Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

23 травня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 14 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського МУЮ Волинської області було зареєстровано шлюб позивача і відповідача, актовий запис №8. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з Андріяш на [PERSON]. В даному шлюбі подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем виявилось невдалим. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що між подружжям взаєморозуміння не досягнуто, їхні інтереси, особисті погляди на сімейне життя та характери несумісні, що призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних стосунків. Подружжя з грудня 2015 року проживає окремо, спільне господарство вони не ведуть. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам, примиритися з відповідачем не бажає, і просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. \~ Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву в якій зазначає, що позов підтримує, просить шлюб розірвати, справу розглянути у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, заяви про відкладення розгляду справи, або розгляд справи у його відсутності суду не подав, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МУЮ у Волинській області було зареєстровано шлюб громадян України [PERSON], 10 липня 1994 року та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис №8. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з Андріяш на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 086242 від 14 січня 2014 року (а.с.8). В даному шлюбі подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №231297, виданим 16 лютого 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ковельського МУЮ у Волинській області (а.с.9). Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд встановив, що сторони подружні відносини не підтримують і, як стверджує позивач, підтримувати їх у подальшому намірів не мають, збереження сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, отже позов слід задовольнити, шлюб за вимогою позивача розірвати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача, сплачений нею судовий збір. На підставі статей 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved