Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

23 лютого 2016 року, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд, визнати за ним право власності, в порядку спадкування за законом, після смерті свого батька [PERSON], померлого 23.10.2007 р. на спадкове майно у вигляді садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Новодолинська сільрада, СК «Дорожник-63», ділянка № 151 і складається в цілому з садового будинку позначеного на плані під літ. «А,А1», загальною площею 161,3 кв.м, (літньою) житловою 66,8 кв.м, під літ. «а» - ганку, площею 6,1 кв.м, під літ. «Б» господарської будівлі, площею 2,5 кв.м, під літ. «В» альтанки, площею 12 кв.м, під №№ 1-6 споруди, мотивуючи це неможливістю отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке за життя не отримав спадкодавець, збудувавши вказаний садовий будинок у 1989 р. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій повністю підтримав свій позов, просив його задовольнити та на підставі ст. 158 ч. 2 ЦПК України, слухати справу за його відсутністю (а.с. 60). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду свою письмову заяву, в якій позов свого сина (позивача) визнала повністю, просила його задовольнити та слухати справу за її відсутністю (а.с. 61). Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 84/08, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 1217 ЦК України передбачено спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. У відповідності до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про внесення змін до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» від 09.08.2012 р. № 404, зареєстрованого в Мінюсті України 05.09.2012 р. за № 1538/21850 та набрав чинності з дня його офіційного опублікування не належать до самочинного будівництва для будинків садибного типу, дачних та садових будинків, зокрема : індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» - житлові будинки, які побудовані до 05.08.1992 р. не потребують введення в експлуатацію, а відповідно до п. 3.1 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого Наказом Мінрегіонбуду № 95 від 19.03.2013 р. документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно - є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Крім того, відповідно до Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР» від 31.01.1996 р., затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р., яка діяла до 13.12.1995 р. реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. У випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу : а) при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих, бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам. Пунктом 62 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР», підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Суд встановив, що [PERSON], який є батьком позивача і колишнім чоловіком відповідачки - помер 23.10.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 116988 від 23.10.2007 р., свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 199300 виданого повторно 19.11.2009 р., в якому матір`ю позивача вказана [PERSON], яка при житті спадкодавця розірвала з ним шлюб та уклала шлюб з [PERSON] 29.04.1989 р., змінив своє прізвище з «Храпенко» на «Домашенко», що підтверджується штампом у паспорті відповідачки, свідоцтвом про укладення шлюбу відповідачки серії ІІІ-ЖД № 259832 від 29.04.1989 р., свідоцтвом про одруження спадкодавця та відповідачки серії VІ-УР № 365796 від 14.10.1962 р. та свідоцтвом про розірвання шлюбу спадкодавця та відповідачки серії ІІ-ЖД № 338056 від 21.03.1989 р., і після смерті якого, серед іншого майна, на яке позивачем було отримане свідоцтво про право на спадщину за законом та транспортний засіб від 10.11.2009 р. (реєстр. № 3-3343) - відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Новодолинська сільрада, СК «Дорожник-63», ділянка № 151 і складається в цілому з садового будинку позначеного на плані під літ. «А,А1», загальною площею 161,3 кв.м, (літньою) житловою 66,8 кв.м, під літ. «а» - ганку, площею 6,1 кв.м, під літ. «Б» господарської будівлі, площею 2,5 кв.м, під літ. «В» альтанки, площею 12 кв.м, під №№ 1-6 споруди, який за життя, у 1989 р. побував спадкодавець [PERSON], померлий 23.10.2007 р., однак не оформив своє право власності на вищевказаний садовий будинок і не отримав правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що підтверджується технічним паспортом на садовий будинок, у звязку з чим, позивач не має можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний садовий будинок (а.с. 11 оборот аркуша, 13-25,48). Суд встановив, що за життя спадкодавця [PERSON], останній, у відповідності до норм чинного на той час законодавства, на підставі рішення адміністрації і профспілкового комітету Великодолинського лісництва від 20.09.1988 р. № 80 та рішення Овідіопольського райвиконкому від 31.05.1988 р. № 215 отримав у користування земельну ділянку площею 0,078 га для ведення садівництва, і у 1988 р. отримав свідоцтво на будівництво спадкового садового будинку і господарських будівель і споруд, яке завершив у 1998 р. (а.с. 22). Після смерті спадкодавця, позивач завершив приватизацію вищевказаної земельної ділянки, отримавши 29.07.2010 р. на своє ім`я державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0748 га для ведення садівництва за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Новодолинська сільрада, СК «Дорожник-63», ділянка № 151 (а.с. 26). Аналізуючи приписи норм вищевказаного законодавства та статті 1218 ЦК України, суд дійшов висновку до складу спадщини входять лише ті права та обовязки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, тому, не набуття права власності на річ спадкодавцем не дає законних підстав для виникнення такого права у спадкоємців померлого. Таким чином, суд вважає, що спадкодавець [PERSON], який помер 23.10.2007 р. у відповідності до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про внесення змін до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» від 09.08.2012 р. № 404, зареєстрованого в Мінюсті України 05.09.2012 р. за № 1538/21850 та згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» - за життя набув право власності на нерухоме майно у вигляді садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Новодолинська сільрада, СК «Дорожник-63», ділянка № 151 і складається в цілому з садового будинку позначеного на плані під літ. «А,А1», загальною площею 161,3 кв.м, (літньою) житловою 66,8 кв.м, під літ. «а» - ганку, площею 6,1 кв.м, під літ. «Б» господарської будівлі, площею 2,5 кв.м, під літ. «В» альтанки, площею 12 кв.м, під №№ 1-6 споруди, побудувавши вказаний садовий будинок у 1989 р., а тому вказаний позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з урахуванням визнання позову відповідачкою.

Outcome: approved