Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

23 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, що навчається. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він навчається на 2 курсі Інституту холоду, кріотехнологій та екоенергетики ім.Мартиновського Одеської національної академії харчових технологій на денному відділенні, стипендія йому не нараховувалась. Він не має можливості влаштуватися на роботу, щоб отримувати заробіток і тому потребує матеріальної допомоги: оплачувати гуртожиток - 206 грн. на місяць, витрачає кошти на транспортні витрати по м. Одеса, на проїзд до місця навчання і назад, на придбання продуктів харчування. Відповідач, незважаючи, що проживає в сім'ї працездатного батька, інших утриманців не має, є фермером, обробляючи не менше 50 га земельних угідь, матеріальної допомоги йому не надає. Просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві. Вважають, що відповідачу слід визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки останній офіційно не працює, не має стабільного заробітку, в сумі 1000 грн. і цього буде достатньо, враховуючи, що його мати [PERSON] витрачає на його утримання в середньому біля 2000 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він допомагає сину по мірі можливості, перераховував на його картку 100 грн. і в січні місяці перерахував 200 грн., згоден платити щомісячно по 100 грн. і оплачувати вартість проживання в гуртожитку. Він за станом здоров'я не може працювати, хоча групи інвалідності не має, є засновником фермерського господарства, але не працює і щомісячно члени фермерського господарства дають йому біля 400 грн. Крім цього він продає вирощені продукти з огороду, здає горіхи, від чого має дохід щомісячно біля 400 грн., утриманців не має, але допомагає своєму батькові пенсійного віку, проживає з сім'єю в будинку батьків, сплачує комунальні послуги біля 100 грн. щомісячно, інших доходів не має. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона утримує позивача, її сина, який навчається, стипендії він не отримує, і заробітку не має, витрачає кошти в сумі 2000 грн. щомісячно. Її заробітна плата становить біля 4 500 грн. на місяць, інших утриманців вона не має, сплачує щомісячно комунальні послуги за утримання житла в сумі 250 грн., яке їй виділено в користування, власного вона не має. Вважає, що відповідач має можливість і повинен надавати сину матеріальну допомогу на період його навчання. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, заслухавши пояснення сторін та їх уповноважених представників, третьої особи, судом встановлено наступне. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] і [PERSON]. Згідно довідки Інституту холоду, кріотехнологій та екоенергетики ім.В.С. Мартиновського Одеської національної академії харчових технологій № 386-ф9 від 24 вересня 2014 року [PERSON] є студентом 2 курсу зазначеного інституту денної форми навчання, форма навчання держбюджет, закінчує навчання 30 червня 2017 року. Відповідно повідомлення від 10 листопада 2014 року [PERSON] за результатами екзаменаційної сесії 2013-2014 навчального року та екзаменаційної сесії 2013-2014 навчального року з 01 січня 2014 року стипендії не отримує. За змістом ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з пояснень позивача і третьої особи в судовому засіданні, весь обсяг обов'язків, пов'язаних з утриманням повнолітнього сина, який навчається, покладено на матір [PERSON] та становить 2000 грн. на місяць, що ставить її в скрутне матеріальне становище, а сторони - у нерівні умови. Згідно довідки про доходи від № 251 від 02 грудня 2014 року [PERSON] працює вчителем і розмір її заробітної плати становить близько 4500 грн. на місяць. Проживає вона в квартирі, яка надана їй для тимчасового проживання в с.В.Терешківка [ADDRESS] та яка перебуває на балансі відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Кременчуцької РДА, плату за комунальні послуги здійснює особисто, як вбачається із довідки . Відповідач [PERSON] працездатний, фізично здоровий, утриманців не має, офіційно не працює. Доказів того, що йому заборонено працювати, він суду не надав. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з матір'ю інтереси та утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання сина. Судом встановлено, що відповідач з серпня 2014 року ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої сина, який продовжує навчання. Отже, відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, та, враховуючи, що відповідач не працює і стабільного заробітку не має, то суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі. Щодо розміру аліментів, то суд враховує наступне. Так, ст.ст.199,200 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Статтями 182, 191 СК України, передбачено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як зазначено в ст.184 СК України. Оскільки право [PERSON] на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту, а його позов - задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial