Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

22 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з заявою про встановлення факту народження нею [INFO] дитини чоловічої статі, яка народилася в м. Керч АРК Крим Україна. Заяву обґрунтовує тим, що м. Керч АРК Крим Україна є тимчасово окупованою територією України та факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом про народження, виданим органами влади на окупованій території. При зверненні до Очаківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про видачу свідоцтва про народження дитини, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження в зв`язку з непред`явленням жодного документу, перелічених у ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить про її задоволення. Представник заінтересованої особи - Очаківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, надано заяву за підписом начальника відділу Леонової Н.С. про розгляд справи без участі представника відділу, також надано письмове роз`яснення щодо неможливості проведення державної реєстрації народження дитини заявниці. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 08 лютого 2004 року Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, заявниця [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України та зареєстрованою адресою її місця проживання є: [ADDRESS] . З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище - [PERSON] . Відповідно до копії медичного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 22 серпня 2018 року Керченським пологовим будинком АРК Крим, [PERSON] , [INFO] , [INFO] о 14 год. 14 год. 00 хв. народила у вказаному закладі дитину - хлопчика. При цьому, бланк медичного свідоцтва не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08 серпня 2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 1150/13024 від 25 жовтня 2006 року. Листом Очаківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 392/15.23-4.3 від 16 квітня 2019 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації народження дитини, оскільки заявницею не пред`явлено жодного документу, перелічених у ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час заявниця не має можливості отримати свідоцтво про народження сина, видане державним органом України, і, відповідно не може реалізувати свої права та права дитини. Згідно з п. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, свідоцтво про народження, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Згідно ст. 9 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ (далі - Закон №1207-VІІ), державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Водночас, в силу положень Закону України №1207-VІІ, основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Згідно зі ст. 18 вищевказаного Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. При оцінці вищезазначених документів як доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Таким чином, судом встановлено, що медичне свідоцтво про народження, яке було видане Керченським пологовим будинком, не створює ніяких правових наслідків для заявниці, яка є громадянкою України, та позбавляє її можливості зареєструвати народження своєї дитини у відповідності з законодавством України. Виходячи з викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що заявниця не може у інший спосіб реалізувати своє право на реєстрацію факту народження дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, доведеність факту народження дитини належними доказами, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved