overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

23.09.2019 [PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Інформаційні бізнес системи» з 04.09.2019, у зв`язку зі звільненням з посади директора цього товариства за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. В обґрунтування заяви зазначила, що товариство не здійснює господарської діяльності, при цьому його учасники самоусунулися від виконання своїх обов`язків і не вирішують питання її звільнення з посади за власним бажанням на підставі надісланої на адресу товариства заяви від 01.08.2019. Необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, заявник мотивує потребою виключення з Єдиного державного реєстру інформації про неї як про керівника товариства. У судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримав і наполягав на задоволенні; представники заінтересованих осіб не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В силу положень частини другої статті 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд констатує, що трудові відносини всіх працівників в Україні врегульовані КЗпП України, який не оперує категорією «припинення трудових відносин», а визначає підстави та процедуру розірвання трудового договору, укладеного з працівником на невизначений строк, з ініціативи працівника (стаття 38); розірвання строкового трудового договору з ініціативи працівника (стаття 39); розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (стаття 40). Чинне законодавство України не передбачає можливість припинення трудових відносин з працівником шляхом встановлення судом відповідного факту, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні поданої заяви.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

23.09.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю. У підготовчому засіданні позивач позов підтримав і наполягав на задоволенні, відповідач позов визнала; від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 16.09.2006, при цьому мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , 2007 року народження, та сина [PERSON] , 2013 року народження (а.с. 3-5). Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Як випливає з позовної заяви і пояснень сторін, з липня 2017 року сторони проживають окремо; подружжя припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам . Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За приписом частини третьої статті 106 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім`єю, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

23.09.2019 [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що малолітньому [PERSON] , [INFO] , згідно договору дарування квартири від 25.07.2018, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , який є рідним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , хоча і зареєстрований у вищезазначеній квартирі, але більше року а саме з квітня 2017 року за даною адресою не проживає, точне місце його знаходження не відомо, відомо лише, що відповідач проживає десь в Херсонській області та знаходиться у фактично шлюбних відносинах з іншою жінкою. На підставі викладеного, позивач [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 04.11.2019 постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] (а.с.4). У зазначеній квартирі зареєстрований батько малолітнього власника - відповідач [PERSON] (а.с.6), який з квітня 2017 року за вказаною адресою не проживає без поважних причин, місце його знаходження не відоме (а.с.5). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] більше року за місцем своєї реєстрації не мешкає без поважних причин, суд вважає необхідним позов задовольнити. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

23.09.2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 2,4072 га, кадастровий номер 1825886000:08:000:0084, розташовану на території Носівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадкоємцем за заповітом є дочка спадкодавця - [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину на іншу частину спадкового майна. Право позивача на спадщину відповідачем не визнається, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спірну земельну ділянку. В підгтовче судове засідання сторони не з`явились. Позивач до суду подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] до суду подала заяву, в якій повідомила, що не заперечує щодо позову [PERSON] . На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

23.09.2019 позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер їхній дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,80 умовних кадастрових гектарів. Спадщину після смерті дядька прийняв його брат - батько позивачів [PERSON] шляхом вступу у володіння спадковим майном, але спадкових прав не оформив. [INFO] батько позивачів помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить зазначене право на земельну частку (пай), житловий будинок та автомобіль (спадкова справа №341/2018, заведена Першою Краматорською державною нотаріальною конторою). Позивачі після смерті батька прийняли спадщину належним чином, є спадкоємцями першої черги, але державним нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) та підтверджуючих документів про спільне проживання їхнього дядька з їхнім батьком, тому позивачі змушені звернутись до суду з позовом про визнання права власності. В підготовче судове засідання сторони не з`явились. В тексті позовної заяви міститься клопотання позивачів про розгляд справи без їх участі. Вільшанська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника в судове засідання, до суду надійшов відзив за підписом сільського голови Мельник С.А. про розгляд справи без участі представника сільської ради, у якому одночасно зазначено, що сільська рада позов визнає. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

23.09.2019 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 липня 2017 року у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1131. У позовній заяві позивачка вказала, що упродовж останнього року разом з відповідачем не проживає, має намір укласти шлюб з іншим чоловіком, з яким на даний час проживає. Відповідач також мешкає з іншою жінкою. Шлюб існує лише формально. Тому просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивачка в заяві до суду просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 2017 року у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1131 (а.с.6), на теперішній час проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Тому, відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд знаходить, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

23.09.2019 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов`язку надавати їх спільній неповнолітній дитині щомісячне утримання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити без її участі (а.с. 2). Відповідач в судове засідання не з`явився, в надісланому суду відзиві на позовну заяву вимоги позову визнав частково, просив встановити мінімальний розмір аліментів, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з тим, що у нього на даний час є дитина в іншому шлюбі, яку він забезпечує, має мінливий нестабільний дохід від тимчасових заробітків (а.с.19). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , але добровільно не виконує свого законного обов`язку по наданню утримання неповнолітній дитині, хоча має можливість надавати кошти. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має можливість надавати утримання своїй неповнолітній дочці [PERSON] , [INFO] , але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на її утримання ухиляється, чим порушує її права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку на утримання дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до її повноліття, - в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

23.09.2019 р. до суду подано позов, 27.11.2019р. подано уточнюючу позовну заяву в якій позивач просив визначити йому додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] , оскільки через скрутне матеріальне становище та хворобу пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою: та встановити факт родинних відносин між ним та померлою [INFO] його матір`ю [PERSON] , свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, у виді земельної ділянки, спадкоємцем за заповітом майна померлої є [PERSON] , однак через розбіжність у свідоцтві про народження його імені « [PERSON] », замість « [PERSON] », неможливо підтвердити родинні стосунки з [PERSON] , що обмежує його право при нотаріальному оформлені спадщини. Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути без нього, вимоги задовільнити повністю (а.с. 44). Представник відповідача Губницької сільської ради в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути без нього (а.с. 43). З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає заявлені вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] та є єдиним спадкоємцем за заповітом належного на праві власності померлій спадкодавиці майна, зокрема, земельної ділянки площею 0,8000 га, яка розташована на території Губницької сільської ради відповідно до державного акту серії ЯБ № 973667, однак через скрутне матеріальне становище ним був пропущений шестимісячний термін звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Вказані правовідносини регламентуються: - ч.1 ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до яких для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини; - ч. 1 ст.\~293, ч.2 ст.\~315 ЦПК України, згідно з якими у судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин між фізичними особами для виникнення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів та за відсутності спору про право. Оскільки [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] та є єдиним спадкоємцем за заповітом належного на праві власності померлій спадкодавиці майна, зокрема, земельної ділянки площею 0,8000 га, яка розташована на території Губницької сільської ради відповідно до державного акту серії ЯБ № 973667, однак через скрутне матеріальне становище ним був пропущений шестимісячний термін звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, що суд визнає поважною причиною, то задля захисту спадкових інтересів [PERSON] , необхідно рішенням суду встановити факт родинних стосунків та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

23.09.2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 30 482 грн. 52 коп. станом на 01.09.2019. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою суду від 24.09.2019 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.10.2019 року на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач знаходиться у трудових відносинах з відповідачем, працює на посаді провідного інженера-технолога. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка складає 30 482 грн. 52 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 03.10.2019 № 466/191. Таким чином, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

23.09.2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 32 390 грн. 36 коп. станом на 01.09.2019. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою суду від 24.09.2019 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.10.2019 року на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач знаходиться у трудових відносинах з відповідачем, працює на посаді провідного інженера-технолога. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка складає 32 390 грн. 36 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 03.10.2019 № 466/191. Таким чином, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved