Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

23 червня 2020 року КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» звернулось до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] , є абонентами КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» в м. Миколаївці та користуються житлово - комунальними послугами, мають особистий рахунок № [NUMBER]. Між сторонами встановилися фактичні договірні відносини, однак відповідачі не в повному обсязі та несвоєчасно оплачують вартість спожитих житлово - комунальних послуг. Станом на 01 травня 2020 року заборгованість складає 16491 грн. 08 коп. В зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідачів на свою користь основний борг в сумі 16491 грн. 08 коп. та судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп.. Представник позивача директор КП Трифонов Д. Г., будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за останньою відомою адресою місця проживання [PERSON] , [PERSON] , зареєстрованих у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак, [PERSON] , [PERSON] , будучи повідомленими у встановленому законом порядку (належним чином) судовою повісткою, про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, не подали відзивів, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності від них до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачі, будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явилися без повідомлення причин неявки, не подали відзивів, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року у справі відкрито спрощене провадження. Ухвалою від 28 липня 2020 року вирішено розглядати справу у заочному порядку. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У судовому засіданні встановлено, що комунальним підприємством Миколаївської міської ради надаються житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , де проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] та мають за вказаною адресою особовий рахунок № [NUMBER]. Наведена обставина підтверджується рішеннями Миколаївської міської ради № 02-ХVІ - 6 від 14 грудня 2011 року № 13-ХХVІІІ - 6 від 23 січня 2013 року, відповідно до яких КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг на території м. Миколаївки, які пов`язанні з управлінням будинками, закріплених за підприємством на праві повного господарського відання, утриманням будинків, споруд та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води та водовідведення, вивезення твердих побутових відходів. Відповідно до договору № 002045013 від 18 січня 2001 року між Сервіскомуненерго та [PERSON] був укладений договір на надання комунальних послуг для населення, строк дії якого становив до 31 грудня 2011 року. Згідно із довідкою наданою КП «Сервіскомуненерго», [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . З розрахунку заборгованості відповідачів, за особистим рахунком № [NUMBER], видно, що за адресою житлового приміщення квартири [ADDRESS] , КП «Сервіскомуненерго» за період з 01 березня 2014 року по 01 травня 2020 року було надано житлово-комунальні послуги, при цьому оплату послуг у повному обсязі не проведено. У зв`язку із чим, станом за період з 01 березня 2014 року по 01 травня 2020 року утворилась заборгованість розмір якої становить 16491 грн. 08 коп.. На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діяла станом на 01 травня 2019 року, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діяла станом на 01 травня 2019 року, виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діяла станом на 01 травня 2019 року, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діє станом з 01 травня 2019 року та на час звернення із позовом до суду, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діє станом з 01 травня 2019 року та на час звернення із позовом до суду, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. Таким чином судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] отримували та користувалися наданими позивачем житлово-комунальними послугами. Відмова від отримання житлово-комунальних послуг відповідачами не подавалася. Оплата спожитих послуг відповідачами проведена частково, на особовому рахунку наявна заборгованість. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались відповідачам житлово-комунальні послуги на підставі відкритого особового рахунку, відповідачами використовувались дані послуги для задоволення власних потреб, проте порушувались умови оплати наданих послуг, суд приходить до висновку, що виникла та підтверджена заборгованість за спожиті послуги з опалення у розмірі 16491,08 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив з наступного. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із даним позовом, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. (а.с. 1). Враховуючи, що позовні вимоги КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» судом повністю задоволені, понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі наведеного,

Outcome: approved