Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

23 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 08 вересня 1983 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2008 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2008 року з відповідача на утримання сина [PERSON] стягувались аліменти у розмірі ј частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час син [PERSON] досяг повноліття та стягування з відповідача аліментів припинено. Однак, їх спільний син не здатний до системної праці, потребує стаціонарного і підтримуючого лікування та є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, він навчається у 8 класі на денній формі навчання в Сумському закладі загальної середньої освіти спеціальній школі Сумської міської ради. Зазначає, що син проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. У іншому шлюбі вона не перебуває, є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1712 грн 00 коп. та щомісячну грошову допомогу в розмірі 2118 грн 00 коп. як особа, що проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії потребує постійного стороннього догляду. Її син отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю в розмірі 1712 грн 00 коп. Інших доходів не мають. Цих коштів недостатньо для забезпечення достатнього життєвого рівня синові, придбання ліків, проходження стаціонарного лікування, придбання йому шкільних приладь, підручників, одягу, взуття, продуктів харчування тощо. За наявною інформацією відповідач працює на Дочірньому підприємстві «Завод обважених бурильних та ведучих труб» та отримує заробітну плату, інших утриманців не має. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду та на весь період непрацездатності [PERSON] , але не менше ніж до закінчення навчання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2020 року позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 23 вересня 2020 року та на весь період непрацездатності [PERSON] , але не менше ніж до закінчення навчання. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 січня 2021 року заочне рішення скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 лютого 2021 року у даній справі була призначена судова молекулярно-генетична експертиза, проведення якої було доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі зупинено до проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Афанасієв Р.В. заперечив проти позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 вересня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом РАГС міськвиконкому м. Суми, актовий запис № 1732 (а.с. 5). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач (а.с. 9). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2008 року шлюб між сторонами було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 1110 від 04 грудня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 08 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції (а.с. 6, 7). На підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8). На даний час син сторін [PERSON] досяг повноліття, має інвалідність 2 групи з дитинства, яка встановлена строком до 09 червня 2022 року. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 754882 від 09 червня 2020 року [PERSON] не здатний до системної праці, потребує стаціонарного і підтримуючого лікування (а.с. 15). Згідно з довідкою Сумського закладу загальної середньої освіти спеціальної школи Сумської міської ради від 13 липня 2020 року за № 01-24/313 [PERSON] навчається у 8 класі на денній формі навчання Сумського закладу загальної середньої освіти спеціальній школі Сумської міської ради (а.с. 14). Позивачка [PERSON] отримує соціальну допомогу на догляд за інвалідом внаслідок психічного захворювання у розмірі 2118 грн на місяць, а з 01 серпня 2021 року - у розмірі 2294 грн на місяць та пенсію за віком в розмірі 1712 грн на місяць, а з 01 липня 2021 року - у розмірі 1854 грн на місяць (а.с. 16, 17, 221, 223). Повнолітньому [PERSON] призначена державна соціальна допомога у розмірі 1712 грн на місяць, а з 01 липня 2021 року - у розмірі 1854 грн на місяць. Інших доходів він не має. Проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с. 10, 16, 222). У свою чергу, відповідач [PERSON] працює у Дочірньому підприємстві «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» сталеваром установки позапічного оброблення сталі і загальна сума його доходу за період з 01 січня 2020 року по 30 вересня 2020 року склала 140 103 грн 16 коп. (а.с. 42-а). Згідно довідки про доходи Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» загальна сума доходу відповідача за період з 01 вересня 2020 року по 31 липня 2021 року на цьому ж підприємстві склала 200 538 грн 34 коп. (а.с. 218 на звороті). Крім того, відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Сумське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію за віком. Загальний розмір його пенсії за період з 01 вересня 2020 року по 31 липня 2021 року склав 109 423 грн 06 коп. (а.с. 214). Відповідно до висновку експерта від 14 травня 2021 року № СЕ-19/121-21/5242-БД [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події складає 99,999999998% (а.с. 173-176, 177-185). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого ст. 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дочки, сина за станом здоров`я, тобто наявність у них статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що повнолітні непрацездатні дочка, син мають право на утримання від батьків за умови, що вони потребують матеріальної допомоги та якщо батьки можуть надати таку матеріальну допомогу. Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідженими медичними документами встановлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи з дитинства внаслідок психічного захворювання, не здатний до системної праці та потребує постійного стороннього догляду, стаціонарного і підтримуючого лікування. Отже, наведене дає підстави вважати, що позивач [PERSON] відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України довела та надала належні і допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме, що їх повнолітній непрацездатний син [PERSON] у зв`язку з інвалідністю потребує матеріальної допомоги від відповідача [PERSON] , який є його батьком, і має можливість надавати таку допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] працює та має постійний офіційний дохід, а також отримує пенсію за віком, дані про осіб, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять. Зокрема, посилання відповідача на те, що він має на утриманні непрацездатну дружину не доведені належними і допустимими доказами, ураховуючи, що дружина відповідача [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с. 116, 117). Водночас, відповідач не надав належних і допустимих доказів ні про розмір пенсії його дружини, ні про факт утримання ним своєї дружини. Заперечення представника відповідача про те, що повнолітній непрацездатний син [PERSON] перебуває на обліку в ДСЗН Сумської міської ради і отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 2 групи у розмірі 1854 грн, і що позивачкою не доведено той факт, що син сторін потребує допомоги від батька є безпідставними. Отримання повнолітнім сином відповідача [PERSON] державної соціальної допомоги, як особі з інвалідністю з дитинства 2 групи не звільняє батьків від обов`язку його утримувати, якщо він потребує такої допомоги, а вони мають можливість таку матеріальну допомогу надати. Що стосується посилання представника відповідача у судовому засіданні про те, що позов пред`явлений неналежним позивачем, оскільки повнолітній син сторін досяг повноліття, тому саме він повинен був звертатися до суду з даним позовом, суд зазначає наступне. Статтею 198 СК України не визначено, хто саме - повнолітній непрацездатний син чи той з батьків, з ким проживає повнолітній непрацездатний син має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього непрацездатного сина. Водночас, суд ураховує пояснення позивачки про те, що повнолітній непрацездатний син сторін є особою з інвалідністю з дитинства внаслідок психічного захворювання, він не здатний самостійно висловити свої думки та сформулювати позовні вимоги. Також позивачка є особою, яка отримує державну соціальну допомогу по догляду за своїм повнолітнім сином, як за особою з інвалідністю 2-ї групи внаслідок психічного захворювання, який за висновком лікарської комісії потребує постійного стороннього догляду, повнолітній син [PERSON] постійно проживає з позивачкою, тому безпідставними є заперечення представника відповідача про те, що вона не має права звертатися до суду з даним позовом. Крім того, суд звертає увагу на те, що позовна заява подана позивачем ще 23 вересня 2020 року. Жодного разу до останнього судового засідання ні відповідачем, ні його представником не заперечувалось право позивачки на звернення до суду з даним позовом. Також, за клопотанням відповідача у справі була призначена судова молекулярно-генетична експертиза для визначення батьківства відносно повнолітнього сина [PERSON] незважаючи на те, що до досягнення сином сторін повноліття відповідач не оспорював своє батьківство та увесь час сплачував аліменти на підставі рішення суду. Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Однак, вказану поведінку сторони відповідача суд розцінює саме як спосіб затягування судового процесу з метою уникнути обов`язку батька утримувати свого повнолітнього непрацездатного сина, який потребує такої допомоги, а відповідач, у свою чергу, має можливість її надавати. Таким чином, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - з 23 вересня 2020 року, на весь період непрацездатності [PERSON] , але не менше ніж до закінчення навчання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина буде розумним, достатнім і відповідатиме його інтересам, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн 80 коп. (2102 грн * 0,4), оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вказаною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: approved