Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

23.12.2015 року [PERSON] предявила позов до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні правом власності та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позові позивач вказала, що є власником будинку № 69, розташованого по вулиці Шевченка, м. Пологи, Запорізької області, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 22.12.2005 року приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Відповідачі зареєстровані у її будинку: [PERSON] з 09.04.2013 року, а [PERSON] з 18.05.2013 року, проте не проживають там з часу реєстрації. Так як відповідачі добровільно з реєстраційного обліку не знімаються, позивач просить усунути перешкоди в користуванні правом власності та визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька обл., м. Пологи, вул. Шевченка, 69. Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій позов підтримує та просить справу розглянути за його відсутності. Відповідачі, які належним чином були повідомлені судом про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилися, але подали до суду заяви від 16.02.2016 р., в яких позов визнали та просили справу розглянути за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником будинку № 69, розташованого за адресою: Запорізька обл., м. Пологи, вул. Шевченка, що підтверджується: договором купівлі-продажу від 22.12.2005 року; витягом з Державного реєстру правочинів; технічним паспортом на будинок за адресою: Запорізька обл., м. Пологи, вул. Шевченка, 69; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до довідки голови квартального комітету [PERSON] від 07.12.2015 року, за адресою м. Пологи, вул. Шевченка, 69 мешкає гр. [PERSON], яка має слідуючий склад сімї: син [PERSON], невістка [PERSON], онук [PERSON], які зареєстровані, але не проживають з часу реєстрації. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Ст. 11 Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюють відповідні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до ст. ч.2 ст. 405 ЦК член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідачі не є власниками спірного будинку, не проживають у ньому з часу реєстрації, а саме більше року, витрати на його утримання не несуть, комунальні послуги не сплачують, суд вважає, що факт реєстрації відповідачів в будинку позивача порушує право останнього як власника будинку. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 383, 386, 405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами ЖК України»,

Outcome: approved