Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

22 липня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22 вересня 1-998 року за № 98.09-1214 квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] , яка діяла від себе особисто і в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості. Свої вимоги мотивувала тим, що 22 вересня 1998 року між відповідачами [PERSON] , яка діяла від свого імені і від імені неповнолітньої на той час [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] був укладений і підписаний договір купівлі-продажу нерухомого майна № 98.09-1214 квартири [ADDRESS] , однак, під час укладання Біржового договору вони не знали про те, що договір необхідно укладати саме в нотаріальній формі, так як чинним на той час законодавством зазначене не було передбачено. [INFO] [PERSON] померла, однак, на теперішній час вона не може реалізовувати свої права як правонаступник після смерті матері, так як нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі-продажу укладеного на біржі нерухомості. Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 23.07.2021 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 22 вересня 1998 року між [PERSON] , яка діяла від свого імені і від імені неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 98.09-1214, квартири [ADDRESS] . Відповідно до умов п. 1 якого Відповідачі продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу нерухомого майна було укладено у письмовій формі та зареєстровано на Одеській Спецалізованій біржі нерухомості під № 98.09-1214 від 22.09.1998 року. 02.10.1998 року була зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності в «ОМБТІ та РОН». Відповідно до п. 6 Договору вказана квартира продана за 35 000 гривень, які отримані «Продавцем» до підписання цього договору, і належить новому власникові - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис за № 375. З метою прийняття спадщини за заповітом після матері, [PERSON] , позивач [PERSON] звернулася із заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко О.В. Однак, нотаріусом було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки Договір міни нерухомого майна не може бути прийнятий нотаріусом в якості правовстановлюючого документа, оскільки сторонами договору не додержано вимог ст.. 227 ЦК УРСР, чинного на час укладання договору, в частині його нотаріального посвідчення. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі\~недодержання \~вимоги \~закону \~про \~нотаріальне посвідчення\~одностороннього правочину\~такий правочин\~є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98.09-1214 від 22 вересня 1998 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивач передала гроші за куплену квартиру, а відповідач передала їй у відповідь квартиру та право встановлювані документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаною квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98.09-1214 від 22 вересня 1998 року. На підставі викладеного й

Outcome: approved