Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

22 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що відповідач з 01.11.1996 року у спірній квартирі не проживає. Позивач [PERSON] був належним чином повідомлений, про дату, час та місце судового розгляду, але не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав письмову заяву, датовану 26 вересня 2016 року, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] у м. Слов?янськ. Разом з ним у спірній квартирі зареєстрований його дядько відповідач [PERSON], який не проживає у цій квартирі з 01 листопада 1996 року. Зазначив, що [PERSON] 01 листопада 1996 року виїхав зі спірної квартири, протягом всього цього часу у квартирі не зявлявся, внаслідок чого до теперішнього часу відповідач непреривно не проживає у спірній квартирі. [PERSON] ніяких перешкод для користування житловим приміщенням йому не чинив, але добровільно він з реєстрації не знімається, комунальні платежі не сплачує. Просив задовольнити позов, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 12 у будинку № 56 по вул. Батюка у м. Слов?янську. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України за місцем реєєстрації відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на адресу відповідача було спрямовано лист про необхідність явки до судового засідання, призначенного на 26.09.2016 р. Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина» /а.с.19/. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно договору дарування від 06.08.2012 року, зареєстрованого в реєстрі під № 4360, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру № 12 у будинку № 56, який знаходиться в м.Слов?янську по вул.Батюка. Договір дарування був зареєстрований у КП «БТІ м.Словянська» 15 серпня 2012 року, тобто [PERSON] є власником зазначеної квартири /а.с.10,12/. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу № 16 «Молодіжний» у спірній квартирі окрім позивача зареєстрований його дядько [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Згідно акту від 08.08.2016 р., складеного головою ЖБК № 16 «Молодіжний» у присутності сусідів, відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 01 листопада 1996 року /а.с.21/. За відомостями Словянського ВП ГУ НП в Донецькій області № 9455/303/07-2016 від 01.08.2016 р. [PERSON], [INFO], у розшуку не перебуває, заяви про його зникнення та смерть до правоохоронних органів не надходили. За результатами проведених перевірок з лікувальними закладами та відділеннями СМЕ м.Словянськ, а також суміжних міст та областей України, за обліками СБУ, ДІАЗ МВС України та списками звільнених полонених інформація про місцезнаходження та місце проживання [PERSON] на території України відсутня /а.с.8/. Положеннями частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житловим приміщенням на було, відповідач [PERSON] із заявами щодо створення йому перешкод у користуванні житлом не звертався. Згідно положень статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житлом у звязку із тим, що понад одного року не мешкає в ньому без поважних причин. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов?язані із зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved