Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

22 травня 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулося Моторно (транспортне) страхове бюро України з позовом до [PERSON] - про відшкодування завданої майнової шкоди. В своїй позовній заяві позивач вказував, що 02.07.2016 року в м. Кременчуці Полтавської області, по проспекту Лесі Українки сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля [NUMBER], під управлінням [PERSON] (надалі - Відповідач) та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON]. В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26.09.2016 року по справі № 524/5074/16-п особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв'язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - [PERSON], страхове відшкодування в сумі 39 042 грн. 65 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 13.10.2016 року та Висновку № 132-16 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.07.2016 року. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБу залучило суб'єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 585 грн. 00 коп. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБу з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 39 627 грн. 65 коп. На підставі вищевикладеного, просили суд ухвалити рішення, яким: Стягнути з\~[PERSON] на\~користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди в розмірі 39 627 грн. 65 коп. Стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на оплату судового збору. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. На адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, за останнім відомим місцем реєстрації. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 02.07.2016 року в м. Кременчуці Полтавської області, по проспекту Лесі Українки сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля [NUMBER], під управлінням [PERSON] (надалі - Відповідач) та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON]. В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26.09.2016 року по справі № 524/5074/16-п особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову віпновідальність. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв'язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - [PERSON], страхове відшкодування в сумі 39 042 грн. 65 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 13.10.2016 року та Висновку № 132-16 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.07.2016 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 8794рв від 11.11.2016 року. Крім цього, позивач з метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБу залучило суб'єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 585 грн. 00 коп. Виплата МТСБу була здійснена на підставі Рахунку № 15 від 18.10.2016 року. Дану суму відповідач відніс до загального розміру шкоди, з чим не може погодитись суд з огляду на таке. Ст.133 ЦПК України визначено види судових витрат. Відповідно до ч.1 цієї статті - судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Ч.3. ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать зокрема витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Таким чином, витрати позивача понесені у звязку з залученням суб'єкта оціночної діяльності відноситься до судових витрат, а тому не можуть бути віднесені до загального розміру шкоди. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У зв'язку з тим, що [PERSON] на момент настання ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Outcome: partial