overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

24.03.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17.11.2009 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через непорозуміння і несумісність характерів, на грунті чого виникали сварки. З березня 2013 р. проживають окремо, спору про поділ майна не виникає, на утримання дитини чоловік сплачує аліменти. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав і пояснив, що дійсно тривалий час проживають з дружиною окремо, на утримання дитини сплачує кошти. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17 листопада 2009 р. у виконавчому комітеті Вишнівської селищної ради П'ятихатського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 9 (а.с. 5), від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], актовий запис № 182 (а.с. 6). Шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2013р. і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, проживають окремо, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Питання утримання дитини вирішено у добровільному порядку, спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

24.03.2014 р. в суд поступила позовна заява в якій позивач вказує, що 21.06.2001 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], який був зареєстрований у відділі РАГС Дрогобицького районного управління юстиції Львівської області. Актовий запис № 120. Після реєстрації шлюбу дружина змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від вказаного шлюбу у них народилось двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]., які проживають та після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою. Причиною розпаду сім»ї послужило те, що у них з дружиною різні характери, різні погляди на життя, через що з грудня 2013 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Враховуючи наведене позивач просить, постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]., який був зареєстрований 21 червня 2001 року у відділі РАГС Дрогобицького районного управління юстиції Львівської області. Актовий запис № 120. В судовому засіданні позивач наведене в позові підтримав та просив розірвати шлюб з відповідачкою, оскільки з грудня 2013 року проживають окремо та не підтримують подружніх відносин.. Відповідачка позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу. Поясненнями сторін та дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Згідно свідоцтва про одруження сторони зареєстрували шлюб 21.06.2001 року у відділі РАГС Дрогобицького районного управління юстиції Львівської області. Актовий запис № 120, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від спільного проживання у подружжя народилось двоє дітей : [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]., які після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачкою. В суді встановлено, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і має для нього істотне значення, оскільки сторони з грудня 2013 року проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритись з дружиною не бажає і відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

24.03.2014 року [PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право на спадщину чоловіка - [PERSON], який помер [INFO], за законом, яке видане на ім'я [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначила, що в свідоцтві про право на спадщину за законом допущено помилки в написанні її прізвища та по-батькові, що унеможливлює реєстрацію за нею права власності на нерухоме майно. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи не з'явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Згідно паспорта серія [NUMBER], виданого 21.06.2006 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області, [PERSON] народилася [INFO] в селі Китманово Російської Федерації. 08.03.1954 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON], який помер [INFO]. На день смерті чоловіка подружжя проживало за адресою: [ADDRESS]. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб та записами в будинкової книзі, які повністю узгоджуються між собою, а тому вважається доведеним. Втім, у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 07.04.1999 року, повне ім'я заявника, як спадкоємиці майна померлого чоловіка за законом, записано з помилками - «[PERSON]» замість «[PERSON]», що є перешкодою для здійснення державної реєстрації права заявника на успадковане нерухоме майно, а саме - на 3/5 частини будинку [ADDRESS]. Зазначене є підставою для захисту права заявника в судовому порядку, шляхом встановлення факту належності їй зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину за законом. Отже, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

24.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 14 жовтня 2000 року у Первомайському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 175, мотивуючи свій позов тим, що протягом подружнього життя між ними постійно виникали суперечки, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Це призвело до того, що більше як 6 місяців тому вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Фактично сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву повністю підтримує, просить її задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден, не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

24.03.2014року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 57615,00гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно рішення Галицького районного суду м. Львова [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] щомісячно, в розмірі 500,00гривень, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 10.12.2007року до досягнення дітьми повноліття. Відповідач за період з 01.10.2011року по 30.01.2014року ухиляється від сплати аліментів. Станом на 29.01.214року утворилась пеня за прострочення сплати аліментів, яка складає 57615,00гривень. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю, покликаючи на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] щомісячно, в розмірі 500,00гривень, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 10.12.2007року до досягнення дітьми повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому станом на 29 січня 2014року заборгованість по аліментах складає 13500,00гривень. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку Галицького відділу ДВС ЛМУЮ станом на 1 квітня 2014року неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів складає 17144,00гривень. Дані обставини стверджуються поясненнями позивача даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягувати з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 17144,00гривень. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243,60грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

24.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом. Позивачка посилається на те, з 22.11.2003 року до 10.11.2011 року вона проживала в заре-єстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], на утримання якого Рвідповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим позивачка звернулася до суду про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. Неповнолiтня дитина проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманнi. У суді позивачка підтримала позовні вимоги з наведених вище підстав. У суді відповідач визнав позовні вимоги. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задо-воленню зі слідуючих підстав. Згідно зі ст.ст.180,181,182,183,184 Сiмейного Кодексу України батьки зобов'язанi утри-мувати дитину до досягнення нею повнолiття, а алiменти на утримання дитини можуть при-суджуватися у частцi вiд доходу матері (батька) або в твердiй грошовiй cyмi. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

24.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] та ГУДМС України в Дніпропетровській області про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] у зв'язку з припиненням права власності та зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона, згідно договору дарування квартири від 07.06.2012 року, є власником квартири [ADDRESS]. В даний час у вищезазначеній квартирі зареєстрована вона, її сестри: [PERSON] та [PERSON], а також її батько [PERSON] - відповідач по справі, який з лютого 2013 року в зазначеній квартирі не проживає, місце його знаходження позивачу невідоме. По теперішній час [PERSON] жодного разу за вказаною адресою не з'являвся. В наслідок того, що відповідач фактично в квартирі не проживає, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу у здійсненні її права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення котрим визнати [PERSON], таким що втратив право користування квартирою [ADDRESS], зобов'язавши Тернівський РС ДМС у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації [PERSON] по вказаній адресі. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Представник відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов в порядку заочного розгляду справи, слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], - а.с.5-7. Разом з позивачем у вищевказаній квартирі зареєстровані її сестри: [PERSON] та [PERSON], а також її батько [PERSON], - а.с.8. Згідно акту КП «ЖЕО №14» від 17.03.2014 року, [PERSON] з лютого 2013 року за вказаною адресою не проживає, місце його знаходження невідоме, - а.с.9. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], зобов'язавши Тернівський РС ДМС у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації [PERSON] по вказаній адресі. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати в сумі 1743,60 грн., з яких: 1500 грн. - витрати на правову допомогу (а.с.10) та 243,60 грн. - витрати по сплаті судового збору, - а.с.1. На підставі ст.ст.391, 405 ч.2 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

24.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], 08.03.2010р.н., що проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість, оскільки працює; просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленному розмірі, суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

24.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що 07.07.2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. В наступний час позивачка подала позов про розірвання шлюбу. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.3). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позов також підтверджується копією свідоцтва про одруження. (а.с.2). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) на утримання дитини є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

24.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.12.1973 року зареєстрованого за реєстровим №5371. В судове засідання заявник не з'явилась, для захисту своїх інтересів направила представника з довіреністю. Представник заявника в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є власником 17/100 частин житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.12.1973 року, яке було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.03.2005 року за номер 3657 згідно витягу ММБТІ №6864329 від 20.03.2005 року. Оригінал зазначеного свідоцтва було втрачено. В отриманому дублікаті свідоцтва допущена помилка, а саме: ім'я заявника замість «[PERSON]» вказане як «[PERSON]». Згідно копії паспорту Серії [NUMBER] виданого 21.03.1996 року Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, картки фізичної особи-платника податків, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.03.2005 року, копії технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок ім'я заявника «[PERSON]». Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

24.03.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу,в якому вони перебувають з 02.06.2007 року. Свою вимогу мотивує тим,що з відповідачем спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому з лютого 2013р. шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримала, справу просить розглянути без її участі та не заперечує про постановлення заочного рішення, а судові витрати покласти на неї.(а.с.22) Відповідач також надав заяву, в якій позов визнав, справу просить розглянути без його участі.(а.с.23) Ознайомившись із заявами суд,

Outcome: approved