Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

22 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] про припинення трудового договору та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 червня 2011 року вона уклала з фізичною особою - підприємцем [PERSON] безстроковий трудовий договір, який був того ж дня зареєстрований в Білопільському районному центрі зайнятості. За даним трудовим договором її прийнято на посаду продавця продовольчих товарів. 25 вересня 2011 року у зв'язку з неналежним виконанням ФОП [PERSON] своїх обов'язків, як роботодавця, [PERSON] звернулась до останнього з заявою про звільнення з роботи. Але від припинення трудових відносин та реєстрації розірвання трудового договору в центрі зайнятості ФОП [PERSON] ухиляється. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила розірвати укладений з відповідачем трудовий договір на підставі ст. 38 КЗпП України з 01 жовтня 2011 року та зобов'язати Білопільський районний центр зайнятості зняти з реєстрації цей договір. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Суду пояснила, що фактично працювала у відповідача незначний час, після чого за взаємною згодою з [PERSON] вирішили розірвати трудовий договір. [PERSON] заяву про звільнення підписав та пообіцяв зняти договір з державної реєстрації у центрі зайнятості. Однак, як їй стало відомо, договір з реєстрації не був знятий. Реєстрація договору перешкоджає у реалізації її права на отримання допомоги в зв'язку з тимчасовим безробіттям. Крім того, місце знаходження фізичної особи-підприємця [PERSON] на даний час є невідомим, вона неодноразово зверталась до Білопільського районного центру зайнятості з проханням зняти з державної реєстрації укладений між нею та відповідачем трудовий договір, проте їй було відмовлено з мотивів, що розірвання трудового договору можливе за наявності обох сторін або в судовому порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Представник третьої особи - Білопільського районного центру зайнятості [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, пояснив, що при наявності відповідного рішення суду про розірвання трудового договору Білопільський районний центр зайнятості може зняти з державної реєстрації трудовий договір. Суд вважає за необхідне заслухати справу в заочному провадженні за згодою позивачки без участі відповідача за наявними у справі доказами. Заслухавши позивачку [PERSON], представника третьої особи [PERSON] повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], як фізичною особою - підприємцем, укладено безстроковий трудовий договір, який зареєстровано у Білопільському районному центрі зайнятості за № 233. За даним трудовим договором [PERSON] була прийнята на посаду продавця продовольчих товарів (а.с. 3). За умовами цього договору (пункти 2-3) позивач зобов'язалася виконувати роботу продавця продовольчих товарів у визначений сторонами робочий час, а відповідач - забезпечити необхідні умови праці для виконання прийнятих працівником зобов'язань, обладнати робоче місце, надати необхідний інвентар і робочий одяг, а також оплачувати працю працівника. На підставі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись з позовом до суду, [PERSON] мотивувала свої вимоги тим, що 25 вересня 2011 року у зв'язку з неналежним виконанням ФОП [PERSON] своїх обов'язків, як роботодавця, [PERSON] звернулась до останнього з заявою про звільнення з роботи. [PERSON] заяву про звільнення підписав та пообіцяв зняти договір з державної реєстрації у центрі зайнятості. Однак, як їй стало відомо, договір з реєстрації не був знятий. Крім того, місце знаходження [PERSON] на даний час є невідомим, вона неодноразово зверталась до Білопільського районного центру зайнятості з проханням зняти з державної реєстрації укладений між нею та відповідачем трудовий договір, проте, їй було відмовлено, мотивуючи це тим, що розірвання трудового договору можливе за наявності обох сторін або в судовому порядку. На підтвердження того, що місце знаходження [PERSON] невідоме, позивачка надала суду довідку з виконкому Жовтневої селищної ради від 20 квітня 2015 року № 658, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно був зареєстрований та проживав безвиїздно в смт. Жовтневе по вул. Ювілейній,14 з 25 березня 2008 року по травень 2014 року. На даний час місце його знаходження не відоме (а.с. 4). Проте, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що трудові відносини між нею та [PERSON] фактично були припинені саме з 01 жовтня 2011 року. В той же час, суд приймає до уваги, що, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивачка на даний час позбавлена можливості самостійно зняти з реєстрації трудовий договір і таким чином захистити порушене право. Як вбачається з довідки управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі, фізичною особою підприємцем [PERSON] останній раз був сплачений страховий внесок за позивачку у липні 2011 року, що підтверджує існування між позивачкою та відповідачем [PERSON] трудових відносин протягом вказаного періоду. Крім того, в зазначеній довідці вказано, що з жовтня 2011 року страховий внесок за позивачку вже сплачувало управління освіти, молоді та спорту Білопільської РДА, так як з 17 жовтня 2011 року [PERSON] була працевлаштована комірником до Жовтневої ЗОШ І-ІІІ ступенів управління освіти, молоді та спорту Білопільської РДА, що також підтверджується ксерокопією трудової книжки позивачки (а.с. 18-28). За змістом ст. 2 КЗпП України громадяни України мають право на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього ж Кодексу трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За правилами ст. 24-1 КЗпП України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за довіреністю уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У відповідності до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 (із змінами), укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи (п. 2). У разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору (п. 8). Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів (п. 9). Згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-34цс13 від 22.05.2013 року, для визначення правової підстави розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України значення має сам лише факт порушення законодавства про працю, що спонукав працівника припинити трудові відносини з відповідачем, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та його істотність. З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині розірвання (припинення) укладеного 29 червня 2011 року сторонами трудового договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, в зв'язку з невиконанням відповідачем встановленого умовами договору та ч. 1 ст. 21 КЗпП України обов'язку щодо забезпечення необхідних для виконання роботи умов праці та виплати працівникові заробітної плати з 01 жовтня 2011 року. Водночас, що стосується позовних вимог в частині зобов'язання Білопільського районного центру зайнятості зняти з реєстрації вказаний вище трудовий договір, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно з Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. За таких обставин, вимоги позивачки про покладення на Білопільський районний центр зайнятості зобов'язання провести зняття з реєстрації трудового договору від 29 червня 2011 року є передчасними. Крім того, Білопільський районний центр зайнятості є 3-ю особою, яка не заявляє самостійних вимог, а не відповідачем у даній справі, тому зобов'язувати третю особу вчиняти будь-які дії суд позбавлений можливості. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ч. 3 ст. 88 ЦПК України в силу якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід державми пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, а тому з [PERSON] підлягають стягненню на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial