Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

21 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ДП «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 18.12.2006 вона працювала у відповідача на посаді інженера 1 категорії з охорони праці. 31.10.2014 вона була звільнена з займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Проте, з вересня 2013 року відповідач не виплачує заробітну плату позивачу, заборгованість по якій станом на 31.10.2014 складає 32422 грн. 16 коп. Оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання, а саме порушує строки виплати заробітної плати, позивач звернулась з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь вказану заборгованість по заробітній платі у розмірі 32422 грн. 16 коп., інфляційні витрати та середньомісячну заробітну плату у розмірі 3 919,46 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 15000грн., посилаючись на тривалість завданих моральних страждань внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань, їх впливу на її повсякденне життя. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Позивач просив зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 32 422 грн. 16 коп., інфляційні витрати та середньомісячну заробітну плату. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] з 18 грудня 2006 року працювала у відповідача ДП «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» на посаді інженера 1 категорії з охорони праці технічного відділу. Вказана обставина підтверджується трудовою книжкою (а.с.14-15). Згідно наказу від 31.10.2014 № 126 ос позивач звільнилась з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. (а.с.13) Разом з тим, заробітна плата відповідачем позивачу з вересня 2013 року не виплачується і заборгованість по ній станом на 31 жовтня 2014 року складає 32 422 грн. 16 коп., що не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 21 лютого 2001 року № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001. Згідно з п. 4 вказаної Постанови сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових плажежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділеній на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Згідно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України та ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума інфляційних витрат за період з вересня 2013 року по квітень 2015 року складає 27078,06 грн., що також не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні. Відповідно до п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427 із змінами, внесеними Постановою КМУ № 292 від 23.04.1999 року, компенсація працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.01.1998, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше ніж як на один відсоток. Відповідно до п. 3 вказаного Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Згідно з п. 4 зазначеного Положення, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців, сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати (за період з вересня 2014 року до червень 2015 року) становить 22 032,01 грн., що також визнано відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем та відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України задовольнити позов. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 815 грн. 32коп. Також, суд дійшов до висновку про необхідність допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 6328,00 грн. відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved