Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

23.12.2016р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини фактично були припинені та з 2014 року вони почали жити окремо, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них різні погляди на ставлення до їхнього сімейного життя та несумісність характерів, спільне господарство ними разом не ведеться. Від даного шлюбу у них спільних дітей не має, спору щодо поділу майна не має. Також позивач вказує на те, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам, які мають істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, проте 03.02.2017р. подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги і просить розгляд справи провести за його відсутності та не надавати строку для примирення, не заперечує щодо заочного розгляду справи, судові витрати просить залишити за ним. Відповідач двічі в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 74 ЦПК України, повідомлена про час та місце судового розгляду, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик до суду в газетах Урядовий кур'єр і Рідне Прибужжя. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що передбачено ст. 224 ЦПК України. Дослідив письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Так, як вбачається з матеріалів справи, 11.09.1993р. сторони уклали шлюб, про що Арцизьким районним відділом загс Одеської області зроблено відповідний актовий запис № 85 та видано свідоцтво про шлюб серії ІІІ-ЖД № 367450 від 11.09.1993р. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного Беспечанська було змінено на Кушнір. Сторони спільних дітей від шлюбу не мають та фактично з 2014р. не проживають однією сім'єю та не підтримують один одного, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судові витрати у справі підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: approved