Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

22.06.2015 року позивач звернувся до суду із позовом про відібрання у відповідача дочки, [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав, передачі дитини органу опіки та піклування для залучення до сімейних форм виховання або для поміщення до інтернатного закладу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки на користь інтернатного закладу, в якому буде перебувати дитина. Позовні вимоги обргунтовував тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків, дитина не відвідує навчальний заклад, погано навчається, палить цигарки, вживає спиртні напої, поводить себе неналежним чином, а відповідач не контролює її поведінку. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що вона матеріально утримує дочку та займається її вихованням. Не заперечувала того, що дочка у 2014-2015 навчальному році часто не відвідувала школу. Пояснила цю обставину тим, що у вересні 2014 року працівники Служби у справах дітей виконавчого комітету Київського районної у м. Полтаві ради з метою перевірки наклепів, які розповсюджує [PERSON] та [PERSON] відносно її дочки, відвідали їхнє місце проживання, вдома була її матір з дочкою, та коли працівники служби повідомили з якою метою вони прийшли, у її матері стався інсульт , вона у присутності працівників служби та на очах дочки померла. Смерть бабусі тяжко вплинула на дочку, вона замкнулась у собі та не відвідувала школу. Зараз дочка відвідує школу, у вересні 2015 року дочка перебувала на лікуванні у ПОКПЛ ім.. О.Ф. Мальцева з психічними розладами та з цих причин не відвідувала школу. Малолітня [PERSON] повідомила суд, що проживає разом з матір»ю, що матір її матеріально забезпечує, що вона відвідує шкоду у цьому навчальному році та більше не буде допускати пропуски занять, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, так як вона бажає проживати тільки з матір»ю. Прокурор просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши сторони, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON]. Батьком дитини в актовому записі про її народження записана особа на підставі ст. 135 СК України. [PERSON] проживає разом із відповідачем за адресою [ADDRESS] та навчається у 8 класі Полтавської загальноосвітньої шкоди 1-ІІІ ступенів № 18 Полтавської міської ради. У відповідності з ч.ч. 1,2 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках,передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. До таких випадків відносяться: 1) ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 2) жорстоке поводження з дитиною; 3) хронічний алкоголізм або наркоманія; 4) експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; 5) інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. Позивач не надав суду доказів, які безсумнівно свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. Позивач посилався на те, що дитина палить, вживає спиртні напої та веде себе неналежним чином, однак жодного доказу у підтвердження вказаних обставин не надав. Посилання позивача на заяви громадян [PERSON] та [PERSON] не є належним доказом того, що дитина має саме таку поведінку, тим більше, що із вказаними громадянами відповідач та її дочка перебувають у неприязнених стосунках Дійсно [PERSON] у 2014-2015 навчальному році мала пропуски занять у школі, а відповідно до довідки Полтавської загальноосвітньої шкоди 1-ІІІ ступенів № 18 Полтавської міської ради також пропустила без поважних причин 14 днів протягом поточного навчального року.( а.с. 49). У 2015 року в період з 20.10.2015 року по 29.10.2015 року дитина перебувала на лікуванні у ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева, а отже була відсутня у школі в поточному році з поважних причин. Одна та обставина, що дитина погано навчається та має пропуски у шкоді не є підтвердженням того, що відповідач неналежним чином виконує батьківські обов»язки. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. При вирішенні спору суд також враховує думку дитини, яка пояснила у судовому засіданні, що вона матеріально забезпечена та матір приймає участь у її вихованні, що вона ходить до школи та не буде допускати пропуску занять. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Ч. 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування надав суду письмовий висновок щодо про доцільність відібрання у відповідача дитини без позбавлення батьківських прав, який затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 133 від 26.05.2015 року. Однак вказаний висновок одержаний не в результаті обстеження умов проживання дитини, а на підставі повідомлень ЗОШ №7 та ЗОЩ № 18, а також заяв [PERSON] і [PERSON] Матеріали справи не мають жодного підтвердження того, що до розгляду про відібрання дитини орган опіки та піклування обстежував умови проживання дитини, що він має будь-які інші належні докази того, що дитина вживає спиртні напої, палить та веде аморальний спосіб життя. Також при наданні вказаного висновку не був врахований стан здоров»я дитини, а саме те, що дитина має змішані розлади поведінки та емоцій ( а.с. 56) , що суттєво впливає на можливість відповідача у повній мірі контролювати поведінку дитини. Не приймається судом посилання позивача на те, що відповідач притягувалась до відповідальність за невиконання батьківських обов»язків, оскільки надана ним інформація про складання щодо відповідача протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП не є доказом того, що вони розглянуті та відповідач визнавалась винною у скоєнні вказаних адміністративних правопорушень. Суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Оскільки висновок про доцільність відібрання у відповідача дитини без позбавлення батьківських прав, який затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 133 від 26.05.2015 року недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини суд підстав у задоволенні позовних вимог не вбачає. Позивач звільнений від сплати судового збору, а оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, витрати по справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed