Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

23.04.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить: 1) встановити факт прийняття нею спадщини після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] в селі Заливанщина Калинівського району Вінницької області; 2) визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», та належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 054288 від 15.01.2001р., виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 05.07.2000р. № 214, та зареєстрованого 16.01.2001р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 859. В обґрунтування цих вимог зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю). Будучи спадкоємицею за законом після смерті баби, вона фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, через що вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в засідання не з`явилася, згідно поданої письмової заяви просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Калинівської міської ради Вінницької області за довіреністю ТРОХИМЕНКО М.В. у поданому відзиві на позовну заяву, просить справу розглянути за відсутності представника органу місцевого самоврядування, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За положенням ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім того, у відповідності до п.п.1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. За змістом норм розділу УП спадкового права ЦК України у редакції 1963р., спадковим майном є майно, яке на праві приватної власності належало спадкодавцю на час його смерті. Відповідно до частини 1 статті 524 ЦК України, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно статті 527 ЦК України, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно статті 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 13.04.2021р. Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 054288 від 15.01.2001р., виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 05.07.2000р. №214, та зареєстрованого 16.01.2001р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 859. Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.553 ЦК Української РСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Як вбачається з довідки Заливанщинського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області від 16.04.2021р. № 119, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї баби [PERSON] , яка померла [INFO] , так як доглядала її до смерті, похоронила її, вступила в управління спадковим майном. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] заяву про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 553 ЦК України не подавала, вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Відносно вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», та належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 054288 від 15.01.2001р., виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 05.07.2000р. № 214, та зареєстрованого 16.01.2001р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 859, то вона є передчасною з огляду на наступне. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як зазначає Пленум Верховного Суду України в пункті 24 своєї постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд має перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину тощо. Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» , нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Отже, право на звернення до суду із вказаною позовною вимогою виникне в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів, а саме в даному конкретному випадку після відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину після пред`явлення нотаріусу цього рішення, яким встановлено факт прийняття спадщини, яка буде оформлена в передбаченій законом формі (постанові), що чітко визначено діючим законодавством. З огляду на вищевикладене, до пред`явлення даного рішення нотаріусу та прийняття ним відповідного рішення, вимога про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, є передчасною. На підставі викладеного,

Outcome: partial