Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

21 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 01 березня 1997 року відділом РАГС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 307. 10 листопада 2015 року [PERSON] подано зустрічний позов, у якому вона просила визнати квартиру [ADDRESS], автомобіль «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску, автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску спільною сумісною власністю подружжя; поділити майно та визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та автомобіль «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску; стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію 59800, 00 грн. Виділити [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] та автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску. Визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши їй з дитиною дві житлові кімнати № 7 площею 16,3 кв. м та № 5 площею 12,4 кв.м та санітарний вузол № 8 площею 7,9 кв. м.; виділити [PERSON] житлову кімнату № 6 площею 9,4 кв.м та санітарний вузол № 2 площею 2,6 кв.м; кухню № 4 площею 14,8 кв.м, хол № 9 площею 27, 9 кв. м, коридор № 1 площею 5,6 кв.м та підсобне приміщення № 3 площею 0,8 кв.м залишити у спільному користуванні. Також просить стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. 08 лютого 2016 року зустрічні позовні вимоги [PERSON] були уточнені. Вона просила визнати квартиру [ADDRESS], автомобіль «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску, автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску спільною сумісною власністю подружжя; поділити майно та визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та автомобіль «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску; стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію 59 800, 00 грн. Виділити [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] та автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску. Визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши їй з дитиною дві житлові кімнати № 7 площею 16,3 кв. м та № 6 площею 9,4 кв.м та санітарний вузол № 8 площею 7,9 кв. м; виділити [PERSON] житлову кімнату № 5 площею 12,4 кв.м та санітарний вузол № 2 площею 2,6 кв.м; кухню № 4 площею 14,8 кв.м, хол № 9 площею 27, 9 кв. м, коридор № 1 площею 5,6 кв.м та підсобне приміщення № 3 площею 0,8 кв.м залишити у спільному користуванні та стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. 14 квітня 2016 року позовні вимоги [PERSON] були остаточно уточнені. Відтак, на день винесення рішення вона просить визнати квартиру [ADDRESS], машиномісце [ADDRESS] загальною площею 15,1 кв.м; автомобіль «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску, автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску спільною сумісною власністю подружжя; поділити майно та визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], ? частину машиномісця [ADDRESS] загальною площею 15,1 кв.м та автомобіль «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску; стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію 59 800, 00 грн. Вииділити [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] ; ? частину машиномісця [ADDRESS] загальною площею 15,1 кв.м та автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску. Визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши їй з дитиною дві житлові кімнати № 7 площею 16,3 кв. м та № 6 площею 9,4 кв.м та санітарний вузол № 8 площею 7,9 кв. м; виділити [PERSON] житлову кімнату № 5 площею 12,4 кв.м та санітарний вузол № 2 площею 2,6 кв.м; кухню № 4 площею 14,8 кв.м, хол № 9 площею 27, 9 кв. м, коридор № 1 площею 5,6 кв.м та підсобне приміщення № 3 площе.ю 0,8 кв.м залишити у спільному користуванні та стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач за первісним позовом [PERSON] зазначає, що 01 березня 1997 року між ним та [PERSON], відділом РАГС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 307. [INFO] року в них народився син - [PERSON]. Внаслідок різних поглядів на життя, побут, виховання дитини відносини в сім ї не склалися. В сім'ї виникали конфлікти, які призвели до її повного руйнування. У 2004-2005 роках шлюбні відносини між ними вже припинялися, вони намагалися возз'єднати сім ю, проте, життя та відносини не налагодились. У січні 2015 року шлюбно-сімейні відносини між ними повністю припинені, тож з 01 січня 2015 року спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Дитина залишиться проживати з матір'ю [PERSON], він добровільно буде надавати матеріальну допомогу на його утримання. Оскільки сім'я існує виключно формально, а зберегти сім'ю він наміру не має, наполягає на розірванні шлюбу та просить позов задовольнити. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування житловим приміщенням визнав частково. Так, він не заперечує проти запропонованого [PERSON] варіанту розподілу автомобілів та не заперечує проти виділення йому автомобіля [NUMBER], 2007 року випуску, а [PERSON] - автомобіля «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску та стягнення з нього на її користь компенсацію 59 800, 00 грн. Проте, не погоджується з порядком розподілу квартири та машиномісця та визначення порядку користування з наступних підстав. Відповідно Договору № 112-69/Л пайової участі у будівництві від 30 листопада 2006 року та додаткової угоди № 1 до цього Договору від 04 грудня 2006 року укладеного між ним та ПО «ЖСК «Авантаж» було придбано майнове право на квартиру [ADDRESS] та машиномісце в підвалі цього будинку № 25. Розмір паю складав 543720, 00 грн. Перший внесок становив 255000, 00 грн. Решту паю в сумі 288 720, 00 грн. потрібно було внести до 30 квітня 2007 року. Для виплати зазначеної частини паю, що в еквіваленті складало 57744,00 доларів США, між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» 27.04.2007 року було укладено договір кредиту № 839/3/27/7-168. Відповідно довідці ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.1-186/96-21700 від 01.12.2015 року заборгованість за зазначаним кредитним договором в рахунок погашення заборгованості за період з 27.04.2007 року по 01.12.2015 року ним були перераховані наступні суми: тіло кредиту 204021,99 грн.,що в еквіваленті складає 17964, 39 доларів США та проценти по кредиту в сумі 240177, 89 грн., що в еквіваленті складає 22154, 56 доларів США, - на загальну суму 40118, 95 доларів США. З цієї суми за період окремого проживання з відповідачкою по первісному позову [PERSON] з 01 січня 2015 року до 10 листопада 2015 року ним особисто без участі [PERSON] сплачено 3505,48 доларів заборгованості по тілу кредиту та3463, 49 доларів США - по процентам. Крім того, 15 грудня 2015 року ним особисто погашена заборгованість в сумі 290858, 94 грн, що в еквіваленті становить 12215, 00 доларів США. Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.1-186/96-573 від 18.01.2016 року заборгованість за вказаним кредитним договором повністю погашена 16. Грудня 2015 року. Таким чином, він вважає, що за період окремого проживання та окремого ведення господарства з [PERSON], тобто з 01 січня 2015 року ним сплачено 19 183, 97 доларів США, тож його доля при розподілі квартири та машиномісця повинна збільшиться. Із розрахунку первісної вартості квартири, його доля при розподілі повинна збільшитись на 18 %. Тож загальна сумісна власність має становити 82%, а, відповідно, його доля та доля [PERSON] у сумісній власності становитимуть по 41%. Відповідно, із таких часток повинен бути встановлений й порядок користування квартирою. Виходячи із зазначеного, він вважає справедливим виділити йому в користування дві житлові кімнати - № 5 площею 12,4 кв.м та № 6 площею 9,4 кв.м, а також санвузол № 2 площею 2,6 кв.м, [PERSON] виділити житлову кімнату № 7 площею 16,3 кв.м та санвузол № 8 площею 7,9 кв.м; інші приміщення залишити в спільному користуванні. У судовому засіданні позивач та його представник просили задовольнити первісний позов та розірвати шлюб між сторонами. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] в частині розподілу автомобілів та стягнення з нього компенсації не заперечували; в частини розподілу квартири, машиномісця та визначення порядку користування просили вирішити із врахуванням внесеним ними заперечень. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечувала, проте, була не згодна із обставинами, викладеними в позові. Свої позовні вимоги про поділ сумісного майна подружжя та визначення порядку користування квартирою підтримала в повному обсязі та пояснила, що 01 березня 1997 року між [PERSON] та нею у відділі РАГС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 307. [INFO] року в них народився син - [PERSON]. В їх сім'ї дійсно періодично виникали сварки, але вони мали дрібний побутовий характер та не ставили під загрозу само існування сім'ї. До червня 2015 року шлюбні відносини між ними не припинялися. Вони проживали разом у її батьків. Наприкінці травня 2015 року між ними дійсно відбувся конфлікт, саме після якого ними прийнято рішення про неможливість подальшого спільного проживання. Шлюбні відносини між ними припинені в червні 2015 року. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Проти розірвання шлюбу вона не заперечує, проте зазначені позивачем за первісним позовом обставини вважає неправдивими. У шлюбі ними було нажите майно, а саме квартира [ADDRESS], машиномісце [ADDRESS] загальною площею 15,1 кв.м, автомобіль «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску та автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску. Так, відповідно договору пайової участі у будівництві № 112-69 від 30 листопада 2006 року ними було придбано квартиру [ADDRESS]. Квартира була зареєстрована на ім'я відповідача за зустрічним позовом [PERSON] та Рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради від 12.05.2009 року № 132/3 на його ім'я видано свідоцтво про право власності. Квартира складається з 3- х кімнат загальною площею 97, 7 кв. м. При покупці квартири згідно договору № 112-69/Л від 30.11.2006 року та Додаткової угоди до нього від 04.12.2006 року об'єктом пайової участі є також право на паркувальне місце. Згідно оцінки від 12.10.2015 року ринкова вартість спірної квартири складає 1 700 700,00 грн., відповідно, вартість ? частини складає 850 350,00 грн. Згідно оцінки від 14.04.2016 року ринкова вартість спірного машиномісця складає 508 996, 00 грн, відповідно, ? частина його вартості складає 254 498, 00 грн. Вартість квартири з паркувальним місцем згідно договору пайової участі складає 543 720, 00 грн. Перший внесок в розмірі 255 000, 00 грн. був сплачений нами за спільні сімейні кошти. Остаток вартості квартири 288 720, 00 грн. був ними сплачений до 30.04.2007 року, для чого вони позивали кошті в банку. Кредит вони брали в доларах США. Внаслідок списання банком коштів по кредиту в доларах США вартість квартири зменшилась до 95 180, 72 доларів США. До травня 2015 року кредит вони сплачували зі спільних сімейних коштів, з червня 2015 року відповідач [PERSON] почав сплачувати кредит самостійно. Всього він самостійно сплатив по кредиту 15 969,65 доларів США. Враховуючи фактичну вартість квартири у 95 180, 72 доларів США та сплачену за спільними сімейними коштами суму 79 211, 06 доларів США, сплачена після припинення сімейних відносин відповідачем [PERSON] сума 15 969, 65 доларів є 1/6 частиною квартири. Тож її доля у спірній квартирі має бути мінімум 5/12 частин. Але враховуючи той факт, що з нею проживає неповнолітня дитина, яка повністю знаходиться на її утриманні, вона відповідно ч.3 ст. 70 СК України просить врахувати за збільшити її частку до ?, що буде справедливим та обґрунтованим. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що з нею проживає неповнолітній син, якому потрібна окрема кімната, вона просить визначити порядок користування квартирою наступним чином: їй з дитиною виділити дві житлові кімнати - кімнату № 7 площею 16,3 кв. м та кімнату № 6 площею 9,4 кв.м та санітарний вузол № 8 площею 7,9 кв. м; виділити [PERSON] житлову кімнату № 5 площею 12,4 кв.м та санітарний вузол № 2 площею 2,6 кв.м; кухню № 4 площею 14,8 кв.м, хол № 9 площею 27, 9 кв. м, коридор № 1 площею 5,6 кв.м та підсобне приміщення № 3 площе.ю 0,8 кв.м залишити у спільному користуванні. При розподілі автомобілів вона просить врахувати, що вона користується автомобілем «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску, відповідач [PERSON] користується автомобілем [NUMBER], 2007 року випуску. Відповідно звіту про оцінку ТОВ «Аргумент-Експерт» від 12.10.2015 року вартість автомобіля «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску становить 120 000, 00 грн. Відповідно звіту про оцінку ТОВ «Аргумент-Експерт» від 12.10.2015 року вартість автомобіля [NUMBER], 2007 року випуску становить 239 600, 00 грн. Таким чином, вартість частки кожного з них. Тобто подружжя, становить 179 800, 00 грн. Оскільки їй в користування залишається автомобіль меншої вартості, відповідач повинен сплатити їй різницю вартості (179 800, 00 - 120 000, 00 ), яка дорівнює 59 800, 00 грн. Крім того, на її користь з відповідача [PERSON] просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4621,20 грн., що підтверджено квитанцією. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її донькою, а позивач за первісним позовом [PERSON] - її чоловік. Вони проживали разом з ними у будинку у с. Мала Данилівка Дергачівського району. Про причини конфліктів в їх родині їй достеменно не відомо, проте в них були непорозуміння через небажання чоловіка переїхати у власну квартиру. Вихованням дитини займалася донька, [PERSON] дружині та синові не допомагав з червня 2015 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] його донька, [PERSON] - його зять. Причини непорозуміння в сім'ї доньки йому не відомі, проте сімейні відносини між ними припинені на прикінці травня 2015 року, з цього часу разом вони не проживають, [PERSON] допомоги не надає. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.15, 16 ЦК України ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що між сторонами 01 березня 1997 року у відділі РАГС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 307. [INFO] року в них народився син - [PERSON]. Внаслідок конфліктів сімейні відносини були припинені. Жодна із сторін не бачить можливостей відновлення та збереження сім ї та наполягає на розірвання зазначеного шлюбу. За взаємною домовленістю неповнолітня дитина залишається проживати з матір'ю [PERSON] Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. У відповідності до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно ст.112 СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Встановивши об'єктивність причин для розірвання шлюбу, неможливість подальшого спільного життя, яке б суперечило інтересам обох сторін, а обопільне бажання сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу. Під час шлюбу сторонами набуто наступне майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 97,7 кв.в.,; машиномісце [ADDRESS] загальною площею 15,1 кв.м, ; автомобіль «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску , та автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Матеріалами справи встановлено, що відповідно Договору № 112-69/Л пайової участі у будівництві від 30 листопада 2006 року та додаткової угоди № 1 до цього Договору від 04 грудня 2006 року укладеного між [PERSON] та ПО «ЖСК «Авантаж» було придбано майнове право на квартиру [ADDRESS] та машиномісце в підвалі цього будинку № 25. Розмір паю складав 543720, 00 грн. Перший внесок становив 255000, 00 грн. та був внесений у вказаний в договорі строк. Решту паю в сумі 288 720, 00 грн. потрібно було внести до 30 квітня 2007 року. Для виплати зазначеної частини паю, що в еквіваленті складало 57744 доларів США, між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 839/3/27/7-168. На підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради 12 травня 2009 року на ім я [PERSON] 12.05.2009 року було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], номер 132/3. Відповідно рішенню про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на ім'я [PERSON] 19.02.2015 року видано свідоцтво про право власності на машиномісце [ADDRESS] загальною площею 15,1 кв.м, номер [NUMBER]. На сьогоднішній день кредитні зобов'язання по Договору кредиту № 839/3/27/7-168 від 27.04.2007 року погашені. При цьому, частина коштів виплачена [PERSON] після фактичного припинення сімейних стосунків з [PERSON] Так, на думку [PERSON], така сума становить 19 183, 97 доларів США, на думку [PERSON] - ця сума становить 15 969, 65 доларів США. За змістом ст.65 СК України, згідно з якою договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст.65 СК України) П.3 ч. 1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за власні кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте ним за час їхнього окремого проживання. У відповідності до ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. На момент придбання квартири та сплати кредиту сторони знаходилась у зареєстрованому шлюбі. З урахуванням викладеного, права та обов'язки сім'ї, яка створена на підставі шлюбу, виникають з моменту реєстрації шлюбу у органі державної реєстрації актів цивільного стану та припиняють, зокрема, у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Все майно, яке є предметом розподілу придбане сторонами в період перебування в шлюбі, воно є їхнім спільним майном, і частка кожного з них складає половину загального майна. Боргові зобов'язання сторін, набуті під час перебування в шлюбі на придбання зазначеного майна, є спільними боргами сторін, тому якщо вони не мають домовленості по їх погашенню, сторони мають право вирішити цей спір в судовому порядку. Питань про розподіл боргів подружжя або визнання особистою приватною власністю певного майна подружжя, набутого ним за час їхнього окремого проживання , сторонами не ставилось. Таким чином, суду не надано жодних належних доказів, на підставі яких частки у спільній сумісній власності подружжя не є рівними. Отже, перелічене вище майно згідно вимог ст.60 СК України є спільним майном подружжя. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тож суд приходить до висновку про визнання квартири [ADDRESS] та машиномісця [ADDRESS] власності на які виникло в період перебування сторін в шлюбі, є спільним майном подружжя, тож визнає за кожним з них право власності на ? частку у цьому майні. Крім того, під час перебування у шлюбі сторонами придбано автомобіль «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] та автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] Відповідно звіту про оцінку ТОВ «Аргумент-Експерт» від 12.10.2015 року вартість автомобіля «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску становить 120 000, 00 грн. Відповідно звіту про оцінку ТОВ «Аргумент-Експерт» від 12.10.2015 року вартість автомобіля [NUMBER], 2007 року випуску становить 239 600, 00 грн. З огляну на наведене, вартість частки кожного з подружжя, становить 179 800, 00 грн. Враховуючи те, що автомобілем «Мітсубісі спейс стар» фактично користується [PERSON], а автомобілем «Мітсубісі аутлендер» - [PERSON] та погодження сторін з таким розподілом, суд приходить до висновку про можливість визнання права власності на автомобіль «Мітсубісі спейс стар», реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску за [PERSON] та права власності на автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску за [PERSON] Враховуючи той факт, що в користуванні [PERSON] залишається автомобіль меншої вартості, з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача по зустрічному позову [PERSON] повинна бути стягнута різниця вартості яка дорівнює 59 800, 00 грн. (179 800, 00 - 120 000, 00 ). Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності . У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Враховуючи те, що квартира [ADDRESS] розташована на 11 поверсі 16 поверхового будинку, її загальна площа складає 97,7 м, вона складається 3-х житлових кімнат площею 12,4 кв.м, 9,4 кв.м, 16,3 кв.м; кухні площею 14,8 кв.м, двох санвузлів площею 2,6 кв.м та 7,9 кв.м, коридору площею 5,6 кв.м, підсобного приміщення площею 0,8 кв.м та холу площею 27,9 кв.м; враховуючи рівність часток, думку сторін та той факт, що з позивачкою за зустрічним позовом залишається проживати спільна дитина сторін - син [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку про визначення порядку користування наступним чином: виділити [PERSON] в користування дві житлові кімнати - кімнату № 5 площею 12,4 кв.м та кімнату № 6 площею 9,4 кв.м та санітарний вузол № 8 площею 7,9 кв. м; виділити [PERSON] в користування житлову кімнату № 7 площею 16,3 кв.м та санітарний вузол № 2 площею 2,6 кв.м; кухню № 4 площею 14,8 кв.м, хол № 9 площею 27, 9 кв. м, коридор № 1 площею 5,6 кв.м та підсобне приміщення № 3 площею 0,8 кв.м залишити у спільному користуванні. Розподіляючи судові витрати між сторонами, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 3897, 60 гривень, так як стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved