Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

23 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки в сумі 24560,02 грн., посилаючись в позовній заяві на те, що 04 лютого 2014 року позивач уклала з відповідачем договір № 1 підряду, згідно з яким відповідач зобовязався на свій ризик виготувати з власних матеріалів меблі, доставити, зібрати та встановити їх в приміщенні за адресою в [ADDRESS], позивач зобовязалась прийняти та оплатити роботу. Відповідно до договору загальна вартість робіт становить 13215 грн., аванс 7415,00 грн., а решту - після встановлення меблів, але до підписання акту приймання-передавання акту виконаних робіт. Строк виготування меблів до 01 травня 2014 року. Позивачем 04 лютого 2014 року було сплачено 7000,00 грн. в якості передплати, а 20 лютого 2014 року - ще 7415,00 грн., що разом становить 14415,00 грн. Про сплату коштів свідчать видані відповідачем товарні чеки № 26 від 04 лютого 2014 року, № 29 від 20 лютого 2014 року. Проте відповідач до теперішнього часу обовязки за договором не виконав, меблі на сьогоднішній день не виготовив. Позивача в позовній заяві просить стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь заборгованості в сумі 14415,00 грн., інфляційну складову в сумі 9495,75 грн. та 3% річних в сумі 649,27 грн., а всього 24560,02 грн., та судовий збір. Сторони в судове засідання не зявились. Про час і місце розгляду справи були неодноразово належним чином повідомлені. Позивач просить справу розглянути в їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, та у звязку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі, і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04 лютого 2014 року позивач уклала з відповідачем договір підряду № 1, згідно з яким відповідач зобовязався на свій ризик виготувати з власних матеріалів меблі, доставити, зібрати та встановити їх в приміщенні за адресою в [ADDRESS], а позивач зобовязалась прийняти та оплатити роботу. Загальна вартість робіт згідно до п. 2.1 Договору становить 13215,00 грн. Відповідно до п.п. 2.2,2.3 Договору замовник вносить аванс в розмірі 50% від загальної вартості робіт, що становить 7415,00 грн., а решту після встановлення меблів, але до підписання акту приймання-передавання акту виконаних робіт. Відповідно до п. 1.2 Договору, виконавець зобовязався виготовити меблі до 01 травня 2014 року. (арк.справи 6) Позивачем 04 лютого 2014 року було сплачено 7000,00 грн. в якості передплати, а 20 лютого 2014 року - ще 7415,00 грн., що разом становить 14415,00 грн. Про сплату коштів свідчать видані відповідачем товарні чеки № 26 від 04 лютого 2014 року, № 29 від 20 лютого 2014 року. (арк.справи 7) В договорі купівлі-продажу обумовлені всі умови, обовязки як з боку позивача, так і відповідача, проставлені особисті підписи сторін по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як вбачається зі ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсоток не встановлений договором або законом. Суд, дослідивши розрахунок позивача відповідно до індексу інфляції, та викладеного в позовній заяві від 23 жовтня 2015 року, погоджується з методикою розрахунку, перевіривши розрахунок, та узгодження до рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Лист Верховного суду України №62-97 від 03 квітня 1997 року), приходить до висновку, що збитки від інфляції за період з 02 травня 2014 року по 31 жовтня 2015 року становлять 9495,758 грн., оскільки відповідач повинен був виконати зобовязання до 01 травня 2014 року, тому вірно розраховано з 02 травня 2014 року, справу розглянуто 27 листопада 2015 року. Відповідно до розрахунку, викладеному в позовній заяві суми трьох відсотків річних, суд також погоджується з розрахунком: 14415,00 грн.х3%:365 днів = 649,27 грн. три відсотки річних. Позовна заява надійшла до суду 23 жовтня 2015 року, справа розглядається 27 листопада 2015 року, розрахунок заборгованості, суми індексу інфляції та трьох відсотків річних розраховується по 31 жовтня 2015 року. До суду не надійшло уточнень щодо розрахунку індексу інфляції та трьох відсотків річних по день розгляду справу, тому суд погоджується з наданим розрахунком. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, які знайшли своє обґрунтування в судовому засіданні при дослідженні матеріалів справи, та стягнути з відповідача суму заборгованості, яка складається з: 14415,00 грн. (суму основного боргу) + 9495,75 грн. (індекс інфляції) + 649,27 (три відсотки річних), а всього 24560,02 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд в виконання ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн., з врахуванням пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved