Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

24.03.2015 року Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та з урахуванням уточнень (від 22.05.2015, 11.01.2016 року) посилався на наступне. Відповідно до укладеного договору № KTH3AK10580395 від 24.11.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 37148,10 доларів США на наступні цілі: 25228,00 доларів США на купівлю автомобіля, 11920,10 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.11.2013 року. АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язання за договором виконав, а саме надав кредитні кошти в розмірі 37148,10 доларів США. 22.08.2013 року було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № KTH3AK10580395 від 24.11.2006. Сума заборгованості, що виникла у період з дати надання відповідачу кредиту до дати підписання Додаткової угоди зменшено на 58.22 грн., а саме: відсотки у розмірі 0.00 доларів США, комісія у розмірі 0.00 доларів США, пеня у розмірі 58.22 грн. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 05.01.2016 року має заборгованість у сумі 4550,63 доларів США, яка складається: 3001,43 доларів США - заборгованість за кредитом; 1088,96 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 386,18 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 74,06 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач, 24.11.2006 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з Договором застави відповідач надав в заставу автомобіль Chrysler, модель Sebring, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить йому на праві приватної власності. В порушення вищезазначених вимог умов договору, відповідач зобов`язання за Договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Просили суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24.11.2006 року в сумі 4550, 63 доларів США, що за курсом 24,00 гривні відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.12.2015 року складає 109215,12 грн., вилучити у [PERSON] та передати в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» предмет застави автомобіль Chrysler, модель: Sebring, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Chrysler, Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Chrysler, модель: Sebring, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля АТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України. 23.06.2021 року від представника позивача адвоката Снєжко А.Г. до суду надійшов уточнений відзив на позовну заяву, відповідно до якою вказує на незгоду з розрахунком заборгованості за кредитним договором, просила при розгляді справи використати висновок експерта в якості письмового доказу та у задоволення позову відмовити. Зазначає, що позивачем так і не надано до суду обґрунтованого розрахунку заборгованості. 23.09.2015 року з зустрічною позовною заявою до АТ КБ «Приват Банк» звернувся [PERSON] , у якій з урахуванням уточнень (від 08.12.2015 року) просив визнати додаткову угоду від 22.08.2013 р. до кредитного договору №КТНЗАК10580395 від 24.11.2006 р. недійсною, посилаючись на те, що позивачем не обґрунтовано розмір позовних вимог. Просить суд також визнати незаконним нарахування пені за період проведення АТО, зобов`язати банк прийняти у [PERSON] оплату залишку кредиту згідно розрахунку судової експертизи. Представник АТ КБ «Приват Банк» Захаров М.І. у судовому засіданні первісний позов підтримав, просив його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував. Представник відповідача адвокат Снєжко А.Г. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про проведення судового засідання без неї та відповідача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані в справі докази, суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, та в зустрічному позові також слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 листопада 2006 року в розмірі 4 476,99 дол. США, що за курсом 24 гривні відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 31 грудня 2015 року становить 107 447,76 грн, вилучено у [PERSON] та передано ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль Chrysler Sebring, що належить на праві власності [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу. Звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Chrysler Sebring, що належить на праві приватної власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дубліката для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України. У задоволенні решти вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2016 року залишено без змін. Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У постанові Верховний Суд посилався на те, що суди залишили поза увагою, що у матеріалах справи відсутній належний та допустимий розрахунок суми боргу, а також не обґрунтовано підстав відмови у задоволенні клопотань [PERSON] про призначення судової економічної експертизи з метою визначення дійсного розміру заборгованості за кредитним договором. Вказали, що суди не дослідили належним чином зібрані у справі докази, зокрема розрахунок заборгованості за кредитним договором, не спростували доводи [PERSON] щодо належного виконання умов кредитного договору відповідно до узгодженого сторонами графіка погашення кредиту, що додаткова угода не містить детальної інформації щодо суми заборгованості, розміру відсотків за користування кредитом, тому суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». Також, не взято до уваги рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 квітня 2016 року в справі № 234/19440/15-ц, яким визнано незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо списання 02 серпня 2013 року грошових коштів у розмірі 40 799,68 грн з карткового рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] Припинено автоматичне стягнення ПАТ КБ «ПриватБанк» платежів, призначених для погашення заборгованості за кредитними договорами від 10 травня 2007 року (кредитно-іпотечний договір) та від 24 листопада 2006 року (авто в кредит) на рахунок, відкритий ПАТ КБ «ПриватБанк» для штрафів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. ч.1 ст.530 ЦК України. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Судом встановлено, що 24.11.2006 року між сторонами по справі був укладений кредитний договір № KTH3AK10580395, за умовами якого відповідач отримав від позивача кредит в розмірі 37148,10 доларів США на наступні цілі: 25228,00 доларів США на купівлю автомобіля, 11920,10 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.11.2013 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 24.11.2006 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль Chrysler, модель: Sebring, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить йому на праві власності. 22 серпня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою зменшено суму заборгованості за кредитом та визначено суму боргу у розмірі 5 919,77 дол. США, терміном повернення - до 23 січня 2015 року. За умовами додаткового договору позичальник [PERSON] зобов`язаний з 22 серпня 2013 року сплачувати банку щомісяця по 410,84 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором від 24 листопада 2006 року відповідно до графіка погашення кредиту. На 22.08.2013 року відповідно до додатку до Додаткової угоди № 1 залишок заборгованості по кредиту складала 5919,77 дол. США. У погашення заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, наданого представником позивача до суду 27.08.2021 року, позивачем було сплачено 22.11.2013 року - 1256,83 дол. США, 16.12.2013 року - 3250,92 дол. США, 28.04.2014 року - 116,38 дол. США, 17.03.2014 року - 2,34 дол. США, 05.11.2014 року - 3 дол. США, всього - 4629,47 дол. США. Відповідно до остаточного розрахунку наданого АТ КБ «Приватбанк» відповідач станом на 30.06.2021 року має заборгованість загальну - 7045,85 доларів США, яка складається з наступного: 3001,43 доларів США - заборгованість за кредитом; 3584,18 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 386,18 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 74,06 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. У постанові Великої Палати ВС у справі № 444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості позивач продовжує нараховувати відсотки по кредитному договору № KTH3AK10580395, що суперечить вимогам закону. Крім того, встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01 квітня 2016 року в справі № 234/19440/15-ц, яке набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено. Визнано незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо списання 02 серпня 2013 року грошових коштів у розмірі 40 799,68 грн. з карткового рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] Припинено автоматичне стягнення ПАТ КБ «ПриватБанк» платежів, призначених для погашення заборгованості за кредитними договорами від 10 травня 2007 року (кредитно-іпотечний договір) та від 24 листопада 2006 року (авто в кредит) на рахунок, відкритий ПАТ КБ «ПриватБанк» для штрафів. При вирішенні вищезазначеної справи, судом було встановлено 02.08.2013 р. відповідач (АТ КБ «Приватбанк») на підставі вимоги ПрАТ СК «ІНГОССТРАХ» списав гроші у сумі 40779, 68 грн. з карткового рахунку № [NUMBER] , який був відкритий позивачем 24.03.2011 р. шляхом укладення договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку № [NUMBER] , дебетова особиста картка, кредитний ліміт за карткою «Універсальна» - 0. 31.08.2013 р. відповідач перевів правовідносини з карткового рахунку на кредитні за системою овердрафт та почав нараховувати позивачу відсотки за прострочену заборгованість та штрафи. Тобто, АТ КБ «Приватбанк» не у відповідності до договору про відкриття банківського рахунку у зв`язку зі списанням вказаної суми відкрив рахунок для штрафів № 88008600179794, внаслідок чого [PERSON] втратив можливість сплачувати щомісячні платежі за кредитними договорами № КТТ2GK00000017 від 10.05.2007 (кредитно-іпотечний договір) та № КТНЗАК10580395 від 24.11.2006 року (авто в кредит), так як усі платежі автоматично списувались на рахунок для штрафів, що призвело до перешкоджання у виконанні інших договорів, наслідком чого є накопичення пені та штрафів, поточної заборгованості. Верховний суд у постанові по зазначеній справі від 21 лютого 2018 року зазначив, що неправомірні дії відповідача зі списання грошових коштів із карткового рахунку позивача за вимогою третьої особи призвели до таких наслідків, як утворення заборгованості, нарахування відсотків і штрафів, після чого відповідач відкрив на ім`я позивача рахунок для штрафів, внаслідок чого позивач втратив можливість сплачувати щомісячні платежі за вищевказаними кредитними договорами, оскільки всі платежі автоматично списувалися на рахунок для штрафів, що, як правильно вважав суд, свідчить про перешкоджання позивачу відповідачем у виконанні зазначених договорів. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до 1, ч. 3 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; змагальність сторін; обов`язковість судового рішення. Таким чином, суд доходить до висновку, що позивач своїми діями створив умови, за якими відповідач втратив можливість сплачувати щомісячні платежі за кредитним договором № КТНЗАК10580395 від 24.11.2006 року. Крім того, позивач до дійсного часу не надав до суду належний та допустимий розрахунок суми боргу по кредитному договору. Суд позбавлений можливості розрахувати дійсну суму заборгованості відповідача, так як позивачем не надано графіку погашення заборгованості за умовами первісного кредитного договору. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, так як позивачем переконливо не доведено суму боргу за кредитним договором № КТНЗАК10580395 від 24.11.2006 року та відповідач був позбавлений реальної можливості сплачувати за кредитним договором. Щодо зустрічного позову [PERSON] про визнання додаткової угоди від 22.08.2013 року до кредитного договору № КТНЗАК10580395 від 24.11.2006 року недійсною, визнання незаконним нарахування пені за період проведення АТО, зобов`язання банку прийняти у [PERSON] оплату залишку кредиту згідно розрахунку судової експертизи, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд зазначає, що при нарахуванні заборгованості по кредитному договору № КТНЗАК10580395 від 24.11.2006 року АТ КБ «Приватбанк» взяв до уваги положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII та не нараховував пеню [PERSON] після 14 квітня 2014 року. Суд вважає, що спірна додаткова угода до кредитного договору підписана сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов спірної угоди, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Додаткова угода містить детальну інформацію щодо суми заборгованості, сплату відсотків за користування кредитом, строк дії тощо. Умови додаткової угоди визнано [PERSON] , так як він виконував його умови та вносив кошти на погашення заборгованості. [PERSON] отримав необхідну інформацію про умови кредитування, був згоден з даними умовами, про що свідчить підпис його у кредитному договорі. Судом встановлено, що оспорюваний кредитний договір укладений з вільним волевиявленням [PERSON] , яке відповідало його внутрішній волі і був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, певний час виконувався позичальником згідно графіку. Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання додаткової угоди недійсною. Крім того, представником відповідача у судовому засіданні було зазначено, що вони не можуть надати до суду квитанції про сплату за кредитним договором, так як вони непридані для читання, а вивчені у судовому засідання меморіальні ордери не дають суду можливість зробити висновок, що [PERSON] добросовісно виконував умови кредитного договору та додаткової угоди до нього. Крім того, сама додаткова угода була укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником умов спірного кредитного договору. Суд не бере до уваги висновок судово-економічної експертизи № 1106/17/472/473/18-22, оскільки експертом застосовано постанову Правління Національного банку України «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, в той час коли кредитний договір між сторонами був укладений 24 листопада 2006 року, тобто до введення в дію цих Правил. Дане також встановлено у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 234/17507/16-ц за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів щодо кредитного договору № КТНЗАК10580395. З урахуванням викладеного, суд даний висновок експерта не приймає як такий, що має доказове значення, в розумінні ст. 79 80 ЦПК України щодо вимог достовірності і достатності його, як доказу. Клопотання про повторне проведення експертизи сторони не заявили, натомість представник [PERSON] лише просила використати наданий висновок в якості письмового доказу. Таким чином, позивачем за зустрічним позовом не надано будь-яких доказів того, що укладена між сторонами додаткова угода до кредитного договору не відповідає вимогам законодавства України. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] безпідставні та необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed