Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

22 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка є дитиною-інвалідом. У позові зазначила, що з відповідачем з 07 червня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі. З 06 вересня 2014 року сторони припинили подружні стосунки між собою та з вказаного часу проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача. Враховуючи те, що відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, позивач вимушена звернутися до суду та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/2 частини його доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення повідомлена належним чином (а.с.29), у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлений належним чином (а.с.31), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 червня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис №31 (а.с.2). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.3), яка є дитиною-інвалідом (а.с.5). З письмових пояснень позивача та з матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим з 06 вересня 2014 року сторони проживають окремо один від одного, неповнолітня дитина з вказаного часу проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний та має можливість надавати таку допомогу. Разом з тим, відомостей про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні не має. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved