Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

23.05.2014 р. [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою до [PERSON], у якій просила визнати за нею право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], який складається з: літ. «А» - житлового будинку, загальною площею 42,0 кв.м., в тому числі житловою - 26,0 кв.м. та підсобною - 16,0 кв.м.; літ. «Б» - житлового будинку, загальною площею 97,9 кв.м., в тому числі житловою - 53,5 кв.м. та підсобною - 44,4 кв.м.; літ. «В» - літньої кухні, площею 15,7 кв.м.; літ. «Г» - душу-убиральні, площею 3,5 кв.м.; літ. «Д» - навісу, площею 6,7 кв.м; літ. «Е» - сараю, площею 17,5 кв.м.; літ. «Ж» - убиральні, площею 1,4 кв.м.; літ. «З» - сараю, площею 15,8 кв.м.; № 1-3 - огорож; І - вимощення, що розташований на земельній ділянці площею 630,0 кв.м., яка знаходиться в фактичному користуванні - в порядку спадкування за законом після померлих [PERSON] та [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Протокольною ухвалою від 06.06.2014 р. до участі у справі у якості співвідповідача притягнуто Одеську міську раду. В судовому засіданні [PERSON] підтримала зазначені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі пояснень позивача, наданих нею доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] народилася [INFO]. у сім'ї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане Іллічівським р/б РАГС м. Одеси (актовий запис № 607. (а.с. 11) Після укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» та 03.09.1977 р. видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] та в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2108. (а.с. 13) Рішенням виконкому Одеської міської Ради депутатів трудящихся № 652 від 25.07.1956 р. про результати обміру земель по будуванню кварталу № 618 м. Одеси вирішено затвердити надані комісією висновки з обміру земель будівельного кварталу № 618 загальною площею 4838 кв.м. і пропозиції комісії, встановити для домоволодінь, користувачі яких не надали правовстановлюючі документи д/хоз. № 397, земельну площу за нормами, передбаченими чинним законоположенням. Серед цих користувачів [PERSON] під його домоволодіння [ADDRESS] встановлена і закріплена земельна ділянка площею 609 кв.м. (а.с.50-51) У 1956 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів. Позивачем надані квитанції, які свідчать про сплату протягом 1960-1980 років земельної ренти [PERSON] та [PERSON] за земельну ділянку, податку з будівель, розташованих по [ADDRESS]. (а.с. 61-66) Рішенням 3 сесії Іллічівської районної ради м. Одеси від 26.09.1990 року будинок по [ADDRESS] перенумерований в 40 номер. Цим же рішенням виконкому Іллічівської районної ради м. Одеси дозволено вирішувати питання визнання права власності за громадянами житлового масиву «Сахарний». (а.с.14-16) [INFO]. у віці 56 років помер батько позивача - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 7071 та Жовтневим РАГС м. Одеси видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. (а.с. 8) Мати позивача - [PERSON] померла [INFO]. у віці 74 років, на підставі чого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 4741). (а.с. 9) З домової книги видно, що у житловому будинку по [ADDRESS] проживали [PERSON] і [PERSON] по день смерті, а [PERSON] постійно проживає по теперішній час, відповідно до паспорту вона зареєстрована у будинку з 22.05.1969 року. (а.с.55-60) Після звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи, а також згідно довідки № 438799.67.14 р., виданої КП «БТІ» ОМР у неї відсутня державна реєстрація на житловий будинок під [ADDRESS] який належав [PERSON], померлій [INFO]. та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до пунктів 1, 4 і 5 Прикінцевих і Перехідних положень до ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 і ч. 2 ст. 88 ЦК України 1963 року цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством. Особиста власність громадян і право її спадкоємства охороняються державою. Судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO]. і була прийнята його дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] по ? частині кожною до набрання чинності Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ст.ст. 549 і 548 ЦК УРСР [PERSON] та [PERSON] визнаються такими, що прийняли спадщину, тому що вони фактично вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Прийнята ними спадщина визнається належною спадкоємцям з моменту відкриття спадщини. Після смерті [PERSON], [INFO]., відкрилася спадщина на належну їй ? частину житлового будинку [ADDRESS], яку прийняла [PERSON] на підставі ст.ст. 549 і 548 ЦК УРСР, також фактично вступивши в управління та володіння цією часткою майна. В подальшому, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що право власності у [PERSON] на будинок по [ADDRESS] виникло до набрання сили Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Згідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З наданого технічного паспорта від 21.03.2013 р. на будинок № [ADDRESS] вбачається, що він складається з літ. «А» - житлового будинку, загальною площею 42,0 кв.м., в тому числі житловою - 26,0 кв.м. та підсобною - 16,0 кв.м.; літ. «Б» - житлового будинку, загальною площею 97,9 кв.м., в тому числі житловою - 53,5 кв.м. та підсобною - 44,4 кв.м.; літ. «В» - літньої кухні, площею 15,7 кв.м.; літ. «Г» - душу-убиральні, площею 3,5 кв.м.; літ. «Д» - навісу, площею 6,7 кв.м.; літ. «Е» - сараю, площею 17,5 кв.м.; літ. «Ж» - убиральні, площею 1,4 кв.м.; літ. «З» - сараю, площею 15,8 кв.м.; № 1-3 - огорож; І - вимощення. Крім того, зазначено, що будівлі А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З збудовані до 05.08.1992 р. згідно Інструкції № 127 від 24.05.2001 р. про прядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (із змінами та доповненнями) - не належать до самочинних. Однак, варто зазначити, що у технічному паспорті та Інвентаризаційних відомостях на вказаний житловий будинок різниться розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, а саме у технічному паспорті фактично вказано 630 кв.м., а за батьком позивача була закріплена земельна ділянка площею 609 кв.м. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial