Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

23 липня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який в порядку ст. 31 ЦПК України вточнила, та зазначила, що 20 лютого 2008 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] була досягнута домовленість щодо придбання земельної ділянки. 22 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,030га, яка розташована за адресою [ADDRESS] (далі по тексту спірна земельна ділянка). Відповідачка [PERSON] будучи покупцем, не виконала свої зобов'язання перед позивачкою щодо належного оформлення своїх взаємовідносин по спірної земельної ділянки. А тому позивачка просить визнати договір купівлі - продажу від 22 квітня 2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за № 846 недійсним в частині покупця. Перевести з [PERSON] на [PERSON] права та обов»язки покупця за договором купівлі - продажу від 22 квітня 2008 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстраційним № 846. Представник позивача в ході судового засідання підтримав позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позов визнав. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, але направила заяву, з якої видно, що вона фактично позивні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з наступного: Відповідно до ст. 215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені Законом. Відповідно до ст. 216 ч.1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] (код [NUMBER]) та [PERSON] 20 лютого 2008 року виникли грошові зобов'язання, які на час розгляду справи не врегульовані, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2014 року (по справі №520/7851/14), яке є чинним. 22 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. 30 травня 2008 року [PERSON] належним чином отримала державний акт на право приватної власності на спірну земельну ділянку. Позивачка неодноразово намагалася врегулювати з відповідачами спірні взаємовідносини. Виходячи з пояснень сторін та матеріалів, які вони надали, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно отримала від [PERSON] грошові кошти на придбання земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в свою чергу, отримавши дану суму, свої зобов'язання не виконала, та оформила нерухоме майно на своє ім'я. При цьому всі необхідні правоустановчі документи (договір купівлі-продажу та державний акт) відповідач [PERSON] передала [PERSON] Виходячи з вищевказаного, суд переконаний, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з договору доручення, і той факт, що грошові кошти були передані безпосередньою відповідачу, а в подальшому право установчі документи були передані позивачці, свідчить про те, що одна із сторін виконувала свої зобов'язання по договору доручення. За правилами норм щодо визнання угод недійсними, суд приходить до висновку, що фактичним покупцем по договору є інша особа, ніж та, яка зазначена у договорі. При цьому усі інші умови договору купівлі-продажу виконані у повному обсязі. За таких обставин суд вважає визнати вищевказаний договір купівлі-продажу недійсним в частині його покупця з подальшим переведенням прав та обов'язків покупця. Фактичним власником спірної земельної ділянки є [PERSON] При цьому вона не може належним чином розпорядитися своїм майном, а тому відповідно до ст.. 392 ЦК України є законні підстави для визнання за нею права приватної власності на спірну земельну ділянку. Вини відповідачів у поданні позову не має, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved