Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

22 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 18.08.2013 року померла його баба [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-АМ № 215579, актовий запис № 1502, після смерті якої відкрилася спадщина яка складається із земельної ділянки та іншого майна. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обовязки [PERSON], що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, зокрема майнові права на нерухоме майно, яке належало померлій. До спадкового майна входить право власності на земельну ділянку, площею 2,1828 га, яке посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 028062, виданий Погребищенською районною державною адміністрацією 28.12.2004 року. За життя [PERSON] скористалась правом передбаченим ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, і залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких умов, у відповідності до ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом. Інших спадкоємців на майно померлої немає. З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, [PERSON] особисто, у відповідності до статей 1268, 1269 ЦК України, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та подавши всі наявні документи, що підтверджували право померлого на земельну ділянку. Після закінчення терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, він на підставі ст. 1298 ЦК України, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовив. Причиною відмови є те, що відповідно до підпункту 4.15, пункту 4, глави 10, ІІ розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належного майна спадкодавцеві. Проте надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу [PERSON] не має змоги. Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ВН №028062, виданий 28.12.2004 р. Погребищенською районною державною адміністрацією, за невстановлених обставин був втрачений. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте направив до суду свою заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та прсив визнати за ним право власності на земельну ділянку. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву за № 86 від 03.04.2017 року, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], яка померла 18.08.2013 року в м. Хмельницький, Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 8) була власником земельної ділянки площею 2,1828 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 10 ). У встановлений законом строк позивач, як єдиний спадкоємиць за заповітом, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, в звязку з втратою правовстановлюючих документів (а. с. 9). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 18.08.2013 року в м. Хмельницький, Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, була власником земельної ділянки площею 2,1828 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. У встановлений законом строк позивач, як єдиний спадкоємиць за заповітом, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, в звязку з втратою правовстановлюючих документів, однак у звязку з втратою правовстановлюючих документів не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право приватної власності на це майно.

Outcome: approved