Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

\~ 23.03.2018 року [PERSON] звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання ? частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями спільним сумісним майном подружжя. За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, позивачем було змінено предмет позовних вимог, вимагаючи стягнути з відповідачів по справі грошової компенсації частини витрат, понесених на поліпшення житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями. Вимоги обґрунтовані тим, що за час перебування в шлюбі нею та спадкодавцем були здійсненні покращення житлового будинку, а відтак вона має право на відповідну компенсацію іншими спадкоємцями вказаних витрат. В судовому засіданні позивач та її представник змінені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволені з вище наведених підстав. Представник відповідачів категорично заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог, мотивуючи їх безпідставністю, наполягаючи на застосуванні строків позовної давності, надавши письмовий відзив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, на виконання вимог ч.5 ст.12 ЦПК України, зберігаючи обєктивність та неупередженість, забезпечив сторонам змагальність процесу, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, проте останні, відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України, скористались на власний розсуд своїми правами щодо предмету спору. Цивільний позов в останній редакції базується на правовідносинах, що регулюють право власності, а його предметом є право позивача на відшкодування вартості витрат на ремонтно-будівельні роботи в житловому будинку, що були затрачені за спільні кошти подружжя. Оскільки природа спірних правовідносин частково регламентована і нормами сімейного законодавства, а після смерті чоловіка позивача, який був власником нерухомого майна, права і обовязки у зазначених правовідносинах не припиняються, а успадковуються його спадкоємцями. Право [PERSON] на отримання компенсації понесених витрат на поліпшення нерухомого майна, яке належало спадкодавцю, не припинилось у звязку із його смертю, а тому поданий нею позов про захист майнових прав, які переходять до правонаступників в силу ст.1218,1219 ЦК України, передбачає покладання обовязку сплати компенсації тих витрат, які вона понесла, спадкоємцями, які прийняли у власність в порядку спадкування вказане майно, участь у поліпшенні якого приймала остання за час спільного проживання із спадкодавцем. В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечуються, що вони є спадкоємцями за законом житлового будинку з надвірними будівлями і їх частки становлять по 1/6 частині по відношенню до цілого будинку. Окрім того, відповідачі визнають той факт, що позивач за час спільного проживання та перебування у шлюбі з спадкодавцем здійснили поліпшення належного останньому ? частини будинку. За результатами експертного дослідження, висновок якого не заперечується сторонами, вартість невідокремлених поліпшень становить 26\~395 грн /а.с.118/. Під час судового засідання представник позивача погодився з позицію представника відповідачів щодо належності [PERSON] грошової компенсації за ? частки вартості проведених поліпшень за час проживання в шлюбі зі спадкодавцем в розмірі 13\~197 грн 50 к. (26\~395 грн *?), тим самим визнавши помилковість попередньо наданих розрахунків /а.с.132/. Доводи представника відповідачів про те, що за життя спадкодавця не було встановленого законом чи судовим рішенням його обовязку сплатити позивачці вартість витрат на поліпшення житлового будинку, не звільняє спадкоємців останнього від обовязку сплатити грошову компенсацію таких поліпшень у випадку їх доведення позивачем. Окрім того, твердження представника відповідачів і щодо необхідності застосування строків давності є неприйнятними, оскільки право предявлення вимоги до спадкоємців у даному спорі не може бути обмежене строком, встановленим ст.1281 ЦК України. Предметом спору є відносини з приводу захисту майнового права, що були попередньо обумовлені сімейними відносинами, а відтак строк судового захисту визначається загальним строком позовної давності. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує,\~що в первісній редакції цивільного позову позивач вимагала визнання за нею ? частки будинку загальною вартістю 95\~427 грн. В подальшому, з огляду на зміну позовних вимог, до задоволення підлягає лише компенсація за проведення поліпшень в розмірі 13\~197 грн 50 к., що становить 13,83 % від первісно заявлених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, з відповідачів підлягають стягненню витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 632,86 грн (4576*13,83%), судових витрат в розмірі 9 грн 75 к. (704,80*13,83%) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1\~521 грн 30 к (11\~000 грн*13,83%). Визначаючи розмір витрат відповідачів на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з позивача в розмірі 1000 грн, суд враховує обґрунтованість поданих під час судового засідань письмових відзивів, що істотно вплинули на формування правової позиції останньої.

Outcome: partial