Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

24.03.2020 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,6442 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0113, яка розташована на території Чернеччинської (бувшої Кардашівської) сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії СМ № 048871. Зазначену земельну ділянку орендує відповідач на підставі договору оренди №201/15 від 13.10.2015, зареєстрованого 10.12.2015. Однак, в порушення умов договору відповідач не виконав свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2019 році, на неодноразові звернення про здійснення повного розрахунку за договором оренди відповів відмовою. На адвокатські запити щодо встановлення суми заборгованості по орендній платі за використання земельної ділянки від відповідача відповіді не отримано. Згідно наявної інформації орендна плата власникам паїв виплачується у сумі 9940 грн. Враховуючи неналежне виконання орендарем взятих зобов`язань, просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати за 2019 рік в сумі 9940 грн, розірвати договір оренди землі №201/15 від 13.10.2015, стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав та просив задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача правом подати відзив на позовну заяву не скористався, в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що дійсно товариство користується на правах оренди земельною ділянкою позивача й дійсно малося порушення строку виплати орендної плати за 2019 рік, розмір якої складає 9034 грн. Однак до початку розгляду справи по суті позивачу пропонувалося отримати орендну плату, на що останній спочатку погодився, а наступного дня відмовився від її отримання. Зазначив, що земельне законодавство України передбачає розірвання договору оренди землі за систематичну невиплату орендної плати, а не за разове порушення договору оренди в цій частині, тому позовні вимоги в частині розірвання договору є безпідставними. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Встановлено, що 13.10.2015 між [PERSON] , який є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,6442 га, розташованої на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області (на даний час - Кардашівського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області), право власності на яку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії СМ №048871, та Приватним акціонерним товариством «РАЙЗ-МАКСИМКО» було укладено договір оренди землі №201/15 строком на 10 років, який 10.12.2015 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Пунктами 9-11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4676,02 грн, із врахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачується за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Форми орендної плати при виплаті також можуть бути поєднані (комбінована форма) в межах суми, що не перевищує розмір грошової форми оренди землі. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стороною відповідача не заперечується той факт, що на час подачі позову до суду позивачу не була сплачена орендна плата за 2019 рік. При цьому представником відповідача зазначається про те, що до початку розгляду справи по суті позивачу пропонувалося отримати орендну плату, однак останній відмовився. З наданих стороною відповідача листа від 21.05.2020 вих. №08 та додаткових пояснень щодо окремого питання вбачається, що заборгованість з орендної плати за 2019 рік складає 9034 грн. Розмір заборгованості відповідачем визнається та позивачем в судовому засіданні не оспорюється. Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів того, що позивачу на час розгляду справ виплачена заборгованість по орендній платі, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Пунктами 39, 40 договору оренди визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до пункту «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичного (два та більше випадків) невнесення орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди в цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 12 грудня 2012 у справі №6-146цс12, від 28 вересня 2016 року у справі №362/5740/15-ц. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не була виплачена орендна плата лише за 2019 рік, тобто допущено разове порушення умов договору щодо сплати орендної плати, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення вимоги щодо розірвання договору оренди землі. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані ордер на надання правової допомоги серії ПТ №173352 від 13.01.2020, акт виконаних робіт щодо надання юридичних послуг за переліком від 05.05.2020 з розрахунком витрат на 3800 грн, прибутковий касовий ордер №17 від 05.05.2020 про оплату 3800 грн. Крім того, позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн за одну вимогу. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог (50%), на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 2740,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial