Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

22 березня 2019 року [PERSON] звернулася до СловFянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є користувачем кімнати F 44 в будинку F 18 розташованого по вул. Новий Бит, м. СловFянська, Донецької області. Вказує на те, що після вселення до вказаної кімнати, вона та її дочка [PERSON] були у ній зареєстровані. Зазначає, що з травня 2015 року її дочка F [PERSON] виїхала з квартири, забрала свої особисті речи, та вказала, що виїжджає з місця СловFянська, та в подальшому зніметься з реєстраційного обліку в гуртожитку. Вказує, що до теперішнього часу до м. СловFянська [PERSON] не приїжджала, та місце її знаходження їй невідомо. Ніяких перешкод в користуванні кімнатою в гуртожитку відповідачці вона не чинить. Відповідачка у вказаній квартирі не проживає понад три роки. За наведених обставин, враховуючи, що відповідачка не проживає у вказаному житловому приміщенні вже більш як три роки, добровільно знятися з реєстрації бажання не виявляє, а її реєстрація у вказаному житловому приміщенні створює перешкоди в реалізації ним своїх прав як користувачем майна, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в кімнаті F44 в будинку F 18 розташованому по вул. Новий Бит в м. СловFянську Донецької області. Представник позивачки [PERSON] F адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ДН F 074557 від 22 березня 2019 року, в судове засідання не зFявився, до суду надав заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі та участі позивачки [PERSON], Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за останньою відомою адресою місця проживання [PERSON] зареєстрованої у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак відповідачка у судове засідання не зFявилася, як не зFявилася і до поштового відділення для отримання судових повісток. У звFязку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак [PERSON], будучи повідомленою у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не зFявилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки відповідачка, будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце судового засідання не зFявилася у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подала відзивів, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди сторони позивачки, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів із постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази. Згідно із ордером F 4 серія «Б» виданого СловFянським заводом будівельних машин ім. ХХV зFїзду КПСС обFєднання «Бетонмаш», від 15 вересня 1997 року, [PERSON] було надано вказаний ордер про право на заселення до відомчого будинку F 18 кв. 44 по вул. Новий Бит, м. СловFянськ, Донецької області. У вказаному ордері зазначено, що позивачка [PERSON] є наймачем, та до складу її родини входить її дочка F [PERSON]Ю.(а.с.8). Згідно із довідкою F 659/01-2 від 01 серпня 2018 року наданої КП СловFянської міської ради «ЖЕК F6», [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO]Fянськ, [ADDRESS], до складу її родини входить її дочка [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за вищевказаною адресою з 01 жовтня 1997 року та по теперішній час(а.с.9). Згідно із копією паспорту громадянина України, ВВ 821959 виданого СловFянським МВ УМВС України в Донецькій області, 17 червня 1999 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO]Fянськ, [ADDRESS](а.с.3,4,5). Згідно із копією паспорту громадянина України, ВВ 595706 виданого СловFянським МВ УМВС України в Донецькій області, 30 вересня 1998 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO]Fянськ, [ADDRESS](а.с.6,7). Згідно із актом обстеження F 09 від 26 лютого 2019 року складеного паспортистом КП СловFянської міської ради «ЖЕК F6», [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]Fянськ, [ADDRESS], та зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON], з 03 травня 2015 року та по теперішній час не проживає за вказаною адресою(а.с.10). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею визначені випадки, коли житлове приміщення зберігається понад вищевказані строки. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ F 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України F 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовFязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обFєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звFязок доказів у їх сукупності. Відповідачка у судове засідання не зFявилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивачки. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка добровільно залишила місце постійного проживання та не проживає в ньому понад шість місяців. При цьому, в судовому засіданні не встановлено обставин, передбачених ст.. 72 ЖК України, за яких за відповідачкою зберігається право користування житловим приміщенням у звFязку із її відсутності. Доказів того, що наймодавцем продовжено строк права користування житлом продовжений за заявою відповідачки суду не представлено, як і не подано зустрічного позову про продовження такого строку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. РозвFязуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. За приписами п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом повністю задоволений, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі F 768,40 грн. (а.с. 1). На підставі наведеного,

Outcome: approved