Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

23.07.2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області помер її батько - [PERSON] . За життя 20.05.2006 року батько склав заповіт, посвідчений секретарем Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за номером 46, яким заповів належний їй житловий будинок по [ADDRESS] . У встановленому законодавством порядку вона прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Другої Первомайської державної нотаріальної контори. 03.07.2020 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування вищезазначеного будинку (присадибна земельна ділянка) та земельну ділянку площею 0,8670 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану за тією ж адресою. Однак нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки таке майно не охоплено заповітом, а через наявність інших спадкоємців за законом, які у встановлений законом строк прийняли спадщину, не можливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно в цілій частині лише позивачці. За таких обставин вона змушена звернутись до суду для визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 24.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. На виконання вимоги ухвали суду від 24.07.2020 року на адресу суду від державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа № 218/2019, заведена після смерті [PERSON] . Позивачка та її представник в підготовче засідання не з`явились; представник позивачки - адвокат Гирля Т.Д. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в їх відсутність і задовольнити позов. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися. Ними подано заяви про визнання позову та розгляд справи в їх відсутність. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами та витребуваних судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів третіх осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 09. Згідно з копією заповіту від 20.05.2006 року, посвідченого секретарем Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за номером 46, [PERSON] заповів позивачці житловий будинок в [ADDRESS] . [PERSON] у встановлений законодавством строк звернулась із заявою про прийняття спадщини до Другої Первомайської державної нотаріальної контори. Із спадкової справи № 218/2019, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємцями, які прийняли спадщину, крім позивачки, є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - інші діти спадкодавця. Вони прийняли спадщину як за заповітом так і за законом. Заяв від інших осіб - спадкоємців до нотаріальної контори не надходило. Позивачка 23.07.2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Інші спадкоємці також отримали спадщину за заповітами, складеними на їх користь. Позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування будинку по [ADDRESS] , який вона отримала у спадок, та земельну ділянку площею 0,8670 га для ведення особистого селянського господарства за тією ж адресою. Однак, постановою нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки таке майно не охоплене заповітом. Нотаріус не вбачає можливим видати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно в цілій частині лише позивачці у зв`язку із наявністю інших спадкоємців за законом, які у встановлений законом строк прийняли спадщину. Відповідачі не бажають отримувати спірні земельні ділянки, вважають, що вони мають належати позивачці та не охоплені заповітом помилково. Відповідачі надали до суду зави про визнання позову, тобто визнали право власності позивачки на зазначене в позові нерухоме майно. Судом встановлено, що земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,25 га кадастровий номер 4825481201:06:008:0008 по [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 735937 від 11.12.2009 року та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,8670 га кадастровий номер 4825481201:06:008:0014 по [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 735924 від 17.12.2009 року за життя належали [PERSON] . Право власності на земельні ділянки зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частин 1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Позивачка є донькою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження та про одруження, в наслідок якого вона змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Тож позивачка є спадкоємцем І черги за законом, після смерті [PERSON] , як і відповідачі. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином судом встановлено, що позивачка є одним із спадкоємців за законом І черги, після смерті свого батька, своєчасно прийняла спадщину, отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] не охоплюються заповітом, а тому має місце спадкування за законом. Спадкоємці після смерті [PERSON] - відповідачі, подали заяви до суду про визнання за позивачкою права власності на зазначені земельні ділянки, на таку частину спадщини не претендують. За встановлених обставин визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів третіх осіб, а тому право позивачки на спадщину підлягає захисту в судовому порядку відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України. За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачкою про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved