overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

23 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.03.2004р. у Солонківській сільській раді Пустомитівського району, актовий запис № 9. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя з відповідачем у них не склалося, вони виявилися людьми із різними поглядами на життя, у звязку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки, що негативно вплинуло на їх стосунки. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.03.2004р. у Солонківській сільській раді Пустомитівського району, актовий запис № 9(а.с.7). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище Процайло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

23 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 20 травня 2014 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин у звязку з різними поглядами на життя, і у подальшому на примирення не згодна. Від шлюбу мають доньку, [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище Золотухіна. Спір про майно відсутній. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивач підтримала позовну заяву, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу /ас.6-7/. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 травня 2014 року Виконавчим комітетом Хмелівської сільської ради Краснопільского району Сумської області, актовий запис за № 03; в сімї 21 червня 2014 року народилася донька [PERSON], проживає при матері /копії ас.4-5, ас. 6/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21,24, 56, 110 112, 115 Сімейного Кодексу України. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що у суді знайшло свого підтвердження формальність шлюбних відносин, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Місце проживання малолітньої дитини у даній справі не вирішувалось. Спір про майно відсутній. Враховуючи, що відповідач змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, і після розірвання шлюбу не бажає його відновлювати, відповідно до ст. 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON] прізвище «Золотухіна». У порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь \~позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви \~в \~розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

23 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, допустивши негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Мотивує свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться лише на її утриманні через відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, який проживає окремо. Вказує, що відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, не приймає участі в її вихованні та не цікавиться її життям. Позивач в судове засідання не з'явилась, в поданій заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, подав відповідну заяву. Просив провести розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Сторони з 13 вересня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка разом із сином проживає [ADDRESS] Відповідач зареєстрований та проживає в с. Білопілля Козятинського району Вінницької області. Відомості про офіційне працевлаштування відповідача відсутні. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітня дитина потребує матеріальної допомоги на її утримання, а в силу положень ст. 180 СК України, яка покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, відповідач, як її батько, зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1286 грн. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи, як того вимагають положення ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (відсутність відомостей про регулярний дохід), відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших утриманців, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

23 червня 2015 року до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом, в якому просила розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], мотивуючи тим, що сумісне життя не склалося через непорозуміння та протилежність поглядів на життя та сімейні відносини, по різним причинам виникали сварки, що зробило неможливим подальше спільне проживання. Шлюбні відносини припинені з початку 2015 року. У судове засідання позивачка з'явилася. Відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, але до суду не прибув, заяви з проханням розглянути справу за його відсутністю не надіслав. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги, що належним чином повідомлений відповідач не з'явився у судове засідання і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення з урахуванням того, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. 30 червня 2007 р. cторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який залишається з позивачкою. Сторони припинили шлюбні відносини з початку 2015 р., мешкають окремо, спільне домашнє господарство не ведуть. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін або одного з них, що мають істотне значення. Проти примирення позивачка заперечує, вважаючи неможливим поновлення шлюбних відносин. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб розриває. У відповідності до ст.113 СК України суд залишає теперішнє прізвище позивачки - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

23 червня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказав, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачкою, через різні погляди на життя, позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Стельмах». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Гнідинцівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, актовий запис № 02 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6), які після розірвання шлюбу, за згодою сторін, залишаться проживати з матірю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя тривалий час не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Стельмах», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

23 червня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 17 лютого 2006 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №215. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось представниками сторін, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 2008 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили представники сторін. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

23 червня 2015 року до суду подано цей позов, в якому зазначено, що 13.12.2014 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки та іншого майна. Протягом шести місяців позивач до нотаріальної контори не звертався через юридичну необізнаність та скрутне матеріальне становище, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлого через пропуск вказаного строку. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник Дзюньківської сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом померлого 13.12.2014р. [PERSON], однак не подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через юридичну необізнаність та скрутне матеріальне становище, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визначити йому додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

23 червня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовною заявою в якій просила укладений нею шлюб з [PERSON] Р.В. розірвати. В позові зазначила, що 22 вересня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося: в них різні характери, відсутність взаєморозуміння та довіри один до одного. З жовтня 2014 року вони фактично припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Вважає, що збереження шлюбу не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася, просила суд справу розглянути за її відсутності. На позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 2007 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 2078. Сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З жовтня 2014 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, зважаючи на категоричну позицію обох сторін про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

23 червня 2015 року заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 31 травня 2010 року. Свою заяву вона мотивує тим, що через розбіжності в написанні по батькові матері в свідоцтві про її смерть та в свідоцтві про народження заявниці, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті матері. Під час розгляду справи заявниця заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Представник Саратського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції Одеської області та представник Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, яких належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення заяви не заперечували. Заслухавши заявницю, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно пункту 1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як видно з копії свідоцтва про народження серії 1-ЯК № 360186, виданого Надеждинською сільською радою Саратського району Одеської області, заявниця народилась 04 серпня 1967 року в с.Негрове Саратського району Одеської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Яковлена (а.с.5). 13 грудня 1986 року заявниця одружилась з [PERSON] та обрала прізвище чоловіка - Христюк , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 11-ЖД № 403795, виданим Надеждинською сільською радою Саратського району Одеської області ( а.с. 6). [PERSON] до дня смерті проживала в [INFO] разом зі своєю дочкою [PERSON], що підтверджується довідкою № 312 від 05 серпня 2015 року Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.29 ). Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 222557, виданого виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, [PERSON] померла 31 травня 2010 року (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,23 га, розташовану на території Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, яка належала їй на підставі державного акту серії ОД № 073876 (а.с.8). З довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що в актовий запис про народження [PERSON] внести зміни неможливо (а.с.10). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] є матірю заявниці. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно є матірю заявниці, яка не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує цей факт; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Крім того, встановлення факту родинних відносин породжує для заявниці юридичні наслідки. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved