overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

22.08.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання, особи такою, що втратила право на житлове приміщення і свої доводи обґрунтовує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.10.2011року. У вище вказаному будинку зареєстрований [PERSON], який за вказаною адресою не проживає. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач у зал суду не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 405 Житлового кодексу України, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення понад одного року. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.10.2011року./а.с.6/ Позивач зареєструвала у себе в будинку [PERSON], [INFO] /а.с.5/ Згідно довідки квартального комітету м. Волноваха Донецької області від 04.09.2014р. [PERSON] у будинку [ADDRESS] не мешкає. Аналізуючи викладене, суд вважає, що відповідач втратив право на житлове приміщення, оскільки не мешкає у зазначеному будинку понад одного року. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

22.08.2014 року позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, що продовжує навчання. На підтвердження своїх позовних вимог в заяві вказала, що 12.08.1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який було розірвано згідно рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.07.2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] досяг повноліття, є студентом першого курсу денної форми навчання Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського і одночасно на кафедру військової підготовки денної форми навчання. У зв'язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу сину, який знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на навчання сина. А тому на підставі вищевикладеного просила винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суд і до досягнення ним двадцяти трьох років за умови продовження навчання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, в судовому засіданні, позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив: - із копії свідоцтва про народження слід, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]; - згідно повідомлення № 16/115 від 15.08.2014 року [PERSON] зараховано студентом 1 курсу Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського Механіко-математичного факультету за денною формою навчання; - із довідки Асоціації співвласників багатоквартирних будинків м. Баштанки Миколаївської області від 22.08.2014 року слід, що [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що повнолітній син сторін навчається та потребує матеріальної допомоги батьків, відповідач може надавати матеріальну допомогу, так як є працездатним. В свою чергу, в задоволенні позову в частині стягнення аліментів у розмірі не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, слід відмовити, так як дана вимога не ґрунтується на законі, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України застосовуються лише, щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, тобто, виходячи зі змісту ст. 6 вказаного Кодексу, лише до осіб, які не досягли повноліття (18 років). В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Відповідно до вимог ст.ст. 198-201 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

22.08.2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 07 червня 2012 року відділом ДРАЦС по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 288. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що чоловік не приділяє належної уваги їй як жінці, не цікавиться проблемами сім'ї та вихованням дитини. На протязі двох років не дозволяє їй спілкуватися з матір'ю. Сумісне життя стало не стерпним, жити разом не можуть. Всі можливі ресурси щодо примирення нею вже використані, тому наполягає на розлученні. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на даний час не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що дійсно постійне втручання тещі та безпідставні ревнощі, зробили їх сімейне життя нестерпним. Із-за чого припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Миритися не бажає. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 07 червня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Припинили подружні відносини по тій причині, що відповідач не приділяє належної уваги дружині, не цікавиться проблемами сім'ї та вихованням дитини. Із-за чого припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Проживають окремо. За час окремого проживання впевнилися, що сенсу для збереження сім'ї не має. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на даний час не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

22.08.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що вони одружилися лише заради дитини, адже позивачка, на час укладення шлюбу, вже була вагітною. Надія про те що з часом вони зможуть звикнути одне до одного не реалізувалась, з кожним днем вони віддалялись, не знаходячи порозуміння. Позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки у кожного з них виникли позашлюбні стосунки. Посилаючись на неможливість спільного проживання, вона просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату та час слухання був повідомлений вчасно та належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надавав. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 29.04.2011 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки припинили, спільне господарство ними не ведеться. Поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. У зв'язку з викладеним шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

22.08.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів доходів та заробітку щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на виховання дитини. Домовленості про участь відповідача в утриманні сина між ними не досягнуто. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка не з'явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що погоджується із позовними вимогами позивачки та просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 05.02.2010 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства [PERSON] має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку його батька. Відповідач є особою працездатного віку, працює, що позивачкою не оспорюється, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своєї дитини. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки у повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

22.08.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 28.04.2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з березня 2014року , відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу, але позивачка вважає, що її недостатньо для утримання неповнолітньої дитини. Відповідач є працездатним, та стан його здоров»я дозволяє сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини. Позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.04.2012 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 119. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач, будучи батьком дитини позивачки, працездатним, добровільно належної матеріальної допомоги, передбаченої ст.180 СК України, на утримання доньки не надає, інших осіб на утриманні не має, стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться, стан здоров»я дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі ? частки його доходу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В зв'язку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

22.08.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.10.2011 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб Садівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони мають різні погляди на життя, тому їх спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки. У зв'язку з тим, що шлюбні стосунки припинено, примирення з відповідачем не можливе, позивачка просить розірвати шлюб між ними. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовільнити позов та винести рішення , яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи повідомлений за місцем реєстрації, відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, згідно якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти про зміну свого місця проживання або місця знаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява може бути задоволена. Зі свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], виданого Садівською сільською радою Голопристанського району, Херсонської області, від 07.10.2011 р., вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.10.2011 р., актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. На підставі викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до норм ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивач виявила бажання залишити за нею прізвище «[PERSON]», тому суд вважає необхідним не змінювати її прізвище після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

22.08.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 25.10.2008 між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] [INFO]. Однак, на сьогоднішній день, спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, в зв»язку з чим в сім»ї часто виникали сварки та непорозуміння, ревнощі. Позивачка та відповідач не можуть, як сім»я проживати разом, виконувати сімейні обов»язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються. В сімейних стосунках нічого не змінилося, хоча сторони прикладали для цього максимально зусиль. В результаті чого, з початку серпня поточного року позивачка з відповідачем стали проживати окремо один від одного. На сьогоднішній день позивачка проживає у своєї бабусі. Позивачка вважає, що поновлення шлюбних відносин між нею та відповідачем неможливе. Спору про розділ спільного майна між сторонами немає. Дитина проживає з позивачкою, тому і спору про місце проживання дитини також немає. В судове засідання позивачка надала заяву, у якій підтримала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та просила розглянути справу без її участі. В судове засідання відповідач надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст.104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

22.08.2014р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 18.07.2008 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матір'ю. З теперішнього часу вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2008р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З теперішнього часу сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню частина сплати судового збору в сумі 121,80грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

22.08.2015 року за поштовим штемпелем представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 25.06.2012 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» (правонаступником є ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ «Розетка. УА», яке діє на підставі довіреності № 11080801 від 08.08.2011 року та [PERSON] був укладений договір №120386427 про отримання обладнання в системі LeaseIT. За умовами договору відповідач зобов'язувався взяти участь в системі LeaseIT, зокрема отримати IT- обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримати послуги на умовах визначених пакетом LeaseIT Шістка 1, а оператор LeaseIT - позивач зобов'язався на підставі договору забезпечити передачу відповідачу IT-обладнання за умови виконання останнім вимог передбачених обраним пакетом. Позивач виконав свої договірні зобов'язання в повному обсязі та надав відповідачу обладнання, а саме мобільний телефон Nokia Asha 300 Graphite загальною вартістю 1254,43 грн. у передбачені договором строки та належної комплектації, але відповідач не виконав свої зобов'язання за зазначеним договором. А тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 7949,01 грн., яка складається з: 437,36 грн. - компенсація вартості наданого обладнання, 7511,65 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів, а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. Справу просить вирішити

Outcome: approved