Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

22.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського територіального управління юстиції про скасування (зняття) арешту. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що 28.04.2014 року помер її син [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Звернувшись до нотаріуса [PERSON] прийняла спадщину, однак виявилося, що постановою державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ [PERSON] від 19.11.2013 року на все майно, що належало [PERSON] накладено арешт, у звязку з відкриттям 13.08.2013 року виконавчого провадження № 39277526 на підставі виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 02.07.2013 року по кримінальній справі № 1-кп/487/201/13 про стягнення 489,44 грн. витрат на користь НДЕКЦ при УМВС України на Одеській залізниці. 07.11.2014 року виконавчий лист повернуто стягувачеві. при цьому арешт знято не було. Звернувшись до [PERSON] ВДВС ММУЮ із відповідною заявою, позивачці було відмовлено в скасуванні арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження № 39277526 у звязку з тим, що у відділі немає відкритих виконавчих проваджень, а виконавчий документ повернуто стягувачеві. Наявність чинного арешту порушує право власності позивачки. На підставі вищевикладеного просить суд скасувати та зняти арешт з майна, належного її сину [PERSON]. До судового засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського територіального управління юстиції до судового засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 квітня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 201585, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 08 травня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 2000. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частини квартири № 57, що знаходилась по вул. Лазурній, 26-А в м. Миколаєві. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справу. Однак під час перевірки обтяжень спадкового майна виявилося, що постановою державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ [PERSON] від 19.11.2013 року на все майно, що належало [PERSON] накладено арешт. При цьому, в самій постанові допущено помилку, а саме невірно зазначено прізвище боржника «Лірник» замість правильного «Лінник». Ідентифікаційний код зазначено вірно як «[NUMBER]». Вказана вище постанова міститься в матеріалах справи. Арешт накладено у звязку із відкриттям 13.08.2013 року виконавчого провадження № 39277526 на підставі виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 02.07.2013 року по кримінальній справі № 1-кп/487/201/13 про стягнення 489,44 грн. витрат на користь НДЕКЦ при УМВС України на Одеській залізниці. 07.11.2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується постановою [PERSON] ВДВС ММУЮ від 07.11.2014 по виконавчому провадженню № 39277526. При поверненні виконавчого документа арешт знято не було. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Станом на теперішній час виконавчий документ повернутий стягувачеві і відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] в [PERSON] ВДВС ММУЮ немає. Вищевказане підтверджується листом [PERSON] ВДВС ММУЮ № 9841/01.02-38/4 від 20.04.2016 року виданого у відповідь на заяву [PERSON] про скасування арешту, в якому державний виконавець пояснює, що 07.11.2014 ним була винесена постанова про повернення виконавчого провадження згідно п.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити фактичне місцезнаходження боржника. Також [PERSON] було розяснено, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Крім того, стягувач НДЕКЦ при УМВС України на Одеській залізниці ліквідовано без визначення правонаступника (Наказ МВС України «Про ліквідацію Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Управління МВС України на одеській залізниці» № 719 від 18.06.2015 року (зміни внесено наказами МВС України від 02.07.2015 № 801 та від 01.09.2015 № 1056). Відповідно до ст. 609 ЦК України зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків коли законом або іншим нормативно-правовим актом виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, враховуючи факт повернення виконавчого документа стягувачеві а також відсутність на даний момент виконавчого провадження в [PERSON] ВДВС ММУЮ щодо примусового виконання виконавчого листа № 1-кп/487/201/13 від 02.07.2013 року, суд приходить до висновку, що наявність арешту та заборони розпоряджатися майном, в тому числі частиною квартири [ADDRESS] порушують права [PERSON] як спадкоємця [PERSON] та власника спадкового майна на вільне користування, володіння та розпорядження своєю власністю, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved