Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

24.01.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати нанесення моральної шкоди [PERSON] внаслідок протиправних дій та бездіяльності Держави Україна в особі Закарпатської митниці ДФС; стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при перетині ним митного кордону 23.09.2017 й проведення відповідних митних формальностей з огляду його транспортного засобу на предмет речей, перевезення яких він здійснював, Закарпатською митницею ДФС в особі інспекторів такої було допущено ряд порушень, зокрема неналежне поводження з оглядуваними речами, а також порушення норм етичної поведінки. Після проведення закінченого поглибленого огляду його транспортного засобу, працівники митниці проінформували його про відсутність будь-яких порушень, однак згодом, позивача було викликано до начальника відділу провадження у справах про ПМП УПМПМ [PERSON] , де запропоновано підписати протокол про порушення ним митних правил №1323/30500/18 від 07.03.2018, яким було звинувачено його скоєнні адміністративного правопорушення. Вказаний протокол був предметом розгляду Ужгородського міськрайонного суду та Закарпатського апеляційного суду, за результатами розгляду якого, останнім було підтверджено протиправність поведінки відповідача Закарпатської митниці ДФС. Позивач вказує, що для захисту своїх прав йому знадобилося вести тривалу переписку з органами державної влади, відстоювати свою позицію в судових інстанціях, перейматися суспільним осудом тощо. Позивач стверджує, що відсутні докази порушення ним митних правил, що підтверджує протиправність поведінки представників Закарпатської митниці ДФС. Діями відповідача Закарпатської митниці ДФС йому нанесено моральну шкоду у вигляді фізичного болю, погіршення стану здоров`я, душевних стражданнях, приниженні його честі і гідності, ділової репутації, порушення структури його життя. Свої моральні страждання позивач оцінює у 150000 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином,в матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи за його відсутності з вступним словом, в якому він просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач Закарпатська митниця ДФС в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявний відзив на розглядувану позовну заяву, в якій представник відповідача просить відмовити в позові. Зазначає, що відсутнє рішення, яким встановлено незаконність дій посадових осіб Закарпатської митниці ДФС; провадження у адміністративній справі про порушення митних правил щодо [PERSON] закрите у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а не за відсутністю складу правопорушення у останнього; відсутні докази моральних страждань позивача. Відповідач представник Державна казначейська служба в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просить відмовити в позові. Зазначає про допущенні позивачем процесуальні моменти, зокрема щодо включення суми судових витрат до ціни позову, а також вказує про відсутність належного обґрунтування моральної шкоди. Враховуючи відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до листа №07-70.20.3-1.20/2340 від 27.02.2018 (а.с. 7) заступник начальника управління-начальник відділу впровадження у справах про ПМП КПМП [PERSON] запросив [PERSON] до Управління протидії митним правопорушення для проведення опитування на 07.03.2018. Листом №07.70-20.3-1.20/3084 від 07.03.2018 (а.с. 12) заступник начальника управління-начальник відділу впровадження у справах про ПМП КПМП [PERSON] повідомив [PERSON] про початок провадження по справі про порушення митних правил. Із листа №07-70.-62/35-2505 від 25.09.2017 (а.с. 13) видно, що при проведенні митного огляду встановлено, що громадянами переміщуються шкарпетки виробництва Туреччини, вагою 49 кг на особу, при цьому виникла обґрунтована підозра, щодо автентичності товарних чеків. Із запиту Закарпатської митниці ДФС 139/36/07-70-20 від 27.09.2017 (а.с. 14-17) до Захонського прикордонного Відділення Податкової та Митної Дирекції Саболч-Сатмар-Берегівської області та Митної Адміністрації Угорської республіки видно, що Закарпатська митниця ДФС просить підтвердити автентичність транспортних листів, що видавались 23.09.2017. Із транспортного листа SE3597767 від 23.09.2017 (а.с. 18) видно, що підприємство Dillma'81 продало [PERSON] шкарпетки у кількості 50 кг за ціною 150€. Із відповіді Податкової та Митної Дирекції Саболч-Сатмар-Берегівської області та Митної Адміністрації Угорської республіки (а.с. 19-20) видно, що підприємство Dillma'81 анульовано у 2014 році. Згідно з листа Заступника начальника митниці начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії (а.с. 21) видно, що Митні органи Угорщини повідомили про анулювання підприємства Dillma'81 12.05.2014 і відповідно на дату видачі транспортних листів 23.09.2017 таке підприємство не існувало. Із заяв, заперечень та клопотань (а.с. 25-31,33-35,38-40) видно, що [PERSON] неодноразово звертався до Ужгородського міськрайонного суду з питань, пов`язаних із розглядом справи про порушення митних правил. Із постанов Ужгородського міськрайонного суду від 10.08.2018 (а.с. 36-37) та 16.10.2018 видно, що у задоволенні заяв [PERSON] про відвід судді відмовлено. [PERSON] направлялась скарга щодо дисциплінарного проступку судді (а.с. 43-45), при розгляді якої Вища рада правосуддя надала свій висновок від 09.10.2019 (а.с. 101-103) про відмову у відкритті дисциплінарного провадження щодо судді. Згідно з відповіді ДПС України №64/К-16293 від 16.11.2017 (а.с. 52) видно, що [PERSON] перетнув державний кордон України 23.09.2017 року о 16.25 годин. Згідно з акту про проведення огляду товарів (а.с. 53) 23.09.2017 о 19.47 годині оглянуто автомобіль Мерседес Спрінтер, у якому в якості пасажира перебував [PERSON] . Із скарг (а.с. 54-55,57) видно, що [PERSON] звертався із скаргами на дії службових осіб Закарпатської митниці ДФС та за результатами розгляду скарг Закарпатською митницею ДФС надавались відповіді (а.с. 56, 58), в яких зазначено, що 23.09.2017 при проведенні митних формальностей стосовно транспортного засобу Мерседес Спринтер номерний знак [NUMBER] працівники митниці діяли в межах повноважень та у спосіб, визначений митним законодавством України. Із заяв [PERSON] (а.с. 59-61) видно, що він звертався до Закарпатської митниці ДФС із заявами про отримання інформації стосовно помилок, допущених при складенні протоколу 07.03.2018 та стосовно ліцензованого перекладу на які Закарпатська митниця ДФС відповіла листами (а.с. 60,62), в яких вказано, що помилок допущено не було та наявність ліцензії на переклад не передбачено. Згідно з протоколу про порушення митних правил від 07.03.2018 №1323/30500/18 (а.с. 8-11) відносно [PERSON] складено протокол за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України за те, що громадянин України [PERSON] перемістив товари через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товару підробленого документу транспортного листа № SE3597767 від 23.09.2017. Згідно з постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/2684/18 від 13.03.2019 (а.с. 46-47) провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України [PERSON] , [INFO] , за ч. 1 ст. 483 МК України закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП та ч. 2 ст. 467 МК України. На постанову суду першої інстанції [PERSON] подано апеляційну скаргу (а.с. 48-49) та згідно з постанови Закарпатського апеляційного суду у справі №308/2648/18 від 12.11.2019 (а.с. 50-51) постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2019 року про закриття провадження у справі щодо [PERSON] про порушення митних правил передбачене ч. 1 ст. 483 МК України скасовано, провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду строку накладення адміністративного стягнення. Із довідки №306 від 05.03.2020 (а.с. 104) видно, що на утриманні [PERSON] знаходиться сім`я в складі: дружина [PERSON] 1970 року народження, донька [PERSON] 1991 року народження, син [PERSON] 2005 року народження, мати [PERSON] 1934 року народження, внук [PERSON] 2013 року народження, внучка [PERSON] 2016 року народження. Щодо позовної вимоги [PERSON] про визнання нанесення моральної шкоди [PERSON] внаслідок протиправних дій та бездіяльності Держави України в особі Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України суд зазначає, що ст. 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав особи і серед визначених способів захисту відсутній такий спосіб, як визнання нанесення моральної шкоди особи. В свою чергу моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 2 п. 5 можна постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» доведенню в суді підлягають 1) наявність моральної шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; 4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином обов`язок доведення перед судом факту нанесення моральної шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між винними діями відповідача та негативними наслідками для позивача у вигляді моральної шкоди покладається на позивача. Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Однак, [PERSON] , заявляючи, що діями Закарпатської митниці ДФС йому нанесено моральну шкоду у вигляді фізичного болю, погіршення стану здоров`я, душевних стражданнях, приниженні його честі і гідності, ділової репутації, порушення структури його життя, не надав жодного доказу на підтвердження перелічених обставин. Розмір заявленої шкоди у 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень нічим не обґрунтовано. Згідно зі ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізична особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках учинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 ЦК). Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. У п. 4 ч. 1 ст. 2 цього закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). В даному випадку справа про адміністративне правопорушення митних правил щодо [PERSON] закрито апеляційним судом постановою від 12.11.2019 у зв`язку із закінченням на момент розгляду строку накладення адміністративного стягнення. На вказану постанову апеляційного суду [PERSON] посилається, як на таку, що підтверджує відсутність доказів вчинення ним порушення митних правил і відповідно протиправність поведінки відповідача. На думку суду таке твердження є хибним і не може бути підставою для задоволення цього позову. Так, справа про адміністративне правопорушення може бути закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В свою чергу склад адміністративного правопорушення це передбачена сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Згадувана постанова апеляційного суду від 12.11.2019 не містить ніякого твердження про відсутність у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 483 МК України. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за закінченням на момент розгляду строку накладення адміністративного стягнення. Ніяких висновків про відсутність об`єкту (встановлено законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України), об`єктивної сторони (дії, спрямовані на переміщенні товарів через митний кордон України шляхом використання підробленого документу), суб`єкту (осудна особа, яка досягла 16 річного віку), суб`єктивної сторони (вина у вигляду умислу) складу зазначеного правопорушення постанова апеляційного суду від 12.11.2019 не містить. Будь-які заходи примусу не застосовувались, штраф не накладався. Надані [PERSON] та досліджені в судовому засіданні докази на підтвердження протиправної поведінки відповідача Закарпатської митниці ДФС, доводять незгоду [PERSON] з діями посадових осіб Закарпатської митниці ДФС, однак ніяким чином не доводять перед судом протиправність дій посадових осіб Закарпатської митниці ДФС, наявність причинного зв`язку між шкодою і діями посадових осіб Закарпатської митниці ДФС та не доводять наявність вини посадових осіб Закарпатської митниці ДФС в заподіянні будь якої шкоди [PERSON] . З огляду на викладе вище, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання нанесення йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій та бездіяльності Держави України в особі Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України та стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України 150000 /сто п`ятдесяти тисяч/ гривень на його користь моральної шкоди, оскільки відсутній такий спосіб захисту у цивільному законодавстві України як визнання нанесення моральної шкоди, а наявність моральної шкоди не доведена ніякими доказами, розмір моральної шкоди нічим необґрунтований, справи про порушення [PERSON] митних правил закривались у зв`язку із закінченням на момент розгляду строку накладення адміністративного стягнення, а не через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Це свідчить про те, що протиправність дій посадових осіб Закарпатської митниці ДФС не доведена, наявність причинного зв`язку між шкодою і діями посадових осіб Закарпатської митниці ДФС не доказана, вина посадових осіб Закарпатської митниці ДФС в заподіянні будь якої шкоди [PERSON] не доведена. Відповідно [PERSON] права на відшкодування моральної шкоди не має. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed