Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

21 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до Маріупольської міської ради, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 21 вересня 2013 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] (Морському) в місті Маріуполі. Згідно свідоцтва про право власності, виданого державним підприємством з ремонту та експлуатації жилфонду «Жилищник» 14.04.1993р. квартира [ADDRESS] (Морському) у м. Маріуполі набута шляхом приватизації, в якій 30,35 кв.м. належить на праві власності померлій матері позивачки [PERSON], а 26,0 кв.м. належить померлому батькові - [PERSON]. 21.09.1993 року матір позивачки померла, після її смерті батько фактично прийняв спадщину. Реалізуючи своє право на спадкування за законом, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], якою було відкрито спадкову справу, після її померлого батька. Але постановою нотаріуса від 28.11.2014р. № 281/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину, у звязку із відсутністю підтвердження її родинних відносин з батьком. За таких обставин вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, просить визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 21 вересня 2013 року, на квартиру [ADDRESS] (Морському) в місті Маріуполі Донецької області, загальною площею - 52,0 кв.м., житловою площею - 36.0 кв.м. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. В подальшому подала до суду заяву про закінчення розгляду справи без її участі, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі довіреності, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника Маріупольської міської ради, в якій просить прийняти рішення у відповідності до норм діючого законодавства. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 21 вересня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим 23 вересня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1199. Після смерті [PERSON], приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], 21 березня 2014 року відкрито спадкову справу за № 12/2014. Спадщину прийняла, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини 21.03.2014 року спадкоємець за законом - донька [PERSON], зазначивши, що окрім неї спадкоємцем за законом є син померлого - [PERSON]. Зі спадкової справи вбачається, що [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, після смерті батька не звертався, разом з спадкодавцем на час його смерті ні хто не проживав. Зазначені обставини підтверджені копією спадкової справи. (а.с. 41-52) Згідно свідоцтва про народження серії VII-ЖГ № 415555, виданого 23.10.1981 року Казах. Рай. ЗАГС, батьком [PERSON], яка народилася 13 липня 1965 року є [PERSON], матірю є [PERSON]. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 04.01.1999р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу вбачається, що дошлюбне прізвище [PERSON] «Константинова». Згідно запису акту про одруження № 415 від 06.08.1999р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що видано свідоцтво серія І-НО № 062564. Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на «Дейнега» Згідно технічного паспорту, виданого ТОВ «Центральне БТІ» 05.12.2014р. квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат загальною площею 52,0 кв.м., житловою 36,0 кв.м. Згідно свідоцтва про права власності, виданого державним підприємством з ремонту та експлуатації жилфонду «Жилищник» 14.04.1993р. квартира [ADDRESS] набута шляхом приватизації, в якій 26,0 кв.м. належить на праві власності померлій [PERSON], а 30,35 кв.м. належать померлому [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі розпорядження за № 2344 від 14.04.1993 року. Відповідно до свідоцтва про смерть VI-HO № 389462, виданого 21.09.1993р. Відділом ЗАГС Орджонікідзевського райвиконкому м.Маріуполя, [PERSON] померла 21.09.1993 року. Згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 21 вересня 1993 року, не заводилась. Згідно довідки ЖКП «Азовжилкомплекс» від 03.12.2014 року, на час смерті [PERSON], померлої 21.09.1993 року, яка була зареєстрована за адресою [INFO], разом з нею були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с.59) Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ФГ №0450441, виданого завідуючей бюро записів актів цивільного стану Інгодинського району м. Чіти, громадянин [PERSON] та [PERSON], 09 грудня 1957 року, уклали шлюб, актовий запис № 533, прізвище дружині після укладення шлюбу присвоєно «Константинова» Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON], спадщину прийняв її чоловік [PERSON] та позивачка [PERSON] - донька померлої. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 28 листопада 2014 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за № 55 в будинку № 52 по бульвару Комсомольському в місті Маріуполі, після померлого 23 вересня 2013 року [PERSON]І, оскільки свідоцтво про права власності, видане державним підприємством з ремонту та експлуатації жилфонду «Жилищник» 14.04.1993р. на квартира [ADDRESS] не зареєстроване належним чином та не надано документ, що підтверджує її родинні відносини з померлим. Як розяснив пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 23 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Відповідно до ч.3,7 закону України «Про приватизацію житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку За положеннями ч.2,3 ст.15 Закону України «Про власність», який діяв до 27 квітня 2007 року, наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обовязкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Окрім того, відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факт її родинних відносин з померлим [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а також з урахуванням того, що позивачка звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved