Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

22.03.2018 року [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO],звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] свої вимоги мотивує тим, що 1/3 частка вищевказаної квартири належить його батькові [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/3 частка квартири [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються мати спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON]. Спадкоємці у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що згідно п. 1.17 глави 2 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо подані документи не містять усіх передбачених законом відомостей або в таких документах міститься суперечлива інформація, згідно п. 4.18 глави 10 вказаного порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області,в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень по заяві не мають. Третя особа приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарова Оксана\~Степанівнав судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 1/3 частка квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно № 578 від 10.07.2006 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №60а/4-92 від 14.07.2006 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть від 10.10.2015 року, виданого на території Туреччини Стамбульським інститутом судової медицини, апостильованим згідно вимог Гаазької конвенції від 05.10.1961 року, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 часткаквартири [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 43277838 від 17.03.2016 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 31.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в одеській області; - мати [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 15.12.1977 року Ізмаїльським відділом РАЦС. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], та [PERSON] у встановлений законом строк звернулись з відповідними заявою про прийняття спадщини, тобто [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, які прийняли спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. №46/02-14 від 21.02.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що згідно п. 1.17 глави 2 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо подані документи не містять усіх передбачених законом відомостей або в таких документах міститься суперечлива інформація, згідно п. 4.18 глави 10 вказаного порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved