Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

23 жовтня 2018 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернулася [PERSON]. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що вона є співвласником будинковолодіння № 204 по вул. Сорочинська в м. Миргороді Полтавської області. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON], який не є співвласником вказаного будинковолодіння та не проживає в ньому з 2015 року. На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 жовтня 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 січня 2019 року в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено до участі у справі співвласників будинкволодіння [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, її представник, який здійснює свої повноваження на підставі оредру на надання правової допомоги (а.с.29) адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, заперечень проти заочного розгляду справи не висловила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, відзиву не подано. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовної заяви. ТретІ особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання у судове засідання не зявився, про причину своєї неявки суд не повідомив, не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення третьої особи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є співвласником будинковолодіння № 204, по вул. Сорочинська в м. Миргороді Полтавської області. Окрім неї співвласниками вказаного будинковолодіння є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.41-42). Згідно з довідкою, виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтаської області № 02-08/3953 від 25.10.2018 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 20). Згідно з актом обстеження домогосподарства [PERSON] з 2015 року дотепер не проживає за адресою: [INFO] (а.с.13). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає у будинку протягом останніх кількох років, то він, відповідно до ст. 72 ЖК України, втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право на користування приміщенням будинковолодіння № 204, по вул. Сорочинська, м. Миргород Полтавської області. Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved