Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

23.11.2016 року Орган опіки та піклування Старомлинівської сільської ради Великовосілківського району Донецької області звернувся з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Великоновосілківської РДА, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач систематично зловживає спиртними напоями, залишає дитину без догляду, в будинку холодно, порушені санітарно-гігієнічні умови, дитина голодна. На підставі актів обстеження житлово-побутових умов від 08.11.2016 р. та 09.11.2016 р. сім'ї відповідачки було вирішено негайно відібрати у [PERSON] дитину [PERSON], [INFO], в зв'язку з загрозою його життю та здоров'ю. З 09.11.2016 р. дитина знаходиться у Великоновосілківській центральній районній лікарні. Крім того, у 2014 році відповідач була позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей, висновків для себе не зробила. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Додав, що розвиток дитини не відповідає її віку, до лікарні дитина потрапила у незадовільному стані. Відповідач проти позовних вимог заперечувала та зазначила, що вона забезпечує дитину в межах своїх можливостей, у сина є одяг, іграшки, їжа. Просить надати їй ще шанс для того, щоб виправитись. Представник Служби у справах дітей Великоновосілківської РДА в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, надавши до суду висновок про доцільне позбавлення батьківських прав відповідача. Пояснила, що відповідач тривалий час знаходиться під соціальним супроводом як така, що зловживає спиртними напоями, не слідкує належним чином за дитиною. Відповідач була позбавлена батьківських прав стосовно двох старших дітей, які є інвалідами з дитинства, висновків для себе не зробила. Вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, тому просить позбавити її батьківських прав. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Судом встановлено, що матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач по спраів [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно наданих суду копій актів соціального інспектування від 08.11.2016 р. № 79, від 09.11.2016 р. № 83, від 09.11.2016 р. № 85, під час обстеження [PERSON] знаходилась у стані алкогольного сп'яніння, в будинку брудно, порушено санітарно-гігієнічні умови проживання, розкидані речі, продукти харчування в обмеженій кількості (а.с. 4,5,6). Рішенням виконавчого комітету Старомлинівської сільської ради № 31 від 09.11.2016 р. в зв'язку з загрозою життю та здоров'ю дитини вирішено негайно відібрати малолітнього [PERSON], [INFO] р., у [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Звертаючись з позовом до суду Орган опіки та піклування зазначає, що відповідач систематично зловживає спиртними напоями та не піклується про дитину. Крім того, у 2014 році вона вже була позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей. Разом з тим, суду не надано належних доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Висновки органу опіки та піклування зроблені на підставі актів обстеження, проведених 8 та 9 листопада 2016 року, і охоплюють лише два дні поспіль із шести місяців життя дитини. Рішення про негайне відібрання дитини, як і висновки про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав не обґрунтовані і не підтверджені належними доказами. Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини, наданий 03.03.2017 р. Великоновосілківською ЦРЛ, у [PERSON] [INFO], виявлена перинатальна енцефалопатія з вираженою затримкою розвитку, фізично ж дитина є здоровою. Факт позбавлення відповідача батьківських прав відносно інших дітей не є доказом ухилення її від виконання батьківських обов'язків відносно молодшого сина і підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з матеріалів справи, Органі опіки та піклування Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області та Служба у сравах дітей Великоновосілківської районної державної адміністрації у своїх висновках вважають за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 10,19). Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, суд не погоджується з висновками щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та ставиться до них критично, оскільки такі висновки винесено без достатніх правових підстав, немотивовано, не містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на неповнолітню дитину. Враховуючи зазначені обставини, а також зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які неналежно виконують батьківські обов'язки, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав є передчасним. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд приймає до уваги, що заперечення відповідачами проти позовної заяви про позбавлення батьківських прав також свідчить про їх інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у вихованні сина та бажанням бути матір'ю. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про її інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). В матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню Разом з цим, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством, поклавши контроль за виконанням ними батьківських обов'язків на органи опіки та піклування. Також, суд звертає увагу на те, що орган опіки та піклування не позбавлений можливості у випадку наявності для цього підстав звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: dismissed