Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

23.09.2015р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Бонкор, ЛТД», [PERSON] (третя особа Жовтневий ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування заявлених вимог позивач по тексту позову та його представники [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], які діють на підставі довіреностей від 12.01.2016р.та 26.08.2016р. (а.с. № 124, 134, 141, 209 том № 1) в ході розгляду справи посилалися на те, що 25.03.2013р. між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ Фірма «Мушкетер» було укладено кредитний договір в забезпечення виконань за яким між позивачем та ТОВ «Бонкор, ЛТД» було укладено договір іпотеки, який в подальшому було змінено та доповнено. Договір іпотеки було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та накладено заборону на відчуження предмету іпотеки - будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, 6. В квітні 2015р. позивач звернувся до товариства з повідомленням про намір погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте через накладений ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Галічого В.М. арешту в рамках цивільної справи № 201/7063/13-ц за позовом [PERSON] позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки, а тому просив суд звільнити з-під арешту, накладеного ухвалою суду від 26.07.2013р., нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці: будівлі та споруди за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, 6, що належать на праві власності ТОВ «Бонкор, ЛТД» згідно із реєстраційним записом від 13.03.2013р. № 333268 про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.08.2013р. ( ВП № 39523289), нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці: будівлі та споруди за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, 6, що належать на праві власності ТОВ «Бонкор, ЛТД» згідно із реєстраційним записом від 13.03.2013р. № 333268 про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також просив зняти заборону на відчуження нерухомого майна, що знаходиться в іпотеці: будівлі та споруди за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, 6, що належить на праві приватної власності ТОВ «Бонкор, ЛТД», накладену постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.08.2013р. державним виконавцем Жовтневого ВДВС ДМУЮ [PERSON] (ВП № 39523289). Представник ТОВ «Бонкор, ЛТД» - [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 01.04.2016р. (а.с. № 142 т. № 1 ) під час судового засідання 19.04.2016р. висловив свою позицію щодо позову та не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. № 176 т. № 1). в судові засідання по справі, які призначалися на 28.09.2016р. та 02.11.2016р. не зявився, про дату судового засідання кожного разу був повідомлений належним чином, в справі є відповідні повідомлення (а.с. № 206, 232 т. № 1). Відповідачка [PERSON] просила в задоволені позову відмовити з огляду на обставини, викладені у письмових запереченнях проти позову від 24.12.2015р. та від 30.05.2016р. (а.с. № 103-104, 183-185 т. № 1). Представник позивача [PERSON] (діє за дорученням від 12.01.2016р. - а.с. № 124 т. № 1) та відповідачка [PERSON] дали особисті пояснення по справі в ході судового засідання 08.02.2016р. (а.с. № 128-129 т. № 1). Представник третьої особи Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ в судові засідання не з,явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що є відповідні документи (а.с. № 79, 82 т. № 1). Ухвалами суду від 25.11.2015р. та 08.02.2016р., винесеними без виходу до нарадчої кімнати, ухвалено про розгляд справи за відсутності представника служби (а.с. № 97, 127 т. № 1). В задоволені клопотання представника ТОВ «Бонкор, ЛТД» про зупинення провадження по справі від 24.12.2015р. було відмовлено під час судового засідання 08.02.2016р. (ухвала винесена без виходу до нарадчої кімнати а.с. № 106, 128 т. № 1). З метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з огляду на чисельні неявки сторони відповідача ТОВ «Бонкор, ЛТД» в судові засідання по справі, суд ухвалою від 28.09.2016р. (без виходу до нарадчої кімнати) відмовив представнику відповідача у відкладені розгляду справи та визнав причину неявки представника відповідача неповажною (а.с. № 210, 217-218 т. № 1). В судове засідання по справі, яке призначалось на 02.11.2016р. від представника позивача та відповідачки [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 12-14 т. № 2 ). Суд, ухвалою від 02.11.2016р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) ухвалив про закінчення розгляду справи 02.11.2016р. за відсутністю сторін по справі (а.с. № 31 т. № 2). На підставі викладеного та положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглянув справу 02.11.2016р. без фіксації судового процесу технічними засобами. Враховуючи те, що обидва відповідачі висловили своє ставлення до позову, що буде враховано при розгляді справи поряд з іншими доказами та обставинами,що підлягають з,ясуванню, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України (не заочне). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь справі, виникає спір. Судом встановлено, що 25.03.2013р. між ПАТ «Актабанк» та ТОВ фірма «Мушкетер» було укладено кредитний договір № 01-1285/Т, відповідно до якого позичальнику було надано грошові кошти у формі відкличної відновлюваної кредитно лінії з лімітом кредитування 12\~000\~000грн. В подальшому, 27.03.2013р., 13.09.2013р., 29.11.2013р., 02.12.2013р., 27.12.2013р., 10.02.2014р., 20.02.2014р., 05.03.2014р., 11.03.2014р., 20.03.2014р., 11.04.2014р. між сторонами було укладено додаткові угоди (а.с. № 18-29 т. № 1). В забезпечення виконання умов кредитного договору, між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Бонкор, ЛТД» було укладено іпотечний договір № 01-1285/Т/5 від 25.03.2013р., предметом якого виступають будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро ( на момент укладення договору назва міста була м. Дніпропетровськ), Лоцманський узвіз, 6 (а.с. № 30-36 т. № 1 ). В подальшому, в даний договір 27.12.2013р. та 11.04.2014р. були внесені зміни (а.с. 37-40 т. № 1). Згідно наданого позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, який було сформовано 11.04.2014р., іпотека на будівлі та споруди за № 440655 була зареєстрована 25.03.2013р. (а.с. № 41 т. № 1). 03.04.2015р. позивачем на адресу ТОВ фірма «Мушкетер» та ТОВ «Бонкор, ЛТД» було надіслано повідомлення-вимоги про наявність заборгованості та наявність у банка права розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в будь-який з передбачених законодавством та іпотечним договором спосіб (а.с. № 42-44 т. № 1). 26.07.2013р. суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Галічим В.М. по цивільній справі № 201/7063/13-ц (провадження № 2/201/2140/2013) за позовом [PERSON] до ТОВ «Бонкор, ЛТД» (треті особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради) про зобовязання вчинити певні дії було вжито заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на майно, що належить ТОВ «Бонкор, ЛТД», а саме, будівлі та споруди, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лоцманський узвіз, 6 Згідно Інформаційної довідки з Державних реєстрів, яка була сформована 15.07.2015р., вбачається що 27.08.2013р. було внесено запис про обтяження № 2258500 на підставі постанови Жовтневого ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. № 45 зворотна сторона т. № 1). 02.11.2016р. судом було отримано Інформаційну довідку з Державних реєстрів, з якої вбачається, що 29.08.2016р. право власності на будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, 6 було зареєстровано за [PERSON] В цій же довідці, зазначено, що внесений запис про іпотеку № 16159054, згідно якого іпотекодержателем майна є [PERSON] та внесений запис про державну реєстрацію обтяження № 16159017. Інших відомостей про наявні обтяження, в тому числі накладений арешт на підставі постанови ДВС та ухвали суду, інформаційна довідка не містить (а.с. № 7-11 т. № 2). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державних реєстрів, сформованої 07.09.2016р. та наданої відповідачкою [PERSON] запис про обтяження, вчинений 08.08.2013р. на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2013р. справа № 201/7063/13-ц (провадження № 2/201/2140/2013) про арешт нерухомого майна, всього нерухомого майна, було припинено 06.04.2016р. (а.с. № 20 зворотна сторона т. № 2). Крім того, 06.04.2016р. також було припинено обтяження № 2258500, яке виникло на підставі постанови Жовтневого ВДВС ДМУЮ про накладення арешту на майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. № 27 зворотна сторона т. № 2). Приймаючи до уваги, що на сьогоднішній день арешти, на скасуванні яких наполягав позивач, згідно відомостей Інформаційних довідок отриманих судом 02.11.2016р. та наданих відповідачкою [PERSON] скасовані, то фактично відсутній предмет спору між сторонами, та в задоволені позову слід відмовити. Відмовляючи в задоволені позову, судом також враховане й те, що представнику позивача [PERSON] було розяснено щодо необхідності залучення до участі у справі нових власника та іпотекодержавтеля спірного майна, проте він не вбачав необхідності у цьому (а.с. № 12 т. № 2) оскільки вважав, що іпотека ПАТ «Актабанк», яка з 06.04.2016р. є припиненою (а.с. № 26 зворотна сторона т. № 2) та на сьогоднішній день банком не поновлена (а.с. № 12 т.№ 2), є дійсною для нових власників майна та банк має першочергове право на звернення стягнення за рахунок майна. Заперечення відповідачки [PERSON] в частині того, що позивач мав звернутися до суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих суддею Галічім В.М. по справі № 201/7063/13-ц в порядку ст. 154 ЦПК України, а не з позовом, суд оцінює критично, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України, скасування арешту допускається лише за зверненням особи, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, тобто сторони у справі чи третьої особи, які заявили самостійні вимоги щодо предмету спору. З огляду на те, що арешт було вжито у відношенні власника майна ТОВ «Бонкор, ЛТД», а ПАТ «Актабанк» із самостійними вимогами не звертався в межах справи № 201/7063/13-ц, то банк правомірно звернувся до суду саме з позовною заявою про звільнення майна з-під арешту Аналогічна позиція зазначена в Постанові Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе в задоволені позовних вимог ПАТ «Актабанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» [PERSON] до ТОВ «Бонкор, ЛТД», [PERSON] (третя особа Жовтневий ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції) про звільнення майна з-під арешту - відмовити. Обговорюючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що в задоволені позовних вимог відмовлено, суд не находить підстав для розподілу понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору (а.с. № 2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed