Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

23 вересня 2020 року до Обухівського районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування заявленого позову зазначила, що 12 липня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 151, свідоцтво серії [NUMBER] , від якого вони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] , та дочку [PERSON] [INFO] . Сімейні стосунки з відповідачем не склались, сторони не можуть знайти порозуміння, оскільки протягом тривалого часу між ними виникали постійні суперечки, що негативно впливали на психологічний стан сім`ї. Основною причиною розпаду сім`ї, є різниця характерів, та спільних інтересів, різні підходи до виховання дітей, втрата один до одного почуття любові, довіри, взаємної поваги в результаті чого між ними склалися неприязні відносини. Більше того відповідач останнім часом став зловживати спиртними напоями, та допускає фізичне та психічне насильство стосовно неї. Зважаючи на ці обставини, вона вважає, що примирення неможливе, шлюб має формальний характер, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. 23.10.2020 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши думку представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 липня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 151, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] , та дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 8;9). Із позову та заяви позивача, поданих на адресу суду, встановлено, що подальше спільне проживання між ними є неможливим. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи заяву позивача її прізвище слід залишити без змін. Враховуючи заяву позивача судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved