Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

23 червня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: припинити достроково дію Свідоцтва [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» від 25 травня 2007 року та Свідоцтва [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» від 27.08.2007 року в частині співвласника [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.05.2007 року в державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг зареєстроване Свідоцтво [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]», 27.08.2007 року в державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг зареєстроване Свідоцтво [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]». Співвласниками зазначених свідоцтв є [PERSON] та [PERSON] між якими відсутній договір щодо використання знаків. 20.11.2007 року [PERSON] (далі - Довіритель) уклав Договори-доручення з ТОВ «Національний центр медичних технологій» (далі - Повірений) за яким Повіреному доручається вчиняти від імені Довірителя дії, пов'язані з виробництвом та розповсюдженням медичних препаратів з використанням знаків «[INFO]» та «[INFO]». Як зазначає позивач, [PERSON] протягом останніх трьох років не використовує зазначені знаки для товарів і послуг, а тому на підставі статей 16-18 Закону України «Про захист прав на знаки для товарів і послуг» є підстави для дострокового припинення дії Свідоцтв в частині співвласника [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив; до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли. Представник відповідача - Державної служби інтелектуальної власності України в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог, оскільки нормами діючого законодавства передбачено лише припинення дії свідоцтва, а не припинення дії свідоцтва в частині співвласника. В судовому засіданні, яке відбулось 10.11.2016 року представник третьої особи підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Проте в судове засідання, яке відбулось 16.05.2017 року представник третьої особи не з'явився, довіреність [PERSON] була видана терміном до 31.12.2016 року, а іншої суду надано не було. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (стаття 57 ЦПК України). Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина 1 статті 60 ЦПК України). Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, співвласниками свідоцтва [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» від 25.05.2007 року та свідоцтва [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» від 27.08.2007 року є [PERSON] та [PERSON] Стаття 420 ЦК України передбачає, що до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг). Стаття 1 Закону України «Про захист прав на знаки для товарів і послуг» визначає, що знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб. У відповідності до ч.3 ст.5 Закону України «Про захист прав на знаки для товарів і послуг», право власності на знак засвідчується свідоцтвом. Строк дії свідоцтва становить 10 років від дати подання заявки до Установи і продовжується Установою за клопотанням власника свідоцтва щоразу на 10 років, за умови сплати збору в порядку, встановленому пунктом 2 статті 18 цього Закону. Порядок продовження строку дії свідоцтва встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності. Стаття 496 ЦК України містить аналогічні положення. Дія свідоцтва припиняється достроково за умов, викладених у статті 18 цього Закону. Взаємовідносини при використанні знака, свідоцтво на який належить кільком особам, визначаються угодою між ними. У разі відсутності такої угоди кожний власник свідоцтва може використовувати знак на свій розсуд, але жоден з них не має права давати дозвіл (видавати ліцензію) на використання знака та передавати право власності на знак іншій особі без згоди решти власників свідоцтва (ч.3 ст.16 Закону України «Про захист прав на знаки для товарів і послуг»). Аналогічні положення містяться в статті 428 ЦК України. Власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва (ст.17 Закону). Стаття 18 Закону визначає за яких підстав свідоцтво може бути припинено. Зокрема підставами для припинення дії свідоцтва є: відмова власника; у разі несплати збору за продовження строку його дії; за рішенням суду у зв'язку з перетворенням знака в позначення, що стало загальновживаним як позначення товарів і послуг певного виду після дати подання заявки; якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації (у цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання). Крім того, у відповідності до частин 1 та 2 статті 497 ЦК України, чинність майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку припиняється в установленому законом порядку достроково у зв'язку з перетворенням торговельної марки у загальновживане позначення певного виду товарів чи послуг. Чинність майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку може бути припинено достроково за ініціативою особи, якій вони належать, якщо це не суперечить умовам договору, а також в інших випадках, передбачених законом. У відповідності до п.1 ч.1 ст.495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торгівельну марку є право на використання торгівельної марки. Позивач неодноразово звертався з аналогічними позовними вимогами, проте в підставах звернення до суду з позовом був зазначений інший період часу невикористання знаку для товарів і послуг. Як встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 07.06.2016 року (справа №761/29101/15-ц) угоди між [PERSON] та [PERSON], що визначає взаємовідносини при використанні знаків не існує. А тому зазначена обставина не підоягає доказуванню у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, 05.05.2017 року припинено дію свідоцтв у разі несплати збору за продовження строку дії. Отже, аналізуючи зазначені норми законодавства можна дійти висновку, що повністю або частково можна достроково припинити дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг лише відносно товарів і послуг для яких знак зареєстровано, а не стосовно одного з співвласників, оскільки фактично у такий спосіб відбудеться зміна його власника, а не дострокове припинення свідоцтва на знак для яких цей знак зареєстровано. А тому з врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed