Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

23 грудня 2016 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, встановити юридичний факт належності його матері [PERSON], померлій 23.04.2016 р. правовстановлюючого документу нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.10.1994 р. (реєстр. № 2/1410), укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого, останній продав, а [PERSON] купила незакінчений будівництвом будинок готовністю 60%, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Соснова, 7 та складається в цілому з одного незакінченого будівництвом житлового будинку, готовністю 60% розташованого на присадибній ділянці державного фонду, розміром 700 кв.м, який за життя спадкодавця не був зареєстрований нею у встановленому законом порядку та визнати за ним право забудовника вищевказаного житлового будинку, готовністю 60% з правом здачі будинку в експлуатацію та отриманням ним на своє імя правовстановлюючих документів на спадковий будинок в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої 23.04.2016 р., мотивуючи це різночитанням прізвища його матері (спадкодавця) у вказаному договорі та відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця на спадковий будинок. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином (особисто під розписку) його представниця за довіреністю, причини неявки не повідомила, надіславши на адресу суду письмову заяву, в якій вона повністю підтримала позовні вимоги [PERSON] та з посиланням на ст. 158 ЦПК України, просила суд, слухати справу за її відсутності (а.с. 50,84). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіславши до суду свою письмову заяву, в якій повністю визнала позов і не заперечувала проти його задоволення та проханням про слухання справи за її відсутності у звязку з віддаленістю місця проживання і зайнятістю на роботі (а.с. 28-34). Представник 3-ої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 48). Дослідивши матеріали цивільної справи та спадкової справи № 59/2016, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, згідно якої, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім.`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім.`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців та спору між ними. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно чи зареєстровано за іншою особою. У відповідності зі ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Стаття 328 ЦК України зазначає право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1217 ЦК України передбачено спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. На думку суду, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно зясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно - судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна Пунктом 8 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України - неможливе. Визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника - входять до складу спадщини. Суд встановив, що [PERSON], яка є матірю позивача та відповідачки, померла 23.04.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 457106 від 25.04.2016 р. та свідоцтвами про народження позивача серії І-ЯК № 363419 від 16.04.1968 р. та відповідачки серії ІІ-УР № 091508 від 11.08.1959 р. (а.с. 7,30,60). Після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 23.04.2016 р. відкрилася спадщина на незакінчений будівництвом будинок готовністю 60%, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Соснова, 7 та складається в цілому з одного незакінченого будівництвом житлового будинку, готовністю 60% розташованого на присадибній ділянці державного фонду, розміром 700 кв.м, який вона придбала за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 25.10.1994 р. (реєстр. № 2/1410), укладеного між [PERSON] та [PERSON], якому, згідно акту виносу в натурі земельної ділянки для індивідуального будівництва від вересня 1988 р. була виділена вищевказана земельна ділянка за адресою : смт. Великодолинське, вул. Соснова, 7 на підставі рішення виконкому Великодолинської с/р від 01.06.1988 р. № 6 з отриманням будівельного паспорту і наданням дозволу на початок будівництва житлового будинку (а.с. 9-10,39-47). Однак, у вищевказаному договорі купівлі-продажу була допущена помилка у вірному написанні прізвища спадкодавця [PERSON], так як у вказаному договорі її прізвище вказане як [PERSON], а у свідоцтві про смерть, вказане прізвище [PERSON], у звязку з чим, позовні вимоги щодо належності вищевказаного правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу саме спадкодавцю [PERSON] підлягають задоволенню, як підтверджені документально. Крім того, суд встановив, що при звернення до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач отримав письмову відмову нотаріуса у видачі такого свідоцтва з підстав відсутності у спадкодавця [PERSON], померлої 23.04.2016 р. правовстановлюючих документів на спадкове майно, як за життя вона не отримала і не зареєструвала придбану нею нерухомість у виді незакінченого будівництвом будинку готовністю 60%, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Соснова, 7 (а.с. 65). В той же час, позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], померлої 23.04.2016 р. та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.2016 р. на спадкове майно у виді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою : Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Виноградна, 25, який належав спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2008 р. (реєстр. № 4700) (а.с. 54,82). Крім цього, суд встановив, що інша спадкоємиця за законом донька померлої 23.04.2016 р. [PERSON] - [PERSON] спадщину не приймала, так як не подала відповідну заяву до нотаріуса після смерті матері і не проживала зі спадкодавцем однією сімєю і за однією адресою, на відміну від позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON], яка померла 23.04.2016 р. за життя набула право власності на вищевказане нерухоме майно у виді незакінченого будівництвом будинку готовністю 60%, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Соснова, 7, придбав його за вищевказаним договором купівлі-продажу, однак не добудувала його і не оформила на нього правовстановлюючих документів, у звязку з чим, в даному випадку до позивача переходять в порядку спадкування за законом право забудовника вищевказаного будинку (майнові права).

Outcome: approved