Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

23.10.2018 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що в грудні 2000 року вона вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON] , та вони стали проживати однією сім`єю у матері відповідача по [ADDRESS] . В іншому шлюбі сторони не перебували, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто складали сім`ю у розумінні ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України. В серпні 2003 року позивач та відповідач придбали будинок [ADDRESS] , вартістю 69014,00 грн., договір купівлі-продажу будинку за взаємною згодою сторін був оформлений на ім`я [PERSON] , та в реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстрований на ім`я відповідача. [PERSON] в даному будинку належить 1/2 частка. На час купівлі житлового будинку [ADDRESS] даний житловий будинок не був придатний до проживання, та в період фактичного перебування у шлюбі сторони за спільні кошти провели газопостачання до будинку, для чого спочатку отримали проект у відповідній організації, придбали котел, труби, газовий лічильний та газову колонку, прибудували коридор, внаслідок чого збільшилася загальна площа будинку, побудували сарай, літній туалет та душ. За спільні кошти також були встановлені пластикові вікна, міжкімнатні та вхідні двері, поліпшені умови ванної кімнати, придбані та встановлені унітаз, раковина, ванна. Оскільки вищевказаний будинок був придбаний сторонами в період їхнього спільного проживання однією сім`єю, позивач вважає, що відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, цей будинок належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності, та на нього поширюється положення глави 8 Сімейного кодексу України, тобто кожному з них належить 1/2 частка зазначеного будинку, та відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України, розпоряджатися цим майном необхідно за взаємною згодою. 17.03.2016 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, та на час подання даної позовної заяви до суду в суді також вирішувалось питання про розірвання шлюбу між подружжям. Відповідач не бажає добровільно поділити їх спільне сумісне майно, в результаті чого позивач вимушена звертатись до суду та просить суд: встановити факт, що вона та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2000 року до 28.06.2018 року; визнати житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований на ім`я відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2004 року, вартість якого складає 69014,00 грн. на теперішній час, спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] ; здійснити розподіл житлового будинку [ADDRESS] , який є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку за кожним. 07.11.2018 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилається на те, що вони з [PERSON] вступили у фактичні шлюбні відносини в грудні 2008 року та почали проживати разом у житловому будинку [ADDRESS] , який був придбаний [PERSON] у 2004 році. Сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, взаємні витрати, тобто складали сім`ю у розумінні ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України. 17.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. За період часу з грудня 2008 року по 17.03.2016 року сторонами за сумісні кошти було придбане майно, а саме: меблева стінка вартістю 4000,00 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000,00 грн., пральна машина LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильова піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., а всього майна придбано на загальну суму 21660,00 грн. Вказане майно знаходилось за місцем сумісного проживання сторін по [ADDRESS] , та оскільки воно було придбане в період сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, позивач за зустрічним позовом [PERSON] вважає, що дане майно належить їм з [PERSON] на праві спільної сумісної власності та на нього поширюється положення глави VIII Сімейного кодексу України, тобто кожному з них належить 1/2 частка зазначеного майна, та відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України, розпоряджатися даним майном необхідно за взаємною згодою. У вересні 2018 року відповідач за зустрічним позовом [PERSON] вивезла без згоди [PERSON] зазначене майно у невідомому напрямку та переховує його від позивача. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд: встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2008 року до 17.03.2016 року; визнати придбане [PERSON] та [PERSON] майно, а саме: 1) меблеву стінку вартістю 4000,00 грн.; 2) холодильник «Атлант» вартістю 6000,00 грн.; 3) пральну машину LG вартістю 5000,00 грн.; 4) мікрохвильову піч вартістю 1100,00 грн.; 5) хлібопіч вартістю 500,00 грн.; 6) пилосос вартістю 1600,00 грн.; 7) телевізор вартістю 650,00 грн.; 8) комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн.; 9) комп`ютер вартістю 3000,00 грн., - спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] прав власності на майно, загальна вартість якого складає 11000,00 грн., а саме на холодильник «Атлант» вартістю 6000,00 грн. та на пральну машину LG вартістю 5000,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати на загальну суму 3720,00 грн., які складаються з витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 720,00 грн. Відповідно до відзиву представника відповідача за первісним позовом [PERSON] на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна (а. с. 30-31), представник вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та незаконними з огляду на те, що позивачкою не надано будь-яких доказів того, що саме з грудня 2000 року вона проживала з відповідачем однією сім`єю, та навпаки, вбачається з наданих нею доказів, а саме з копії домової книги, що вона зареєстрована у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , з 30.12.2008 року, а її шлюб з відповідачем було зареєстровано лише 17.03.2016 року. Позивачкою також не надано доказів того, що спірний будинок було придбано за їх сумісні з відповідачем кошти. Спірний будинок відповідач придбав 27.12.2004 року за свої власні кошти, які він отримав від продажу автомобіля «Москвич», та на той час відповідач сімейних відносин з позивачкою не мав. За час сумісного проживання сторін, тобто з грудня 2008 року, у будинку [ADDRESS] дійсно проводився ремонт, але він був проведений власними силами відповідача та не збільшив істотно вартості домоволодіння, принаймні, позивачем такий факт не доведено. Посилаючись на правові позиції, висловлені Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-1026цс15, а також у постанові від 08.11.2017 року у справі № 6-1447цс17, представник відповідача просить суд задовольнити вимоги [PERSON] частково, а саме визнати, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю без укладення шлюбу в період часу з 30.12.2008 року по 17.03.2016 року, а в задоволенні вимог про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю з грудня 2000 року до грудня 2008 року та про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , - відмовити. 22.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна (а. с. 44-45), згідно з яким [PERSON] зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнає повністю, просить відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що доводи [PERSON] у зустрічній позовні заяві не відповідають дійсності, оскільки до придбання спірного будинку вони з [PERSON] жили разом однією сім`єю по [ADDRESS] . Відповідно до інформації НАІС ГСЦ МВС від 20.11.2018 року, автомобіль «Москвич», д. н. з. [NUMBER] , [PERSON] не належав і станом на 20.11.2018 року даний автомобіль зареєстрований на ім`я [PERSON] , [INFO] . Дійсно, в період сумісного проживання сторін та після придбання 27.12.2004 року будинку по [ADDRESS] ними були придбані предмети домашньої обстановки та побуту, а саме меблева стінка вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральна машина LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильова піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн. Також з грудня 2004 року по червень 2018 року за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] було придбано: килим вартістю 500 грн., газова піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяна шафа вартістю 200 грн., підставка під телевізор вартістю 1000 грн., шафа вартістю 1500 грн., взуттєва полиця вартістю 1000 грн., антресоль вартістю 2000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антена вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., набір каструль вартістю 700 грн., сковорода «Tefal» вартістю 500 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн., пральна машина напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн. Вищевказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, по 1/2 частці кожному. Після припинення шлюбних стосунків [PERSON] та [PERSON] домовились добровільно поділити предмети домашньої обстановки та побуту, та за домовленістю [PERSON] забрала собі майно на суму 22650,00 грн., а саме: меблеву стінку вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральну машину LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильову піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., а відповідачу за згодою [PERSON] залишилось майно на суму 36475,00 грн., а саме: килим вартістю 500 грн., газова піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяна шафа вартістю 200 грн., підставка під телевізор вартістю 1000 грн., шафа вартістю 1500 грн., взуттєва полиця вартістю 1000 грн., антресоль вартістю 2000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антена вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., набір каструль вартістю 700 грн., сковорода «Tefal» вартістю 500 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн., пральна машина напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн. Тому вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на холодильник « [INFO] » та пральну машинку LG є безпідставними, бо поділ цього майна був фактично проведений за згодою [PERSON] . Окрім того, [PERSON] зазначає, що у спірному будинку був проведений ремонт його власними силами, який не збільшив істотно вартість домоволодіння, але він не вказує, який саме ремонт був проведений, хоча різниця між ціною будинку на час його придбання та на час проведеної оцінки складає 60974,00 грн., що відносно до долару США складає 2197,26 доларів США. За той час, коли [PERSON] та [PERSON] з грудня 2000 року по 17.03.2016 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, [PERSON] не працював та не мав жодного доходу, а [PERSON] працювала весь час. Просила відмовити [PERSON] в задоволенні зустрічних позовних вимог. 27.11.2018 року на адресу суду від представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] , адвоката Лещенка С.В., надійшли заперечення на відзив на зустрічну позовну заяву, згідно з якими [PERSON] не заперечує той факт, що вони з [PERSON] почали зустрічатись, приблизно, з 2000 року, але надані [PERSON] фотокартки не підтверджують факт того, що сторони в той час проживали разом. Окрім того, дійсно, юридично право власності на автомобіль Москвич, д. н. з. [NUMBER] , належало громадянину [PERSON] , який фактично продав автомобіль [PERSON] за 1500 доларів США та видав [PERSON] довіреність на право вільно розпоряджатись цим автомобілем. Твердження [PERSON] про те, що вони з [PERSON] домовились про поділ сумісного майна добровільно, не відповідає дійсності, оскільки зазначене у зустрічному позові майно [PERSON] вивезла самовільно, без згоди [PERSON] , а кількість майна та його вартість не відповідає дійсності. Також [PERSON] не надала доказів того, коли та за чиї кошти проводились поліпшення умов в спірному житловому будинку. Посилання [PERSON] на оцінку майна представник позивача за зустрічним позовом вважає недоцільним, оскільки зазначений звіт було проведено оцінювачем лише на підставі документів та зі слів [PERSON] , без виїзду до об`єкту оцінки. Твердження [PERSON] , що [PERSON] з 2000 року не працював, не відповідають дійсності, що підтверджується записами в його трудовій книжці. (а. с. 64). Позивач за первісною позовною заявою та відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] та її представник, адвокат Попкова О.В., в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнали повністю, просили відмовити в їх задоволенні. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони з [PERSON] почали зустрічатися в січні 2000 року, та, приблизно, в червні 2000 року почали мешкати разом по [ADDRESS] у найманому житлі, квартиру найняли без договору оренди, жили за квартирну плату, неподалік від ЗОШ № 5 м. Слов`янська, де навчалася донька. Близько трьох років сторони прожили за вказаною адресою, після чого переїхали до матері [PERSON] на [ADDRESS] , де прожили разом близько п`яти років. [PERSON] з [PERSON] жили в будинку, а матір у флігелі. Влітку 2004 року [PERSON] та [PERSON] за 1500 доларів придбали будинок по [ADDRESS] . Щоб придбати будинок, сторони продали автомобіль [PERSON] , приблизно, за 1 тис. доларів, також для придбання будинку батьки [PERSON] дали доньці 500 доларів, а вона передала гроші [PERSON] , оскільки вони мешкали разом. Придбаний будинок був оформлений на ім`я [PERSON] , який самостійно ходив до нотаріуса. Будинок був у занедбаному стані, без газопостачання, води, все було відрізано. З 2004 року [PERSON] з [PERSON] розпочали ремонт будинку, провели нову проводку, газ та здійснювали інші ремонтні роботи. У квітні-травні 2008 року батько [PERSON] взяв кредит на суму 4000,00 грн. та передав гроші в руки [PERSON] для придбання будівельних матеріалів, тобто будівельні матеріали для будинку придбали разом [PERSON] та [PERSON] . Також у квітні-травні 2008 року матір [PERSON] взяла кредит в банку «Капітал» на суму 4000,00 грн., та гроші також передала [PERSON] та [PERSON] на придбання матеріалів для проведення опалення. Батьки [PERSON] допомагали з ремонтом та придбанням будинку, щоб донька потім забрала їх до себе жити. В жовтні 2008 року [PERSON] та [PERSON] переїхали жити до їхнього будинку на [ADDRESS] , вели спільне господарство, вирощували птахів. На придбання меблів та побутової техніки [PERSON] брала кредит. У 2016 році [PERSON] та [PERSON] офіційно зареєстрували шлюб та продовжували жити разом по [ADDRESS] . [PERSON] разом зі своєю донькою зареєстровані у спірному будинку з 2008 року, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . [INFO] померла матір [PERSON] , яка на протязі двох років до смерті хворіла. Матір [PERSON] мешкала весь час по [ADDRESS] , її домівка знаходиться через три будинки від будинку подружжя. Під час бойових дій у м. Слов`янську у 2014 році, приблизно, з 06-07 червня 2014 року по 05-06 липня 2014 року [PERSON] , [PERSON] , донька [PERSON] , зять, онука та батьки [PERSON] мешкали у родичів [PERSON] у Ростовській області РФ, додому повернулися в липні 2014 року. На теперішній час шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, фактично шлюбні стосунки припинені 28.06.2018 року. Після припинення шлюбних стосунків [PERSON] влітку 2018 року намагалась забрати з будинку особисті речі доньки та побутову техніку, приїхала до будинку, але [PERSON] замінив замки у будинку, незважаючи, що вона на той час ще була законною дружиною [PERSON] та була зареєстрована у будинку. З речей, які перелічив [PERSON] у своїй зустрічній позовній заяві, пральну машинку та хлібопіч подарувала матір [PERSON] . [PERSON] забрала з будинку одну платтяну шафу з дзеркалом, та одну шафу залишила [PERSON] , забрала маленький телевізор, великий телевізор залишила [PERSON] , забрала холодильник, пральну машинку, мікрохвильову піч, хлібопіч, пилосос, комп`ютерний стіл та комп`ютер. [PERSON] пропонувала [PERSON] , щоб він пішов жити до будинку [ADDRESS] . Донька [PERSON] мешкала разом з матір`ю та [PERSON] з семи років, потім у 2011 році вийшла заміж. Коли влітку 2018 року [PERSON] намагалась потрапити до будинку, щоб забрати речі, вона через город покинутого сусіднього домоволодіння перелізла до подвір`я їхнього будинку, знайшла ключі, відкрила, замки не ламала, після чого приїхала поліція, яку викликали сусіди. [PERSON] на той час був у лікарні. Син [PERSON] не мешкав з батьком та [PERSON] , але коли вона прийшла до будинку, він виганяв її звідти, перебував при цьому у нетверезому стані. З [PERSON] на той момент були донька, зять та батьки. [PERSON] неофіційно працювала продавцем на протязі п`яти років, з 2004 року по 2008 рік, отримувала заробітну плату. [PERSON] забрала майно з будинку, оскільки вона вважала це майно своїм особистим, крім того, частину з того майна їм дарували батьки [PERSON] [INFO] , коли [PERSON] пішла з будинку, [PERSON] знаходився вдома. Шлюбні стосунки сторони припинили, оскільки [PERSON] зловживав спиртним, вони з ним не знаходили спільної мови, відповідач не працював, у нього лише іноді траплялися підробітки влітку. Влітку 2013 року у [PERSON] був підробіток, де він заробив 4000 грн. Суми заробітку [PERSON] у період часу з 2004 по 2008 роки позивач не пам`ятає. Матір [PERSON] подружжю не допомагала. Власником будинку по [ADDRESS] є чоловік на ім`я [PERSON] . Відповідач за первісною позовною заявою та позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] та його представник, адвокат Лещенко С.В., позовні вимоги [PERSON] визнали частково, просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю з грудня 2000 року до грудня 2008 року та про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , а позовні вимоги про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період часу з 30.12.2008 року по 17.03.2016 року - задовольнити. Зустрічні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вони з [PERSON] почали зустрічатися з 2005 року, та восени 2005 року почали мешкати разом, мешкали у матері [PERSON] по [ADDRESS] . [PERSON] свій заробіток вкладав у будинок по [ADDRESS] , який придбав у грудні 2004 році за особисті гроші в сумі 1500 доларів, які отримав від продажу свого автомобіля, придбаного у 1999 році за довіреністю за 800 доларів. На автомобілі [PERSON] проїздив п`ять років. 500 доларів на придбання будинку [PERSON] ніхто не давав. Будинок на момент купівлі був з проведеними газопостачанням та водовідведенням. З матір`ю по [ADDRESS] [PERSON] мешкав з дитинства по 2011 рік, та у 2011 році переїхав до будинку по [ADDRESS] . З [PERSON] . [PERSON] зустрічався з 2000 по 2005 роки, та восени 2006 року він перевіз [PERSON] з її донькою мешкати до своєї матері, вони мешкали однією сім`єю, з 2006 року вели спільний бюджет. [PERSON] , приблизно, півроку або рік працював у «ІнтерЕнерго» монтажником-висотником, також офіційно працював у столярному цеху на протязі двох-трьох років. У 2011 році [PERSON] з [PERSON] та її донькою перейшли жити до будинку по [ADDRESS] , де мешкали як одна родина. До цього, у 2008 році, [PERSON] з донькою зареєструвалися у будинку по [ADDRESS] . 17.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, це пропонувала матір [PERSON] , щоб у останньої також було майно. Близько десяти років [PERSON] працює по найму, робить ремонти. В листопаді 2018 року [PERSON] та [PERSON] розлучились, та до цього, на початку червня 2018 року, припинили шлюбні стосунки, [PERSON] з`їхала з будинку. Коли 11.09.2018 року [PERSON] знаходився у лікарні, [PERSON] приїхала до будинку та забрала звідти речі: холодильник, пральну машинку, дві шафи, килими, фіранки, люстри, хлібопіч, мікрохвильову піч, телевізор. До 2011 року [PERSON] з [PERSON] не в`їжджали до будинку, оскільки в ньому проводились ремонтні роботи. Ремонт [PERSON] робив самостійно, лише кум допомагав безкоштовно. Шифер та цеглу [PERSON] купував за свої гроші, пристроював до будинку коридор. [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] з 2008 року. Будинок був придбаний у жилому стані, треба було лише шпаклювати та шпалери клеїти, газопостачання та водопостачання у будинку були. У 2003 році жодних м`яких меблів ніхто не купував. М`які меблі купувала [PERSON] , вони зараз у спірному будинку. [PERSON] привезла до будинку м`які меблі у 2011 році. Проживати однією родиною [PERSON] та [PERSON] почали восени 2006 року, доньку [PERSON] . [PERSON] знає з народження. З батьками [PERSON] . [PERSON] знайомий близько 28 років. У 2006 році донька [PERSON] ходила до шкоди, їй було, приблизно, 9 років. [PERSON] не має підтвердження продажу свого автомобіля, за виручені гроші від продажу якого він придбав будинок, оскільки він продав його за довіреністю. У спірному будинку три кімнати, та коли його придбали, в ньому не було міжкімнатних дверей, шпалер та санвузла, але комунікації для встановлення санвузла до будинку були підведені. До 2006 року [PERSON] не мешкав з [PERSON] . Працював [PERSON] постійно. Шлюб між сторонами було розірвано через невірність [PERSON] . За час спільного проживання з осені 2006 року по червень 2018 року [PERSON] та [PERSON] мешкали як одна сім`я, вели спільний побут та мали спільний бюджет. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини. Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 27.12.2004 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 4741 (а. с. 32), [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами під номером [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 945 м2 земель Слов`янської міської Ради. Продаж житлового будинку та господарських та побутових будов та споруд вчиняється за ціною 2750 грн. Відповідно до відомостей КП «БТІ» м. Слов`янська від 13.12.2004 року № 5820678, загальна вартість нерухомого майна становить 12725 грн. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 17.03.2016 року (а. с. 6), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 17 березня 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 82. Згідно з довідкою комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 3153-4/0.45/01 від 12.10.2018 року (а. с. 8), право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 року зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченком А.В. 27.12.2004 року, реєстровий № 4741, дата реєстрації 29.12.2004 року, номер запису в книзі 3а/270 - № 549. Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи, зазначений житловий будинок побудовано в 1939 році. Документального підтвердження щодо його прийняття в експлуатацію у КП «БТІ» немає. У відповідності до звіту № 41/10/18і про оцінку майна, об`єктом якої є житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , від 17.10.2018 року (а. с. 9-10), вартість майна становить 69014,00 грн. З домової книги для приписки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою з 30.12.2008 року. (а. с. 11-13). Відповідно до свідоцтва про хрещення від 29.06.2003 року (а. с. 46), хрещеними батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з листом територіального сервісного центру 1443 РСЦ МВС в Донецькій області від 20.11.2018 року № 31/5-1443-58аз (а. с. 47), відповідно до інформації НАІС ГСЦ МВС автомобіль марки Москвич, д. н. з. [NUMBER] , громадянину [PERSON] не належав. Станом на 20.11.2018 року вказаний автомобіль зареєстрований на ім`я [PERSON] , [INFO] . У відповідності до довідки № 6 від 20.11.2018 року, виданої ФОП [PERSON] (а. с. 48), [PERSON] дійсно працювала продавцем продовольчих товарів 3 розряду в період з 06.08.2013 року по 01.12.2016 року. З довідки від 09.11.2018 року № 3, виданої ТОВ «СТРІЛКА-ГРУПП ДОНЕЦЬК» (а. с. 49), [PERSON] дійсно працює в ТОВ «СТРІЛКА-ГРУПП ДОНЕЦЬК» з 5 грудня 2016 року по теперішній час на посаді продавця продовольчих товарів. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] від 19.11.2018 року (а. с. 50, 130-131), [PERSON] у період часу з 2003 року по 2006 рік та у період часу з 2013 року по 2018 рік була офіційно працевлаштована, регулярно сплачувала страхові внески. Також позивачем [PERSON] надано суду роздруковані фотознімки, на яких зображені [PERSON] з [PERSON] під час проведення сумісного дозвілля. (а. с. 51-59, 77-85). Відповідно до трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 67-72), у період часу з 01.10.1999 року по 01.05.2000 року [PERSON] працював слюсарем-ремонтником 3 розряду у ТОВ «Слов`янська соледобувна компанія», у період часу з 05.05.2000 року по 03.01.2001 року працював верстатником 3 розряду у ТОВ «КОРНЕР», у період часу з 02.07.2001 року по 01.03.2002 року працював слюсарем-ремонтником 4 розряду у ЖКО, у період часу з 05.12.2002 року по 15.05.2003 року працював столяром у СПЛ [PERSON] , у період часу з 11.06.2003 року до 17.09.2007 року перебував на обліку у Слов`янському міському центрі зайнятості, отримував допомогу по безробіттю, у період часу з 17.09.2007 року по 06.05.2008 року працював монтажником обладнання котельних установок 3 розряду у ТОВ «Інтер-Енерго». У відповідності до наданих позивачем [PERSON] кредитних звітів (а. с. 106-113) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , тричі оформляла кредит, а саме 1) кредитну карту, видану 22.04.2008 року, договір SAMDN51000021223044 (кредит закритий); 2) кредитний договір на інші споживчі цілі № PB.UAH.XXKQVQ.8473031 від 23.09.2008 року на суму 4080,00 грн., кредит закритий; 3) кредитний договір на інші споживчі цілі № SAMDNWFC00023817907 від 16.02.2016 року на суму 23202,07 грн., кредит закритий. Також батько позивача, [PERSON] , [INFO] , тричі оформляв кредити, а саме 1) кредитну картку за договором № SAMDN40000013444463, видана 03.05.2007 року, кредит закритий; 2) кредитну картку за договором № SAMDN51000021222836, видана 22.04.2008 року, кредит закритий; 3) договір товарного кредиту № 13515 від 11.06.2012 року на суму 8000,00 грн., кредит закритий. Матір позивача, [PERSON] , [INFO] , оформляла на своє ім`я договір товарного кредиту № 13514 від 11.06.2012 року на суму 7500,00 грн., кредит закритий. Також представником відповідача за первісним позовом [PERSON] , адвокатом Лещенком С.В., надано суду оптичний диск типу DVD-R, який містить п`ять відеофайлів, на трьох з яких зафіксовано, як [PERSON] за допомогою інших осіб вивозить з будинку пральну машину (автомат), холодильник та комп`ютерний стіл. (а. с. 86). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] вони куми, знайомі близько двадцяти років, мають дружні стосунки. [PERSON] свідок знає як чоловіка своєї подруги. [PERSON] та [PERSON] познайомились у 1999 році, та з 2000 року почали мешкати разом у цивільному шлюбі як чоловік та дружина, та мешкали так до 2016 року. У 2016 році сторони зареєстрували шлюб. Свідок [PERSON] з родиною часто бували в гостях у [PERSON] та [PERSON] . У 2004 році [PERSON] та [PERSON] переїхали жити до матері [PERSON] , [PERSON] , і мешкали там близько п`яти років в той час, коли йшов ремонт у будинку, який вони придбали. Переїхали до матері [PERSON] , оскільки припинили наймати житло через брак коштів, які всі були потрібні для ремонту будинку. В червні 2018 року [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні стосунки. Будинок по [ADDRESS] був придбаний у 2004 році, свідок це пам`ятає, оскільки у матері [PERSON] був День народження, та вони його святкували, та окрім цього, у [PERSON] з [PERSON] дуже дружні стосунки. Свідку відомо, що батьки [PERSON] давали [PERSON] та [PERSON] 500 доларів США на придбання будинку [ADDRESS] . За розмовами у родині [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відомо, що був проданий автомобіль за 1000 доларів США. Про продаж автомобіля свідку стало відомо десь у серпні 2004 року. Кому автомобіль належав офіційно, [PERSON] не знає, але їздив на ньому [PERSON] , як довго він на ньому їздив, свідок не пам`ятає, але весь час стосунків [PERSON] та [PERSON] у них був автомобіль. Від [PERSON] та [PERSON] відомо, що на придбання спірного будинку витрачалися 500 доларів США, які давали батьки [PERSON] , та 1000 доларів США, які були виручені від продажу автомобіля. Будинок був придбаний у непридатному для проживання стані. Приблизно, у 2008-2009 роках [PERSON] та [PERSON] переїхали до будинку [ADDRESS] . Майже весь ремонт у даному будинку робили за гроші батьків [PERSON] . Чи був [PERSON] офіційно працевлаштований, свідку не відомо, відомо, що він мав підробітки по найму, робив ремонти, але дуже рідко, майже один раз на півроку підробляв. Особисто [PERSON] не бачила, як батьки [PERSON] давали гроші на придбання будинку або на його ремонт. Розмови про це були при [PERSON] та [PERSON] , при розмові [PERSON] з батьками [PERSON] був присутній, тобто йому було відомо, що її батьки беруть кредит для ремонту їхнього будинку. Ремонт будинку робили за кредитні гроші, які брали батьки [PERSON] , та на гроші із заробітку [PERSON] . [PERSON] вважає, що [PERSON] у ремонт будинку гроші не вкладав, оскільки він офіційно не працював, підробляв рідко. Придбаний будинок оформили на [PERSON] . Батьки [PERSON] брали кредит двічі, один раз брав батько, а другий раз матір, це було у період з 2004 року по 2009 рік. Ремонт здійснювали своїми силами, у будинку працювали [PERSON] , батько [PERSON] , косметичні роботи робили вже всі разом [PERSON] , [PERSON] і родина [PERSON] також. Батько [PERSON] за спеціальністю військовий, але вміє робити ремонтні роботи. [PERSON] весь час офіційно працювала продавцем. [PERSON] має доньку від першого шлюбу, аліменти від колишнього чоловіка ніколи не отримувала, утримувала доньку самостійно. Також до родини [PERSON] та [PERSON] приходив син [PERSON] , та вони також йому допомагали. Батьки [PERSON] допомагали їй утримувати доньку, сплачували кружки, купували одяг. З приводу зустрічного позову свідок [PERSON] пояснила, що меблевої стінки у [PERSON] та [PERSON] не було, подружжя мали два холодильника, один з яких [PERSON] брала в кредит десь в середині їх сумісного проживання у будинку [ADDRESS] , тобто після 2008-2009 рр. При розірванні шлюбу один холодильник [PERSON] забрала, а другий залишила [PERSON] . Пральна машина LG у подружжя була, хто її придбав не відомо, зараз вона знаходиться у [PERSON] Мікрохвильова піч у [PERSON] та [PERSON] була, за чиї гроші придбана та де знаходиться зараз, свідку не відомо. Свідок вважає, що все було придбане [PERSON] . Хлібопіч була, купувала, на думку свідка, [PERSON] , та де зараз хлібопіч, свідку не відомо. У [PERSON] та [PERSON] було два телевізори один великий, один маленький, хто купував, свідку не відомо, зараз великий телевізор у [PERSON] , а маленький у [PERSON] . Комп`ютерний стіл та комп`ютер у родині були, придбані [PERSON] , як відомо свідку зі слів самої [PERSON] , у кредит на подарунок доньці, зараз стіл та комп`ютер у [PERSON] , оскільки це подарунки доньці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знайомий її чоловіка, а з [PERSON] вони познайомились, коли вони з [PERSON] почали