Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

22 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Вказаний будинок їй належить на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстрований в реєстрі за №2539. Крім неї у вищевказаній квартирі у серпні 2013 року зареєстровано відповідача [PERSON]. Відповідач вже тривалий час не мешкає за зазначеною адресою, і його реєстрація в спірній квартирі унеможливлює здійснення позивачем права користуватися нею, крім того позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, в звязку з чим позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 25.10.2017. Ухвалою суду від 25.10.2017 в звязку з неявкою учасників судового процесу судовий розгляд відкладено на 23.11.2017. 23.11.2017 в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON], та розгляд справи відкладено для надання позивачем оригіналу акту про не проживання відповідача у спірній квартирі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того, надала суду оригінал акту від 14.08.2017 про не проживання відповідача у спірній квартирі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд або відкладення розгляду справи за їх відсутності не надав, в звязку з чим за згодою представника позивача судом 20.12.2017 було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] суду показала, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносина, у 2013 році відповідачу потрібна була реєстрація, та зі згоди її бабусі [PERSON] зареєструвала відповідача в своїй квартирі. З 2013 року вона припинила фактичні відносини з [PERSON], просила його знятися з реєстрації в квартирі позивача. Крім того, вказала, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає з 2013 року, особистих речей в квартирі не має. Свідок [PERSON] суду показала, що вона мешкає по сусідству з позивачкою понад пять років, відповідача ніколи не бачила, їй відомо, що відповідач колишній співмешканець [PERSON] Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] (Вознесенського) в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВТА №605046 зареєстрованого 26.10.2012 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2539, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №36125005 від 05.11.2012 (а.с.6). Згідно довідки №215 від 19.08.2017 за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Рекордна, 1/49 зареєстровані власник квартир [PERSON] та інша особа [PERSON] (а.с.7). Відповідач [PERSON] за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Рекордна,1/49 не мешкає з листопада 2014 року, що підтверджується актом від 14 серпня 2017 року, який складений ТОВ «Керуча компанія «ДОМ.КОМ» зі слів сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.39). У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст.\~71, ст.\~72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо буде встановлено, що вона не проживає у житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири позивачеві на праві особистої приватної власності, не проживання відповідача понад шість місяців без поважних причин, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved