 223 525,00 грн. в рахунок належних з нього платежів на утримання дитини. Однак, як стало відомо позивачу 07.02.2020 року головним державним виконавцем Криворізького районного відділу ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 31.08.2017 року про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. 16.03.2020 року відповідач надала до відділу ДВС заяву про те, що вона не отримує аліменти з 09.08.2019 року. Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, яка становить з 09.08.2019 року по 01.03.2020 року 9613,90 грн., як на непрацюючу людину. Позивач вважає, що грошові кошти в сумі 223 525,00 грн. ним було передано відповідачу в рахунок аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття, тому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, що виникла з 09.08.2019 року та нарахована Криворізьким районним ВДВС у виконавчому провадженні № 61204995 на підставі виконавчого листа № 212/3836/17 від 31.08.2017 року виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.05.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Представник позивача у судовому засідання підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити позивачу у повному обсязі. Представник третьої особи Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011 року по 25.09.2017 року, який розірваний відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2017 року (справа № 212/3835/17). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2017 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця, до повноліття дитини (справа № 212/3836/17). Постановою державного виконавця ВП №61204995 від 07.02.2020 року було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до листа начальника Криворізького РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 11803 від 18.03.2020 року, встановлено, що 07.02.2020 року до відділу ДВС надійшла заява стягувачки про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів разом із оригіналом виконавчого листа № 212/3836/17. У заяві вказано, що заборгованість по аліментам відсутня станом на 09.08.2019 року. Також про відсутність заборгованості на 09.08.2019 року свідчить відмітка державного виконавця у виконавчому документі. 07.02.2020 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, яка становить з 09.08.2019 року по 01.03.2020 року 9613,90 грн., як на непрацюючу людину. 16.03.2020 року стягувачем надано до відділу ДВС заяву про те, що вона не отримує аліменти з 09.08.2019 року, та зазначено, що [PERSON] надав допомогу на купівлю квартири для доньки, а не в рахунок аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого головним Державним виконавцем Криворізького РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на 01.04.2020 року борг [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , становить 11137,11 грн.. Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві посилається на те, що 29.07.2019 року відповідач [PERSON] отримала від нього гроші в сумі 223 525,00 грн. в рахунок аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. Доводи позивача про те, що він передав відповідачу грошові кошти в рахунок аліментів на утримання доньки, суд не приймає до уваги, оскільки як вбачається з заяви [PERSON] від 29.07.2019 року, підпис якої було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г., зареєстровано в реєстрі № 1270, [PERSON] отримала від [PERSON] , який є батьком їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , гроші в сумі 223 525,00 грн. в рахунок належних з нього платежів на утримання їх дитини, тобто в ній не зазначено, що грошові кошти передано в рахунок аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття, не зазначено, що [PERSON] в подальшому відмовляється від стягнення з [PERSON] аліментів чи зменшення аліментів на утримання доньки. Надання такої допомоги є правом позивача, як платника аліментів, та не звільняє від обов`язку по утриманню дитини та по сплаті аліментів. Сплачені суми аліментів, можуть бути зараховані в рахунок погашення заборгованості по аліментам за заявою позивача або за домовленістю між ним і відповідачем. Згідно до вимог ч. 2 ст.166 та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч. 2 ст. 197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбаченихст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Отже, зазначені позивачем у позовній заяві доводи не можуть розцінюватись судом як обставини, що мають істотне значення в розумінні ч.2 ст.197 СК України, тому підстав для задоволення позовних вимог суд не знаходить. Відповідно дост.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed