overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

24.03.2014 року ПАТ «Дельта Банк» (далі-Банк), звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 5 977 - 23 грн.,з яких: -4 482 - 00 грн. -заборгованість по кредиту; -1 495 - 23 грн. - комісійні виплати.(а.с.2-4) Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором №002-28547-170611 від 17.06.2011 року (далі-Договір), Банк відкрив [PERSON] кредитну лінію, із зарахуванням на платіжну картку коштів в сумі 10 000 - 00 грн. та передбачено щомісячну сплату суми кредиту та процентів за користування коштами, а також комісійні виплати. Умови Договору відповідач належним чином не виконує, у зв»язку з чим утворилася заборгованість, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Опалько М.І. надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.35) Відповідач також не з»явився в судове засідання, призначенн на 23.04.2014 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

24.03.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № PLJ0SE00000035 від 02.11.2005 року в сумі 13303,87 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 02.11.2005 року між банком та [PERSON] укладено договір № PLJ0SE00000035 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 21 лютого 2014 року заборгованість складає 15192,05 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, суд про причину неявки не повідомив. Судом встановлено, що 02.11.2005 року між банком та [PERSON] укладено договір № PLJ0SE00000035 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 21 лютого 2014 року борг складає 15192,05 грн., а саме: - 933,61 грн. заборгованість за кредитом - 65,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом - 4678,37 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом - 9515,07 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. - Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 1888,18 грн., яка була задоволена судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2007 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ « Приватбанк», різниця становить 13303,87 грн. Отже, заборгованість до стягнення становить 13303,87 грн. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

24.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що на підставі договору купівлі-продажу від 01 лютого 2014 року він придбав квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Позивач, після оформлення договору купівлі-продажу почав розпоряджатися квартирою. Відповідно до п.3.1.5 вищевказаному договору купівлі-продажу квартири відповідач зобов'язався зняти всіх зареєстрованих осіб за адресою квартири у строк до 01.03.2014 року. В той час як відповідач залишається зареєстрованим у вказаному помешканні, на нього нараховуються експлуатаційні витрати та комунальні платежі, у погашенні яких відповідач участі не приймає. В зв'язку з тим, що відповідач більш двох років не мешкає за місцем реєстрації, житлом не користується позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, надала повноваження представнику за довіреністю ( а.с. 28 - заява). Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи був неодноразово повідомлений встановленому законом порядку ( а.с.27 -оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я»). Третя особа третьої особи: Довгинцівського РВ м. Кривого Рогу Головного управління Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, надали заяву про розгляд справи у її відсутність ( а.с. 15 - заява). Судом встановлено, що 01 лютого 2014 року відповідач придбав квартиру [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу №199 (а.с.4-6 - копія договору) посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7 - копія витягу) позивач зареєстрований як власник вищевказаного майна. Згідно довідки №28 від 06.02.2014 року (а.с.8 - довідка) та довідки від 03.04.2014 року з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України (а.с.10 - довідка) відповідач зареєстрований в вищевказаний квартирі. Згідно акту від 24.03.2014 року відповідач з 2012 року (а.с.9 - акт) не мешкає за адресою: квартира [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності зі ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власний розсуд. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, надає суду підставу вважати, що знаходження відповідача на реєстраційному обліку порушує законні права позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

24.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2006 року він володіє домоволодінням, за адресою : [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований колишній чоловік доньки позивача відповідач, який з грудня місяця 2012 року за даною адресою не проживає та його місцезнаходження позивачу невідоме. Факт не проживання відповідача з грудня місяця 2012 року за зазначеною вище адресою підтверджується актом комісії мешканців вул. Новаторської від 25.01.2014 року, та довідкою голови квартального комітету. В той час як відповідач залишається зареєстрованим у вказаному помешканні, на нього нараховуються експлуатаційні витрати та комунальні платежі, у погашенні яких відповідач участі не приймає. В зв'язку з тим, що відповідач більш трьох років не мешкає за місцем реєстрації, житлом не користується позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву (а.с.29 - заява) позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи був неодноразово повідомлений встановленому законом порядку ( а.с.28 - оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я»). Судом встановлено, що 09.06.2006 року Відповідач придбав домоволодіння, за адресою : [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №1969 (а.с.10,11 - копія договору купівлі-продажу) та зареєстрував право власності в реєстрі 16.09.1006 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10954762 (а.с.9 - копія витягу). Згідно довідки від 02.04.2014 року (а.с.18 - довідка) відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою. Згідно акту від 52.01.2014 року відповідач за місцем реєстрації не проживає з 25.12.2012 року. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжують бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, але не проживають у вказаному будинку, не користується ним, надає суду підставу вважати, що знаходження відповідача на реєстраційному обліку порушує законні права позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

24.03.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісяця у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.02.2007 року між нею та відповідачем зареєструвано шлюб. Вони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Син потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 20.11.2009 року, виданого виконкомом Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області. Сторони визнали, що дитина [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, думку відповідача, який визнав позовні вимоги, і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в частковому відношенні до його заробітку, а саме щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу прийняття рішення до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

24.03.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.01.2012 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 19 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з січня 2014 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 20 січня 2012 року зареєстрували шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 19 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину-дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

24.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 30.01.1988 року, актовий запис №5, місце реєстрації: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області. Мають двоє повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спорів про поділ майна між сторонами немає. Просить суд розірвати його шлюб із [PERSON], прізвище після розірвання шлюбу сторонам не змінювати. [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовну заяву, просили строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, справу розглянути без їх участі. Відповідач [PERSON] позов визнала у повному обсязі, просила строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин з позивачем виключається, справу розглянути без її участі, не заперечує, щоб їй залишили прізвище «[PERSON]». Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 30 січня 1988 року, актовий запис №5, місце реєстрації: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області. Мають двоє повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

24.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.12.2010 року в розмірі 1/3 частини його доходів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтував тим, що в нього інша сім»я, а саме він 09.08.2013 року зареєстрував шлюб з [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON], а тому просить розмір аліментів, що стягуються на утримання сина [PERSON] зменшити до 1/5 частини його доходів. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду, що з урахуванням утриманих коштів на сплату аліментів отримує заробітну плату в розмірі до 1000 грн., в зв»язку з чим має скрутне матеріальне становище. Відповідач просила відмовити позивачу у задоволенні його позову, проте не заперечувала щодо зменшення розміру аліментів до ? частини. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.12.2010 року по справі № 2-7894/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісяця до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5), від шлюбу має малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6), його дружина перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Згідно ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов»язки щодо дитини, в тому числі повинні нести рівну участь в утриманні дитини. Відповідач [PERSON] працює та отримує заробітну плату в розмірі 1240 грн., що підтверджується довідкою від 10 квітня 2014 року, тому з врахуванням наданих сторонами доказів, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, оскільки у позивача народився ще один син, який також потребує утримання, а його дохід з врахуванням стягнутих аліментів є меншим від доходу відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

24.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з 03.06.1989 року перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2013 року, по причині відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати. До початку судового засідання позивач надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату судового засідання повідомлений належним чином. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.06.1989 року міським відділом ЗАГС м.Сніжне Донецької області, актовий запис № 250. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, остаточно вважає, що їх подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, до цього часу у період припинення сумісного проживання примирення і збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

24.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 18.12.2006 року в розмірі 30748 грн 61 коп., а також 307 грн 49 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила про свою згоду на заочний розгляд справи, в разі відсутності відповідача. Відповідач про причини своєї неявки не повідомила, у зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 18.12.2006 року сторони уклали кредитний договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит сумі 7500 грн, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 36% річних від суми залишку (далі по тексту - Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2013 року складає 30748 грн 61 коп., зокрема: - заборгованість за кредитом - 7987 грн 85 коп., - заборгованості по сплаті відсотків - 15787 грн 91 коп., - заборгованість по сплаті комісії - 5032 грн 44 коп., - штраф - 1940 грн 41 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 12), правильність якого відповідачем не спростована. Зазначене є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved