Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

23.03.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк», з проханням : стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.01.2014 у розмірі 15 394 гривні 24 копійок станом на 24.02.2021 (а. с. 2-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 22.01.2014 року, та отримав кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом, розмір якого збільшився до 4000,00 грн. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку; пунктом 1.1.3.2.3 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору; згідно з п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку, SMS-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші каналі інформування. Також вказує, що відповідно до п.п.2.1.1.12.7.2 Договору, в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, у якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначено в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.6.1 Договору Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Також зазначено, що в редакції Умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 , згідно п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84,0% - для картки «Універсальна голд». Позивач стверджує, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 24.02.2021 має заборгованість в розмірі - 17875,49 гривень, яка складається з наступного : 3983,70 гривень -заборгованість за тілом кредиту, 3983,70 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10910,54 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, 2981,25 гривень - нарахована пеня. Ухвалою судді від 27 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання (а.с. 67). У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, разом з позовною заявою, надав суду клопотання (а.с. 57), у якому просив справу слухати без участі представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, також не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не відомо, заяв та відзиву до суду не надійшло. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, дослідивши надані заяви, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 22.01.2014 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 18-19). Зі змісту витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду, що, як стверджує позивач, діяли на момент укладення договору: базова процентна ставка в місяць становить 2,5 %, - за тратами здійсненими з 01.09.2014 -2,9%, - за тратами здійсненими з 01.04.2015 р.-3,6%; розмір обов`язкових щомісячних платежів - 7% від заборгованості( але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), - з 01.04.2014 р.-5% від заборгованості(але не менше 100грн. та не більше залишку заборгованості) (а. с. 19). Разом із цим, підпис відповідача про ознайомлення з даним Витягом, на документів відсутній. Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.01.2014 відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг ( а.с. 16). З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а. с. 5-15) встановлено, що станом на 24.02.2021 за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 15 394 гривні 24 копійок, яка складається з наступного : 3983 гривень 70 копійок -заборгованість за тілом кредиту; 10 910 гривень 54 копійок - заборгованість за простроченими відсотками, 500 гривень - нарахована пеня. Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку, та випискою по картковому рахунку(а. с. 7-15) та відповідачем не оспорюється, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Водночас, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець, у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Разом з цим, у заяві позичальника від 22.01.2014 процентна ставка не зазначена, а також відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому до позовної заяви додано роздруківку витягу з умов та правил надання банківських послуг. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року №342/180/17, яка згідно до ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. А отже, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У цьому зв`язку, суд зазначає, що в ході розгляду даної цивільної справи встановлено, що у долучених позивачем Витягах з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт відсутній підпис відповідача, як і відсутня дата його підписання самим позивачем. Крім цього, матеріали справи не містять жодного доказу, що саме долучені до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» Умови та Тарифи були додатками до підписаної відповідачем заяви від , оскільки в даних документах відсутня дата. З цих підстав суд не приймає до уваги Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, у зв`язку з чим вважає, що не підлягають до стягнення нараховані банком відсотки і визначеному позивачем розмірі. Вимог про стягнення відсотків за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Щодо нарахованої пені, суд звертає увагу, що позивачем жодним чином не обґрунтовано розмір нарахованої пені, зокрема підстави та формулу її нарахування, а також не зазначено докази, які б доводили, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість настання такої відповідальності за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а посилання на долучені до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки вони не містять підпису відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 22.01.2014 у розмірі 3983 гривень 70 копійок, яка складається з : заборгованості за кредитом. У задоволені решти позовних вимог про стягнення 10910,54 гривень - заборгованості за простроченими відсотками та 2981,25 гривень - заборгованості за нарахованою пенею слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень, що є мінімальною ставкою, визначеною ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 1), підлягають стягненню на його користь з відповідача, оскільки є як судовими витратами так і прямими збитками позивача, які він був вимушений понести у зв`язку зі зверненням до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial