overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 жовтня 1985 року Лигівським сільським ЗАГС Сахновщинського району Харківської області, актовий запис №20. Від шлюбу вони мають доньку Людмилу, [INFO]. На обґрунтування позову зазначив, що\~ внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів\~ між ними не склалися нормальні сімейні відносини, спільно не проживають, тому збереження сімї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, в сімї склалася конфліктна ситуація і часто виникали сварки, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 березня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 14, вказала, що на протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалось із-за того, що вони мають різні погляди на життя і тому між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Сім'єю позивач з відповідачем не проживають з березня 2016 року. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги, строк на примирення не бажає. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечую. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення, що відповідає ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2014 року. Шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 14. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між ними та діаметрально протилежні погляди на шлюб сімя розпалась. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2009 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 313. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, інших аліментних зобов'язань не має. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його доходу, щомісячно, до досягнення сином повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 13,14 - заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Судом встановлено, що сторони з 31.07.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 313 ( а.с. 3 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, позов визнав, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, на користь позивача до досягнення сином повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 27 серпня 2008 року по 31 грудня 2015 року вона працювала у відповідача на посаді головного спеціалісту відділу бухгалтерського обліку та звітності. У період з 04 лютого 2014 року по 02 квітня 2015 року нею було витрачено 4 454 грн 63 коп. власних готівкових коштів на забезпечення господарських потреб підприємства та сплату податків і зборів, про що складено відповідні звіти, суми за якими взято на облік в управлінні Державної казначейської служби. Разом із тим, з 2013 року і по теперішній час останнім було призупинено операції по рахунках виконкому Очаківської міської ради. Посилаючись на те, що підприємство зобовязане відшкодувати витрати працівника на придбання товарів, просила стягнути з відповідача на її користь 4 454 грн 63 коп. в рахунок заборгованості за звітами про використання коштів за вказаний вище період. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності; позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; представник відповідача вказала, що позов визнає у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з копії трудової книжки (а. с. 6) позивачка [PERSON] з 27 серпня 2008 року по 31 грудня 2015 року обіймала посаду головного спеціалісту відділу бухгалтерського обліку та звітності. З наданих позивачкою звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та доданих до них квитанцій (а. с. 7-19) вбачається, що [PERSON] було витрачено 4 454 грн 63 коп. власних готівкових коштів на забезпечення господарських потреб підприємства та сплату податків і зборів, суми за якими взято на облік в управлінні Державної казначейської служби. Правові підстави даного спору врегульовані нормами ст.ст. 1159, 1160 ЦК України. Так, статтею 1159 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобовязана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано. Згідно з ч. 1 ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, враховуючи те, що підприємство зобовязане відшкодувати витрати працівника на придбання товарів і таке придбання було ним схвалене, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки за клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

22 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 02 березня 2001 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. [INFO] народився їх син - [PERSON]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові один до одного, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що вона звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу «[PERSON]». Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, посвідченою секретарем виконкому Первомайської селищної ради Жовтневого району миколаївської області 23.05.2016 року, в якій проти задоволення вимог щодо розірвання їх з позивачкою шлюбу не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 02 березня 2001 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №5. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]».(а.с.6). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Про спір між сторонами щодо місця проживання їх дитини чи розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

22 квітня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка вказала, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2014 року, актовий запис № 185, від якого мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Близько року сімейні відносини та сумісне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спір про спільне майно буде вирішуватися в судовому порядку. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги, також просила суд залишити за нею право після розірвання шлюбу іменуватися шлюбним прізвищем (а.с. 9, 33). Відповідач, думка якого по суті позовних вимог з*ясована у порядку судового доручення, позовні вимоги визнав, про що надав письмову заяву (а.с. 23). З*ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 30 травня 2014 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що не оспорюється відповідачем. З квітня 2014 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин, сторони припинили спілкування. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить їх інтересам, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

22 квітня 2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання громадянки безвісно відсутньою. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], [INFO] є її донькою. Восени 2011 року її дочка [PERSON] виїхала до Російської Федерації на заробітки. Перші три роки донька працювала у м. Москва, підтримувала з нею звязок , дзвонила, вела переписку в Інтернеті, передавала кошти на утримання дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які залишилися проживати з нею. Наприкінці 2014 року звязок з дочкою припинився. Протягом тривалого часу вона намагалася встановити місце знаходження доньки, зверталася до передачі «Жди меня», однак безрезультатно. Вважає, що з донькою щось трапилося, оскільки так безвідповідально вона не могла поступити. На теперішній час обидві онучки проживають з нею та знаходяться на її утриманні. В неї незначний заробіток, виховує вона їх одна. Для отримання соціальної допомоги їй необхідно отримати опіку над ними. В звязку з чим просить, визнати безвісно відсутньою [PERSON] Заявник [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд знаходить заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON]. Згідно довідки № 8343 від 20 квітня 2016 року , вданої комітетом мікрорайону № 5 Краматорської міської ради Донецької області, [PERSON], за адресою: м. Краматорськ, вул. Добровільського,16 , зареєстрована, але не проживає. Згідно довідки № 7248/301/02-2016, виданої Краматорським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO] , не знаходиться у розшуку, як особа, яка скоїла злочин. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] Вона знає, що її дочка [PERSON] виїхали до Російської Федерації на заробітки та протягом останніх двох років не дає нічого про себе знати. Її дві доньки проживають разом з бабусею [PERSON] та повністю знаходяться на її утриманні. Заявниця довгий час розшукувала свою дочку, однак безрезультатно. Свідок [PERSON] дала аналогічні пояснення, що і свідок [PERSON] Згідно ст.. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги\~заявника обгрунтовані, оскільки встановлено, що [PERSON] в місці постійного проживання відсутня понад двох років і відомостей про її місце перебування немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

22 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 04 квітня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого в сім'ї виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у 2015 року, вже понад пів року вони проживають окремо, відповідач вже створив нову сім'ю. Спір щодо поділу майна буде вирішено окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 08 квітня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження виконкомом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено запис за № 10 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 9). 02 травня 2004 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 11) та 07\~жовтня 2012 року народилась донька [PERSON] (а.с. 10). Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого в сім'ї виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у жовтні 2015\~року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

22 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 23 листопада 2002 року (арк.с.3). Від зазначеного шлюбу, 27 червня 2003 року у сторін народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане 19 квітня 2016 року Красногвадійським районним у м.Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (арк.с.4). За змістом ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Неповнолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням обставин справи та того, що інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина на утриманні відповідач не має, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial