Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

23.08.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Нововодолазької селищної ради «Про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини» (вхідний № 5896/19-вх), на обґрунтування якого зазначив що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким зробила таке заповітне розпорядження: належну їй земельну ділянку, площею 3,658 гектарів, кадастровий номер 324282500:02:000:0192, розташовану на території Одринської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вона заповіла йому, [PERSON] , [INFO] , який мешкає в [ADDRESS] . Отже після її смерті залишилась спадщина у вигляді вищезазначеної земельної ділянки, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане 08 жовтня 2014 року (індексний № 27845838) реєстраційною службою Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області. Оскільки вони з померлою не є родичами, то між ними існувала тільки домовленість щодо допомоги з його боку [PERSON] , а тому він не був обізнаний про складений нею заповіт. Внаслідок цього він своєчасно не звернувся до нотаріальної контори задля оформлення спадщини, а зробив це тільки тоді, коли родичі, що прибирали у речах померлої знайшли відомості про існування зазначеного заповіту. Звернувшись до державного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області із заявою про прийняття спадщини, той йому відмовив через пропуск визначеного у законі строку. Тому просив визначити йому, [PERSON] , [INFO] , додатковий строк, достатній для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 09.10.2019 року позивач звернувся до суду із клопотанням (вхідний № ЕП-1012/20-вх) про витребування відомостей по справі, а саме: про витребувати від державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвської Т. М. відомостей про наявність або відсутність спадкових справ та заповітів після смерті [INFO] [PERSON] . В разі наявності спадкової справи наданням належним чином завірену її копію, - яке задоволене й на підставі ухвали суду від 09.10.2019 року копія справи витребувана, долучена до матеріалів справи та досліджена в ході судового розгляду (а. с. 23, 25 28, 32 - 33). 06.11.2019 року позивач звернувся до суду із клопотанням (вхідний №7830/20-вх) про витребування доказів по справі, а саме: копії актового запису про смерть [PERSON] померлої [INFO] , - яке задоволене й на підставі ухвали суду від 06.11.2019 року копія актового запису про смерть витребувана, долучена до матеріалів справи та досліджена в ході судового розгляду (а. с. 35, 37 40, 47 - 48). 29.11.2019 року позивач звернувся до суду із клопотанням (вхідний № ЕП-1015/20-вх) про витребування відомостей по справі, а саме: про витребувати від державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвської Т. М. спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] , - яке задоволене й на підставі ухвали суду від 09.10.2019 року відповідні матеріали витребувані, долучена до матеріалів справи та досліджені в ході судового розгляду (а. с. 49, 51 54, 58). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача Нововодолазької селищної ради - у судове засідання теж не з`явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не повідомив, однак селищний голова Єсін О. С. надав лист, зареєстрований за вхідним № ЕП-625/20-вх від 08.04.2020 року, в якому просив справу розглянути за їх відсутності, зазначивши, що вони не заперечують проти задоволення позову (а. с. 72). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони та їх представники посилались як на підставу своїх вимог та при їх визнанні, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзацу 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворений Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому слідчий судді упевнений, що скарга надійшла на розгляд до належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Відповідно до актового запису про смерть № 03 від 22.09.2017 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 81 років у селі Одринка Нововодолазького району Харківської області (а. с. 7). Згідно з витягм з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00021690149, сформованого 15.12.2018 року о 09:46:38, проведено реєстрацію Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області актового запису про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 8). Із заповіту, посвідченого 19.03.2015 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 389, вбачається, що [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , зробила таке\~заповітне розпорядження\~на випадок\~своєї смерті:\~належну їй\~земельну ділянку,\~площею 3.658\~гектарів,\~кадастровий номер\~324282500:02:000:0192,\~розташовану на\~території Одринської\~сільської ради\~Нововодолазького району\~Харківської області,\~що надана\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~вона заповіла\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який мешкає\~в [ADDRESS] (а. с. 9). Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39918969, наданого 19.03.2015 року приватним нотаріусом Крючковою Л. А., проведено реєстрацію заповіту (номер у Спадковому реєстрі 57242829), заповідачем якого є [PERSON] (а. с. 10). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.10.2014 року, виданого реєстраційною службою Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, власником земельної ділянки,\~площею 3.658\~гектарів,\~кадастровий номер\~324282500:02:000:0192,\~що розташована\~на території\~Одринської сільської\~ради Нововодолазького\~району Харківської\~області й\~надана для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,є [PERSON] (а. с. 11). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27845888, сформованого 08.10.2014 року, виданого Реєстраційною службою Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, вбачається, що проведено державну реєстрацію земельної ділянки,\~площею 3.658\~гектарів,\~кадастровий номер\~324282500:02:000:0192,\~що розташована\~на території\~Одринської сільської\~ради Нововодолазького\~району Харківської\~області,\~за власником\~-[PERSON] (а. с. 12). Постановою державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвської Т. М. від 15.02.2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ,- оскільки спадкоємець протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця не подав заяву про прийняття спадщини, а тому пропустив строк на прийняття спадщини (а . с. 13). 14.03.2018 року [PERSON] звернувся до Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області із відповідною заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] (а. с. 33) Із заповіту, посвідченого 21.09.2017 року виконуючим обов`язки старости Одринського старостинського округу та зареєстрованого в реєстрі за № 11-3, 12-3, вбачається, що [PERSON] , зробила таке\~заповітне розпорядження:\~належний їй\~житловий будинок\~з надвірними\~будівлями ,\~який розташований\~за адресом:\~ [ADDRESS] ,\~вона заповіла\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка мешкає\~за адресом:\~ [ADDRESS] (а. с. 33, 33 - зворот). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58464310 від 25.11.2019 року, наданої о 17 годині 08 хвилин приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А., за параметрами запиту [PERSON] , яка померла [INFO] , у Спадковому реєстрі є інформація про реєстрацію спадкової справи (номер у спадковому реєстрі 62132250), яка зберігається у Нововодолазькій державній нотаріальній конторі (а. с. 45). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58464319, наданої 25.11.2019 року о 17 годині 08 хвилин приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. за параметрами запиту [PERSON] , яка померла [INFO] , у Спадковому реєстрі є інформація про реєстрацію заповіту (номер у спадковому реєстрі 57242829), який зберігається у приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А (а. с. 46). Відповідно до актового запису про смерть № 30 від 20.06.2018 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] , померла [INFO] у віці 50 років у селі Люботин Нововодолазького району Харківської області (а. с. 48). З відповіді старости Одринського старостинського округу № 3 Нововодолазької селищної ради від 06.05.2020 року № 16-37/69, за адресом: [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , померлої [INFO] , була зареєстрована її донька, [PERSON] , яка померла [INFO] . На момент смерті [PERSON] інших осіб за вищевказаною адресою зареєстровано не було (а. с. 85). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60221219 від 18.05.2020 року, наданої о 16 годині 37 хвилин Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою, за параметрами запиту [PERSON] , яка померла [INFO] , у Спадковому реєстрі є інформація про реєстрацію спадкової справи (номер у спадковому реєстрі 63461300), яка зберігається у Нововодолазькій державній нотаріальній конторі (а. с. 96). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60421678 від 03.06.2020 року, наданої о 12 годині 32 хвилин Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою, за параметрами запиту [PERSON] , яка померла [INFO] , у Спадковому реєстрі є інформація про реєстрацію спадкової справи (номер у спадковому реєстрі 63461300), яка зберігається у Нововодолазькій державній нотаріальній конторі (а. с. 101). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60421711, наданої 03.06.2020 року о 12 годині 33 хвилин Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою, за параметрами запиту [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а. с. 102). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями). Частиною 1 статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина 1 статті 1217 цього ж кодексу). З огляду на зміст статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього кодексу При цьому приписами статті 1233 вказаного нормативно-правового акту зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Оскільки за життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження стосовно земельної ділянки на користь [PERSON] позивач є спадкоємцем за заповітом. Частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 зазначеного вище кодексу). Частини 1 та 2 статті 1270 Цивільного кодексу України передбачають, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому, як визначено у частина 2 статті 1220 цього ж нормативно-правового кодифікованого акту України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так як матеріалами справи доведено, що спадкодавець на час своєї смерті не проживала зі спадкоємцем й вони були зареєстровані за різними адресами, останній мав подати нотаріусу впродовж шести місяців з дня смерті [PERSON] , тобто з 22.09.2017 року по 22.03.2018 року, заяву про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до правил, обумовлених частиною 1 та 3 статті 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємиць протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, за змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Тобто, за правилом вищенаведеної норми цивільного кодифікованого закону України додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини може бути наданий за одночасним існуванням двох обставин: якщо у спадкоємця були перешкоди для її подання й ці обставини визнані судом поважними. Частиною 1 статті 56 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (із змінами і доповненнями) обумовлено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. При цьому, виходячи зі змісту статей 34, 37 та 59 вказаного Закону, нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування посвідчують правочини, якими, зокрема є й заповіт, складаючи їх у двох примірниках, один з яких залишається у справах нотаріуса або виконавчому комітеті сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, а другий надається заповідачеві. Про те, що заповіт [PERSON] було складено саме таким чином, тобто у двох примірниках, один з яких зберігається у справах приватного нотаріуса, а другий видається заповідачу безпосередньо відображено на бланку заповіту, посвідченого 19.03.2015 року. З наведеного можна зробити висновок про те, що [PERSON] копію заповіту [PERSON] , складеного на його користь, не отримував, й відомості, які б спростовували цю інформацію, суду не надані, а тому є підстави вважати, що позивач впродовж шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тобто смерті заповідача, не знав про його існування. Також суд, ухвалюючи це рішення ураховує, що норма права, що міститься у статті 63 Закону України «Про нотаріат», покладає на нотаріуса або в сільських населених пунктах - посадову особу органу місцевого самоврядування, уповноважену на вчинення нотаріальних дій, зобов`язання, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, а також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Крім того, пунктами 1.2. та 2.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (зі змінами) обумовлено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, та при заведенні спадкової справи за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Верховний суд України у своїй правовій позиції, сформованій у справі за № 6-1320цс17, мовить про те, що при розгляді таких спорів судам слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Оцінюючи копію матеріалів, спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що надані на підставі ухвали суду, долучені до матеріалів судового провадження та досліджена в ході судового розгляду справи, суд убачає, що вказані дії державним нотаріусам виконані не були, а тому є підстави вважати, що у [PERSON] дійсно існували поважні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] впродовж встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тобто у період з 22.09.2017 року по 22.03.2018 року, не прийняв її з об`єктивних перешкод, а тому суд приходить до висновку про те, що строк для прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин і вважає за можливе надати додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини, тобто протягом трьох місяців з часу набрання рішенням законної сили. Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає компенсації (відшкодування) понесених ним і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved