Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

22 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], де зареєстровані її донька - відповідачка [PERSON], та онука - [PERSON] Відповідачі не проживають в будинку без поважних причин з 2011 року, на теперішній час вони мешкають в Голландії. З будинку відповідачки не виписуються , а позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги , просить визнати відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явилися, про час, дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. У ході судового засідання встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.1999 року. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією домової книги. Згідно акту обстеження домоволодіння від 02.10.2015 року в спірному будинку на теперішній час фактично мешкає лише позивачка. Судом встановлено, що відповідачі вибули з даного будинку за власним бажанням. [PERSON] та [PERSON] не з'являлися в спірному будинку з 2011 року. Перепон у користуванні житлом їм ніхто не чинив. За приписами ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами сторін, пояснили, що в зазначеному будинку [PERSON] та [PERSON] не мешкають з 2011 року, оскільки виїхали до Голландії. Позивачка не чинила їм перешкод в користуванні будинком. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не мешкають без поважних причин в будинку [ADDRESS] Донецької області з 2011 року, тобто понад один рік, в добровільному порядку виписатися з вказаного будинку не бажають. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Позивач не ставить питання щодо відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved