Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

23 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 210/7/215 від 16 квітня 2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 38980,00 грн. з початковою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 17,50% річних. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 16 січня 2016 року складається із заборгованості за кредитом 21904,89 грн., заборгованості за відсотками 46727,18 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 11399,06 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 19261,59 грн., інфляційних витрат за кредитом 8937,20 грн., інфляційних витрат за відсотками 15101,64 грн., що у загальному розмірі складає 123331,56 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором, а також відшкодувати понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.33). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий Курєр» (а.с.41-42). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 16 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON]був укладений договір кредиту № 210/7/215 (а.с.4-9). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору позичальник [PERSON] отримав від ПАТ «Укрсоцбанк» на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 38980,00 грн. з початковою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 17,50% річних (а.с.4). Згідно п.2.4.1 сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно у період з 1 по 10 число місця наступного за звітним (а.с.6). Відповідно до п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (а.с.8). Відповідач [PERSON] не виконав належним чином свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 16 січня 2016 року складається із заборгованості за кредитом 21904,89 грн., заборгованості за відсотками 46727,18 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 11399,06 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 19261,59 грн., інфляційних витрат за кредитом 8937,20 грн., інфляційних витрат за відсотками 15101,64 грн., що у загальному розмірі складає 123331,56 грн. (а.с.10). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст.610, 612 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що [PERSON] не виконав належним чином зобовязань, передбачених кредитним договором № 210/7/215 від 16 квітня 2007 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 16 січня 2016 року в загальному розмірі 123331,56 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, повязані із сплатою судового збору в розмірі 1849,97 грн. (а.с.1).

Outcome: approved