Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

23 травня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 16 лютого 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Марганецького відділення №6696 та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1035/1 про надання кредиту на споживчі цілі у національній валюті України на суму 5000 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних зі строком повернення кредиту не пізніше 15 лютого 2008 року. Банк зобовязався надати позичальнику на умовах цього договору кредит у розмірі 5000 грн. на придбання газової плити Ardo, домашнього кінотеатру Panasonіc та холодильника Samsung, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит у розмірі 5000 грн. та сплатити відсотки за його користування. Однак, відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, нараховані за користування кредитними коштами відсотки у встановлені кредитним договором терміни не сплачує. Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №502 Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України перетворено у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк», тип якого, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на публічне акціонерне товариство. Заборгованість [PERSON] перед банком станом на 05 квітня 2016 року становить 3929,99 грн. На час звернення до суду кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 3929,99 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі й просив його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.\~\~ З урахуванням положень статті 224 ЦПК України та думки представника позивача, який в наданій заяві просив ухвалити заочне рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори та інші правочини. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статтею 525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобовязання не допускається. Судом встановлено, що 16 лютого 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії Марганецького віддлення №6696 «Ощадбанку» [PERSON] та [PERSON] було укладений кредитний договір № 1035/1 (а.с.7-8). За договором позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 5000,00 гривень на придбання газової плити Ardo, домашнього кінотеатру Panasonіc та холодильника Samsung із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних (п.1.1). Згідно п. 1.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається на 24 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15 лютого 2008 року. Відповідно до п. п. 3.2.1 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань за цим договором. \~\~\~\~\~\~Однак позичальник, в порушення вимог п.п. 3.3.1 кредитного договору, свої зобов'язання щодо виконання належним чином взятих на себе зобов'язань за цим договором, не виконав, що потягло за собою виникнення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками, а також несплату комісійних виплат, належних банку. Відповідно до п.п. 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити банку комісійну винагороду. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Як установлено судом, умовами договору № 1035/1 від 16 лютого 2006 року, а саме п.1.4 передбачено, що позичальник зобовязується проводити погашення основного боргу за кредитом та сплачувати відсотки в розмірі, зазначеному в п.1.1. Договору, щомісячно, до 30 числа, ануїтентними платежами, шляхом внесення готівки до каси банку. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, у звязку з чим заборгованість за договором станом на 05 квітня 2016 року становить 3929,99 грн., яка складається з: -3168,80 грн. прострочена заборгованість за кредитом; -696,19 грн. прострочена заборгованість за відсотками; -65,00 грн. - комісія, що підтверджується розрахунком банку (а.с.5). Відповідач клопотання про застосування частини другої статті 257 ЦК України не заявляв. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про під ставність заявлених позовних вимог, а тому такі підлягають задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 1378,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved