Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

24.02.2016 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачів боргу за послуги з надання теплової енергії та гарячого водопостачання. Посилався на те, що відповідачам на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі не сплачують кошти за надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в результаті чого утворилась заборгованість за період із 01.06.2012 року по 01.02.2016 року у розмірі 2777.46 грн. Просили стягнути з відповідачів вказану заборгованість з урахуванням трьох відсотків річних, нарахованих інфляційних витрат та витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з»явились будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у їхню відсутність не надавали. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи у відсутність відповідачів. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про власності на житло від 30.12.1998 року відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі за надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання кошти сплачують несвоєчасно, в результаті чого утворилась заборгованість за період із 01.06.2012 року по 01.02.2016 року у розмірі 2777.46 грн. Відповідно до ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. В звязку з тим, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не виконують зобовязання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, утворилась заборгованість за період з 01 червня 2012 року по 01 лютого 2016 року в сумі 2 777 грн. 46 коп. \~ Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідносини, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) \~ вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних, а всього 5 063 грн. 12 коп. \~ Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved