overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

24.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 08.06.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 21693,95 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 08.06.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 900,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.01.2017 року склався борг перед банком у розмірі 21693,95 гривень, а саме борг за тілом кредиту 826,41 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 15958,30 гривень, заборгованість за пенею та комісією 3400,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500.00 гривень, штраф (процентна складова) 1009,24 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

24.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 19.10.2012 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 27387,40 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 19.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 2100,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.01.2017 року склався борг перед банком у розмірі 27387,40 гривень, а саме борг за тілом кредиту 2125,89 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 20276,16 гривень, заборгованість за пенею та комісією 3205,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500.00 гривень, штраф (процентна складова) 1280,35 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

24.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 13331,47 грн, мотивуючи вимогу тим, що 15.10.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 2100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 22,80% річних на залишок заборгованості, протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання без поважних причин не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 15.10.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 2100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 22,80% річних на залишок заборгованості, протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 13331,47 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту 591,25 грн, несплачені проценти 8835,54грн, штрафні санкції 1111,02 грн, пеня та комісія 2793,66 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 13331,47 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

24.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 16820,51 грн, мотивуючи вимоги тим, що 19.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 21600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 22,80% річних на залишок заборгованості, протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання без поважних причин не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 19.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 21600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 22,80% річних на залишок заборгованості, протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 16820,51 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту 2599,35 грн, несплачені проценти 12943,99грн, штрафні санкції 1277,17 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 16820,51 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

24.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що вона перебувала з 03.06.2000 року з відповідачем в шлюбі, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Тому позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча може надавати, оскільки працює в Польщі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог та врахувати, що після розлучення з позивачкою він одружився вдруге, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], матір яких не працює, оскільки молодшій дитині ще не виповнилось 3 роки. Він не ухиляється від обовязку утримання дитини і згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно, а по можливості буде надавати допомогу дитині крім аліментів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано 04.03.2006 року. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-БВ №011548; свідоцтвом про народження серії І-БВ №101624; довідкою Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради №45 від 05.01.2017 року. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи наведене, те, що відповідач являється особою працездатного віку, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також, що [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку, що з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2017 року і до повноліття дитини. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених вимог, а саме в сумі 208 грн. (2000/100=20; 640/20=32,5%; 640/100х32,5%). На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

24.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -[PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Відповідач по справі є батьком своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.9,10-11), дитина знаходився на утриманні матері - позивачки, відповідач допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я, суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 640,00 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

24.02.2017 сроку [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 27.01.2003 року у виконавчому комітеті Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 02, зареєстрував шлюб з відповідачем. Спільне проживання припинили по тій причині, що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Тому, позивач прохав суд шлюб, зареєстрований із [PERSON] розірвати. Від шлюбу спільних дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити . Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, про що свідчать розписки про вручення їй судових повісток, в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила (а.с.7,12). Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в березні 2013 року та тривалий час проживають окремо один від одного, від шлюбу спільних дітей не мають, майнового спору теж, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

24.02.2020 позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклала шлюб 04.02.2011, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 110. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинено, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. 25.02.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 04.03.2020 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення останніх. Також, просить розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04.02.2011, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 110. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо утримання дітей та поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Діти залишаються проживати з позивачем. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

24.02.2020 позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклала шлюб 31.01.2003, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 61. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинено, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. 25.02.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 04.03.2020 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення останніх. Також, просить розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 31.01.2003, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 61. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо утримання дітей та поділу майна між сторонами на даний час відсутні. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved