Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

22.07.2020 позивачка звернулась до суду зі вищевказаною позовною заявою, шляхом направлення її засобами поштового зв`язку. У своєму позові просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , судові витрати просить покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 13.09.2013 сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчук від 13.12.2016 у справі № 537/5231/16-ц. Вказаним рішенням визначено місце проживання дитини - [PERSON] з матір`ю. З [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 01.11.2016 до досягнення дитиною повноліття. Вона звернулась до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду, але жодного разу не отримала аліментів на утримання дитини. Вказує, що відповідач офіційно не працює, але має стабільний дохід. Однак коштів на утримання дітей не надає. З 2014 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування дітей, свідомо ухиляється від спілкування з дітьми, при чому робить це без поважних причин. З огляду на зазначене, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їхніх спільних дітей. Позов отримано Решетилівським районним судом Полтавської області 24.07.2020. Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 24.07.2020. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 14.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. , яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020. Ухвалою від 15.09.2020 позовну заяву залишено без руху на підставі ч.1 ст.185 ЦПК України, вона заява не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви. 25.09.2020 до суду надійшла позовна заява, у якій на виконання ухвали суду від 15.09.2020 позивачкою у встановлений судом строк усунуто недоліки її позовної заяви у повному обсязі. Ухвалою суду від 28.09.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 18.12.2020 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивачка, належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.74), у судове засідання не з`явилась. До суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. У клопотанні вказала, що заявлені нею вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.53). Відповідач, який у порядку ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим належним чином (а.с.75), у судове засідання не з`явився. До суду надав клопотання, у якому визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.52). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.73), явку уповноваженого представника до суду не забезпечила. До суд подала клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника, з урахуванням рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 06.01.2021 № 12 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] » та висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.61). Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.12.2016 у справі № 537/5231/16-ц розірвано шлюбу, зареєстрований 13 вересня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 794 між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « [PERSON] ». Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю - [PERSON] . З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 листопада 2016 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 08.11.2013 та серії [NUMBER] від 17.07.2015 (а.с.7,8). 27.05.2017 позивачка уклала шлюбу із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №12 від 06.01.2021 затверджено висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносного його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.63). З висновку органу опіки та піклування, наданого в порядку ч. 5 ст. 19 СК України (а.с.64-68), вбачається, що [PERSON] тривалий час не цікавиться дітьми, не ініціює зустрічі з ними, не сплачує аліменти на їхнє утримання. Востаннє він бачив сина [PERSON] - влітку 2018 року, декілька хвилин на дитячому майданчику. Дочку [PERSON] він не бачив жодного разу та не виявляє бажання побачити. [PERSON] з ним також майже не спілкується, інколи зв`язується через інтернет-мережу. Фактичне місце його перебування їй не відоме. Теперішній чоловік [PERSON] - [PERSON] має намір усиновити дітей. Діти вважають його своїм батьком. Від шлюбу з останнім, [PERSON] має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи №27011-27013 від 26.10.2020, виданих департаментом «Центр надання адміністративних послуг у м. Кременчуці» [PERSON] разом із її малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, спеціалістами служби у справах дітей встановлено, що разом із [PERSON] за вказаною адресою також проживають: [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - прабаба дітей та співвласник будинку. Позивачка з чоловіком та трьома дітьми проживає у одній кімнаті, [PERSON] - у іншій і ще одна кімната, у якій періодично проживає мати позивачки, зачинена на замок. Квартира потребує ремонту та оновлення меблів. На момент обстеження сім`я мала борг за комунальні послуги у розмірі 116 тисяч гривень. Сім`я забезпечена продуктами харчування, у дітей є сезонний одяг та взуття, іграшки, дитячий самокат та велосипед. [PERSON] не працює, займається вихованням дітей. Сім`ю утримує її чоловік - [PERSON] , який працює завідувачем складу-магазину ТОВ «ДІЄСА». За інформацією Креманчуцької гімназії № 19 Кременчуцької міської ради малолітній [PERSON] навчається у 1 класі. За час навчання проявив себе, як здібний та старанний учень. Мати, [PERSON] , приділяє увагу навчанню та вихованню сина. Учень завжди охайний та доглянутий. [PERSON] бере активну участь у житті класу та постійно підтримує зв`язок із класним керівником. Відповідно до інформації дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 5 від 05.11.2020 № 01-12/119, малолітня [PERSON] відвідує заклад з 17.02.2020. Дитина вихована, самостійна, комунікабельна. Приводить і забирає дитину [PERSON] та [PERSON] . Вони відвідують батьківські збори, цікавляться розвитком дитини, забезпечують сезонним одягом, взуттям, ігровим на навчальним матеріалом, здійснюють оплату за харчування дитини. Батько дитини - [PERSON] у навчальному закладі не з`являвся. Згідно інформації комунального некомерційного медичного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» м. Кременчук, діти обслуговуються у АЗПСМ №5 з лютого 2020 року. На диспансерному обліку не перебувають, гострих та хронічних захворювань не мають. Профілактичні щеплення проводяться згідно з календарем щеплень. Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з дільничним лікарем-педіатром уклала мати - [PERSON] , яка приводить дітей на планові медичні огляди та інші медичні заходи, дотримується рекомендацій лікаря щодо догляду та лікування дітей. Відповідно до довідки Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного МУЮ (м.Суми) від 04.12.2020 № 84339, позивачка у період з 01.01.2016 по 30.11.2020 не отримувала аліменти від [PERSON] за виконавчим листом № 537/5231/16-ц, виданим Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області. За інформацією служби у справах дітей Решетилівської РДА від 17.11.2020 № 205/01-21, [PERSON] більше 10 років не проживає за місцем своєї реєстрації у с. Глибока Балка Решетилівського району Полтавської області. Будинок, у якому він зареєстрований знаходиться у занедбаному стані. На виклик органу опіки і піклування [PERSON] не з`явився, телефоном повідомив про те, що не має змоги прибути на засідання комісії з питань захисту прав дитини через віддаленість від м. Кременчук та зайнятість. Місце перебування не повідомив, просив розглянути питання позбавлення його батьківських прав без його участі. 15.12.2020 на адресу служби у справах дітей Ковальов О.А. надіслав засвідчену копію паспорта та письмові пояснення про те, що не має наміру виховувати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо цих дітей. Зазначив, що ознайомився з правовими наслідками позбавлення батьківських прав. Зважаючи на наведене орган опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 150, 155, 164, 166, 167 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищенаведене та зважаючи на те, що відповідач самоусунувся від виховання своїх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми у обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умови для отримання ними освіти, суд вважає доведеним безпідставне ухиляння відповідачем [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позову та позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Вищезазначена норма СК України носить імперативний характер. Зважаючи на те, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.12.2016 у справі № 537/5231/16-ц із[PERSON] на користь [PERSON] вже стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 01.11.2016, до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11), при розгляді даної справи суд вирішує питання лише щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що малолітні діти, батьками яких є сторони у справі перебувають на повному матеріальному утриманні позивачки, відповідач не бере участі у витратах, пов`язаних з їхнім утриманням, тобто не виконує обов`язку щодо утримання своїх дітей, встановленого ст. 180 СК України. На утримання [PERSON] рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.12.2016 у справі № 537/5231/16-ц з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки. Аліменти на утримання [PERSON] з відповідача не стягувались. Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітніх дітей, на виконання вимог ч. 3 ст. 166 СК України, з метою належного захисту прав малолітньої [PERSON] , суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки його заробітку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду, тобто з 22.07.2020, до досягнення дитиною повноліття. Не пред`явлення позивачкою вимоги про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітньої [PERSON] суд розцінює, як відмову від отримання аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, та відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує позивачку відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що згідно квитанції МР_АВ140896РАG_14796404 від 22.07.2020 позивачка сплатила судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 840,80 грн (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України 22.07.2020, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Таким чином, враховуючи норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь позивачки підлягає поверненню 50% сплаченого нею судового збору, що становить 420,40 грн (840,80х50%=420,40). Інші 50% сплаченого позивачкою судового збору, що становить 420,40 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз.2 п. 42 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи. Законом № 3674-VI не передбачено граничного терміну повернення сплаченої суми судового збору.

Outcome: approved