Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

22 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2014 року відповідача визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладення обов'язків відповідно до ст.76 КК України. Вироком суду встановлено факт заподіяння відповідачем [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, у зв'язку з якими остання перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного профілю Березнегуватської ЦРЛ 19 ліжко - днів. У зв'язку із стаціонарним лікуванням [PERSON] Березнегуватська центральна районна лікарня понесла фактичні витрати в сумі 1978 грн. 31 коп., які підлягають відшкодуванню до місцевого бюджету. Посилаючись на викладене, прокурор просив стягнути з відповідача 1978 грн. 31 коп. витрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину. В судовому засіданні прокурор прокуратури Березнегуватського району Миколаївської області Андріїшин І.В. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача Гусєва Г.В. (за дорученням) позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила суд їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 06 червня 2014 року близько 20 год. [PERSON], знаходячись на кладовищі, що розташоване в смт.Березнегувате Миколаївської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] не менше трьох ударів долонею по обличчю та дев'яти ударів ногою в різні частини тіла, спричинивши потерпілій розрив селезінки з розвитком масивної кровотечі, яке відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Вказані обставини встановленні вироком Березнегуватського районного суду миколаївської області від 06 жовтня 2014 року яким відповідача визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов'язків відповідно до ст. 76 КК України. Вирок суду набрав законної сили та відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок чи постанову ( а.с. 3-4). Згідно статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. З копії виписки із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого та копії довідки Березнегуватської центральної районної лікарні від 11.12.2014 року № 1757-01 убачається що потерпіла [PERSON] в період часу з 08.06.2014 року по 26.06.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного профілю Березнегуватської центральної районної лікарні (а.с.5,6). За п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.95 року ( із змінами) « Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» - питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко - днів, проведених ним у стаціонарі. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету, залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я. Згідно довідки Березнегуватської центральної районної лікарні № 1757-01 від 11.12.2014 року термін перебування [PERSON] в стаціонарі склав 19 ліжко - днів, а сума фактичних витрат лікарні на її лікування склала 1978 грн. 31 коп. З огляду на те, що Березнегуватська центральна районна лікарня фінансується з місцевого бюджету Березнегуватського району, розпорядником коштів якого є фінансове управління Березнегуватської районної державної адміністрації, згідно зі ст.1206 ЦК України витрати на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину в сумі 1987 грн. 31 коп. мають бути стягнуті з відповідача до відповідного місцевого бюджету. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved