Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

23 липня 2014 року представник позивача звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із зазначеним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути суму страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 28.12.2013 року в 10 год. 40 хв. на вул. Малиновського у м. Одеса, сталася ДТП за участю автомобіля «Краз 6444» р/н [NUMBER], з причепом та автомобілем «Ніссан Тіїда» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON]Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.01.2014 року по справі №521/134/14-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до полісу №АС/0619250 від 22.02.2013 та № АС/0619104 від 21.02.2013 у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес».Внаслідок ДТП власнику автомобіля «Ніссан Тіїда» н/з [NUMBER], завдано технічних пошкоджень. Розмір шкоди, в результаті його пошкодження при ДТП, підтверджується ремонтною калькуляцією та становить 7874,73 грн. За вказаною ДТП, ПрАТ «СК «Юнвес», згідно страхового акту ГО-1098/ОД від 22.04.2014 року, сплатило, власнику пошкодженого автомобіля, відповідно до умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхове відшкодування на загальну суму 5 708 (п'ять тисяч сімсот вісім) грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1199 від 24.04.2014 і цим самим було відшкодовано завдану відповідачем шкоду.Відповідач, в порушення п. 33.1 вищевказаного Закону, не надав до ПрАТ «СК «Юнівес» протягом трьох днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Посилаючись на те, що до позивача в межах фактично виплаченого страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 5 708 грн. 20 коп., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 577 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. 30 жовтня 2014 року опубліковано повідомлення у газеті «Одеські вісті». про призначення до слухання цивільної справи №521/13165/14-ц за позовом ПрАТ «СК «Юнівес» до [PERSON]. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/619104 та АС/0619250, укладеного між ПрАТ «СК «Юнівес» та [PERSON], страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю незабезпеченого транспортного засобу. 28.12.2013 року в 10 год. 40 хв. на вул. Малиновського у м. Одеса, сталася ДТП за участю автомобіля «Краз 6444» р/н [NUMBER], з причепом та автомобілем «Ніссан Тіїда» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На підставі постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.01.2014 року по справі № 521/134/14-п [PERSON] було визнано винним у тому, що він, 28.12.2013 року, рухаючись на вул. Малиновського, в м. Одеса, керуючи автомобілем «Краз 6444», державний реєстраційний номер [NUMBER], не витримавши інтервал з припаркованим автомобілем «Ніссан Тіїда» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] скоїв зіткнення з останнім. Відповідно до ремонтної калькуляції №ГО-1098 розмір витрат на ремонт транспортного засобу «Ніссан Тіїда» н/з [NUMBER], в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить 7874,73 грн. За вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою, на підставі страхового акту ГО-1098/ОД від 22.04.2014 року, ПрАТ «СК «Юнівес» сплатило власнику пошкодженого автомобіля, відповідно до умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхове відшкодування у розмірі 5 708 (п'ять тисяч сімсот вісім) грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1199 від 24.04.2014р. Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може буди підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. зазначеного Закону України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення п. 33.1 вищевказаного Закону, не надав до ПрАТ «СК «Юнівес» протягом трьох днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved