Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

22 липня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] , визначити наступний спосіб його участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , місце та час їхнього спілкування: кожного вівторка та четверга кожного тижня з 17 год. 00 хвил. до 19 год. 00 хвил. без присутності матері; кожної суботи та неділі кожного другого та четвертого тижня місяця з 10 год. 00 хвил. до 18 год. 00 хвил. без присутності матері; у день народження дитини - 20 червня, якщо цей день буде вихідним днем - з 9 год.00 хвил. до 11 год.00 хвил. без присутності матері на вибір в дитячому розважальному закладі, чи паркові відпочинку у м. Харкові, чи за адресою проживання дитини, а якщо 20 червня припадає на будній день - з 8 год 00 хв. до 8 години 30 хвилин без присутності матері. В обґрунтування позову позивач послався на те, що перебував з відповідачкою [PERSON] з 24 листопада 2015 року до 12 грудня 2017 року у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідачка разом з дитиною переїхала мешкати за адресою її батьків: [ADDRESS] . На даний час там ніхто не мешкає, квартира продається. Нотаріально посвідченим договором про сплату аліментів на дитину від 04.04.2018 за домовленістю сторін було узгоджено його обов`язок по сплаті аліментів на дитину в розмірі 2 000 грн. щомісяця. Він умови договору виконує належним чином, і надалі бажає виконувати свої батьківські обов`язки, безперешкодно бачити дитину та спілкуватися з нею, мати можливість спільного відпочинку та брати участь у її вихованні. Він постійно піклувався про дитину з її народження, займався її вихованням, утримував матеріально. Донька виявляє прихильність до нього, сумує за ним, а тому спілкування дитини з батьком відповідатиме її інтересам та правам на особисте, регулярне спілкування з батьком, що у силу життєвих обставин, що склалися, проживає окремо. Але відповідачка чинить перешкоди у його спілкуванні з дитиною, не дає можливості бачитися з донькою, незважаючи на його постійну зацікавленість життям доньки та регулярні вимоги про надання можливості зустрічатися, встановити їх місцезнаходження йому самостійно не вдається. Він є фізичною особою-підприємцем, має самостійний стабільний дохід, гнучкий графік роботи та має можливість проводити час з дитиною, допомагати в навчанні, гуляти та іншим чином піклуватися про доньку, не буде чинити жодних перешкод для спілкування матері з малолітньою донькою, в той час, коли вона буде перебувати у нього, і всіляко сприятиме тому, щоб дитина не була позбавлена піклування матері Ухвалою від 23 липня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 03 вересня 2019 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволені позовних вимог в частині зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні з донькою [PERSON] відмовити в повному обсязі у зв`язку із недоведеністю заявлених вимог; відмовити в задоволенні вимог про визначення запропонованого позивачем способу участі у вихованні малолітньої доньки сторін, місця та часу їх спілкування; встановити такий графік зустрічей позивача з донькою [PERSON] , який не буде перевищувати двох разів на місяць, в суботу чи неділю кожного другого та четвертого тижня місяця з 15.00 до 17.00 за обов`язкової участі матері дитини і, за бажанням позивача, на свята з попереднім зверненням та узгодженням із матір`ю дитини [PERSON] , щодо місця та часу зустрічі. В заяві також просив стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати, що складаються з суми витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом даної справи в загальній сумі, згідно попереднього розрахунку - 17 250 грн. 00 коп. В обґрунтування заперечень зазначив, що позовна заява є необґрунтованою, такою, що не підтверджується належними та допустимими доказами, позивачем не доведено порушення прав, які б суд повинен був захистити, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю. Також зазначив, що відповідачка жодним чином не заперечує проти спілкування позивача з їх спільною дитиною, проте умови такого спілкування за обставин, які склалися виключно з вини позивача, є неприйнятними, оскільки дитина, враховуючи довготривалу відсутність позивача у її житті, взагалі не сприймає його, як батька, до їх зустрічі дитину треба підготувати. Відповідачка зустріла чоловіка - [PERSON] , який займається вихованням дитини. Дитина звикла до цього чоловіка та називає його батьком. Позивач дуже рідко з`являвся в житті дитини, останній раз ініціював зустріч з дитиною у вересня 2018 року, після чого зник та з`явився лише 20.06.2019 року на день народження дитини без попередження, оскільки програма на день народження була запланована, поява позивача стала несподіваною, у зустрічі позивачу було відмовлено та запропоновано звернутись іншого дня. Після цієї події відповідачка звернулась до позивача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини на відпочинок за кордон на 28 серпня 2019 року, однак він поставив умову, що підпише дозвіл лише після підписання відповідачкою договору щодо здійснення батьківських прав та обов`язків, який на погляд відповідачки, не відповідає інтересам дитини. Він зазначив, що не дасть дозволу і на подальші поїздки дитини за кордон. Невдовзі позивач звернувся до суду з даним позовом до суду. Крім того, вимога позивача щодо спілкування та проведення часу з дитиною без участі відповідачки не може бути виконана, враховуючи й ту обставину, що позивач не розуміє і не знає, як поводитися з дитиною, зокрема, чим її нагодувати, як переодягти тощо. Таким чином, на теперішній час доцільним буде призначити зустрічі позивача з донькою у кількості двох разів на місяць кожної неділі другого та четвертого тижня місяця з 15.00 до 17.00 і за бажанням позивача на свята з попереднім зверненням позивача до відповідача щодо узгодження часу зустрічі. При цьому, враховуючи вік доньки та її ставлення до позивача, всі вищеперераховані зустрічі мають відбуватися виключно у присутності матері дитини або когось з її близьких родичів. 13 вересня 2019 року від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, в якій він зазначає, що його звернення до суду з даним позовом обумовлено неможливістю мирним шляхом встановити час та місце зустрічей з донькою через створення відповідачем перешкод у побаченні з дитиною, тому доводи представника відповідачки щодо відсутності предмету спору стосовно вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є необґрунтованими. Зазначив, що саме через поведінку відповідачки він звернувся до суду з даним позовом. Зустрічі з дитиною відбувались з дозволу відповідачки, раз на місяць, а у проханні частіше бачитись з донькою йому було відмовлено з посиланням на те, що в цьому місяці він вже бачився. Відповідачці не подобалось, що дочка стала називати його батьком, вона була роздратована прихильністю доньки до нього, бажаючи утворити нову сім`ю з іншим чоловіком. На всі прохання побачитись дитиною відповідала, що в неї немає часу. Незважаючи на те, що він за домовленістю з відповідачкою з часу припинення шлюбних стосунків з грудня 2016 року щомісячно перераховував на ї картку 2 000 грн. на утримання дитини, відповідачка звернулась до суду у березні 2018 року з заявою про стягнення аліментів. 4 квітня 2018 року з відповідачкою було укладено договір про сплату аліментів на дитину в розмірі 2 000 грн., при цьому позивачка не повідомила його про видачу судового наказу про стягненні аліментів, а 20 квітня 2018 року вона звернулась з позовом про позбавлення його батьківських прав, хоч він виконує свої батьківські обов`язки. В подальшому позов було залишено без розгляду, після чого його стосунки з відповідачкою погіршились. На день народження дитини [INFO] він намагався вручити доньці подарунок, для чого хотів зв`язатись з відповідачкою, однак йому це не вдалось як в цей день, так і в подальшому, незважаючи на те, що в серпні 2019 року постало знову питання виїзду дитини за кордон для відпочинку. Відповідачці одночасно з дозволом на виїзд дитини за кордон було запропоновано укласти договір щодо здійснення батьківських прав та обов`язків та участі у додаткових витратах на дитину, однак відповідачка не уклала вказаний договір. Його звернення до відповідачки з проханням надати можливість піти з дочкою на прогулянку, забрати її з дитячого садочку, подарувати їй подарунки залишені без задоволення. Адреса проживання дочки з новим «татом» йому невідома та ретельно приховується від нього, як і адреса дитячого садка, дитини. Також зазначив, що зустрічну позовну заяву про визначення способу участь у вихованні дитини відповідачка не подала, а він наполягає на задоволенні його позовних вимог. Вважає також необґрунтованими вимоги щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу. 25 вересня 2019 року надійшли заперечення представника відповідача [PERSON] на відповідь на відзив позивача, в яких він послався на пропуск позивачем строку для подачі відповіді на відзив. Зазначив, що факт щомісячної сплати аліментів позивачем відповідачкою не оспорюється Відповідачка на даний час не має намірів перешкоджати спілкуванню дитини з батьком. Зустріч його на день народження дитини не була попередньо узгоджена, тому стала неможливою. Позивачу запропоновано звертатись до відповідачки перед святами з обговоренням часу зустрічі. Відповідачка лише двічі відмовила позивачу у зустрічі з дитиною, коли у дитини була підвищена температура після щеплення та коли відповідачка захворіла та не змогла привести дитину на зустріч у грудні 2018 року, після чого позивач зник та зателефонував лише на день народження. Ухвалою від 05 листопада 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на наведені в позові та відповіді на відзив обставини. Відповідачка проти позову заперечувала, пославшись на викладені в у відзиві на позов обставини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що відсутній предмет спору, оскільки відповідачка не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Також зазначив, що запропонований органом опіки та піклування час спілкування з дитиною не враховує інтереси дитини. Представник органу опіки та піклування - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, подав суду висновок по суті розв`язання спору та заяву з проханням слухати справу у відсутності представника. За таких обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим закінчити розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування. Суд, вислухавши сторони, представника відповідачки [PERSON] , допитавши свідків,, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 24 листопада 2015 року до 12 грудня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суд м. Харкова від 12.12.2017 був розірваний. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Ленінським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області. Дитина після розірвання шлюбу мешкає з відповідачем. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, як представником органу опіки та піклування, надано висновок про доцільність встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши час: щосуботи з 11.00 до 13.00, щовівторка та щочетверга з 17.00 до 19.00 у присутності матері дитини - [PERSON] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання, характеристики з місця мешкання позивача, він проживає в однокімнатній квартирі з сучасним ремонтом, заскленою лоджією, наявні меблі, комп`ютер, санітарно-гігієнічні норми в приміщенні дотримані, [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, спиртними напоями не зловживає, сварок та скандалів з сусідами не вчиняє, компрометуючих матеріалів відносно нього до відділу поліції не надходило. Позивач своєчасно сплачує аліменти на утримання дочки, що підтверджується копіями судового наказу від 16 березня 2018 року, договором про сплату аліментів від 04 квітня 2018 року та квитанціями. Згідно з характеристикою, наданою ст. дільничним Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, [PERSON] характеризується задовільно, компрометуючі матеріали щодо нього відсутні. З відповіді ФОП [PERSON] на адвокатський запит вбачається, що дитина [PERSON] з 01.04.2019 по 01.08.2019 відвідувала клуб повного дня Honey home. Громадянин [PERSON] їм невідомий, жодного разу до клубу не з`являвся, активну участь у житті дитини та клубу приймають мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] . З відповіді на адвокатський запит від 29.10.2019, яка надана КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19», встановлено, що дитина [PERSON] перебуває під наглядом фахівця вказаного закладу, дитиною опікується мати [PERSON] . Позивачем було запропоновано відповідачці укласти договір щодо здійснення батьківських прав та обов`язків, який остання відмовилася укладати, тому він звернувся до суду з даним позовом. Свідок [PERSON] , допитаний за клопотанням позивача, пояснив, що протягом 8 років перебуває з останнім у дружніх стосунках. Після розлучення з дружиною позивач намагається побачити дочку, однак відповідачка перешкоджає тому. Позивач пропонував йому бути хрещеним батьком дитини, він погодився та готувався до цієї події, ходив до церкви, однак потім позивач повідомив, що дитину вже похрестили без його відома. Протягом приблизно двох років він намагається зустрітись з дитиною. Позивач при ньому неодноразово телефонував відповідачці, однак вона або не відповідала на дзвінок, або відмовлялась від зустрічей. Він гуляв з позивачем у парку біля місця проживання дитини, намагався зустрітись з дочкою. Також йому відповідали і нецензурно на його прохання побачити дитину. Відповідач декілька днів тому побачив дитину в парку, однак йому не дали можливості поспілкуватись з дитиною. Свідок [PERSON] , допитаний за клопотанням позивача, пояснив, що перебуває з позивачем у дружніх стосунках. Після розлучення з дружиною спочатку він гуляв з дитиною, розміщував фото з дочкою, а потім сказав, що йому не дають спілкуватись з дитиною. Позивач неодноразово у його присутності телефонував відповідачці з приводу зустрічей з дитиною, однак вона не відповідала на дзвінок, він не зміг навіть передати дитині подарунок на день народження, хоч він придбав подарунок, який так і лежить у нього вдома. Свідок [PERSON] , батько відповідачки, допитаний за її клопотанням, пояснив в судовому засіданні, що за 4 роки позивач лише 4-5 разів зустрічався з дочкою- перед Новим годом та днем народження. У 2018 році він бачив дитину. Він- свідок- читав позовну заяву позивача, та вважає її необґрунтованою. Позивач сам залишив відповідачку з дитиною. За весь час він разів 5 телефонував та вимагав, щоб дочку негайно привели на побачення, однак це не було можливе, оскільки відповідачка та дитина хворіли. Дозвіл на виїзд дитини на відпочинок за кордон він не дав. Позивач дитиною не цікавився, сам залишив сім`ю. Відповідачка на даний час створила сім`ю з іншим чоловіком- [PERSON] , якого дитина називає батьком. Свідок [PERSON] - мати відповідачки, допитана за її клопотанням пояснила, що відповідач зустрічався з дитиною у 2017-2018 р.р. 7 разів, а потім не телефонував, півроку не з`являвся. Після цього зателефонував та висловив бажання бачити дитину, однак дитина хворіла, тому побачення було неможливим. Позивач не цікавиться дитиною. На пропозицію відповідачки надати дозвіл на виїзд дитини за кордон на відпочинок він поставив їй умову підписати договір щодо участі у спілкуванні з дитиною. Свідок [PERSON] , допитаний за клопотанням відповідачки, пояснив, що він перебуває з відповідачкою в фактичних шлюбних стосунках. Він познайомився з відповідачкою, коли дитині був рік, та ніколи не чув, щоб позивач вимагав побачень з дитиною, потім дізнався, що він звернувся до суду. Дитину вони виховують удвох з відповідачкою. Позивача він бачив нещодавно лише один раз, коли гуляв на вихідних в парку з відповідачкою та її дитиною. Позивач підійшов до дитини, однак дитина ховалась за мати, не хотіла спілкуватись з ним. Після цього дівчинка сказала, що цього дядю не хоче бачити. Відповідачкою надано суду «Результати оцінки психологічного стану [PERSON] , [INFO] », складені психологом [PERSON] , , в якому зазначено, що в суб`єктивному уявленні дитини до її родини належить мати [PERSON] , батько [PERSON] , якого вона називає батьком, бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] , та вона не знає біологічного батька [PERSON] , не ідентифікує його на фото та не виявляє бажання спілкуватись з ним. У зв`язку з можливими зустрічами дитини [PERSON] з її біологічним батьком [PERSON] рекомендовано проводити такі зустрічі лише в присутності матері [PERSON] для запобігання психотравмуючих наслідків у дитини. З електронної переписки сторін вбачається, що позивач просить зустрічей з дитиною, однак відповідачка відмовляє в цьому. Також з пояснень сторін судом встановлено, що відповідачка у квітні 2018 року зверталась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав позивача, однак ухвалою. Віньковецького районного суду Хмельницької області від 09.10.2018 року заява залишена без розгляду. Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANTv. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Згідно зі ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Тлумачення положень ст. 18, частин 4, 5 ст. 19, ч. 1 ст. 158, ч. 2 ст. 159 СК України дає підстави для висновку, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У положеннях частини 2, 3 статті 157 СК України зазначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи позивачка щодо наявності перешкод з боку відповідачки знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні вищенаведеними доказами - поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , які об`єктивно підтверджуються змістом електронної переписки сторін Вказані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення обставин, які входять до предмет доказування. Показання свідків [PERSON] , з яким позивачка перебуває у фактичних шлюбних стосунків, та її батьків -з [PERSON] та [PERSON] не є об`єктивними, оскільки всі вказані особи прямо зацікавлені в результатах розгляду справи, тому суд не кладе їх в основу рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідачки не чинити перешкод позивачу у спілкуванні та вихованні дочки [PERSON] , [INFO] , є огбгрн6товваними та підлягають задоволенню. Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні та утриманні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини. Враховуючи рівні права батька щодо дитини із її матір`ю, все ж, при визначенні конкретних способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, слід брати до уваги, найперше, інтереси дитини, оскільки їй не має бути завдано шкоди такими конкретними способами участі, які встановлюються для батька. Тож в даному випадку має бути розумний баланс між забезпеченням належного батьківського виховання, реалізацією батьком своїх прав, і інтересами дитини. Судом встановлено, що позивач, який є батьком дитини, піклується про дочку, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується. Спілкування дівчинки з батьком відповідає її найкращим інтересам, а батько підтвердив своє бажання брати в житті дитини найактивнішу участь. Та обставина, що дитина іншого чоловіка називає батьком, не є підставою для позбавлення рідного батькам на спілкування з дитиною. При цьому суд зазначає, що після налагодження довірчих відносин спілкування батька з дочкою батько завжди має право через деякий час вимагати змінити спосіб його участі у вихованні дитини. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дочкою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дочкою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Стаття 19 СК України встановлює, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Зустрічний позов відповідачкою не заявлено. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи її виховання не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, та приймаючи до уваги надані в судовому засіданні пояснення позивача, його представника, представника відповідача та покази свідків, результати оцінки психологічного стану малолітньої [PERSON] , надані Центром логопедії та психології стосовно рекомендації проведення зустрічей дитини з батьком в присутності матері для запобігання психотравмуючих наслідків у дитини, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо визначення способів участі у вихованні дитини. Аналізуючи фактичні обставини, враховуючи вік дитини- ій виповнилось лише 4 роки, тривалу перерву у її спілкуванні з батьком, суд приходить до висновку, що для налагодження довірчих відносин між батьком і дитиною потрібен час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування і формування емоційної прихильності дочки до батька, тому слід визначити такі побачення у присутності матері, відповідно до висновку органу опіки та піклування. При цьому батько, які і мати, має права на спілкування з дитиною в день народження. При цьому суд враховує вік дитини, особливості розвитку дитини в такому віці, які обумовлені характером та тривалістю її відносин, чуттєво - емоційного зв`язку з родиною, в якій вона проживає, та перерву у спілкуванні з батьком. Суд вважає можливим визначити позивачу наступний спосіб участі у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] , місце та час їхнього спілкування: щосуботи з 11.00 до 13.00, щовівторка та щочетверга з 17.00 до 19.00 у присутності матері дитини - [PERSON] ; у день народження дитини - [INFO] , якщо цей день буде вихідним днем - з 9 год 00 хвил. до 11 год. 00 хвил., а якщо буднім днем - з 8 год. 00 хвил. до 8 год.30 хвил. в дитячому розважальному закладі, парку відпочинку у м.Харкові чи за адресою місця проживання дитини, у присутності матері. Вказані способи участі в даній період з урахуванням фактичних обставин, відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини», який є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Щодо вимог відповідачки про відшкодування витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вимога відповідача про відшкодування понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 17250,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено факт наявності з боку відповідачки перешкод у спілкуванні з дитиною та визначено способи участі у вихованні дитини. Крім того, належних та допустимих доказів на обґрунтування вказаної суми, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial