Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

23 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу, який було розірвано у 2010 році, з відповідачем має дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач має стабільний заробіток, а отже й має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Добровільно відповідач відмовляється надавати допомогу, а їй самій важко нести витрати, повязані з утриманням та вихованням дитини, у звязку з чим, вона просить стягнути з Відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. 15 лютого 2016 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини були задоволені у повному обсязі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31 березня 2016 року, заява [PERSON] про перегляд заочного рішення суду була задоволена, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 року скасоване та призначено по справі судовий розгляд в загальному порядку. 05 квітня 2016 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів, третя особа Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради. В обгрунтування позову зазначив, що під час шлюбу з [PERSON] у нього народився син, [PERSON], [INFO]. Шлюб з [PERSON] було розірвано 08 квітня 2010 року. Син [PERSON] фактично проживає не тільки з матірю, а і у нього, як у вихідні дні, так і в будні. [PERSON] повною мірою перебуває на його матеріальному забезпеченні. Вказував, що він позитивно характеризується, має постійний прибуток, у нього облаштовано місце для проживання дитини, спиртними напоями не зловживає, дуже добре ставиться до дитини, а дитина до нього, впевнений, що зможе належним чином його утримувати і забезпечувати необхідні умови для його проживання та подальшого виховання і розвитку. При цьому. [PERSON] фактично не займається вихованням дитини, на сьогоднішній день створила іншу сімю, проживає з іншим чоловіком, з яким має спільну дитину. У зв'язку з тим, що між ним і [PERSON] не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини, а дитина бажає проживати зі своїм батьком, він змушений звернутися до суду для визначення місця проживання дитини з ним. Також зазначав, що [PERSON] офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Посилаючись, зокрема на ст.ст.141, 161, 180, 181, 184 СК України, просив суд: визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] за місцем проживання його батька [PERSON]; стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття; а також судові витрати. Письмових заперечень проти позову та зустрічного позову, сторони до суду не подавали. Під час судового засідання, позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Крім того суду пояснила, що з 2009 року з сином [PERSON] та новою родиною проживає за адресою: [INFO]. Зараз вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. У сина є окрема кімната. Домовленості щодо місця проживання дитини з Відповідачем не було. Вона несе витрати на харчування, лікування, навчання та купляє деякі речі, так як Відповідач не сплачує аліменти. На обліку ніде не перебуває, хронічних захворювань та шкідливих звичок не має. Перепони для спілкування дитини з Відповідачем та його батьками не чинить. Виконує батьківські обовязки, приймає участь у шкільному житті. Син навчається добре, не хворіє та хронічних захворювань не має. Проти зустрічного позову заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Його неявка, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в судовому розгляді приймають участь його представнки. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON], що діють на підставі довіреності, в судовому засіданні, проти позовних вимог [PERSON] заперечували, підтримали зустрічні позовні вимоги та просили їх задовольнити. Крім того пояснили, що дитина з квітня 2015 року разом з батьком мешкає за адресою дідусів з боку батька [ADDRESS]. Має окрему кімнату. У батька також є власна квартира. [PERSON] працює, має дохід, графік роботи його невідомий. Спиртні напої не вживає, до кримінальної відповідальності не притягався. Аліменти на утримання інших осіб не сплачує. Хронічних захворювань не має. Виконує батьківські обовязки, зокрема забезпечує матеріальне утримання дитини, влаштовує його дозвілля, допомагає робити уроки, іноді забирає зі школи, але у батьківських зборах участі не приймає. При цьому, на питання суду, хто водить дитину до школи та у якій школі дитина навчається, представники пояснити не змогли. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності, під час судового засідання пояснила, що звернень батьків до органу про визначення місця проживання дитини не було. Висновок органу опіки та піклування про визначення місця мешкання дитини підтримує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO]. Відповідач [PERSON] її сусід. Вона іноді ходить в гості до батьків Відповідача. Дитина проживає разом з батьком. У листопаді бачила, як Відповідач робив з сином уроки. Також бачила, як пару разів у вересні 2015 року Відповідач водив сина до школи зі свого будинку. Дитину у сусідів бачила у другій половині дня. Сусіди живуть у двокімнатній квартирі, дитина спить у залі, коли з батьком, коли сама. [PERSON] знає, щоб остання курила або вживала спритні напої ніколи не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]Х.Б. суду пояснив, що він проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] його сусід. На новий рік, Відповідач просив його бути Дідом Морозом для дитини. Зазначив, що він є студентом та навчається до 14:00 год., але часто бачить, як [PERSON] ходить з дитиною до школи, гуляє з ним. Потім уточнив, що бачив як [PERSON] забирав дитину зі школи один раз, десь у 12:00 13:00 год. Суд, заслухавши пояснення Позивача, представників Відповідача і третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові матеріали по справі та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позивних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15 квітня 2008 року по 08 квітня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с.3, 47/. Під час шлюбу, 16 вересня 2008 року у них народилася дитина [PERSON] /а.с.4/. 05 серпня 2014 року Позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] /а.с.2/. Як вбачається з довідки, виданої 16 листопада 2015 року приватним підприємством «Альянс ГІС», [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю [PERSON] з адресою: [ADDRESS]. Відповідно до характеристики від 28.04.2016 року учня 1-А класу НВК «Школа ліцей інформаційний технологій №69» [PERSON], [INFO], [PERSON] завжди охайно вдягнутий, доглянутий. До дорослих відноситься з повагою, сприймає зауваження спокійно. Вихованням хлопця займається мати [PERSON] Вона регулярно проводжає та зустрічає сина зі школи, цікавиться успіхами сина у навчанні. Батько дитини, жодного разу не відвідував школу, не був присутній на батьківських зборах /а.с.62/. Зі звернення [PERSON] на адресу голови КСН «Східний» від 28.04.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає з 2009 року за адресою: [ADDRESS] /а.с.63/. Відповідно до інформації ДНЗ №160 від 20.04.2016 року №43, [PERSON] відвідував заклад з 11.04.2012 року по 01.08.2015 рік. В цей період вихованням дитини займалася мати [PERSON] За цей період, батько дитини не приймав участі у вихованні дитини /а.с.64/. З акту №112 обстеження умов проживання від 19 квітня 2016 року вбачається, що зі слів батька Відповідача [PERSON], [PERSON] фактично проживає за адресою: [INFO], а дитина на вихідних приходить до них. Відповідно до акту №111 обстеження умов проживання від 19 квітня 2016 року за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні. У [PERSON] окрема кімната, є одяг по сезону, іграшки, книжки, стіл для занять, компютер. [PERSON] з вітчимом нормальні. З листа КЗ ММР «Центр первинної медико санітарної допомоги№5 м.Маріуполя» від 16.06.2016 року №907 вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO]. За медичною допомогою приходить з матірю. При відвідуванні дитини на дому, батька ніколи не було. При цьому, суд не приймає до уваги пояснення представників Відповідача, що неповнолітній [PERSON] фактично проживає з батьком за адресою: [ADDRESS], оскільки це суперечить поясненням батька Відповідача [PERSON], які він дав під час складання акту №112 обстеження умов проживання від 19 квітня 2016 року, а також іншим вище переліченим письмовим доказам по справі. До того ж, зі змісту ч.2 ст.181 СК України вбачається, що аліменти на користь дитини сплачує той з батьків, хто проживає окремо. В суді, позивач [PERSON] вимогу про визначення місця мешкання дитини не заявляла, оскільки стверджує, що дитина проживає з нею, а тому й заявляє лише вимогу про стягнення аліментів. В той же час, відповідач [PERSON] заявив в суді вимогу про визначення місця мешкання дитини, тобто він вважає, що між ним та [PERSON] існує спір, оскільки не погоджується з тим, що дитина фактично проживає разом з матірю. Такі дії Відповідача, суд розцінює як спосіб відстоювання своїх інтересів, що не відповідає фактичним обставинам по справі, оскільки б дійсне проживання дитини з Відповідачем, на думку суду, робило би вимогу Відповідача про визначення місця проживання дитини нелогічною, так як звернення до суду здійснюється з метою захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Крім того, суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON]Х.Б. в частині підтвердження факту постійного проживання дитини з Відповідачем, оскільки вони є нечіткими та суперечать довідці НВК №28 від 11.07.2016 року №632, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], в період з 07.09.2015 року по 24.11.2015 рік навчався у 1-А класі навчально-виховного комплексу «колегіум-школа» №28 м.Маріуполя, яка розташована в Іллічівському районі м.Маріуполя, а не в Лівобережному районі, де проживають свідки та які нібито бачили, як Відповідач у вересні водив сина до школи. Отже, суд приходить до висновку, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст.181 СК України передбачає, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Суду не надано доказів того, що між сторонами досягнуто згоди щодо виконання Відповідачем обов'язку з утримування своєї дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина ч.1 ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, оскільки дитина проживає разом з Позивачем, Відповідач добровільно Позивачу грошової допомоги на утримання дитини не надає, працює та має постійній дохід, інших утриманців не має, про інші обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів суд не повідомив, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час судового розгляду, ані Відповідачем, ані його представниками, не надано суд доказів, що існують виняткові обставини, які є підставою для визначення місяця проживання неповнолітнього [PERSON] з місцем проживання його батька. Крім того, суд враховує висновок Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 17.08.2016 року №01-11-643/1, відповідно до якого, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] з матірю [PERSON] Отже, суд приходить до висновку, що вимога про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання його батька [PERSON] є безпідставною та необгрунтованою. При цьому, оскільки суд прийшов до висновку, що аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] будуть стягуватися на користь [PERSON], то й вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина, також є безпідставною та необгрунтованою. Таким чином, суд не знаходить належних підстав для задоволення зустрічних позовних вимог, а тому відмовляє в їх задоволенні у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В той же час, ч.3 цієї статті передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved