Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

23.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви поданої суду 07.03.2017 року, просила: визнати наказ від 28.12.2016 р. № 179-к про її звільнення протиправним; поновити її на роботі в ДНЗ «Ясла-садок № 16»; зобов'язати ДНЗ «Ясла-садок № 16» винести новий наказ про її звільнення та внести новий запис до трудової книжки про її звільнення 23.01.2017 року; стягнути з ДНЗ «Ясла-садок № 16» на її користь 3190, 32 грн. середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову, послалася на те, що наказом від 13.11.2015 року № 47-к її прийнято на роботу в Дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок № 16» (Львівська область, м. Червоноград, вул. Стуса, 45) помічником вихователя дітей віком до 3-х років з 16.11.2015 року на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку основного працівника до дня її фактичного виходу на роботу.Наказом від 28.12.2016 року № 179-к її звільнено з роботи у вказаному ДНЗ з 29.12.2016 року у зв'язку із виходом на роботу основного працівника з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з виплатою компенсації за пророблений період з 16.11.2016 року по 29.12.2016 року.Однак трудову книжку в зв'язку із звільненням їй видали у ДНЗ «Ясла-садок № 16» лише23.01.2017 року, а не у день звільнення.Поштових повідомлень із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки вона не отримувала. Відповідно до п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься новий запис до трудової книжки працівника. В порушення цієї норми Інструкції, незважаючи на те, що трудову книжку їй видано лише 23.01.2017 року, про новий день звільнення не було винесено нового наказу і до її трудової книжки не було внесено нового запису про звільнення, раніше внесений запис про звільнення 29.12.2016 року недійсним у встановленому порядку не визнано, середнього заробітку за час вимушеного прогулу їй не виплачено. Відповідно до п.4.1 вищевказаної Інструкції вона вважається звільненою23.01.2017 року, то вона звільнення після закінчення строку трудового договору. При цьому вимог щодо звільнення після закінчення його строку вона не отримувала, в зв'язку з чим дія такого договору вважається продовженою на невизначений строк. Крім того, в порушення вимог ст. 184 КЗпП України її, як одиноку матір при наявності дитини віком до 14 років, звільнено без обов'язкового працевлаштування. 23.03.2016 року представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. З урахуванням пояснення із запереченням на позов від 04.09.2017 року, зазначає, що позивач одночасно просить поновити її на роботі та зобов'язати ДНЗ ясла-садок № 16 винести новий наказ про її звільнення 23.01.2017 р. та внести новий запис до трудової книжки про звільнення з іншої дати - 23.01.2017 року.Таким чином, одна її вимога суперечить іншій.Позивачка не є одинокою матір'ю, а тому її посилання на ст. 184 КЗпП щодо заборони звільнення без обов'язкового працевлаштування, є безпідставне. Після закінчення строку дії договору, трудові відносини між позивачем і ДНЗ «Ясла-садок № 16» не продовжувались . Позивач на роботу не виходила.Оскаржуваним наказом вона була звільнена з роботи по закінченню строку дії трудового договору, який укладався на час до виходу на роботу [PERSON], що є свідченням того, що роботодавець не мав наміру продовжувати з нею після закінчення цього строку трудові відносини.Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує лише тим, що трудову книжку їй видали лише 23.01.2017 р., а не в день звільнення. Стосовно термінів розрахунку, позивач претензій не має. Відповідачем не заперечується обов'язок роботодавця по видачі трудової книжки в день звільнення, однак видіти трудову книжку [PERSON] в день звільнення не було можливим, оскілки ні в цей день, ні в наступні, аж до отримання трудової книжки 23.01.2017 р., остання на роботу не виходила. Отже, вини ДНЗ «Ясла-садок № 16» в тому, що [PERSON] не було видано трудову книжку в день її звільнення нема. будь-яких законних перешкод у звільненні [PERSON] з роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП не було, вона звільнена з дотриманням норм чинного законодавства. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав вказаних у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що сторона відповідача повідомила їй, що повернуть трудову книжку після того, як вона заплатить гроші. Відповідач Кравченко Н.І. та представник відповідача ДНЗ «Ясла-садок № 16» - Бордюк М.Й. у судовому засіданні позов не визнали, пославшись на обставини викладені у запереченнях. Просили у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивача було звільнено коли вона перебувала на лікарняному, основний працівник не вийшла на роботу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач працювала помічником вихователя на час декретної відпустки [PERSON] З позивачем було проведено розрахунок при звільненні. Трудову книжку не видали позивачу у день звільнення, оскільки вона перебувала на лікарняному. Позивачу було нараховано надлишкові кошти. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що син позивача відвідував її групу. З позивачем спілкувалася лише щодо її сина. Про батька дитини позивача їй нічого невідомо. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Встановлено, що згідно наказу завідувача ДНЗ «Ясла-садок № 16» від 13.11.2015 року №47-к, зокрема, [PERSON] було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 16.11.2015 року по 29.12.2016 року. [PERSON] прийнято на посаду помічника вихователя для дітей від трьох років з 16.11.2015 року на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку основного працівника [PERSON] до дня її фактичного виходу на роботу. Наказом завідувача ДНЗ «Ясла-садок № 16»від 28.12.2016 року №179-к, звільнено [PERSON], помічника вихователя для дітей від трьох років, з роботи 29.12.2016 року, у зв'язку із виходом на роботу основного працівника [PERSON] з відпустки по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, згідно п.2 ст.36 КЗпП та виплатити компенсацію за пророблений період з 16.11.2016 року по 29.12.2016 року. Згідно копії трудової книжки позивача, остання 29.12.2016 року звільнена з роботи у зв'язку з виходом на роботу основного працівника згідно п.2 ст.36 КЗпП, на підставі наказу від 28.12.2016 року №179-к. Відповідно до копії припису Головного управління Держпраці у Львівській області №13/09/102/0550-0411 від 28.02.2017 року, при проведенні перевірки ДНЗ «Ясла-садок № 16», встановлено порушення вимог законодавства про працю, а саме: ч.1 ст.47 КЗпП, оскільки завідувач закладу Кравченко Н.І. в день звільнення не надіслано поштового повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки [PERSON], яку звільнено з роботи 29.12.2016 року за п.2 ст.36 КЗпП, у зв'язку із виходом на роботу основного працівника, відповідно до наказу від 28.12.2016 року №179-к. Відповідно до книги обліку руху трудових книжок, [PERSON] отримала трудову книжку 23.01.2017 року. Згідно відповіді Червоноградського міського центру зайнятості від 20.03.2017 року №06/472, [PERSON] перебуває на обліку у Червоноградському міському центрі зайнятості з 24.01.2017 року, їй виплачувалася допомога по безробіттю. [PERSON] не перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення та жодних виплат не отримує, що підтверджується копією відповіді від 21.03.2017 року №1605/1-5.1. В період з 12.12.2016 року до 07.01.2017 року перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у Червоноградській ЦМЛ, що підтверджується копіями листків непрацездатності. Згідно відмітки про сімейний стан у паспорті позивача, остання 17.03.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] [PERSON] народився [INFO] року, його батьками записані [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER]. Відповідно до копії довідки ВДВС Сокальського районного управління юстиції ГУЮ у Львівській області від 11.03.2016 року №3/1669, [PERSON] не отримувала аліменти через ВДВС Сокалського РУЮ від [PERSON] за період з 01.02.2015 року по 31.01.2016 року включно. Згідно з виконавчим листом №1327/2199/2012, який видано Червоноградським міським судом 16.06.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 25.04.2012 року до повноліття дитини. Згідно копії наказу завідувача ДНЗ «Ясла-садок № 16» від 12.01.2017 року №03-к, [PERSON], помічника вихователя для дітей від трьох років, звільнено з роботи 13.01.2017 року за власним бажанням ст.38 КЗпП України. [PERSON] перебуває на обліку у Червоноградському міському центрі зайнятості з 24.01.2017 року, їй виплачується допомога по безробіттю, що підтверджується копією відповіді від 03.05.2017 року №790/06. Відповідно до відповіді Відділу освіти Червоноградської міської ради від 05.05.2017 року №01-12/1065, [PERSON] була відсутня на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю згідно поданих у бухгалтерію до нарахування з/плати табелів та листків непрацездатності з 28.11.2016-09.12.2016 року; 12.12.2016-26.12.2016 року; 27.12.2016-06.01.2017 року. Згідно з абз. 1, 2 п.п. 1.1, абз. 1 п.п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі-Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Згідно з абз. 5, 6 п. 4.1 Інструкції, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Згідно з ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути:1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України). Відповідно до ч.1 ст.39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Згідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Відповідно до першого речення ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору (ч.3 ст.184 КЗпП України). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не подано доказів вини відповідача у затримці видачі трудової книжки. За таких обставин відсутні підстави для застосування положень п. 4.1 Інструкції щодо відповідальності відповідача за невидачу позивачу трудової книжки у день її звільнення. Що стосується вимоги позивача про поновлення її на роботі з підстав порушення при її звільненні вимог ст.184 КЗпП, слід зазначити, що позивачем не надано суду доказів того, що на момент звільнення вона була одинокою матір'ю дитини віком до чотирнадцяти років, а відмітка у її паспорті вказує на те, що остання перебуває у шлюбі з [PERSON] з 17.03.2011 року, у свідоцтві про народження сина позивача - [PERSON] його батьком зазначено [PERSON] Не заслуговує на увагу посилання позивача на те, що трудовий договір було продовжено на невизначений строк, оскільки позивач була звільнена на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору). Наведене виключає наявність підстав як для задоволення позовних вимог, отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed