Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

22.03.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 12.08.2010 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] В [PERSON] підписала заяву № б/н, згідно якої вона отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка своїм підписом в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачка надала свою згоду на встановлення кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою Банку і надала Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Вона, як власник картрахунку, зобов`язана слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання за договором та угодою, надав відповідачці кредит. Відповідачка своїх зобов`язань не виконала, не надала своєчасно Банку грошей для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами згідно Умов, тобто порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту та відсотками, за що відповідачці були нараховані штрафні санкції. Станом на 26.02.2019 року відповідачка має заборгованість за кредитом в сумі 24\~839 грн. 59 коп., яка складається із: 11\~019 грн. 95 коп. тіла кредиту; 5\~279 грн. 60 коп. простроченого тіла кредиту; 0 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом; 6\~781 грн. 01 коп. нарахованої пені за прострочення зобов`язання; 100 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафів: 500 грн. фіксована частина та 1\~159 грн. 03 коп. процентна складова. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 24\~839 грн. 59 коп. за кредитним договором № б/н від 12.08.2010 року та судові витрати. Ухвалою суду від 22.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження на підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Ухвалою суду від 20.05.2019 року відкладено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідачки про розгляд справи. Відповідачці за останнім зареєстрованим місцем проживання направлені копії позовної заяви, додатків до неї, запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом час такі документи суду не подані. [PERSON] також в порядку ст. 128 ЦПК України повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судової влади України, яке наявне в матеріалах справи. Ухвалою суду від 04.06.2019 року вирішено провести заочний розгляд справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 12.08.2010 року з метою отримання банківських послуг звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» і підписала заяву № б/н, за умовами якої отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка своїм підписом в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір. За своєю сутністю вказаний договір є договором приєднання. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка не виконує умови договору, а саме: не повертає отримані у позивача грошові кошти, відсотки, за що нараховані пеня і штрафні санкції. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 26.02.2019 року сума заборгованості складає 24\~839 грн. 59 коп., зокрема: заборгованість за тілом кредиту 11\~019 грн. 95 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 5\~279 грн. 60 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 0 грн., пеня за прострочене зобов`язання 6\~781 грн. 01 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 100 грн., а також штрафи: фіксована частина 500 грн. та процентна складова 1\~159 грн. 03 коп. Відповідачкою не надано доказів сплати/погашення заборгованості. За положеннями статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, а також пунктів 2.1.1.5.5-2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 12.08.2010 року, оскільки встановлено, що вона має прострочену заборгованість за тілом кредита в сумі 5\~279 грн. 60 коп. Невиконання зобов`язання надає позивачу право вимагати дострокового повернення всього тіла кредиту, тому на користь позивача слід стягнути 11\~019 грн. 25 коп. Разом із тим, вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору, на думку суду, підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 417 ЦПК України є обов`язковою для судів. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за кредитом відсутнє розмежування пені, в зв`язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач, та спосіб її нарахування. Згідно із ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Зважаючи на норми ст. 61 Конституції України суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки заборгованості за пенею слід відмовити, стягнувши штраф передбачений Умовами. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більші ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5 % від суми позову. Отже, загальна сума заборгованості відповідачки за кредитним договором № б/н від 12.08.2010 року, яка підлягає стягненню, складає 17 958 грн. 58 коп., зокрема: заборгованість за тілом кредиту 11\~019 грн. 95 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 5\~279 грн. 60 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 0 грн., штрафи: фіксована частина 500 грн. та процентна складова 1\~159 грн. 03 коп. За наведених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі коп.

Outcome: partial