Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

22.03.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: - визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,6400 га з кадастровим номером 1820656300:04:000:0118 для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Полянківської селищної ради, як комунальну власність Баранівської міської ради в Державному земельному кадастрі, вчинену 05.06.2018 року; - визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1820656300:04:000:0118 для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Полянківської селищної ради, як комунальну власність Баранівської міської ради в Державному земельному кадастрі, вчинену 03.10.2018 року за номером запису про право власності 28244578, за реєстраційним номером 1660565218206; -\~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~понесені нею\~і документально\~підтверджені судові\~витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 3,7299 га для ведення особистого селянського господарства, яка складається із двох окремих ділянок площами 2,0899 га та 1,6400 га. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ ЖТ № 017669 без зазначення кадастрового номера, тому після виготовлення технічної документації було проведено державну реєстрацію. Право власності на земельну ділянку площею 2,0899 га, кадастровий номер 1820656300:04:000:0158 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.03.2021 року за реєстраційним номером 2307361918206, з номером запису про право власності 40886853. Рішенням державного реєстратора Баранівської міської ради відмовлено в проведенні державної реєстрації земельної ділянки площею 1,6400 га, кадастровий номер 1820656300:04:000:0118,\~оскільки земельна\~ділянка зареєстрована\~як комунальна\~власність Баранівської\~міської ради\~за реєстраційним\~номером 1660565218206,\~при цьому\~площа земельної\~ділянки вказана\~1,579\~га. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від учасників справи не надходили. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Позивач [PERSON] , в прохальній частині позовної заяви просила провести розгляд справи без її участі, отримала ухвалу про відкриття спрощеного провадження, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 3). Відповідач Баранівська міська рада отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження 29.03.2021 року, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином в установленому законом порядку, відзив на позов не подав (а.с. 22). Оскільки представник відповідача у встановлений судом строк відзив на позов не подав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 132 від 08.07.2002 року, отримала у приватну власність дві окремі земельні ділянки загальною площею 3,7299 гектарів (1,6400 га та 2,0899 га відповідно), які розташовані на території смт Полянка, Полянківської селищної ради, для особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ ЖТ № 017669 від 18.07.2002 року (а.с. 6). Копією відомостей про право власності/право постійного користування стверджується, що в Державному земельному кадастрі є інформація про право власності за [PERSON] , яке виникло на підставі рішення органу виконавчої влади Баранівської райдержадміністрації №132 від 08.07.2002 року, право посвідчене Державним актом від 18.07.2002 року серії ІІ ЖТ № 017669 (а.с. 7, 9 зворотня сторона). Земельну ділянку площею 1,6400 га, кадастровий номер 1820656300:04:000:0118, яка знаходиться на території Баранівської ОТГ (Полянківська селищна рада), відділом у\~Баранівському районі\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Житомирській області,\~05.06.2018\~року зареєстровано як комунальну власність Баранівської міської ради, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 9). 03.10.2018 року на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна виданого 28.09.2018 року Головним управління Держгеокадастру у Житомирській області, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, земельної ділянки площею 1,579 га, кадастровий номер 1820656300:04:000:0118, як комунальну власність Баранівської міської ради, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8). Земельну ділянку площею 2,0899 га, кадастровий номер 1820656300:04:000:0158, яка знаходиться на території Баранівської міської ради, за межами смт.Полянка, Баранівського району Житомирської області, відділом у\~Баранівському районі\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Житомирській області,\~01.12.2020\~року зареєстровано як приватну власність, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 10). 02.03.2021 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, земельної ділянки площею 2,0899 га, кадастровий номер 1820656300:04:000:0158, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЖТ № 017669, як приватною власністю [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12). Згідно копії довідки виданої відділом містобудування, архітектури, земельних відносин та комунальної власності Баранівської міської ради за № 93 від 07.03.2021 року, земельна ділянка загальною площею 1,6400 га (кадастровий номер 1820656300:04:000:0118), була помилково зареєстрована в Реєстрі речових прав на нерухоме майно як земля комунальної власності, фактично належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ ЖТ № 017669, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 154 від 18.07.2002 року (а.с. 11). Рішенням державного реєстратора від 10.03.2021 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, земельної ділянки за кадастровим номером 1820656300:04:000:0118 у зв`язку з тим, що земельна ділянка зареєстрована як комунальна власність Баранівської міської ради (а.с. 13). Згідно ч.ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Нормами п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара. Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Приписами чинної редакції ст. 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В той же час на момент виникнення спірних правовідносин (дати видачі державного акту на право приватної власності на землю) вказана стаття мала іншу редакцію. Зокрема, згідно частини першої ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 ст. 126 ЗК (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначалось, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. До кінця 2012 року державна реєстрація земельних ділянок та державна реєстрація права власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Дерземагенства України. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр» яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. В той же час відповідно до положень ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, до 01 січня 2013 року право власності на землю підтверджувалась Державними актами на право приватної власності на землю (на земельну ділянку). Відповідно до п.п. 9-10 Розділу VІІ «Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр» до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Згідно з п. 2 Розділу VІІ «Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 152 та ч. 1 ст. 153 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з ч. 1 ст. 154 ЗК України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Частиною 1 ст. 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. На думку суду, прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, земельної ділянки кадастровий номер 1820656300:04:000:0118 на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна, призвело до протиправного позбавлення позивача права приватної власності на належну їй земельну ділянку, яку безпідставно було передано у комунальну власність Баранівської міської ради. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнання державної реєстрації права власності на земельну ділянку протиправною та її скасування. Згідно п. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Такі ж положення містить ч.13 ст. 79-1 ЗК України. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1820656300:04:000:0118 та одночасно припинити право комунальної власності щодо неї. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до договору про надання правової допомоги № 81/21/ЦС від 19.03.2021 року, акту виконаних робіт про надання правничої допомоги від 22.03.2021 року, квитанції № N10104215М від 19.03.2021 року, позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2000,00 грн. (а.с. 14, 15, 16). У акті виконаних робіт про надання правничої допомоги від 22.03.2021 року представником позивача обґрунтовані вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надано докази, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі, дії адвоката відповідають умовам договору про надання правової допомоги, час витрачений на складання та подання документів є обґрунтованим, тому вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом в розмірі 1816,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved