overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

23.04.2018 року [PERSON] звернулась до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося у зв'язку з різними поглядами на очевидні речі, та, як виявилось несумісність характерів. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в шлюбі з 12 червня 2005 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Немирівського районного управління юстиції, за актовим записом № 39. Від сумісного проживання подружжя у них є діти, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час їхні шлюбні відносини фактично припинено, спільний побут та господарство не ведеться. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

23.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 02.08.2008 року в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 373. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. З січня 2018 року між сторонами припинені шлюбні стосунки через різні погляди на сімейне життя, втрату взаєморозуміння, довіри та любові. Просить суд задовольнити позов. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 02.08.2008 року в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 373 а.с.9, мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження а.с.10, шлюбні відносини між сторонами припинено, у звязку з розбіжністю у поглядах на сімейне життя, виховання сина та втрачено любов, взаєморозуміння один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. Судовий збір згідно ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

23.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, на доньку [PERSON] , [INFO] . 28.05.2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, в якій позовні вимоги заперечує та просить відмовити у задоволенні позову. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що сказане відповідачем не відповідає дійсності, вони дійсно декілька років не проживають разом і сумісне господарство не ведуть. Відповідач є інвалідом і майже не приділяє часу дитині. Донька знаходиться з позивачем. Всі витрати на дитину несе вона. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення, зазначив наступне, що дійсно живуть з позивачем разом, він сплачує кошти за світло та воду, купує продукти харчування, одяг дитині, які та просить купити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. [INFO] року [PERSON] [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у Виконкомі Деснянської селищної ради Козелецького району, Чернігівської області, про що зроблений актовий запис № 40 від 04 листопада 1995 року. Свідоцтво [NUMBER] . [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 16 січня 2012року, актовий запис № 03 від 12 січня 2016 року. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

23.04.2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач просить шлюб укладений між нею та відповідачем по справі - розірвати; стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дини [PERSON], [INFO], в розмірі 3208,33 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася. Представник позивача в судовому засіданні, в усному порядку, уточнив позовні вимоги своєї довірительки в частині стягнення аліментів, а саме: розміру аліментів з 3208,33 грн. на 2500 грн., просив задовольнити позовну заяву з урахуванням уточнень. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, враховуючи уточнені позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового процесу, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов з урахуванням уточнених позовних вимог у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

23.04.2018\~року концерн\~«Міські теплові\~мережі» звернувся\~до Комунарського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя з\~позовом про\~стягнення з\~[PERSON] 12\~825,74 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Обґрунтовуючи заявлені вимог, позивач зазначив, що концерн «Міські теплові мережі», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води відповідачу, яка є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, [PERSON] свої зобовязання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконала, внаслідок чого, за останньою утворилась заборгованість в сумі 12\~825,74 грн. за період з\~\~01.02.2014 року по 30.06.2017 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 07.05.2018 р. судом відкрито провадження у справі № 333/2006/18 за вказаним вище позовом за клопотанням позивача в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву. Враховуючи, що відповідач в строк, встановлений судом відзив не надав без поважних причин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

23.04.2018 року концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з [PERSON] 6\~730,43 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Обґрунтовуючи заявлені вимог, позивач зазначив, що концерн «Міські теплові мережі», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води відповідачу, яка є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, [PERSON] свої зобовязання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконала, внаслідок чого, за останньою утворилась заборгованість в сумі 6\~730,43 грн. за період з\~\~01.10.2014 року по 30.11.2017 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 07.05.2018 р. судом відкрито провадження у справі № 333/2002/18 за вказаним вище позовом за клопотанням позивача в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 14.08.2018 року та на 17.09.2018 року, не зявилась, на останню відому адресу проживання відповідача направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулись конверти з причин «за не запитом», з невідомих суду причин відповідач не отримала судові повістки. Крім того, у відповідності до норм ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом опубліковано оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача у цій справі до зали судового засідання. Враховуючи, що відповідач в строк, встановлений судом, відзив не надала без поважних причин, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

23.04.2018\~року концерн\~«Міські теплові\~мережі» звернувся\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~з [PERSON] 25\~210,79 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Обґрунтовуючи заявлені вимог, позивач зазначив, що концерн «Міські теплові мережі» на підставі укладеного між сторонами договору про з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від 29.10.2010 року зобовязався надавати послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води відповідачу, який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Однак, [PERSON] свої зобовязання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконав, внаслідок чого, за останнім утворилась заборгованість в сумі 25\~210,79 грн. за період з\~\~01.01.2009 року по 30.09.2017 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 07.05.2018 р. судом відкрито провадження у справі № 333/2003/18 за вказаним вище позовом за клопотанням позивача в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила вважати вірною ціну позову 25\~210,79 грн. замість 7\~074,23 грн., зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 14.08.2018 року та на 17.09.2018 року, не зявився, на останню відому адресу проживання відповідача направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулись конверт з причин «за не запитом» та поштове повідомлення №6910411519897, відповідно до якого [PERSON] 06.09.2018 року отримав судову повістку. Крім того, у відповідності до норм ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом опубліковано оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача у цій справі до зали судового засідання. Враховуючи, що відповідач в строк, встановлений судом, відзив не надав без поважних причин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

23.04.2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі № 182/4420/14-ц, провадження № 2/0182/88/2018 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про відшкодування шкоди, яким позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про відшкодування шкоди задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у відшкодування шкоди 14968000 грн. (чотирнадцять мільйонів девятсот шістдесят вісім тисяч грн.) 00 коп.; в іншому відмовлено. Проте Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області під час винесення вказаного рішення від 23.04.2018 року не було вирішено питання про судові витрати. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи те, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення стосовно судових витрат. Позивач при зверненні до суду з позовами у порядку кримінального судочинства був звільнений від сплати судового збору. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.04.2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про відшкодування шкоди у відшкодування шкоди стягнуто 14968000 грн. 00 коп. Враховуючи, що у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 8810 грн. 00 коп., тому на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8810 грн. 00 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

23.04.2018 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 07.08.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.03.2018 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 14990,30 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 07.08.2008 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500,00 грн. зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами неоспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 315,71 грн.; по відсоткам за користування кредитом 9272,67 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4450,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 701,92 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 14990,30 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

23.04.2018 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 19.09.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 250,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.03.2018 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 14559,19 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 19.09.2008 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 250,00 грн. зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами неоспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 247,20 грн.; по відсоткам за користування кредитом 8890,60 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4490,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 681,39 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 14559,19 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved