Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

23.01.2018 позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.09.1978 вони уклали шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені приблизно 10 років тому. Протягом останніх десяти років між сторонами існували неприязні стосунки, приблизно пів року сторони не проживають, спільного господарства не ведуть, Загального бюджету не мають, шлюбні стосунки припинені остаточно. Позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. У зв'язку з чим, позивач просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив задовільнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково пояснивши, що у нього на теперішній час є інша жінка, з якою він фактично проживає як чоловік та дружина, вони ведуть спільний побут. Окрім того, позивачем було зазначено, що нього з відповідачем існують невирішені спори, як у цивільні так і кримінальні. Позивач наполягав на розірвання шлюбу, вважав, що строк для примирення не потрібно надавати, так як він не принесе позитивного результату. Представник позивача підтримав позов про розірвання шлюбу, просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач заперечувала проти позову, подала відзив на позовну заяву та пояснила, що позивач постійно застосовує до неї психологічне та фізичне насильство, перешкоджає користуванню рухомим та нерухомим майном, у зв'язку з чим вони у судовому порядку вирішують питання розподілу сумісного майна. Крім того, відповідач [PERSON] заявила, що в органах досудового розслідування порушені кримінальні провадження щодо позивача. Представник відповідача заперечувала проти позову, з підстав зазначених у відзиві на позов, вважала, що збереження шлюбу не буде суперечити інтересам обох сторін. Суд, вислухавши позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 08.09.1978 у Палаці одруження «Дзержинський», актовий запис № 2721. Від шлюбу сторони малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Щодо надання строку для примирення суд приходить до наступного: Згідно з статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно в процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересамодного з них чи інтересам їх дітей. Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов'язком. Окрім того, суд зауважую, що позов про розірвання шлюбу пред'явлено 23.01.2018, про що відповідач була обізнана та не була позбавлена можливості вживати заходів щодо примирення без ухвали суду. Також, судом було встановлено, що на теперішній час між сторонами існує невирішений цивільний спір, а також кримінальне провадження, що підтверджується ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова №638/7394/18 від 27.08.2018 про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, ухвалами Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.07.2018 №638/9270/18 та від 30.08.2018 №638/9272/18 про зобов'язання Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області організувати внесення до ЄРДР відомостей за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та за ч.1 ст 122 КК України Суд вважає, що посилання відповідача [PERSON] на можливість збереження сім'ї, самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки позивач [PERSON] заперечує проти збереження шлюбу, на теперішній час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Таким чином, зважаючи на характер і тривалість спірних відносин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідачем не доведено необхідності наявності передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позову, а тому приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved