Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

23 лютого 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою згідно якої 22 вересня 2008 року між Банком та [PERSON] (Позичальник) і [PERSON] (Поручитель) укладено договір «Автопакет» №22/09/2008/840/К-221 відповідно до якого Позичальник отримав кредит в банку в розмірі 12389,70 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,4% на рік з кінцевим терміном повернення до 21 вересня 2015 року на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності. При цьому, [PERSON] як Поручитель, поручилася перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором. 19 березня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» (Кредитор) і [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки згідно якого Поручитель поручився за належне виконання [PERSON] (Позичальник) взятих на себе зобовязань за кредитним договором «Автопакет» №22/09/2008/840/К-221 від 22 вересня 2008 року. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] порушив умови договору і не надавав грошові кошти ПАТ КБ «Надра» для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно умов договору станом на 21 листопада 2016 року існує заборгованість в сумі 12256,53 долара США (еквівалент 317386,12 грн.), з них: заборгованість за кредитом 4710,81 доларів США (еквівалент 121987,68 грн.), заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1211,19 доларів США (еквівалент 31364,09 грн.), заборгованість з пені 1557,22 доларів США (еквівалент 40324,63 грн.), а також штраф відповідно до п. 5.2 договору 235,54 доларів США (еквівалент 6099,37 грн.), штраф відповідно до п. 5.3 договору 4541,77 долар США (еквівалент 117610,35 грн.). Оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] порушили свої зобовязання позивач просить існуючу суму заборгованості, а також судовий збір в сумі 4760,79 грн. стягнути з відповідачів. В судове засідання представник позивача не зявився, згідно позовної заяви просить розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково щодо сплати тіла кредиту, відсотків та зменшеного в звязку із матеріальним становищем розміру пені. Оскільки штраф і пеня є одним видом відповідальності, тому може бути стягнуто лише пеню в розмірі 200 доларів в гривневому еквіваленті. Вказали, що претензію банку про негайне погашення заборгованості отримали в кінці 2016 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить у позові ПАТ КБ «Надра» до нього відмовити, оскільки договір кредиту був укладений зі строком погашення до 21 вересня 2015 року, а Банк звернувся до нього, як поручителя, із письмовою вимогою про негайне погашення заборгованості лише 20 грудня 2016 року, яку отримав в кінці 2016 року, а з позовом до суду звернувся лише у лютому 2017 року, тому строк шість місяців, який визначений ст. 559 ЦК України, закінчився. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст.ст. 526, 527, 530, 599, 610, 615, 625, 626, 629, 1054 ЦК України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, 22 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та [PERSON] (Позичальник), [PERSON] (Поручитель) укладено договір «Автопакет» №22/09/2008/840/К-221 згідно якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти (Кредит) у сумі 12389,70 доларів США (п. 1.1), з цільовим призначенням - на придбання автотранспортного засобу (п. 1.1.2), відсоткова ставка становить 15,4% на рік (п. 1.1.3.1), з терміном погашення - до 21 вересня 2015 року (п. 1.1.4). В якості забезпечення виконання Позичальником зобовязань щодо погашення кредиту/кредитної лінії, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, Позичальник передає в заставу предмет застави, який належить Заставодавцю на праві приватної власності (п. 3.1.1). За домовленістю сторін вартість автотранспортного засобу складає 63300,00 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день прийняття автотранспортного засобу в заставу складає 13048,86 доларів США (п. 3.1.2). Згідно з цим договором Поручитель безвідзивно та безспірно зобовязується відповідати перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору (п. 3.2.1). Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обємі, що і Позичальник. Позичальник і Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Банку вимагати виконання зобовязань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо (п. 3.2.2). Відповідальність Поручителя виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні Позичальником зобовязань в цілому (п. 3.2.3). Поручитель відповідає перед Банком за виконання зобовязань у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п. 3.2.4). Банк набуває право вимагати від Поручителя виконання зобовязання, що витікає із цього договору, при умові, якщо в установлений договором строк виконання Позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині вони не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині) (п. 3.2.5). Поручитель зобовязаний виконати взяті на себе зобовязання по цьому договору не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення від Банку (п. 3.2.6). У повідомленні повинно бути визначено розмір невиконаних Позичальником зобовязань, а також розрахунок суми штрафних санкцій, що необхідно сплатити (п. 3.2.7). Додатковою угодою №1 від 02 серпня 2010 року, що укладена між ВАТ «Надра» (Банк, Кредитор, Заставодержатель) та [PERSON] (Позичальник), [PERSON] (Поручитель), та додатковою угодою №2 від 19 березня 2012 року, що укладена між ПАТ КБ «Надра» (Банк, Кредитор, Заставодержатель) та [PERSON] (Позичальник), [PERSON] (Поручитель) внесено зміни у існуючі кредитні зобовязання по Договору «Автопакет» №22/09/2008/840/К-221 від 22 вересня 2008 року, надавалось відстрочення по сплаті платежів, встановлено графік платежів. 19 березня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки згідно якого Поручитель поручився перед Кредитором за належне виконання [PERSON] (Позичальник) взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору «Автопакет» №22/09/2008/840/К-221 від 22 вересня 2008 року та додаткової угоди до кредитного договору №2 від 19 березня 2012 року. Поручитель повинен виконати зобовязання в тому ж порядку, який встановлено для Позичальника кредитним договором (п. 1.1). Поручитель відповідає перед Кредитором в повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п.1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, та і від кожного окремо (п. 1.2). Відповідальність Поручителя виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні Позичальником зобовязань в цілому (п. 1.3). Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п. 1.4). Поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору (п. 1.5). Відповідачі в судовому засіданні не заперечували, що вказані договори були укладені, ними підписані. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. ПАТ КБ «Надра» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит. Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами. З позовної заяви, поданого позивачем розрахунку вбачається, що у відповідача [PERSON] станом на 21 листопада 2016 року існує заборгованість в сумі 12256,53 долара США (еквівалент 317386,12 грн.), з них: заборгованість за кредитом 4710,81 доларів США (еквівалент 121987,68 грн.), заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1211,19 доларів США (еквівалент 31364,09 грн.), заборгованість з пені 1557,22 доларів США (еквівалент 40324,63 грн.), а також штраф відповідно до п. 5.2 договору 235,54 доларів США (еквівалент 6099,37 грн.), штраф відповідно до п. 5.3 договору 4541,77 долар США (еквівалент 117610,35 грн.). За змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто поряд зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Однак, вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення штрафних санкцій. Тобто, пеня має стягуватись в національній валюті. За приписами ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549); якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551); розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551). Неустойка є засобом забезпечення зобов'язання та засобом цивільно-правової відповідальності за його порушення, відповідно до своєї правової природи неустойка не може розглядатися як засіб збагачення. Пред'явлена до стягнення сума пені 1557,22 доларів США (еквівалент 40324,63 грн.) є значною. Разом з тим, ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Відповідна правова позиція, що згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування, висловлена у Постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. [PERSON] має на утриманні одну неповнолітню дитину, на час розгляду справи його дружина (відповідач по справі) вагітна і перебуває в декретній відпустці, єдиним годувальником в сімї фактично є лише він, однак офіційно не працевлаштований, його матір хворіє на рак. Враховуючи зазначені обставини суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру пені, її розмір має бути визначений, з урахуванням положень п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, та виходячи з принципів розумності, справедливості, співмірності з характером порушення зобов'язання боржником і розміром збитків кредитора, в сумі 25890,00 грн. Визначений розмір є достатнім для ефективного захисту майнових прав кредитора, для запобігання їх порушенню з боку боржника та для впливу на останнього. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. У звязку із зазначеним позовні вимоги щодо стягнення штрафу відповідно до п. 5.2 договору 235,54 доларів США (еквівалент 6099,37 грн.), штрафу відповідно до п. 5.3 договору 4541,77 долар США (еквівалент 117610,35 грн.) задоволенню не підлягають. Заявлені позовні вимоги щодо наявності заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам за користування кредитом відповідачем [PERSON] визнаються, тому суд вважає їх обґрунтованими. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. В постанові від 17 вересня 2014 року Верховний Суд України (справа № 6-53цс14) зазначив, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. В названій справі претензії з вимогою до позичальника та обох поручителів терміново виконати зобовязання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків і штрафних санкцій були направлені представником ПАТ КБ «Надра» 20 грудня 2016 року. Відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти [PERSON] мали бути повернуті 21 вересня 2015 року. Позов предявлено 23 лютого 2017 року, тому ПАТ КБ «Надра» пропустив строк звернення до суду з позовними вимогами до поручителів (позов міг бути заявлений в строк до 21 березня 2016 року) в звязку з чим в задоволенні позову до них необхідно відмовити. Отже, відповідач [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідачем [PERSON] доказів, які б стосувалися відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, суду не надано. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання внаслідок чого виникла заборгованість позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з вищевикладених підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути 4760,79 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial