Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

22.05.2020 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначила, що змушена звернутися із цією заявою, оскільки не має іншої можливості захистити себе від психологічного насилля та погроз фізичної розправи зі сторони [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2004 року по 19.02.2017 року. Від шлюбу в них є син, який після розірвання шлюбу проживає разом з батьком. За весь час спільного проживання [PERSON] неодноразово здійснював фізичне та психологічне насилля по відношенню до заявниці, що полягало в образах, погрозах, маніпуляціях та постійних обвинуваченнях. Після того, як [PERSON] покинула місце спільного проживання з [PERSON] , останній постійно телефонує та пише їй, зазначає, що нібито знає де вона живе та що робить, погрожує фізичною розправою над нею та її знайомими. [PERSON] погрожує вчинити дії, які призведуть до втрати нової роботи заявника. Неправомірна поведінка по відношенню до неї та страх за власне життя та здоров`я, змусили [PERSON] покинути улюблене місце роботи, власну домівку та рідну дитину. З огляду на викладене, з посиланням на ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вона просить суд: Видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] (ІПН [NUMBER] , [ADDRESS] ), а саме: - заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. - заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців. Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши надані до суду письмові та електронні докази по справі, суд вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Як передбачено ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з вимогами ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В свою чергу ст.ст.78-80 ЦПК України передбачають, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як встановлено судом заявник та заінтересована особа перебували у зареєстрованому шлюбі до 09.02.2017 року. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьком, з матері стягнуті аліменти на утримання дитини. У своїй заяві про видачу обмежувального припису [PERSON] зазначає, що вона періодично потерпає від психологічного насильства та від погроз фізичного насилля зі сторони [PERSON] , але при цьому жодних належних та допустимих доказів цього суду не надала. Так, заявницею зазначається, що [PERSON] постійно телефонує та пише їй, зазначає, що нібито знає де вона живе та що робить, погрожує фізичною розправою над нею та її знайомими. На підтвердження зазначеного, заявницею надано копію переписки (на диску). Але з наданої переписки неможливо встановити адресата та адресанта листування. З огляду на викладене, суд вважає, що заявницею не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факти домашнього насильства з боку [PERSON] , в зв`язку з чим вважає, що підстави для видачі обмежувального припису відсутні.

Outcome: dismissed