Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

21 січня 2015 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів та моральної шкоди (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16 листопада 2011 року між нею та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір позики, згідно якого вона надала останній грошові кошти в сумі 13 500,00 грн., строком на 2 роки. Але, [PERSON] свої зобов'язання за договором позики від 16.11.2011 року не виконала, у зв'язку із чим, [PERSON] 21 січня 2014 року було складено розписку, за умовами якої вона зобов'язалась повернути борг до січня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 50% річних від суми боргу та відшкодувати моральну шкоду в сумі 1 130,00 грн. У зв'язку із тим, що до сьогодні відповідачка борг не повернула, позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь суму боргу у розмірі 24 016,00 грн., з яких: 11 300,00 грн. - залишок несплачених коштів за договором, 12 716,00 грн. - сума боргу за відсотками та моральну шкоду в сумі 1 130,00 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.23). Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду повернувся конверт з відправлення, що направлявся відповідачці з поштовою відміткою «Причина повернення: за відмовою адресата від одержання», в матеріалах справи (а.с.38). Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного між сторонами зобов'язання за договором позики, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням відповідачем умов його виконання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого [PERSON] зі свого депозитного рахунку (договір №КД-001475П від05.07.2008 року) погасила борг [PERSON] перед Кредитною спілкою «Добробуд» (договір №КСД-01387 від 28.10.2006 року) в сумі 13 500,00 грн. (а.с.7). Згідно договору відступлення права вимоги від 16 листопада 2011 року [PERSON] зобов'язалась відшкодувати погашений борг [PERSON] в сумі 13 500,00 грн., строком до 16 грудня 2013 року, по 563 грн. щомісячно протягом 24 місяців до 15 числа кожного місяця (а.с.7,8). 20 листопада 2011 року між сторонами у простій письмовій формі було укладено договір позики (а.с.11), відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалась виплатити грошові кошти в сумі 13 500,00 грн. [PERSON] протягом 2-х років починаючи з грудня 2011 року по 01 грудня2013 року, згідно договору від 16.11.2011 року в рахунок погашення боргу по кредиту КС «Добробуд». Виплату коштів зобов'язалась здійснювати щомісячно особисто. 21 січня 2014 року між сторонами в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалась сплатити борг в сумі 11 300,00 грн. та 1 130,00 грн. моральної шкоди, строком до січня 2015 року. В разі прострочки більше двох місяців згодна на вирішення питання в судовому порядку (а.с.6). Відповідно до ст. 1047 ЦПК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до приписів ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона передає іншій стороні у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики. Згідно ст. 1049 ЦПК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. У відповідності до ст..612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно статті 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки свої договірні зобов'язання [PERSON] за договорам позики не виконала, суд вважає, що заборгованість в сумі 24 016,00 грн., з якої: основна сума боргу - 11 300,00 грн., відсотки за користування - 12 716,00 грн., підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Окрім того, сторонами в договорі обумовлено стягнення моральної шкоди в сумі 1 130,00 грн., що власноручно було написано [PERSON] в розписці від 21.01.2014 року, про стягнення якої вона не заперечувала на користь [PERSON] Згідно ст..626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст..629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з боку позивачки та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у сумі 243,60 грн. та на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved