Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

22 серпня 2016 року, [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив суд, встановити юридичний факт його перебування на посаді директора Приватного підприємства «Мельник» в період з 28 червня 1996 року по 11 жовтня 2002 року, мотивуючи це тим, що рішенням відповідачів № 819/05 від 25.04.2016 р. йому було відмовлено у призначенні та виплаті пенсії за віком учасника бойових дій згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». В судовому засіданні заявник повністю підтримав свою заяву. Представниця заінтересованої особи погодилась з доводами заяви. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною другою статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 257 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що 30.05.2016 р. заявник звернувся до Овідіопольського відділу Іллічівського обєднаного управління пенсійного фонду України Одеської області (правонаступники Чорноморське обєднане управління Пенсійного Фонду України Одеської області) із заявою щодо призначення дострокової пенсії за віком учасника бойових дій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та рішенням Овідіопольського відділу Іллічівського обєднаного управління пенсійного фонду України Одеської області № 819/05 від 25.04.2016 р. заявнику було відмовлено у призначенні та виплаті пенсії (а.с. 43). У вказаному рішенні про відмову у призначенні та виплаті пенсії заінтересована особа посилається на абзац 6 пункт 3 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону, де вказано, що заявник дійсно має право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення ним пятдесяти пяти років, та за наявності страхового стажу не менше двадцяти пяти років, але загального стажу заявника недостатньо для призначення пенсії, так як його загальний стаж складає двадцять років вісім місяців одинадцять днів. Але, як встановив суд, при розрахуванні загального стажу не було зараховано період у який заявник займав посаду директора ПП «Мельник», починаючи з 28.06.1996 року по 11.10.2002 року, на підтвердження чого ним були надані наступні документи : Витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, від «30» березня 2016 року, копію Рішення господарського суду Одеської області від «11» жовтня 2002 року, які на думку суду підтверджують, що заявник дійсно займав посаду директора вказаного ПП «Мельник» у вказаний період (а.с. 15-42,77,78,83-86,91-95). Суд з`ясував, що 28.12.1996 року заявником було засновано приватне підприємство «Мельник», та згідно Рішення про створення та діяльність підприємства від 22.06.1996 року та наказу про призначення заявника на посаду директора вказаного підприємства, він почав виконувати обовязки директора ПП «Мельник», про що також було зроблено запис у трудовій книжці. В судовому засіданні, заявник показав суду, що в період виконання обовязків директора ПП, йому доводилося дуже часто виїжджати у відрядження, тому документи повязані з діяльністю підприємства (накази, чекові книги, податкова звітність та інші) були передані довіреній особі, для своєчасної подачі податкової та іншої звітності. У 2001 році, за сімейними обставинами заявник був змушений змінити місце проживання т переїхав у інше місто. У звязку з тим, що заявник на той час припинив займатися господарською діяльністю, зв'язок з довіреною особою був втрачений, тому і документи які зберігалися у довіреної особи, також були втрачені. В числі втрачених документів був наказ про призначення заявника на посаду директора ПП «Мельник» від «28» червня 1996 року. У період з 28.10.1999 року по 20.01.2000 року, заявник працював за сумісництвом Спільному Українсько-Швейцарському підприємстві ТОВ «Хільмак» на посаді реалізатора продукції підприємства. В день звільненні у відділі кадрів Спільного Українсько-Швейцарського підприємства «Хільмак» заявнику не повернули трудову книжку, і на його звернення з проханням повернути трудову книжку, було повідомлено, що трудова книжка була направлена йому поштою. Однак поштою заявник так і не отримав трудову книжку, а на вказаному товаристві через деякий час стався пожар, у якому згоріли всі документи, повязані з господарською діяльністю товариства. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved