Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

24.07.2015 р. позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з вiдповiдача на користь позивача: заборгованість в розмiрi 65402,31 грн. за кредитним договором №DNH4KP96300805 від 21.06.2006 р., яка складається з: заборгованостi за кредитом 2757,06 грн., заборгованостi по процентам за користування кредитом 17492,60 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 41562,06 грн., штрафiв: фіксованої частини 500 грн., процентної складової 3090,59 грн.; судовi витрати в розмiрi 654,02 грн. Впродовж судового розгляду справи позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги. 01.09.2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по відсоткам за договором №DNH4KP96300805 від 21.06.2006 р., нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 03.07.2010 р. по 03.07.2015 р. в розмірі 10063,26 грн., а також судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 21.06.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений договір №DNH4KP96300805, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2770,30 грн. на строк з 21.06.2006 р. по 21.06.2007 р. включно. Позичальник зобовязався повернути кредит, сплати проценти в обумовлені в Заяві і [PERSON] про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Умовами договору визначено, що погашення заборгованості повинно здійснюватись щомісяця в період сплати (з 21 по 28 число кожного місяця) шляхом надання позичальником банку щомісячного платежу в сумі 263,88 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно [PERSON]. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяв та [PERSON]. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 6,00% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Посилаючись на ст. 1054 ЦК України, позивач вказує, що кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків. Отже, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Позивач зазначає, що свої зобов'язання за договором банк виконав в повному обсязі, однак позичальник взяті на себе зобов'язання за договором належним чином до сьогодні не виконав, в зв'язку з чим розмір простроченої заборгованості [PERSON] по кредиту перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 03,07.2015 р. складає 2757,06 грн. Посилаючись на ст. 631 ЦК України, позивач вказує, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони [PERSON], мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів. Позивач вказує, що Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач, підписуючи Договір (заяву) №DNH4KP96300805, визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту в порядку та строки відповідно до заяви, сплати відсотки за користування кредитом, повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту з дати виникнення простроченої заборгованості здійснюється нарахування відсотків. Отже, вказує позивач, датою 21.06.2007 р. в Договорі (заяві) №DNH4KP96300805 визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором та припинення зобов'язань в цілому. Позивач зазначає, що отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи що зазначений договір не є розірваним чи припиненим, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Позивач вважає, що оскільки сплата відсотків за договором позичальником повинна здійснюватися щомісячно, то і позовна давність за вимогами, пов'язаними зі стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. Посилаючись на ч. 1 ст. 259 ЦК України, п. 5.5. [PERSON] надання споживчого кредиту фізичним особам, позивач вказує, що банк вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з боржника на користь Банку суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період, відповідний збільшеному терміну позовної давності, встановленого п. 5.5 [PERSON], з 03.07.2010 р. по 03.07.2015 р. за таким розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту * розмір% ставки в день * кількість днів прострочення/100. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період з 03.07.2010 р. по 03.07.2015 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 2757,06 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0.2%, а отже, сума заборгованості по відсоткам складає: 2757,06 грн. * 0,2% * 1825 днів прострочення / 100 = 10063,26 грн. 01.09.2016 р. представник позивача подав до суду пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги. Вказав, що за умовами зазначеного вище договору щомісячні платежі нараxовуються до моменту погашення кредиту, який не погашений, - а, отже, є всі законні підстави стягнути несплачені, але нараховані суми щомісячних платежів в межах п'ятирічного строку позовної давності. Представником відповідача до суду була подана заява про застосування позовної давності, в якій він просив застосувати строки позовної давності до правовідносин між позивачем і відповідачем за зобов'язаннями у вигляді кредитного договору №DNH4KP96300805 від 21.06.2006 р.; в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити в повному обсязі в зв'язку з закінченням строку позовної давності, який сплинув 21.06.2010 (21.06.2012) р. В обґрунтування вказаних вимог представник відповідача вказав, що строк повернення кредиту був встановлений сторонами до 21.06.2007 р. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України, вважає, що строк позовної давності за вказаним правочином сплинув 21.06.2010 р., а строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) закінчився 21.06.2008 р. Представник відповідача також зазначає, що з наданих позивачем «[PERSON] надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)» неможливо встановити дату його створення вказаного документу; не вбачається, що саме цей документ був запропонований відповідачу [PERSON] 21.06.2006 р. в якості [PERSON] надання кредиту фізичним особам, Тарифів. Вказаний документ не містить необхідного переліку реквізитів. На цій підставі представник відповідача вважає, що встановити належність цього документу до правовідносин між позивачем і відповідачем в момент виникнення цих правовідносин 21.06.2006 р. неможливо. Також представник [PERSON] зазначає, що наданий позивачем документ під назвою «[PERSON] надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)» не містить будь-яких реквізитів, з яких можна встановити, що саме надані позивачем [PERSON] надання кредиту фізичним особам, Тарифи є частиною кредитного договору, укладеного 21.06.2006 р. між позивачем і відповідачем. Вказаний документ не містить жодних реквізитів, які закон встановлює як обов'язкові для договорів, ані дати його створення, ані підписів сторін, а тому посилання позивача на той факт, що саме цей документ є частиною кредитного договору, укладеного 21.06.2006 р. між позивачем і відповідачем, є припущенням. Відповідно, посилання позивача на начебто збільшений строк позовної давності ґрунтуються на припущенні. Посилаючись на ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, представник відповідача вказує, що строк позовної давності сплинув 21.06.2010 р., а строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) закінчився 21.06.2008 р. Також представник відповідача вважає, що строк позовної давності сплив і в випадку збільшення строку позовної давності до п'яти років: в такому випадку він закінчився 21.06.2012 р. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник [PERSON] В судовому засіданні проти позовних вимог банку заперечував, просив відмовити в їх задоволенні, застосувавши строк позовної давності. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 21.06.2006 р. [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою №DNH4KP96300805 про надання кредиту. З зазначеної заяви вбачається, що [PERSON] ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому в письмовій формі. Він підтвердив, і це засвідчено його підписом, що він отримав оригінал кредитного договору. Своїм підписом [PERSON] підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в [PERSON]. Також [PERSON] виразив згоду з тим, що ця заява разом з запропонованими [PERSON] Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Відповідно до укладеного договору №DNH4KP96300805 від 21.06.2006 р., банк надав позичальнику строковий кредит в сумi 2770,30 грн. на строк 12 мiсяців по 21.06.2007 р. включно, з умовами сплати вiдсоткiв за його користування в розмiрi 2,09% в мiсяць на суму залишку заборгованостi по кредиту в обмiн на зобов'язання [PERSON] по поверненню кредиту, сплати процентiв, в обумовлених в заявi i [PERSON] надання споживчого кредиту фiзичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки, а також сплати комісії, яка зазначена в [PERSON] надання споживчого кредиту фiзичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Вказаним договором визначено, що [PERSON] зобов'язався щомiсячно в перiод сплати, за який приймається перiод з «21» по «28» число кожного мiсяця надавати банку грошовi кошти (щомiсячний платiж) в сумi 263,88 грн. для погашення заборгованостi за кредитом, яка складається з заборгованостi за кредитом, вiдсотками, комiсiєю, а також iншi витрати, згiдно умов надання споживчого кредиту фiзичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Згідно умов вказаного договору, відповідач зобовязався здійснювати щомісячне погашення суми кредитного зобовязання і сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до п.п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 [PERSON] надання споживчого кредиту фiзичним особам («Розстрочка») (Стандарт), позичальник зобовязався: погашати кредит в порядку та строки відповідно до заяви; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви і п.п. 4.1, 4.2 даних [PERSON] та Тарифів; повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 4.2 цих [PERSON] з дати виникнення простроченої заборгованості. Пунктом 5.1 вказаних умов передбачено, що при порушеннi позичальником будь-якого iз зобов'язань, передбачених заявою позичальника i п.п. 3.2.2, 3.2.3 цих [PERSON], банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмiрi 0,15% вiд суми простроченного платежу, але не менше 1 гривнi за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п. 4.2 вказаних умов, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 6% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Позивачем прийняті на себе зобовязання за кредитним договором було виконано в повному обсязі, надано відповідачу кредит в сумі 2770,30 грн. Однак, відповідачем прийняті на себе зобовязання за кредитним договором не виконано, систематично не проводилось повернення належних до сплати частин кредиту та нарахованих процентів за його користування. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦПК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в постанові від 19.11.2014 р. по справі №6-160цс14, несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. 02.12.2015 р. Верховним судом України розглянуто справу №6-249цс15. З постанови від 02.12.2015 р. вбачається, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування відсотків проводилось щомісячно, але дані платежі відповідач не сплачував, а тому право банку про отримання щомісячних платежів порушувалося, що надавало банку можливість звернутися до суду з позовом про стягнення даних нарахувань. Таким чином, за умовами договору щомісячні платежі нараxовуються до моменту погашення кредиту, який не погашений, а, отже, суд вважає наявними законні підстави стягнути несплачені, але нараховані суми щомісячних платежів в межах п'ятирічного строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовною давністю є строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. В звязку з викладеним суд погоджується з позицією позивача, що датою 21.06.2007 р. в договорі (заяві) про надання кредиту визначено дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін закінчення виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором і припинення зобов'язань в цілому. Відповідно до п.п. 4.1, 4.7 [PERSON], за користування кредитом в період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах і Заяві. При непогашенні кредиту в строки, встановлені в Заяві та п.п. 3.2.2, 3.3.3 [PERSON], заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно з п. 4.2 [PERSON] з дати виникнення простроченої заборгованості. Як вказує позивач, і це не заперечується відповідачем, отримані [PERSON] кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернені. Таким чином, враховуючи що договір (Заява) не є розірваним або припиненим згідно правових підстав, визначених ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України, суд вважає відсутніми підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Отже, враховуючи, що сплата відсотків за договором позичальником повинна здійснюватися щомісяця, то і позовна давність за вимогами, пов'язаними зі стягненням заборгованості за простроченими щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності з дати звернення до суду, якщо термін не збільшений умовами договору. Відповідно до п. 5.5 вказаних умов, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, розмір простроченої заборгованості [PERSON] по кредиту перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 03.07.2015 р. складає 2757,06 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, суму заборгованості відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період, відповідний збільшеному терміну позовної давності, встановленого п. 5.5 [PERSON], з 03.07.2010 р. по 03.07.2015 р. обчислено за формулою: сума простроченої заборгованості по кредиту * розмір% ставки в день * кількість днів прострочення/100. При цьому, строк прострочення за тілом кредиту за період з 03.07.2010 р. по 03.07.2015 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 2757,06 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0.2%, а отже, сума заборгованості по відсоткам складає: 2757,06 грн. * 0,2% * 1825 днів прострочення / 100 = 10063,26 грн. Відповідач не надав суду доказів, які спростовують виниклі у нього зобовязання за укладеним договором та розмір заборгованості перед позивачем по передбачених договором платежах. Тому, суд вважає ці обставини доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, з відповідача [PERSON] повинно бути стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 03.07.2010 р. по 03.07.2015 р. в розмірі 10063,26 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ч. 1 ст. 79 ЦПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а частина 3 тієї ж статті вказує, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підтвердження понесених судових витрат позивачем та його представником було надано платіжне доручення №ІНВ97В12VT від 07.07.2015 р. про сплату судового збору на суму 654,02 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» під час судового провадження були зменшені, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача розмір судових витрат, пропорційний до задоволеного розміру позовних вимог, але не менше встановленого ЗУ «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду розмірі, що становить 243,60 грн. На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 16, 22, 256, 257, 259, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 610, 611, 625, 631, 634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved