Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

22.02.2016 року до суду надійшов зазначений цивільний позов. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із : житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області та права на земельну частку ( пай ) КСП «ЗОРЯ», розташованого в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області, розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах. Позивач є сином померлої [PERSON], що підтверджується записом про матір у свідоцтві про народження. Та відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року ) є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року, [PERSON] та його сестра [PERSON] (нині покійна) прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Савранської державної нотаріальної контори, Одеської області на підставі якої відкрито спадкову справу № 100/1996 року. 13 лютого 2002 року за реєстровими № 240, 241, Федоровим Є.А. зав. Савранської районної державної нотаріальної контори, Одеської області позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ? ( одну другу ) частку житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області та ? (одну другу) частку земельних ділянок 0,25 га. для обслуговування житлового будинку і 0,25 га. для ведення особистого підсобного господарства. Після отримання даного свідоцтва [PERSON] більше не звертався до нотаріальної контори, оскільки вважав, що іншого майна у спадкодавиці [PERSON], не має. В 2012 році сестра позивача [PERSON], звернулася до Савранського районного суду, щодо визначення додаткового строку для подачі до Савранської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини. Однак позовну заяву було залишено без розгляду. Таким чином [PERSON] стало відомо про наявність сертифіката на право на земельну частку ( пай ) серія [NUMBER] виданого на ім'я покійної матері [PERSON]. Позивач вказує на те, що [PERSON] стверджує, що оригінал вищевказаного сертифіката знаходиться у неї, однак немає жодних підтверджень даного факту, крім її звернень до усіх організацій, які унеможливлюють оформлення даного спадкового майна. Позивач звернувся до газети «СІЛЬСЬКІ НОВИНИ» з заміткою про повернення за винагороду сертифіката за номером [NUMBER], який виданий на ім'я [PERSON]. Однак ніхто не відкликнувся. Після чого [PERSON] звернувся до газети «СІЛЬСЬКІ НОВИНИ» з заміткою про визнання недійсним сертифіката за номером [NUMBER], який виданий на ім'я [PERSON]. 27 серпня 2015 року позивач звернувся до Савранської районної адміністрації, Одеської області із заявою, щодо надання дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП «ЗОРЯ» серія [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], однак у зв'язку зі зверненням [PERSON], жительки м. Енергодар, Запорізької області із заявою, щодо наявності у неї оригінала сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП «ЗОРЯ» серія [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], дублікат видати не має можливості. Як свідчить копія заяви № 32 від 13 вересня 1996 року, [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті матері, справжність підпису на якій засвідчено державним нотаріусом Савранської державної нотаріально контори, Одеської області. Враховуючи те, що позивач в будь-який спосіб позбавлений можливості отримати документ, який посвідчує право померлої на земельну частку (пай), звернутися до суду для визнання такого права в судовому порядку. 17.05.2016 року в судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Зазначивши, що він позбавлений можливості в інший спосіб оформити спадщину після смерті матері. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися повторно, що підтверджується поштовими повідомленнями (а. с. 23; 24; 37; 38; 39; 46; 48; 52; 65; 70; 71). Від відповідача надійшла письмова заява в якій відповідач-1 не висловила своєї позиції щодо позовних вимог та не було заявлено клопотань щодо відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності (а. с. 57). Від [PERSON], яка є донькою померлої сестри позивача [PERSON], будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Представники третіх осіб в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі, не заперечували проти задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Суд прийнявши до уваги думку позивача та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено. Оскільки зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності [INFO] померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть 28 червня 1995 року зроблено запис за № 18, місце реєстрації відділ реєстрації актів громадського стану Савранського районного управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про смерть повторне серія [NUMBER]) (а. с. 4). Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із : житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області та права на земельну частку ( пай ) КСП «ЗОРЯ», розташованого в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області, розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах (а. с. 14). Позивач є сином померлої [PERSON], що підтверджується записом про матір у свідоцтві про народження (а. с. 7). Та відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року ) є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року, [PERSON] та його сестра [PERSON] (нині покійна) прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Савранської державної нотаріальної контори, Одеської області на підставі якої відкрито спадкову справу № 100/1996 року. 13 лютого 2002 року за реєстровими № 240, 241, Федоровим Є.А. зав. Савранської районної державної нотаріальної контори, Одеської області позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ? ( одну другу ) частку житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області та ? (одну другу) частку земельних ділянок 0,25 га. для обслуговування житлового будинку і 0,25 га. для ведення особистого підсобного господарства (а. с. 8; 9; 10). Після отримання даного свідоцтва [PERSON] більше не звертався до нотаріальної контори, оскільки вважав, що іншого майна у спадкодавиці [PERSON], не має. В 2012 році сестра позивача [PERSON], звернулася до Савранського районного суду, щодо визначення додаткового строку для подачі до Савранської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини. Однак позовну заяву було залишено без розгляду (а. с. 16). Таким чином [PERSON] стало відомо про наявність сертифіката на право на земельну частку ( пай ) серія [NUMBER] виданого на ім'я покійної матері [PERSON]. Позивач звернувся до газети «СІЛЬСЬКІ НОВИНИ» з заміткою про повернення за винагороду сертифіката за номером [NUMBER], який виданий на ім'я [PERSON]. Однак ніхто не відкликнувся (а. с. 11). Після чого [PERSON] звернувся до газети «СІЛЬСЬКІ НОВИНИ» з заміткою про визнання недійсним сертифіката за номером [NUMBER], який виданий на ім'я [PERSON] (а. с. 12). 27 серпня 2015 року позивач звернувся до Савранської районної адміністрації, Одеської області із заявою, щодо надання дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП «ЗОРЯ» серія [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], однак у зв'язку зі зверненням [PERSON], жительки м. Енергодар, Запорізької області із заявою, щодо наявності у неї оригінала сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП «ЗОРЯ» серія [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], дублікат видати не має можливості (а. с. 13). Згідно заяви № 32 від 13 вересня 1996 року, [PERSON] відмовилась від спадщини, справжність підпису на якій засвідчено державним нотаріусом Савранської державної нотаріально контори, Одеської області (а. с. 15). Статтею 553 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Сестра позивача [PERSON] померла [INFO] (а. с. 8), спадщина після її смерті не приймалась (а. с. 73-74). Таким чином судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті його матері. У п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про спадкування на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Враховуючи те, що позивач в будь-який спосіб позбавлений можливості отримати документ, який посвідчує право померлої на земельну частку (пай), суд дійшов висновку про те, що позов про визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) підлягає задоволенню, оскільки в такому разі рішення суду буде правовстановлюючим документом для належного оформлення ним свого права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі наведеного,

Outcome: approved