Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

22 липня 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи тим, 13.02.2000 року померла [PERSON]. На час своєї смерті [PERSON] мала право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Марянівське» с. Марянівка Гребінківського району Полтавської області, розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарів на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ПЛ № 0165194. На випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, яким належний їй житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла позивачу по справі. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через зіпсований правовстановлюючий документ на спадкове майно. З огляду на викладене, позивач просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну частку (пай). Від представників сторін надійшли заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримує, а представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії І-КЕ за № 141988 встановлено, що [PERSON] померла 13 лютого 2000 року /а.с. 6/. Відповідно п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набранння ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набранння чинності ЦК України. Згідно даних завідувача Хорольської державної нотаріальної контори спадкова справа на майно померлої 13 лютого 2000 року [PERSON] не відкривалась /а.с. 41/. Як вбачається із довідки виданої виконкомом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 164 від 15.08.2016 року, [PERSON] проживала і була зареєстрована по день смерті 14.02.2000 року за адресою: с. Вишняки, Хорольського району, вул. Шевченка, 100. На день смерті разом з покійною ніхто з близьких не проживав та не був зареєстрований /а.с. 40/. Згідно довідки Марянівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 302/02-28 від 15.08.2016 року після смерті [PERSON] фактично в управління та володіння спадковим майном вступив позивач /а.с. 38/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин, позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] Зважаючи на дату смерті спадкодавця та прийняття спадщини до спадкових відносин у даній справі підлягає застосуванню ЦК УРСР 1963 р. з наступними змінами та доповненнями. Таким чином, відповідно до ст. 525 ЦК УРСР України 13 лютого 2000 року на усі права та обовязки, що належали спадкодавцю [PERSON] на цей момент відкрилась спадщина, яку прийняв позивач по справі [PERSON], про інших спадкоємців не відомо. Як вбачається із копії заповіту [PERSON] від 07.08.1999 року /а.с.7/, який згідно відповіді на запит виконавчого комітету Марянівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 98/02-36 від 15.08.2016 року дійсно посвідчувався сільською радою /а.с. 36/, спадкодавець заповів належний їй житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, [PERSON], позивачу по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно даних завідувача Хорольської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність належних правовстановлюючих документів /а.с. 39/. Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0165194 від 24.03.1997 року та відповіді на запит відділу Держгеокадастру у Гребінківському районі Полтавської області від 28.07.2016 року вбачається, що земельна частка (пай) розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки видано [PERSON] /а.с. 8, 28/. Згідно чинного на момент видачі сертифікату Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 сертифікат посвідчував право особи на відповідний пай. Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. З огляду на викладене, позивач успадкував за заповітом вищевказану земельну частку (пай), на яку право власності на момент відкриття спадщини належало [PERSON] Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачем в порядку спадкування за заповітом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, ст.ст. 524, 525, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, ч.ч. 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95,

Outcome: approved