Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

22.07.2020 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 28.08.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача, фізичної особи 01.09.2002 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 30.09.2020 року. 30.09.2020 року розгляд справи відкладений за неявкою відповідача в судове засідання. справа призначена до розгляду на 05.11.2020 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 05.11.2020 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 28 травня 2019 року Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 41. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 28 травня 2019 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області Від даного шлюбу вони з відповідачем дітей не мають. В травні 2020 року його дружина нічого не пояснюючи пішла від нього, забравши всі свої особисті речі. Куди вона подалась, йому нічого не відомо, жодних контактних зв`язків з нею не має, ані номера телефону, ані адреси перебування. На даний час він майже два місяці не бачив свою дружину, не спілкувався з нею. Зазначені обставини призвели до того, що він втратив будь-який інтерес до відповідачки та позитивні почуття до неї включаючи і почуття любові та взаємоповаги. Всі вищезазначені обставини стали підставою того, що подальше його перебування у шлюбі з відповідачкою є неможливим, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі,давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 28 травня 2019 року між сторонами був зареєстрований шлюб Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. За доводами позивача шлюбні відносини та спільне проживання сторони припинили в перших числах травня 2020 року. Відповідач будь-яких заперечень та доказів даного факту не надав. Таким чином суд вважає встановленим, що сторони припинили шлюбні відносини та спільне проживання саме з цього часу. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що відповідачка залишила позивача обірвавши будь-які контакти з ним, що призвело до втрати любові та взаємоповаги один до одного, що в результаті призвело до втрати будь-якого інтересу сторін одне до одного. Зазначені обставини, на думку суду створюють неможливі умови для подальшого спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків, оскільки між сторонами фактичні шлюбні відносини так і не виникли, враховуючи досить незначний період перебування у шлюбі. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення, оскільки сторони так і не сторони повноцінну сім`ю, пов`язану спільним побутом, почуттями любові і взаємоповаги одне до одного. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи всі вищенаведені доводи та виходячи із принципу добровільності (вільної згоди чоловіка і жінки) шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше перебування сторін у шлюбі буде мати наслідком примушення позивача до шлюбних відносин, та втратить одну з основних його підстав - добровільність. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Так як позивачка не змінювала прізвище в зв`язку із реєстрацією шлюбу питання про присвоєння (зміну) прізвища позивачці після розірвання шлюбу судом не вирішується. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що витрати пов`язані з реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану повинні буди покладені на відповідачку, а понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., повинні бути покладені на позивача. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved