Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

23 липня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з його доходу на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], зараз утримуються аліменти у розмірі 1/4 частки. На момент прийняття рішення про стягнення аліментів на утримання сина, у нього не було другої дитини. Крім того рішенням судової ділянки № 95 району Отрадне міста Москва від 20 листопада 2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку. На даний час позивач сплачує аліменти на утримання обох дітей та заборгованість по аліментам, а тому щомісячно 70 % відраховують з його заробітної плати, з них 50 % відраховують на користь відповідачки ( 25% аліменти та 25% заборгованість по аліментам) та 20% на утримання доньки [PERSON]. Оскільки матеріальне становище позивача не дозволяє сплачувати відповідачці аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, просить суд зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/4 частини до 1/6 частини. При цьому позивач [PERSON] просить суд зменшити розмір заборгованості по сплаті аліментів, та зобов'язати відповідачку [PERSON] перераховувати 50 % аліментів на розрахунковий рахунок дитини, зобов'язав при цьому орган опіки та піклування контролювати цільове використання аліментів. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме вона заперечувала проти зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітку, оскільки вважає, що позивач навмисно занижує свій дохід. Так відповідачка пояснила, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11 травня 2007 року позивач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, однак до 2012 року позивач не сплачував аліменти, лише час від часу надсилав гроші різними сумами. Тільки після неодноразових її звернень до начальника управління Федеральної служби судових приставів по Москві зі скаргами, позивач почав сплачувати аліменти та заборгованість по аліментам на утримання сина. При цьому позивач проживаючи однією сім'єю з [PERSON] та донькою [PERSON], навмисно вводить суд в оману, що він нібито сплачує аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку. Також позивач займається перевезенням пасажирів і має додатковий дохід який навмисно приховує, щоб не сплачувати з нього аліменти. Вона на даний час не працює, оскільки перебуває на обліку в службі зайнятості, а зменшення розміру аліментів поставить її та її сина в скрутне матеріальне становище. Просить суд відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині покладання на розрахунковий рахунок дитини 50% від суми аліментів, то вона не заперечує проти задоволення позову в цій частині. Щодо позовних вимог про зменшення суми заборгованості по аліментам то в цій частині позовні вимоги вона не визнає, оскільки вважає, що у позивача не має суттєвих змін в його матеріальному становище, а тому підстав для зменшення розміру заборгованості по аліментам не має. Представник відповідача - [PERSON] яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала повністю, оскільки вважає що підстав для зменшення розміру аліментів не має. Представник відповідача пояснила, що згідно діючого законодавства Російської Федерації, а саме ст. 99 Федерального Закону «Про виконавче провадження», при виконанні виконавчого документу з боржника може бути утримано не більш 50% заробітної плати та інших доходів, однак зазначене обмеження утримання із заробітної плати та інших доходів боржника не застосовується при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. В цих випадках розмір утримання із заробітної плати не може перевищувати 70 %. Таким чином на сьогоднішній час, враховуючи що відповідач проживає в Росії та отримує заробітну плату в Росії, то порушень законодавства щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частині від всіх видів заробітку, та 25% в рахунок погашення заборгованості по аліментам - не має а тому підстав для задоволення позову теж не має. Просить суд повністю відмовити у задоволенні позову. Суд вислухав пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, надійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так згідно виписки з домової книги № 324, будинку [ADDRESS], виданої паспортним столом Інженерної служби району «Отрадне» Державної казенної установи міста Москви, в квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. ( а.с.3) Згідно свідоцтва про народження від 27 грудня 2010 року, [PERSON] народилася [INFO], про що Пущінським відділом РАГС Головного управління РАГС Московської області 27 грудня 2010 року було зроблено відповідний актовий запис № 176. Батьками записано [PERSON] та [PERSON]. ( а.с.4) Згідно рішення мирового судді судової дільниці № 95 району Отрадне міста Москви № 2-368/2012 від 29 листопада 2012 року с [PERSON], було стягнуто на користь [PERSON], аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку чи іншого доходу на утримання [PERSON] [INFO], з 6 листопада 2012 року до повноліття. ( а.с.16-17) Згідно виконавчого листа виданого Московським міським судом, 7 квітня 2008 року, клопотання [PERSON] та Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя про примусове виконання на території Російської Федерації заочного рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області України від 11 травня 2007 року задоволено, Вирішено привести до виконання на території Російської Федерації заочне рішення Орджонікідзевського району міста Маріуполя від 11 травня 2007 року, згідно з яким стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] [INFO] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 18 жовтня 2005 року і до повноліття. ( а.с.13) Згідно довідки Державного унітарного підприємства міста Москви, Автокомбінату санітарного транспорту «Мосавтосантранс» № 2561 від 24 червня 2013 року, [PERSON] дійсно працює в ДУП Автокомбінат «Мосавтотранс» з 8 червня 2010 року по теперішній час, та з нього утримуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, на користь [PERSON] в розмірі 54% всіх видів доходу ( 25%- аліменти, 29 % в рахунок погашення боргу по аліментам) ( а.с.14) . Розрахунок заборгованості по аліментам на користь [PERSON] було викладено в постанові судового пристава - виконавця № 2911/09/28/77 від 23 квітня 2013 року. Сума заборгованості складає 109 354,00 російських рублів. ( а.с.15) Як свідчать заяви відповідачки [PERSON] до судових приставів різних рівнів міста Москви, вона неодноразово зверталася із заявами та скаргами на дії державних виконавців у зв'язку з не виконанням рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11 травня 2007 року, у зв'язку із чим і виникла заборгованість по аліментам. ( а.с. 56 - 67) Позивачка заперечує проти зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини у зв'язку з тим, що згідно інформаційного листа Управління федеральної служби судових приставів по Москві № 2911/09/28/77 від 29 жовтня 2012 року зазначено, що відповідно до п.2 ст. 99 ФЗ «Про виконавче провадження» при виконанні виконавчого документу з боржника - громадянина може бути утримано не більш 50% заробітної плати та інших доходів. Утримання проводиться до виконання в повному обсязі вимог які містяться в виконавчому документі. Однак відповідно до п.3 ФЗ «Про виконавче провадження» обмеження розміру утримання із заробітної плати і інших доходів боржника громадянина , встановлені ч.2 зазначеної статті, не застосовуються при стягненні аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю, відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника та відшкодування шкоди спричиненої злочином. В цих випадках утримання із заробітної плати не може перевищувати 70 %. ( а.с.78) Також однією з підстав щодо заперечень про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього є той факт, що відповідачка на теперішній час не працює, оскільки звільнена за скороченням штату, таким чином вважає, що права позивача [PERSON] щодо стягнення з нього 1/4 частини зі всіх видів заробітку на утримання дитини - [PERSON] ніяким чином не порушуються і підстав для зменшення розміру аліментів не має. Під час розгляду зазначеної справи суд користується законодавством України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення. Також згідно з положеннями ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто не тільки платник аліментів, але й отримувач цих аліментів зобов'язаний законом утримувати дитину Як убачається з позовної заяви та матеріалів справи, позивач [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як було встановлено в судовому засіданні на момент прийняття рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11 травня 2007 року, у позивача була одна дитина - [PERSON], [INFO]. Під час прийняття рішення мировим суддею судової дільниці № 95 району Отрадне міста Москви від 20 листопада 2012 року, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO], судом було враховано той факт, що за Російським законодавством на утримання двох дітей з батьків стягуються аліменти в розмірі 1/3 заробітку чи іншого доходу, а тому на утримання неповнолітньої [PERSON] з позивача було стягнуто 1/6 частину зі всіх видів заробітку. Таким чином дослідив всі надані суду докази, суд прийшов до висновку, що заборгованість по аліментам виникла не з вини позивача [PERSON], позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яким сплачує аліменти, таким чином щомісячне відрахування із його заробітної плати становить 70% від всього доходу, що в свою чергу ставить позивача у важке матеріальне становище. Відповідачка [PERSON] за її поясненнями до останнього часу працювала, отримувала стабільну заробітну плату, на даний час перебуває на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості у зв'язку із звільненням за скороченням штату, та проходить курс пере кваліфікування, тоб то вона є особою фізично та розумово дієздатною. Відомостей щодо того, що неповнолітній [PERSON], за станом здоров'я потребує постійного додаткового нагляду та стаціонарного лікування, або є обдарованою дитиною, на розвиток якої необхідно докладати додаткові у тому числі матеріальні зусилля, відповідачкою [PERSON] надано не було. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що можливо задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітку. Щодо позовних вимог в частині покладання на рахунок дитини 50 % від суми аліментів та притягнення органів опіки та піклування до контролю цільового використання аліментів, то суд розглянув матеріали справи та вислухав відповідачку та її представника, надійшов до наступного. Відповідно до вимог ст.186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] не має письмових підтверджень не цільового витрачання аліментів з боку відповідачки. До органів опіки та піклування за місцем проживання відповідачки із заявою про нецільове використання аліментів - не звертався, а тому висновків органу опіки та піклування зроблено не було. Особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України відкрито не було, при наймі відомостей щодо його відкриття суду не надано. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині не підлягають задоволенню. Також однією з позовних вимог [PERSON] є зменшення розміру заборгованості по аліментам. Відповідно до вимог п.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами , якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною , що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. Позивачем [PERSON], не було надано суду жодного документа підтверджуючого його тяжку хворобу, або інші обставини, що мають істотне значення. Посилання позивача на те, що в 2010 році до нього в Москву приїздив його син [PERSON], та все літо знаходився на його повному забезпеченні, він йому купував речі, продукти харчування сплачував вартість проїзду, витрачав гроші на розваги, а тому необхідно зменшити суму заборгованості по аліментам саме за цей період не відповідають вимогам законодавства. Так в судовому засіданні було встановлено, що дійсно в літку 2010 року неповнолітній [PERSON] відвідував позивача в місті Москві Російської Федерації, і цей факт не заперечується відповідачкою. Однак позивачем не надано суду жодного доказу, що зазначені витрати на дитину ( покупка продуктів харчування, одягу, велосипеду, оплата вартості проїзду) були визнані відповідачкою як сплата заборгованості по аліментам, а тому суд розцінює зазначені витрати як подарунок дитині. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині зменшення заборгованості по аліментам не підлягають задоволенню у зв'язку з відсутністю підстав. Таким чином, суд прийшов до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме лише в частині зменшення розміру аліментів з 1/4 частини зі всіх видів заробітку до 1/6 частини зі всіх видів заробітку. В інший частині позовних вимог суд відмовляє задоволенню. На підставі ст. ст. 180, 182, 186, 192, 197 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial