overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

23 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх з відповідачем неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є його батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча зобов'язаний це робити і працездатний, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини всіх його заробітків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, вказуючи, що вони з відповідачем хочуть розірвати шлюб, тому побоюється, що відповідач потім буде ухилятися від надання матеріальної допомоги сину. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково: погодився, що має обов'язок по сплаті аліментів, який буде повністю виконувати, але заперечував, що раніше не забезпечував матеріально сім'ю та сина. Також вказував, що аліменти згоден сплачувати, якщо вони будуть витрачатися тільки на потреби сина, а не на інші цілі. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Сторони до цього часу перебувають у шлюбі, хоча в даний час проживають окремо і мають на меті його розірвати. За час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який в даний час проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач є його батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження сина серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти щомісячно на утримання свого сина в розмірі, про який просить позивачка. Щодо посилання відповідача на необхідність сплачувати аліменти тільки на утримання сина, то суд зазначає, що відповідно до зазначених норм закону кошти (аліменти) надаються батьками саме на утримання неповнолітньої дитини, а у разі сумніву в їх нецільовому використанні відповідач має право звернутися до органу опіки та піклування щодо перевірки законності їх витрат. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

23 січня 2014 року позивачка звернулася до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своєї вимоги позивачка вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 28 січня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина знаходяться на ії утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду. Просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частину від усіх видів доходів відповідача. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у ії відсутність, підтримала позовні вимоги, просила стягнути аліменти. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів не заперечував. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

23 січня 2014 року Центральним районним судом міста Миколаєва розглянута цивільна справа за позовом Миколаївського обласного центру здоров'я управління охорони здоров'я Миколаївської обласної державної адміністрації до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням суду позов задоволено частково. В лютому 2014 року на зазначене рішення позивачем подано апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03 березня 2014 року справу повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 220 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. Оскаржуваним рішенням судом постановлено про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судового збору в розмірі 242 грн. 49 коп. В той же час з матеріалів справи слідує, що інвентаризаційна вартість спірних сараю літ. З складає 25243 грн. 00 коп., а гаража літ. О - 188803 грн. 00 коп. (а.с. 222) Таким чином, ціна позову має складати 214046 грн. 00 коп. (25243 грн. 00 коп. + 188803 грн. 00 коп.). Отже судовий збір за подання позову становить 2255 грн. 16 коп. (1% від ціни позову - 2140грн. 46 коп. + 114 грн. 70 коп.) Всього позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1310 грн. 07 коп. (а саме: 800 грн. 60 коп. при подачі позову та 509 грн. 42 коп. при подачі до суду уточнень до позовної заяви) Проте під час ухвалення рішення Центральним районним судом м. Миколаєва не розподіленою залишилась сума судового збору в розмірі 945 грн. 09 коп. (2255 грн. 16 коп. - 1310 грн. 07 коп.), що підлягає стягненню з позивача в дохід держави. В силу п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За такого, з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 945 грн. 09 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

23 січня 2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 11. Спільних дітей у подружжя немає. У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. За час спільного проживання, їхні погляди на життя та в побуті розходилися у звязку з чим, у сімї виникали непорозуміння. Створити нормальні сімейні стосунки їм не вдалося. Протягом тривалого часу вони не спілкуються, шлюбні відносини між ними припинено, вони не мають спільних інтересів, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення з відповідачем є неможливим. Посилаючись на ці обставини просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - Родюк. У судове засідання позивач не зявилася, подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

23 січня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява, в якій [PERSON]. на підставі ст. ст. 180, 182 - 183 СК України просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] і доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини заробітку щомісяця, з дня її звернення до суду, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання дітей. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і / або/ натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини / аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і / або у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, дочки сина; інші обставини, що мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Судом встановлено, що відповідач являється батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Згідно закону відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Діти проживають окремо від відповідача разом із позивачкою. Позивачка у теперішній час не працює. Відповідач працює тістомісом на ХБФ. Стан здоров»я відповідача і дітей задовільний. Відповідач на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб не має. Виходячи з матеріального стану відповідача і позивачки суд вважає, що відповідач, згідно заявленим позовним вимогам, повинен сплачувати аліменти на утримання 2-х неповнолітніх дітей у розмірі ? ч. його заробітку кожного місяця., а тому стягує з відповідача аліменти у розмірі ? ч. заробітку на користь позивачки кожного місця. Приймаючи до уваги, що суд виніс рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, а позивачка за законом звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, суд у відповідності до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 гр. 60 коп.. Згідно п. 1 ч.1 ст.367 СК України рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

23 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця с. Нестоїта, Котовського району, Одеської області. Свою заяву заявниця мотивувала тим, що вона з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1976 року та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS]. 03 липня 2010 року [PERSON] пішов на свято до дня міста Котовськ. З того часу його місцезнаходження не відоме. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Котовського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеської області у судове засідання не з'явився, не надав цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи були повідомлений, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши заявницю, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що не бачили [PERSON] з липня 2010 року, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: в судовому засіданні встановлено, що заявниця з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1976 року та постійно мешкають за адресою: [ADDRESS]. 03 липня 2010 року [PERSON] пішов на свято міста Котовськ. З того часу його місцезнаходження не відоме. Як вбачається з матеріалів справи та свідчень, заявниця з липня 2010 року самостійно мешкає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] та проводить оплату комунальних платежів у більшому розмірі, так як не може отримати субсидію, оскільки [PERSON], як і раніше значиться зареєстрованим у вказаному вище домоволодінні. Для отримання субсидії заявниці необхідно зняти [PERSON] з реєстраційного обліку, а це можливо при умові визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Окрім того, сповіщенням №61/810 від 23 січня 2015 року, Котовський МВ ГУ МВС України в Одеській області повідомлено, що [PERSON], [INFO], дійсно відсутній за місцем свого мешкання, а саме по [ADDRESS], з липня 2010 року і з того часу його місце перебування невідоме. Відповідно до ст. 43 ЦК України громадянина може бути визнано безвісно відсутнім, якщо протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що відомостей про місце перебування [PERSON], [INFO], уродженця с. Нестоїта, Котовського району, Одеської області в постійному місці його проживання немає протягом чотирьох років, суд вважає необхідним заяву [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

23 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 28 квітня 2012 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що відповідач покинув сім'ю. Шлюбні відносини припинені з лютого 2013 року. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому позивачка вимушена звернутись з позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала повністю, на розірванні шлюбу наполягала, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнав, на розірванні шлюбу теж наполягав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 28 квітня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] року року народження, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 5). Причинами розпаду сім'ї є те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя. У зв'язку з цим в лютому 2013 року [PERSON] покинув сім'ю і почав проживати окремо. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. З відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

23 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що в період шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

23 січня 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про збільшення розміру, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно виконавчого листа № 2п-841/2007р. з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], 2003р.н. в сумі 170 грн. починаючи з 03.10.2007р. і до її повноліття, однак цих коштів не вистачає на утримання дитини. На час винесення рішення судом [PERSON] ніде не працював, тому знаючи, що він працює в ТОВ «АТМ» в м. Київ та отримує заробітну плату, вона звернулась до нього за допомогою, але він їй відмовив. Просить позов задовольнити та стягувати з [PERSON]. на її користь аліменти в розмірі 700 грн. на утримання дочки. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку, проте від отримання повістки та доданої до неї позовної заяви з додатками відмовився (а.с.15). Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Погребищенського районного суду від 31.10.2007р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], 2003р.н. в сумі 170 грн. починаючи з 03.10.2007р. і до її повноліття, однак цих коштів позивачці не вистачає на утримання дитини. На час винесення рішення судом [PERSON] ніде не працював, тому дізнавшись що він працює в ТОВ «АТМ» в м. Київ та отримує заробітну плату, позивачка звернулась до нього за допомогою, але він їй відмовив. Дані правовідносини регулюються ст.ст.182, 199 ч.1, 200 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких продовження навчання повнолітніми дітьми і наявність у зв'язку з цим потреби в матеріальній допомозі, зобов'зує батьків утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за наявності можливості надавати матеріальну допомогу; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом твердій грошовій сумі, при цьому враховується можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

23 січня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 (одної другої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 вересня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис №394 від 18 вересня 2003 року та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис №201 від 16 квітня 2009 року. Заявлені до [PERSON] вимоги позивачка обґрунтовує недосягненням сторонами угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей та невиконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо участі у вихованні та утриманні малолітніх дітей. 09 лютого 2015 року [PERSON] подала в суд письмову заяву про уточнення позовних вимог, заявлених до [PERSON] Зокрема, позивачка просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп. з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вказаних позовних вимог [PERSON] зазначила, що [PERSON] немає постійного місця роботи та немає стабільного заробітку. На судовий розгляд справи позивачка не з'явилася, подавши до суду письмову заяву від 10 березня 2015 року про розгляд справи без її участі, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. З вказаної письмової заяви слідує, що [PERSON] повністю підтримує позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі з врахуванням зменшення їх розміру. Зокрема, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 100 (сто) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 23 січня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Зміст зазначеної письмової заяви також свідчить, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився у судове засідання, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань відповідач суду не надавав. Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки, суд,

Outcome: approved