Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

23.08.2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 2-1083/05, та просить визнати за ним право власності на ? частку квартири [ADDRESS], що складається з ? частини квартири, що належить йому на підставі договору міни від 18.10.1995 року та ? частини квартири, що належить йому в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] При цьому заявник посилається на те, що рішенням суду залишено поза увагою заявлену позивачем позовну вимогу. До судового засідання заявник [PERSON] не зявився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, просить заяву задовольнити. Інші учасники справи до судового засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно ч. 3 до ст. 220 ЦПК України присутність сторін не є обовязковою. Дослідивши матеріали справи, та справу № 2-1083/05, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 24.02.2005 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просив визнати дійсним договір міни № 10554 від 18.10.1995 року; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2005 року у справі № 2-1083/05 задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано дійсним договір міни № 10554 від 18.10.1995 року; визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті 31.03.2002 року [PERSON] Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2005 року у справі № 2-1083/05 в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], звернувшись 24.02.2005 року до суду просив, зокрема, визнати за ним право власності на ? частку квартири [ADDRESS], що складається з ? частини квартири, що належить йому на підставі договору міни від 18.10.1995 року та ? частини квартири, що належить йому в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] Рішенням суду від 17.03.2005 року встановлено, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, та зокрема, визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті 31.03.2002 року [PERSON] Проте, резолютивна частина рішення не містить вказівки на задоволення вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частку квартири [ADDRESS]. У зв'язку із чим, суд приходить до висновку, про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі № 2-1083/10.

Outcome: approved