Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

21 січня 2016 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаним позовом та посилаючись на ст.ст.319, 346, 379, 392 Цивільного кодексу України, ст. 41, 47 Конституції України та ст. 6, 150 ЖК України, просить суд: 1. Припинити право власності [PERSON] на квартиру [NUMBER] в [ADDRESS], яке закріплене нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 09.11.2000р., зареєстрованим в реєстрі за № 2835. 2. Визнати за [PERSON] право власності на 12/25 частин квартири за [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS], яка має загальну площу - 70,2 кв.м та житлову площу - 41,5 кв.м. Позовні вимоги мотивуються тим, що 09 листопада 2000 року, згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу [PERSON] було придбано у власність квартиру [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується відповідним договором. Даний договір був зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Дана квартира була придбана позивачем у [PERSON], який свого часу набув прав на дану кімнату згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2810 від 07.11.2000 р. Але фактично позивачем було придбано кімнату за [NUMBER] у квартирі спільного заселення [NUMBER]. Під час оформлення даної угоди позивачем не було приділено уваги даному факту внаслідок юридичної необізнаності. Квартира спільного заселення [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] є і була двокімнатною, загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м. Іншим співвласником в даній квартирі є відповідачка по справі. З моменту підписання вищевказаного договору купівлі-продажу позивач фактично став власником однієї кімнати в двокімнатній квартирі, що позначена в плані ШМБТІ під номером 3, розмір належної мені частки складає 12/25 частин від всієї квартири, хоча згідно вищевказаного договору позивач набув права власності на цілу частку, що суперечить фактичним обставинам. Про ці обставини позивачу стало відомо на початку цього року, що така помилка сталася в результаті того, що попереднім власникам неправильно були видані свідоцтва про приватизацію кімнат в квартирі спільного заселення [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] Виправити дану помилку в досудовому порядку не мається можливим, в зв'язку з тим, що позивач фактично не є власником квартири [NUMBER], але державна реєстрація в старому реєстрі проведена саме так, що є підставою для звернення до суду. З технічного паспорту КП «Шосткинське МБТІ» вбачається, що квартира [NUMBER], яка знаходиться в [ADDRESS] є двокімнатною, до складу якої входить і належна позивачу кімната, що позначена в плані ШМБТІ під номером № 3 площею 18,5 кв.м. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, мотивуючи тими ж самими обставинами, судові витрати по справі бере на себе. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечує та просить його задовольнити. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно копії паспорту позивач є зареєстрованим в кв. [NUMBER] яка знаходиться в [ADDRESS], відповідачка згідно договору дарування від 06.10.1996 р., р. № 3123 є власником 13/25 - вказаної квартири, згідно копії договору купівлі-продажу квартири [NUMBER], яка знаходиться в [ADDRESS], вбачається, що вона складається з однієї житлової кімнати, розміром 18.68 кв.м. кухні, туалету та коридору загальною площею 31.1 кв.м. від 09.11,2000 р., укладеним між [PERSON], та [PERSON], згідно копії договору дарування 13/25 частки квартири за [NUMBER], яка знаходиться в [ADDRESS] вбачається, що вона складається з двох житлових кімнат, розміром 39.36 кв.м. кухні, ванни, туалету та коридору загальною площею 55.6 кв.м. від 06.10.1998 р., укладеним між [PERSON], та [PERSON], згідно копії технічного паспорту на квартиру [NUMBER] по [ADDRESS], вбачаються технічні характеристики: житлова площа 41.5 кв.м., з копії свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1994 р., на квартиру [NUMBER] в [ADDRESS], вбачається, що вона належить на праві приватної власності [PERSON] та з копії Свідоцтва про право на спадщину за Заповітом вбачається його складання на ім'я [PERSON] на цю квартиру від 07.11. 2000 р., з копії свідоцтва про право власності на житло від 11.07.1994 р., на квартиру [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] вбачається, що квартира спільного заселення, загальною площею 33.57 кв.м., з копії Свідоцтва про право на спадщину за Законом на ім'я [PERSON], вбачається 13/25 частки квартири [NUMBER] в [ADDRESS], згідно довідки КП» Шосткинське МБТІ» № 1 від 04.01.2016 р.. інвентаризаційна вартість квартири [NUMBER] в [ADDRESS], складає 122764 тис. грн.., з довідки КП» Шосткинське МБТІ» № 1 від 04.01.2016 р.. вбачається, що згідно даних інвентаризаційної справи №13816 на житловий [ADDRESS], житлові приміщення [NUMBER] та [NUMBER] - це кімнати в квартирі спільного заселення. При приватизації даних кімнат в свідоцтвах про право власності на житло була допущена помилка: замість кімнати в квартирі спільного заселення було вказано квартира. Згідно даних технічної інвентаризації від 04.01.2016р. квартиру спільного заселення, яка складалася з кімнат [NUMBER], [NUMBER] та приміщень загального користування (кухня, коридор, туалет) переплановано в квартиру [NUMBER], що не є самовільним згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна №127. Згідно розрахунку на підставі Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна № 55 ідеальні частки квартири [NUMBER] складають: - 13/25 - власник [PERSON] (договір дарування від 06.10.1996р., р.3123); - 12/25 - власник [PERSON] (договір купівлі- продажу від 09.11.2000р., р.2835). Згідно ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло і держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків - зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 379 ЦК України визначається, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно статі 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 3 ч. ст. 346 ЦК України підставою припинення права власності є відмова власника від права власності, а згідно ч. 2 ст. 346 ЦК України право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Згідно Наказу МЮ України за № 296/5 від 22.02.2012 правонаступницьким документом, для реєстрації права власності є рішення суду про визнання права власності.

Outcome: approved