мешкати разом. З [PERSON] свідок знайома з 2004 року. [PERSON] придбав будинок по [ADDRESS] , який належав доньці [PERSON] , у 2004 році. На момент придбання будинок не був придатний для життя, оскільки в ньому була вирізана система опалення, водовідведення не було, газу не було, були лише стіни, дах і мусор. В літній кухні раніше була пожежа. Вікна у будинку були, але дверей міжкімнатних та вхідних не було, стінки були обідрані, мазані глиною, яка обвалилася. Хата дуже стара, санітарної кімнати не було, всі металеві труби вирізані. У подвір`ї була куча мусору, покриття не було, лише трава та земля, була колонка з водою на подвір`ї. Донька [PERSON] придбала будинок [ADDRESS] у 2000 році, а коли будинок купував [PERSON] , договір купівлі-продажу укладався між ним та донькою [PERSON] . Згідно з технічною документацією, на момент продажу будинок був оцінений у 12 тисяч. Свідку не відомо, чи відповідає дійсності технічна документація будинку. [PERSON] не може пояснити, чому у технічній документації на будинок заначено, що в будинку є газопостачання та водовідведення, хоча фактично цього не було. При укладанні угоди між [PERSON] та донькою [PERSON] [PERSON] присутня не була. Гроші за будинок віддали одразу. Сума, за яку був проданий будинок, - 2750 грн., але точно свідку не відомо, за таку суму продали чи ні. Після продажу будинку [PERSON] до нього не приходила, його стан на теперішній час їй невідомий. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] у них дружні стосунки, він є хрещеним батьком її доньки. З [PERSON] стосунки також дружні, вони знайомі. [PERSON] свідок знає з 1993 року, та йому відомо, що з [PERSON] вона почала мешкати з літа 2001 року, вони разом наймали квартиру. У 2004 році [PERSON] та [PERSON] переїхали жити до [ADDRESS] , після чого у 2004 році також вони разом купили будинок по [ADDRESS] . Батьки [PERSON] позичали у [PERSON] гроші в сумі близько 150 доларів США для придбання будинку по [ADDRESS] , оскільки [PERSON] та [PERSON] не вистачало коштів, але робили це так, щоб [PERSON] та [PERSON] про це не знали, мабуть, хотіли зробити сюрприз. [PERSON] з [PERSON] почали ремонтувати будинок з 2004 року те ремонт тривав до грудня 2008 року. Вже в грудні 2008 року вони святкували вселення в будинок. Мешкати по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] почали за один півтора роки до грудня 2008 року. Коли родина [PERSON] та [PERSON] придбали вказаний будинок, [PERSON] був в ньому, на момент купівлі в будинку були старі вікна, старі двері, стіни побілені, чи було газопостачання, свідок не пам`ятає, води в будинку не було, електроенергія постачалась, чи було опалення, свідок не пам`ятає. Як чоловік та дружина [PERSON] з [PERSON] почали мешкати з 2001 року, вели спільне господарство, та вони планували вже з 2001 року придбати своє власне житло. У будинку був м`який куток, хто саме придбав його, свідку не відомо, але він вважає, що придбали разом. Комп`ютер та комп`ютерний стіл [PERSON] з [PERSON] купували разом та подарували їх доньці [PERSON] . [PERSON] не відомо нічого з приводу офіційного працевлаштування [PERSON] у період часу з 2004 по 2008 роки, але йому відомо, що інколи [PERSON] їздив на заробітки. Ремонт у придбаному будинку робили власними силами, переважно, робив [PERSON] . [PERSON] купувала для ремонту будівельні матеріали, але за які кошти, свідку не відомо. [PERSON] з [PERSON] знайомі зі шкільних років, за професією [PERSON] столяр по дереву. Куди [PERSON] їздив на заробітки, [PERSON] не відомо, але він знає, що [PERSON] може робити ремонти, класти стіни. Свідку не відомо, за яку суму був придбаний спірний будинок. У 2005-2006 роках [PERSON] був у будинку, привозив будівельні матеріали. Взагалі, за весь час ремонту у будинку [PERSON] був у ньому два три рази. Коли [PERSON] з [PERSON] мешкали разом, за період їх сумісного проживання вони із [PERSON] зустрічалися, приблизно, один раз на місяць. Коли [PERSON] з [PERSON] в`їхали до спірного будинку, приблизно, у 2006-2007 роках, там були вже вода, газ та санвузел. Коли будинок купували, там у подвір`ї було ґрунтове покриття, земля, [PERSON] з [PERSON] вже самостійно бетонували подвір`я. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її матір`ю, а [PERSON] вітчим. Матір познайомилась з [PERSON] у 2000-2001 роках, тоді свідок ходила до першого класу. Матір з вітчимом зійшлися, почали наймати квартиру по [ADDRESS] , мешкали як чоловік та дружина, [PERSON] був [PERSON] як батько, вони з матір`ю разом ходили до магазину, купували речі, продукти. До 2004-2005 років мешкали у найманій квартирі, після чого переїхали до будинку по [ADDRESS] та мешкали там у матері [PERSON] . З 2008 року, коли свідку було 14 років, переїхали жити до будинку по [ADDRESS] , який купили, приблизно, у 2006 році. Будинок купували [PERSON] та [PERSON] , на момент його придбання будинок був без ремонту, непридатний до життя. Ремонт у будинку робили разом, матір [PERSON] працювала, у [PERSON] були тимчасові заробітки, він підробляв будівництвом, але скільки вітчим заробляв, [PERSON] не відомо, мабуть, заробіток був мінімальний. Допомагали грошима на ремонт бабуся та дідусь свідка. Пральну машину родині [PERSON] та [PERSON] подарувала бабуся [PERSON] , іншу техніку купували в кредит. Також бабуся подарувала особисто [PERSON] комп`ютер та комп`ютерний стіл. Фізично ремонт робив [PERSON] , та йому допомагали. Більшу частину грошей на ремонт надавала матір, [PERSON] , яка працювала продавцем. З ремонтом [PERSON] допомагали всі: [PERSON] , [PERSON] , бабуся. Коли спірний будинок придбали, в ньому не було водопостачання, газу, були голі стіни, старі вікна, дверей міжкімнатних та санвузла не було, а коли вже в`їжджали до будинку у 2008 році, там все було зроблено. За яку суму був придбаний будинок, свідку не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] це матір та вітчим її подруги, [PERSON] . У 2000 році [PERSON] познайомилась з [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] мешкали разом, як відомо свідку, з 2001 року, як чоловік та дружина, жили дружно, мешкали у найманій квартирі по [ADDRESS] . Приблизно, у 2004 році, коли свідок та [PERSON] були у п`ятому класі, Катя разом з батьками переїхали до будинку на [ADDRESS] , де мешкали разом з матір`ю [PERSON] . [PERSON] до них часто приїжджала, бачила їх дружню родину. [PERSON] , не пам`ятає, коли, але їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] купили будинок по [ADDRESS] , вони з [PERSON] там гуляли, [PERSON] її запрошувала. Коли будинок купили, ремонту там не було, були лише стіни, старі вікна, гаражу не було. На день народження [PERSON] , коли їй виповнилось 14 років, приблизно, у 2007-2008 роках, [PERSON] приїжджала до [ADDRESS] , та там вже був зроблений ремонт, вони святкували одразу й день народження [PERSON] , й входини до будинку. Потім свідок також часто туди приїжджала. Коли будинок тільки придбали, в ньому не було санвузла, ванни, це свідок пам`ятає, оскільки одного разу заходила до будинку до ремонту. Матір [PERSON] , зі слів [PERSON] , допомагала їм купити холодильник та облаштувати кухню, купити кухонні меблі. За яку грошову суму був придбаний будинок, та чиї це були кошти, свідку не відомо. [PERSON] тривалий час працювала продавцем в магазині. Коли [PERSON] з [PERSON] приходили до [PERSON] додому після школи, [PERSON] часто був вдома. Інколи [PERSON] казала подрузі, що вітчим на тимчасових заробітках. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] вони знайомі, а з [PERSON] у них дружні стосунки. У 2004 році [PERSON] просив свідка допомогти продати автомобіль 2141, синього кольору, просив з`їздити з ним та бути присутнім під час продажу автомобіля до Луганської області у якесь селище, назву якого свідок не запам`ятав. Від продажу автомобіля [PERSON] отримав 1500 доларів США, свідок це особисто бачив. До Луганської області вони [PERSON] їхали на двох автомобілях. За отримані від продажу автомобіля кошти [PERSON] мав намір придбати будинок по [ADDRESS] для особистих цілей, номер будинку свідок не пам`ятає. Свідку відомо, що [PERSON] купив будинок, він приїжджав до нього до цього будинку та бачив його. До будинку [PERSON] приїжджав, приблизно, через п`ять років після продажу автомобіля. Приблизно, у 2009 році [PERSON] приїжджав до [PERSON] на [ADDRESS] , але до будинку не заходив, був у подвір`ї. Коли [PERSON] там знаходився, будинок був придатний для проживання, були встановлені вікна, двері, та свідок вирішив, що в ньому можна жити. Коли [PERSON] приїжджав до [PERSON] в гості, [PERSON] з ним не було. Свідок знайомий з [PERSON] близько двадцяти років, десь з 2000 року. Гроші під час продажу автомобіля [PERSON] передавалися та перераховувалися в присутності [PERSON] , передавалися купюри по 100 доларів. З [PERSON] свідок ніколи не спілкувався, знає її як продавця в магазині. На момент продажу автомобіля [PERSON] , свідку не було відомо, з ким той мешкав. [PERSON] стало відомо, що [PERSON] мешкав з [PERSON] , коли вони розійшлися, але він не пам`ятає, коли це було. [PERSON] їздив до м. Майорська Луганської області, на авторинок, щоб продати свій автомобіль, та саме там йому дали за автомобіль задаток 100 доларів, а решту суми, 1400 доларів, віддавали вже під час передачі автомобіля. [PERSON] мешкає на сусідній від [PERSON] вулиці, вони бачилися, приблизно, один раз на місяць, свята разом не святкували, свідок інколи заходив до [PERSON] в гості. [PERSON] також пояснив, що у 2004 році він працював неофіційно. Автомобіль [PERSON] продав чоловіку, ім`я якого свідок не пам`ятає, продаж автомобіля був на вулиці, гроші перераховувались також на вулиці. [PERSON] з [PERSON] зустрілися біля магазину, та [PERSON] на своєму автомобілі жовтого кольору, марка «Жигулі», їхав за автомобілем [PERSON] . Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснила, що особисто з [PERSON] не знайома, ніколи його не бачила. Продавати автомобіль з [PERSON] їздив не [PERSON] , а кум [PERSON] . Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 3 ЦПК України\~в редакції, чинній на момент виниклих правовідносин, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до\~статті 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша\~статті 58 Конституції України) норми\~СК України\~застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми\~СК України\~застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених\~СК України. Відповідно до\~статті 13 КпШС України\~права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. У\~статті 44\~КпШС України вказано, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Таким чином, суд виходить з того, що норми діючого на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачали можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у зазначений [PERSON] період з грудня 2000 року до 01.01.2004 року, тобто, дня набрання чинності СК України. \~ \~ \~ \~Тому суд відмовляє щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з грудня 2000 року до 01.01.2004 року, оскільки встановлення даного факту не було передбачено чинним на той час законодавством. Відповідно до статті\~3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6\~рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99\~встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до статті\~25 СК України жінка\~та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. У пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні\~статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, приймає до уваги покази свідків зі сторони позивача на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю, зокрема, яка є донькою позивача, зазначає, що з відповідачем вони мекали втрьох однією родиною з 2000-2001 років, вона його вважала своїм батьком, свідок [PERSON] вказала, що вони з позивачем куми, а відповідач записаний хрещеним батьком їхньої дитини, всі свідки підтвердили, що сторонами був придбаний будинок за вказаною вище адресою, в якому вони спільно проводили ремонт та в який згодом переїхали жити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні своїми показами жодним чином ані підтвердив, ані спростував факту спільного проживання\~однією сім`єю\~сторін,\~зазначивши,\~що він\~допомагав [PERSON] \~з продажем\~автомобілю і\~йому не було відомо, з ким той мешкав. Суд проаналізував фотокартки, покази свідків, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного з наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, та вважає доведеним факт наявності між сторонами усталених відносин, які притаманні подружжю, тому вважає встановленим факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року до 17.03.2016 року. \~ \~ \~ \~Щодо вимоги про розподіл майна, належного сторонам на праві спільної сумісної власності, суд зазначає наступне. Згідно зі\~статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до частини першої\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення\~статті 60 СК України\~свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно із частиною першою\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте ними до шлюбу; майно, набуте ними за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте ними за час шлюбу, але за кошти, які належали їм особисто; житло, набуте ними за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до\~статті 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України\~). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Відповідно до положень частини першої\~\~статті 71 СК України\~майно,\~\~що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Згідно із частинами другою та третьою\~статті 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що у\~період спільного\~проживання сторін,\~ними за\~спільні кошти\~набуте наступне\~майно:\~житловий будинок\~ [ADDRESS] ,\~та предмети\~домашньої обстановки\~та вжитку: меблева стінка вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральна машина LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильова піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., килим вартістю 500 грн., газова піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяна шафа вартістю 200 грн., підставка під телевізор вартістю 1000 грн., шафа вартістю 1500 грн., взуттєва полиця вартістю 1000 грн., антресоль вартістю 2000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антена вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., набір каструль вартістю 700 грн., сковорода «Tefal» вартістю 500 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн., пральна машина напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн., отже, вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності. \~ \~ \~ \~Під час судового засідання жодних належних та допустимих доказів того, що при придбанні вказаного майна використовувались кошти, які є особистою власністю когось з подружжя, не надано. \~ \~ \~ \~Таким, чином, враховуючи, що спірний будинок є об`єктом спільної сумісної власності сторін, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем за первісним позовом не надано, тому суд дійшов висновку про поділ будинку між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем і відповідачем право власності - за кожним на 1/2 частину вказаного будинку, без виділення в натурі\~та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей об`єкт на режим спільної часткової власності, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача за первісним позовом в частині визнання за нею права власності на 1/2 частку будинку підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Частиною першою та другою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Сторони в судовому засіданні прийшли згоди щодо зазначеної вартості майна та його наявності на час розгляду справи, не дійшли згоди лише щодо його поділу. Враховуючи позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] , суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: меблеву стінку вартістю 4000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 6000 грн., пральну машину LG вартістю 5000,00 грн., мікрохвильову піч вартістю 1100,00 грн., хлібопіч вартістю 500,00 грн., пилосос вартістю 1600,00 грн., телевізор вартістю 650,00 грн., комп`ютерний стіл вартістю 800,00 грн., комп`ютер вартістю 3000,00 грн., килим вартістю 500 грн., підставку під телевізор вартістю 1000 грн., шафу вартістю 1500 грн., антресоль вартістю 2000 грн., набір каструль вартістю 700 грн., люстри 2 штуки вартістю 900 грн., загальною вартістю 29250 грн.; за [PERSON] визнати право власності на наступне майно: газову піч вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., м`які меблі вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур вартістю 9375 грн., платтяну шафу вартістю 200 грн., взуттєву полицю вартістю 1000 грн., мопед вартістю 5000 грн., антену вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко вартістю 1700 грн., вішак у ванну кімнату вартістю 500 грн., дзеркало з поличкою вартістю 500 грн., тюль 6 метрів вартістю 700 грн., сковороду «Tefal» вартістю 500 грн., пральну машину напівавтомат з центрифугою «Чайка» вартістю 400 грн., загальною вартістю 29875 грн. з компенсацією з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації у вигляді різниці вартості вказаного майна у розмірі 625 грн. \~ \~ \~ \~В зв`язку з викладеним, суд частково задовольняє вимоги за зустрічним позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя предметів домашньої обстановки та вжитку та визнання права власності на частину з них. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір в загальному розмірі 1057,20 грн., що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи. [PERSON] при зверненні до суду з зустрічним позовом сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю суми судових витрат в розмірі 176,20 грн. ((1057,20 704,80)/2=176,20). Що стосується вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на надання правничої допомоги, то вказана вимога не підлягає задоволенню оскільки в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження оплати вказаних послуг. Як роз`яснено у постанові Великої палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Накладений ухвалою про забезпечення позову від 07.11.2018 року з метою забезпечення позову, арешт на нерухоме майно 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] , підлягає скасуванню. На підставі наведеного,

Outcome: partial