Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

22 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовні заяві зазначає, що вона уклала шлюб з відповідачем 11.05.2013 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 282831, зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області. Сімейне життя не склалось від самого початку, вони не змогли знайти спільної мови, а тому через 6 місяців перестали проживати разом, вести спільне господарство, подружнє життя повністю припинилось. Сім'я існує лише формально. Примирення неможливе. Дітей від шлюбу немає. Після розірвання шлюбу позивач має намір повернути собі дошлюбне прізвище [PERSON]. Просить винести рішення, яким розірвати шлюб між [PERSON] і відповідачем - [PERSON], зареєстрований 11.05.2013 року, свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 282831. Після розірвання шлюбу змінити прізвище [PERSON] на дошлюбне. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що з початку 2014 року не проживають разом як сімя, дітей від даного шлюбу у них немає. Відповідач застосовував до неї рукоприкладство, на примирення не погоджується, тому просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не бачить серйозних причин для розірвання шлюбу. Рукоприкладства не застосовував, між ними виникали лише конфлікти. З 2014 року жодних дій по відновленню шлюбу не вчиняв, оскільки хворів та шукав роботу. Бажає із позивачем проживати однією сімєю. Заслухавши пояснення позивача на підтримку позовних вимог, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 11 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №22. Після одруження дружина присвоїла прізвище [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №282831 від 18.08.2016 року (а.с.5). Сторони спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, їх сімя фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сімї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з Державного бюджету України на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок.

Outcome: approved