Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

22.10.2018 року заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON], яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], заборонити наближатися до місця проживання (перебування) [PERSON] на відстань 100 м. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб 12.12.2012 р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу виданого Калінінським районним управлінням юстиції у м. Донецьку (актовий запис № 614 від 12.12.2012 р.). Подружжя мас спільних дітей: [PERSON] [INFO] р.н, [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. [PERSON] [INFO] Заявник разом із заінтересованою особою та дітьми зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 137330648 від 11.09.2018 р. дана квартира належить на праві приватної власності [PERSON], розмір часток: 1/1. На час звернення до суду з даною заявою [PERSON] проживає окремо. Заявниця посилається на те, що протягом останніх років, починаючи з 2014 р. з боку кривдника [PERSON], часто проявляється агресивна поведінка до заявниці, що виражається у фізичному, психологічному та економічному насильстві. [PERSON] неодноразово наносив тілесні ушкодження, штовхав, говорив образливі, нецензурні слова, погрожував фізичною розправою та систематично погрожував вигнати її з квартири. У зв'язку із зазначеним, заявник неодноразово зверталася до поліції. 07.04.2016 р. [PERSON], у зв'язку з тим, що 05.04.2016 р. [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження, звернулася із заявою до поліції. Як вбачається з висновку інспектора Подільського ГУ НП України в м. Києві старшого сержанта поліції Шапочки Я.Ю. № 12194, 05.04.2016 р. за заявою [PERSON] було викликано патруль поліції, через те, що «чоловік хуліганить». Згідно з висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 885/Ж від 05.04.2016 р., 05.04.2016 р. приблизно о 08:45 [PERSON] наносив удари кулаками в голову, в живіт, по руках (коли прикривала голову), зірвав сережки з вух. Ушкодження, що виникли в результаті знущань кривдника експерт віднесла до легких тілесних ушкоджень. 08.04.2016 р. Подільським управлінням поліції ГУ НП України в м. Києва було відкрито кримінальне провадження, внесено до ЄРДР за № 12016100070002520 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Проте, 21,04.2016 дане кримінальне провадження було закрите (копія постанови про закриття додається). 18.12.2016 р. - [PERSON] вдарив [PERSON] в ніс і пошкодив його. [PERSON] було викликано поліцію, однак в останній момент вона злякалася погроз чоловіка і сказала поліції, що сама впала і вдарилася носом. Відповідно до копії протоколу від 29.08.2017 р. складеного слідчим Подільського УП ГУНГ1 в м. Києві, ст.лейтенанта поліції Смілянського А.О., [PERSON] починаючи з 2014 р. систематично здійснює моральне, психологічне та фізичне насильство щодо заявниці. 07.07.2018 р. [PERSON] звернулася до поліції щодо побиття її чоловіком (копія рапорту від 07.07.18 додається). В той же день, 07.07.2018 року [PERSON] відібрав гаманець з грошима і поїхав на 12 днів, фактично залишив заявницю з дітьми без засобів існування. Гаманець з грошима так і не був повернутий. Відносно даних подій постановою Подільського районного суду від 05.09.2018 р. по справі № 758/11582/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП (копія постанови - додається). 28.08.2018 р. [PERSON] повернувся до квартири і почав знову вести себе агресивно, лаявся, обзивав заявницю грубими словами, погрожував знову зламати ніс, вигнати її на вулицю «спати під смітником». [PERSON] була налякана і закрилася з дітьми в кімнаті, у відчаю написала на своїй сторінці у «Фейсбуці» повідомлення, де прикріпила своє фото 2016 р. з видимими ушкодженнями носа. [PERSON], після того як побачив дане повідомлення, заявив, що якщо дане повідомлене не буде видалене, то заподіє шкоду життю заявниці. У зв'язку з вищевикладеним, заявницею було викликано поліцію. Постановою Подільського районного суду від 05.09.2018 р. по справі № 758/11643/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП. Заінтересована особа [PERSON] ніде офіційно не працює, фактично не допомагає утримувати і доглядати чотирьох дітей. На даний час не проживає з заявницею і дітьми, а з його слів від'їхав до своєї матері в [ADDRESS]. Не зважаючи на це, заявниця кожної миті боїться, що чоловік повернеться додому і почне її знову кривдити. У ході підготовки до подачі до суду даної заяви про видачу обмежувального припису, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що дана квартира за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрована та проживає заявниця з дітьми, є предметом іпотеки з 10.10.2013 р. Про даний факт, та про значну суму позики, яку оформив її чоловік [PERSON], їй не було відомо. Дана обставина спричинила моральні страждання у [PERSON] та невпевненість щодо свого майбутнього та майбутнього своїх неповнолітніх дітей. Посилаючись на те, що протягом довгого часу заявниця заради дітей продовжувала вірити обіцянкам кривдника виправитись, налагодити сімейну атмосферу та жити в злагоді, але [PERSON] не тільки на припинив знущання, але став реагувати ще частішими та жорстокішими випадами агресії, а також на те, що не маючи змоги більше терпіти систематичні знущання з боку чоловіка, а неодноразові заяви до поліції не дали результату, заявниця змушена звернутися до суду з даною заявою для отримання обмежувального припису відносно її чоловіка. Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заявника [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви та за погодженням учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви у зв'язку з наступним. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких в т.ч. - подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб 12.12.2012 р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу виданого Калінінським районним управлінням юстиції у м. Донецьку (актовий запис № 614 від 12.12.2012 р.)( а.с.13). Подружжя має спільних дітей: [PERSON] [INFO] р.н, [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. [PERSON] [INFO] та спільно проживають однією сім'єю за адресою: [ADDRESS] ( а.с.14-17) Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 137330648 від 11.09.2018 р. дана квартира належить на праві приватної власності [PERSON], розмір часток: 1/1.( а.с. 18). [PERSON] та діти зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 21-22). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] неодноразово наносив тілесні ушкодження, штовхав, говорив образливі, нецензурні слова, погрожував фізичною розправою та систематично погрожував вигнати її з квартири, заявниця неодноразово зверталася до поліції( а.с. 26-34). Постановою Подільського районного суду від 05.09.2018 р. по справі № 758/11643/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП. ( а.с. 35). Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1,ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про наявність підстав для видачі обмежувального припису за заявою [PERSON] Разом з тим, заходи, які просить встановити [PERSON], не можуть бути застосовані у конкретному випадку з огляду на наступне. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 137330648 від 11.09.2018 р. квартира, у якій [PERSON] просить заборонити перебувати [PERSON] та до якої просить заборонити йому наближатися на відстань менше 100 м, належить на праві приватної власності [PERSON]. Зважаючи на непорушність принципу права власності, суд не можу заборонити власнику квартири наближатися до неї та входити до неї. У конкретному випадку захист скривдженої особи можливий у інший, передбачений ст.26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» спосіб. За таких обставин, у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed