Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

22 лютого 2018 року до суду надійшла цивільна справа за позовом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва до [PERSON] про стягнення надміру отриманої пенсії за період з 29 грудня 2009 року по 30 квітня 2016 року в сумі 122287,12 грн., яка передана на розгляд Комінтернівським районним судом Одеської області в порядку статті 31 ЦПК України. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивач вказував, що управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва відповідачу [PERSON] на підставі її заяви від 04 березня 2010 року з 22 грудня 2009 року було призначено пенсію на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24 червня 2016 року №461. Відповідно до записів в дублікаті трудової книжки серії АВ №264003, наданої відповідачем разом із заявою про призначення пенсії, остання працювала в Торгівельно-заготівельному кооперативі «Зоря» з 03 січня 1995 року по 30 травня 2000 року на посаді старшого диспетчера відділу заготівлі, загальний трудовий стаж відповідача становив 20 років 3 місяці 8 днів, а пільговий стаж за списком №2 10 років 10 місяців 12 днів. При перевірці пенсійної справи та доданих відповідачем документів для призначення пенсії позивачем було зясовано, що Торгівельно-закупівельний кооператив «Зоря» Риболовецького колгоспу 3-й Вирішальний управління Рибпрому Азов-Чорноморського басейну МРГ СРСР» до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України не включався, зазначений кооператив не зазначений в органах Пенсійного фонду міста Миколаєва та в територіальних органах ГУ ДФС у Миколаївській області, що вказує на те, що він не здійснював фінансово-господарську діяльність в період з 1995 року по 2000 рік. Оскільки на день звернення із заявою про призначення пенсії [PERSON], без урахування періоду роботи в Торгівельно-заготівельному кооперативі «Зоря», мала загальний трудовий стаж 15 років 3 місяці 9 днів та у неї був відсутній необхідний пільговий стаж, пенсія їй була призначена безпідставно. \~ \~ \~ \~Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва зроблено перерахунок виплаченої пенсії, відповідно до якого виникла переплата за період з 29 грудня 2009 року по 30 квітня 2016 року в сумі 122287,12 грн., яка добровільно відповідачем не повернута. Ухвалою суду від 28 березня 2018 року судом залучено до участі у справі Інгульське обєднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області, як правонаступника позивача - управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва. Представник управління в судовому позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила. 05 травня 2017 року до Комінтернівського районного суду Одеської області від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, в якій заявлені позовні вимоги відповідач не визнала, заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність вимог позивача щодо повернення пенсії, оскільки вона була призначена працівниками управління відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та нею отримана правомірно. Вважала вимоги позивача надуманими та нічим не підтвердженими, які складаються з припущень. Вказувала на відсутність предмету позову та на відсутність належно проведених розрахунків. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні 31 травня 2018 року без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи постановлено здійснювати в заочному порядку. \~ \~ \~ \~Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд встановив наступне. 04 березня 2010 року відповідач [PERSON] звернулася до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва з заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.7). До заяви відповідачем був долучений дублікат трудової книжки серії АВ №264003, посилаючись на те, що оригінал трудової книжки загублений. Зі змісту дублікату трудової книжки вбачається, що [PERSON] з 03 січня 1995 року працювала в Торгівельно-заготівельному кооперативі «Зоря» на посаді старшого диспетчера відділу заготівлі, та була звільнена за власним бажанням 30 травня 2000 року (а.с.5). Відповідно до протоколу від 20 травня 2010 року №311104 відповідачу призначена пенсія згідно із її заявою від 04 березня 2010 року на підставі дублікату трудової книжки, довідки, що підтверджує особливий характер роботи за Списком №2 від 09 лютого 2007 року №15, що видана ЗАТ «СПМК-3» та довідки про заробітну плату від 12 грудня 2000 року №38, які підтверджували факт наявності у відповідача стажу, необхідного для призначення пільгової пенсії; [PERSON] має загальний трудовий стаж 20 років 3 місяці 8 днів та трудовий стаж за Списком№2 10 років 10 місяців 12 днів, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах (зворотна сторона а.с.6). Пунктом «а» частини 1 статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на час призначення пенсії) право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,- за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України. Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на час призначення пенсії) право на пенсію на пільгових умовах мають жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. При проведені перевірки пенсійної справи зясовано, що Торгівельно-заготівельний кооператив «Зоря» не зареєстрований в органах Пенсійного фонду та не здійснював фінансово-господарську діяльність в період з 1999 року по 2000 рік. Згідно інформації Головного управління статистики у Миколаївській області від 01 лютого 2016 року №10/3.2-09, субєкт господарювання Торгівельно-заготівельний кооператив «Зоря»Риболовецького колгоспу 3-й Вирішальний управління Рибпрому Азов-Чорноморського басейну МРГ СРСР» до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України, що створений в 1994 році, який перейменований в 1996 році в Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України по теперішній час не включався (зворотна сторона а.с.11). Торгівельно-заготівельний\~кооператив «Зоря»\~на обліку\~в органах\~Пенсійного фонду\~міста Миколаєва\~та територіальних\~органах ГУ\~ДФС у\~Миколаївській області\~не значиться,\~що підтверджується\~довідками районних управлінь Пенсійного фонду України міста Миколаєва та ГУ ДФС у Миколаївській області (а.с.9-11). У відповідності до приписів статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умовою отримання пенсії особою є сплата підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України. Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або рішенням суду припиняється, зокрема, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Згідно розпорядження управління Пенсійного фонду\~України в\~Ленінському районі\~міста Миколаєва від 21 квітня 2016 року №171277 відповідач [PERSON] не має права на пенсію (а.с.12). За проведеним перерахунком за період з 29 грудня 2009 року по 30 квітня 2016 року сума надміру виплаченої відповідачу пенсії становить 122287,12 грн. (а.с.13-14). 29 квітня 2016 року рішенням управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва прийнято рішення №34/3 про припинення виплати пенсії (а.с.15-17). На підставі вказаного рішення відповідачу [PERSON] припинено виплату пенсії з травня 2016 року в звязку з відсутністю загального страхового стажу необхідного для призначення пенсії відповідно до статті100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За умови підтвердження первинними документами періоду роботи в Торгівельно-закупівельному кооперативі «Зоря» та сум заробітної плати, пенсійну виплати буде поновлено в раніше визначених розмірах. На час розгляду справи вказане рішення управління є чинним та не оскаржувалось. Рішення про припинення виплати пенсії було направлено відповідачу [PERSON], яке вона одержала, про що свідчить зворотне поштове повідомлення (зворотна сторона а.с.17). 23 листопада 2016 року позивачем було прийнято рішення №95/2 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії (а.с.18), яке було направлено відповідачу та одержане нею 03 грудня 2016 року (зворотна сторона а.с.18). Відповідачем [PERSON] 04 березня 2010 року було підписано зобовязання щодо вчасного повідомлення позивача про обставини, які викликають зміну розміру виплаченої пенсії, та у разі невиконання цього обовязку остання має відшкодувати пенсійному фонду заподіяну шкоду (зворотна сторона а.с.5). В свою чергу, відповідачем зобовязання станом на день предявлення позову не виконані, надміру виплачена пенсія в сумі 122287,12 грн. не повернута. Як передбачено частиною 1 статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно положень частини 1 статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В той же час, стаття 1215 ЦК України\~встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина 1 статті 1215 ЦК України). Виключними підставами для повернення виплачених у вигляді пенсії коштів є добровільність перерахування грошової суми, недобросовісність набувача або рахункова помилка. Відповідно до положень частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Як зазначено в частині 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сімї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. З аналізу норм, закріплених статтями 101, 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 даного Закону має бути підтверджено як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала зі шкідливими і важкими умовами праці. Так і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера. Проте, в порушення даних приписів відповідачем [PERSON] було надано позивачу дублікат трудової книжки серії АВ №264003, в якому міститься недостовірна інформація щодо перебування останньої у трудових відносинах з Торгівельно-заготівельним кооперативом «Зоря» з 1995 року по 2000 рік, що вказує на її недобросовісність та відсутність права на отримання пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Крім цього, як було встановлено в ході судового розгляду та підтверджується довідкою житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 20 липня 2015 року №1096, яка надана відповідачем при звернення до управління Пенсійного фонду\~України в\~Ленінському районі\~міста Миколаєва із заявою про призначення пенсії, довідка про фактичне місце проживання та склад сімї від 04 березня 2010 року №596 на імя [PERSON] житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь» не видавалась та житловий будинок, що розташований в м. Миколаєві по вул. Уютній, 8 взагалі не знаходиться на балансі житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» (зворотна сторона а.с.12). Зазначене свідчить\~про те,\~що відповідачем\~управліннюПенсійного\~фонду України\~в Ленінському\~районі міста\~Миколаєва були надані недостовірні дані, що також підтверджує недобросовісність відповідача. Згідно частини 1 та частини 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Будь-який належних та допустимих доказів завдання майнової шкоди державі не з вини відповідача матеріали справи не містять, не надала таких доказів й відповідач [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що є наслідком їх задоволення в повному обсязі. У відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved