Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

24.04.2018 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01.08.2008 року, рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. В даний час дитина проживає з позивачем й повністю перебуває на її утриманні. Дитина відвідує КПМНЗ «Криворізьку міську музичну школу №10» Криворізької міської ради, навчається у ІІ класі театрального мистецтва, входить до складу зразкового театрального колективу «Крок», який запрошено до Болгарії м. Кітен табір «Разом», для участі у Міжнародному фестивалі «Звездный прибой», що відбудеться з 17 по 24 червня 2018 року. У позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, бо відповідач не відповідає на дзвінки позивача, спілкуватися з будь-якого приводу відмовляється, за місцем реєстрації не проживає, тому позивач змушена звернутися до суду. На підставі викладеного просить суд надати дозвіл [PERSON] на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України до Республіки Болгарія на термін з 16.06.2018 року по 24.06.2018 року включно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON]. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, провівши заочний розгляд справи, судом встановлено наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.08.2008 р. (а.с.6), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8), яка проживає з позивачем за адресою [ADDRESS], (а.с.9). Як встановлено судом, позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог надала суду документи, що свідчать про розірвання шлюбу та сімейних відносин з батьком дитини (а.с.7), постійне місце проживання матері та дитини, окремо від батька. Згідно ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» та ч.ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати її гідність. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 932 від 11.07.2007 року «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України», перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або у супроводі осіб, уповноважених ними. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, здійснюється у разі пред'явлення нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Таким чином, суд вважає, що відсутність та неможливість отримання згоди відповідача [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення документів, та виїзд дитини за кордон суперечить ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», є такою що суперечить інтересам дитини, її духовному і моральному розвитку, тому суд вважає необхідним позов задовольнити, зазначивши державу прямування - Республіка Болгарія, та встановити час перебування [PERSON], [INFO], у вказаній країні з 16.06.2018 року по 24.06.2018 року включно, що узгоджується з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, справа за № 6-33303ск15. На підставі ст.ст. 7, 141, 155, 160 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Кабінету Міністрів України № 932 від 11.07.2007 року «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянина ми України»,

Outcome: approved