Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

23.10.2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області заподіяну шкоду в сумі 683 581,60 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області з 13.08.2013 по 31.05.2019. Згідно з розпорядженням управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області від 10.06.2019 року виплата пенсії була припинена [PERSON] до з`ясування обставин з наступних причин. Так як 20.05.2019 управлінням Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області був отриманий лист-відповідь від Пенсійного фонду Російської Федерації, в якому зазначалось, що [PERSON] перебуває на обліку у відділенні Пенсійного фонду Російської Федерації по Томській області. В результаті листування з відділенням Пенсійного фонду Російської Федерації по Томській області було виявлено, що [PERSON] дійсно перебуває на обліку в їхньому управлінні з 07.07.2013 року, як одержувач пенсії по віку, таким чином встановлено факт подвійної виплати пенсії. Оскільки в Російській Федерації за призначенням пенсії [PERSON] звернувся 05.07.2013 року, а в Україні з 13.08.2013 року, надміру виплаченою вважається вся сума пенсії, отримана на території України. Оскільки відповідачем не було надано жодної інформації згідно статей 47,49,51 Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» його дії визначаються як зловживання з боку пенсіонера шляхом приховання інформації ним щодо перебування та одержання пенсії на території іншої країни. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України № 1058 та п.З Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, затвердженого Постановою правління ПФУ № 25-3 від 25.11.2014, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку, про що [PERSON] був проінформований листом від 18.09.2019 № 1174/102-24. Також до відома громадянина [PERSON] було доведено, що у разі ненадходження коштів протягом місяця з дня цього повідомлення Головне управління Пенсійного фонду у Київській області буде змушене звернутись до суду та органів прокуратури. Згідно довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії за період з 08.07.2013 по 31.05.2019, сума переплаченої пенсії у зв`язку із зловживанням з боку пенсіонера становить 683 581 грнвень 60 копійок. [PERSON] лист був вручений 19.09.2019. Оскільки в зазначений термін відповідачем не було повернуто надміру виплаченої суми пенсії Головне управління Пенсійного фонду у Київській області змушене стягувати заборгованість в судовому порядку. Ухвалою Славутицького міського суду від 28.10.2019 року зазначена позовна заява залишена без руху, надано строк для усунення недоліків ( а.с.28). 06.11.2019 року позивачами подано до суду заяву про усунення недоліків (а.с.40). 20.11.2019 року позивачами подано заяву про забезпечення позову (а.с.50). Ухвалою суду від 04.12.2019 року зазначену заяву повернуто не сплачено судовий збір. Ухвалою суду від 04.12.2019 року відкрито провадження по даній справі, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.55). Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. 06.12.2019 року позивачі повторно подали заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду 09.12.2019 року повернуто дану заяву, не сплачено судовий збір (а.с.61,64) Відповідач 16.12.2019 року до суду надіслав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважав, що статтею 7 Угоди встановлено, що в разі переселення пенсіонера в межах держав-учасників Угоди, виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, в разі, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим проживанням пенсіонера. Виходячи з вищевикладеного, вид пенсії який призначений йому раніше, а саме 07.07.2013року на території РФ, встановлений підпунктом 2 п.2 ст.10 (мовою оригіналу) Федерального Закона от 15.12.2001 №166-Ф3 «О государственном пенсионном обеспечении в Российской Федерации» громадянину (мовою оригіналу) «пострадавшему в результате радиационных и техногенних катастроф» и «принимавшему участие в ликвидации последствий катастрофы на Чернобыльской АЭС в зоне отчуждения». Такий вид державної пенсії діючим пенсійним законодавством України, як державою-учасницею Угоди, передбачений а тому не може розглядатися як «подвійна пенсія, або пенсія того ж виду». При призначенні пенсії в РФ йому не враховувався ані страховий стаж набутий на території України або РФ, ані заробіток та їх похідні коефіцієнти. Твердження позивача про те, що він отримую подвійну пенсію, призначеную в РФ і в Україні з одних й тих же правових підстав (одного й того ж виду) є надуманими і спростовується нормами вищезазначених Законів РФ та України. Тому просив відмовити в повному обсязі Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київської області у задоволенні позову про стягнення з нього на їх користь заподіяну шкоду в сумі 683 581, 60 гривень (а.с.68-72). Крім того 16.12.2019 року відповідачем, разом з відзивом надано заяву про зупинення провадження у справі оскільки ним подано два позови в окружний адміністративний суд до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Київській області про зобов`язання вчинити певні дії, справа №320/6573/19 відкрито провадження 03.12.2019 року, а також про відкриття провадження у справі до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Київській області 16.09.2019 року про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії справа №320/4944/19 (а.с.99-101,102,106,107). Ухвалою Славутицького міського суду від 18.12.2019 року рогляд даної справи № 377/809/19 було зупинено, до розгляду справ №№ 320/6573/19 та 320/4944/19 ( а.с.111,112). Ухвалою Славутицького міського суду від 09.02.2021 року по даній справі було поновлено провадження, оскільки відпали умови для зупинення провадження у даній справі (а.с.170), розгляд справи призначено на 02.03.2021 року. Ухвалою суду 02.03.2021 року розгляд справи було відкладено, через відсутність у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи (а.с.180). У судове засідання 24.03.2021 року представник позивача не з`явився, надано письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений за місцем реєстрації, до суду повернуто конверт з судовою повісткою із зазначенням «повертається, адресат відсутній за вказаою адресою», крім того судом було здійснено оголошення про виклик відповідача [PERSON] , через розміщення оголошення на офіційному сайті «Судової влади України» (а.с.181). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно паспорта громадянина України, серії [NUMBER] , який видано 24 червня 2014 року Славутицьким МВ Управління МС в Київській області відповідач - [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.34). [PERSON] перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області з 13.08.2013 по 31.05.2019. Згідно з розпорядженням управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області від 10.06.2019 року виплата пенсії була припинена [PERSON] до з`ясування обставин. 26.02.2019 з метою перевірки зловживань з боку пенсіонерів управлінням Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області був направлений запит до відділення Пенсійного фонду Російської Федерації щодо перебування на обліку зазначених у листі громадян, а саме: [PERSON] 20.05.2019 управлінням Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області був отриманий лист-відповідь від Пенсійного фонду Російської Федерації, в якому зазначалось, що [PERSON] перебуває на обліку у відділенні Пенсійного фонду Російської Федерації по Томській області. В результаті листування з відділенням Пенсійного фонду Російської Федерації по Томській області було виявлено, що [PERSON] дійсно перебуває на обліку в їхньому управлінні з 07.07.2013 року, як одержувач пенсії по віку, і кожного місяця грошової доплати по категорії «Ліквідатор (86-87)» (а.с.12), таким чином встановлено факт подвійної виплати пенсії. Оскільки в Російській Федерації за призначенням пенсії [PERSON] звернувся 05.07.2013 року, а в Україні з 13.08.2013 року, надміру виплаченою вважається вся сума пенсії, отримана на території України. 24.01.2020 року по справі №320/4944/19 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, рішенням Київського окружного адміністратвиного суду у задоволенні позовних вимог останнього відмовлено (а.с.138-143). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2020 року, рішення суду по справі №320/4944/19 від 24.01.2020 року залишено без змін. Постанова набрала законної сили з дати її прийняття 22.06.2020 року (а.с.153-158). 14.09.2020 року по справі № 320/6573/19 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - про зобов`язання вчинити певні дії, рішенням Київського окружного адміеністратвиного суду у задоволенні позовних вимог останнього відмовлено (а.с.159-163). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року рішення суду по справі №320/6573/19 від 14.09.2020 року залишено без змін. Постанова набрала законної сили з дати її прийняття 23.12.2020 року (а.с.165-169). Суд, вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, у своїй діяльності з призначення та перерахунку пенсії головне управління керується виключно чинними нормативно-правовими актами, а саме: Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ, Постановою Правління Пенсійного фонду України про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, рішеннями Конституційного суду України та іншими чинними нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області реорганізувалось шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Головне управління діє на підставі положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2. Пункт 2 даного Положення визначається, що у своїй діяльності управління керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 47 Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України № 1058) пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Статтею 49 Закону України № 1058 визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3)у разі смерті пенсіонера; 4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5)в інших випадках, передбачених законом. Статтею 51 Закону України № 1058 визначено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. За наявності двостороннього договору (угоди) про соціальне забезпечення між Україною та державою, до якої виїжджає пенсіонер на постійне проживання він може звернутися до компетентного органу з питань пенсійного забезпечення за місцем свого проживання в цій державі з клопотанням про переведення (переказ) пенсії з України. Якщо пенсіонер від`їжджає тимчасово, зокрема на роботу або лікування, до іноземної держави, територіальні органи Пенсійного фонду України продовжують виплату пенсії такому пенсіонерові відповідно до статті 47 Закону. Оскільки відповідачем не було надано жодної інформації згідно вищезазначених статей, його дії визначаються як зловживання з боку пенсіонера шляхом приховання інформації ним щодо перебування та одержання пенсії на території іншої країни. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України № 1058 та п.З Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, затвердженого Постановою правління ПФУ № 25-3 від 25.11.2014, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку, про що [PERSON] був проінформований листом від 18.09.2019 № 1174/102-24. Також до відома громадянина [PERSON] було доведено, що у разі ненадходження коштів протягом місяця з дня цього повідомлення Головне управління Пенсійного фонду у Київській області буде змушене звернутись до суду та органів прокуратури. Згідно довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії за період з 08.07.2013 по 31.05.2019, сума переплаченої пенсії у зв`язку із зловживанням з боку пенсіонера становить 683 581 гривень 60 копійок. [PERSON] лист був вручений 19.09.2019. Оскільки в зазначений термін відповідачем не було повернуто надміру виплаченої суми пенсії Головне управління Пенсійного фонду у Київській області правомірно звернулось з даним позовом до суду і їх позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Обгрунтованість позовних вимог позивача узгоджується з висновками які містяться в постанові Верховного Суду України, прийнятої у справі №6-91 цс 14 від 02.07.2014, постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02. 2019 у справі № 545/163/17. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом з`ясовано, що відповідач до цього часу отримує пенсію по старості як громадянин Російської Федерації та щомісячні грошові виплати від Російської Федерації як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції. Маючи громадянство РФ та України та отримуючи пенсію в РФ, відповідач звернувся до позивачів із заявою від 13 серпня 2013 року про призначення пенсії за тим самим видом, і умисно не повідомив пенсійний орган України про отримання пенсії в іншій державі (РФ) та наявність у нього громадянства РФ. Наведені обставини було встановлено органом ПФУ і їм правильно надано оцінку як таким, що суперечать приписам ч.1 статті 49 Закону № 1058-IV, оскільки пенсію призначено на підставі документів, що містять недостовірні відомості, даний факт встановлено у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 320/4944/19 (яке набрало законної сили 22.06.2020). Тобто, вказаним судовим рішенням встановлено факт отримання [PERSON] , пенсії того ж виду у той же період часу на території України та на території Російської Федерації. Крім того, вказаним судовим рішенням встановлено обставини про умисний характер дій [PERSON] , та зазначення ним недостовірних даних при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.. Виходячи з аналізу чинного законодавства України та положень Угоди, адміністратиний суд дійшов висновку, що [PERSON] , не має права на одночасне отримання двох пенсій в обох державах, а тому дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. При вирішенні цієї справи судом взято до уваги правову позицію, наведену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 травня 2019 року в адміністративній справі № 425/1423/16-а (провадження № К/9901/13646/18): «Аналіз зазначених норм свідчить проте, що при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється. Особа не має права на одночасне отримання двох пенсій в декількох державах». За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, і заподіяна шкода [PERSON] , повинна бути відшкодована. В той же час аргументи які викладені у відзиві відповідачем, не заслуговують на увагу, суд вважає, що у такий споіб відповідач хоче уникнути відповідальності. СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову до суду у розмірі 10 253,73 гривень.

Outcome: approved