Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

23 вересня 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , а відповідач - її донькою, яка зареєстрована та фактично проживає у будинку. Позивач вказує, що відповідач систематично порушує правила співжиття, перешкоджає їй користуватися будинком, не сплачує комунальні послуги та не слідкує за будинком. Крім того з будинку зникли документи на нього, у зв`язку з чим позивач неодноразово зверталася в органи поліції. Посилаючись на вказане та приписи ст.391 ЦК України, позивач просить суд усунути позивачу перешкоди у користуванні спірним будинком шляхом позбавлення відповідача права користування ним. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні та її представник у письмовому відзиві позов заперечили та вказали, що вона не порушує правила співжиття, а тому не може бути позбавлена права користування житлом, яке належить її матері. Заслухавши присутніх учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.9-10). Згідно даних будинкової книги, у цьому будинку зареєстровані лише позивач та відповідач, які і фактично проживають у ньому. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 157 ЖК УРСР передбачено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. В свою чергу, у частині першій статті 116 ЖК УРСР передбачено, шо якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, відповідач вселилися у спірний будинок, як член сім`ї власника житла та з його дозволу, а сімейні відносини між ними не припинені, у зв`язку з чим вона може бути позбавлена права користування ним якщо: 1) систематично руйнує чи псує жиле приміщення; 2) або використовує його не за призначенням; 3) або систематично порушує правил співжиття. Всупереч вищенаведеному, сторона позивача не надала суду доказів того, що відповідач вчиняє будь-які дії, передбачені ст.116 ЖК УРСР. Періодичні звернення позивача до органів поліції з приводу зникнення документів на будинок, не свідчить, що до цих дій причетна відповідач. Доказів про протилежне позивач суду не надала. Крім того, відсутні судові рішення про притягнення відповідача до відповідальності за вчинення домашнього насильства, або докази винесення стосовно відповідача відповідних обмежувальних приписів (органами національної поліції чи судом). Також, слід зазначити, що відповідач не є тимчасово відсутньою у житловому приміщенні, а тому немає підстав для визнання її такою, що втратила право користування ним як за приписами ст.ст.71,72 ЖК УРСР, так і за ст.405 ЦК України. Наявність істотних обставин для припинення сервітутного права відповідача на проживання у спірному будинку, як це передбачено ч.2 ст.406 ЦК України, позивач суду також не довела. Додатково суд зауважує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2021 року у цивільній справі №161/20171/20, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року, було відмовлено у задоволенні позову про виселення відповідача зі спірного будинку, який пред`явлений з тих самих підстав - можливого порушення правил співжиття з боку відповідача. Фактично позивач подавши новий позов, лише змінила його предмет з виселення на позбавлення права користування житлом, але підстав позову не змінила. Всім цим підставам вже надали оцінку суди у цивільній справі №161/20171/20. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави визнавати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв`язку з цим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed