Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

24.06.2019 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовну заява мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, шлюб між сторонами розірвано в 2002 року. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду було ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.01.2001 року. Відповідач свій обов`язок зі сплати аліментів належним чином не виконував, аліменти не сплачував, внаслідок чого у період з 16 лютого 2010 року по 01 серпня 2015 року та з 01 серпня 2015 року по липень 2017 року заборгованість по несплачених аліментах склала суму в розмірі 65 511,09 грн. Станом на 31.12.2018 року кількість прострочених днів по несплаті аліментів становить 8 років 10 місяців 3 дні (3 228 днів). З розрахунку кількості прострочених днів, відповідно до визначеної формули розрахунку пені, розмір пені за прострочення сплати аліментів [PERSON] позивач визначила в розмірі 105 473,56 грн. А тому, просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 105 473,56 грн. за період з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2018 року включно. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5) встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на виконанні у Другому ВДВС Луцького МУЮ ГТУЮ у Волинській області перебувало виконавче провадження №19333175 з виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонний судом 29.01.2001, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.01.2001. Копіями матеріалів справи підтверджується зміна прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 15-19). З розрахунку заборгованості, наданого Другим ВДВС Луцького МУЮ ГТУЮ, вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , станом на 15.02.2015 року становить 39 153,18 грн. У зв`язку із зміною зареєстрованого місця проживання, постановою від 27.08.2015 (а.с. 26) виконавче провадження закінчене. В подальшому виконавчий документ було пред`явлено до Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ, де постановою від 15.09.2015 відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина (а.с. 28). Відповідно до довідки - розрахунку Першого ВДВС м. Луцьк (а.с. 29) борг [PERSON] зі сплати аліментів, станом на час досягнення дитиною повноліття становить 65 511,09 грн. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частинами 1 та 2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Позивачем надано детальний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за платежами, згідно якого сума пені, яка нарахована за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по сплаті аліментів за весь період складає 105 473,56 грн. Сумнівів в обґрунтованості розрахунку заборгованості , зробленого позивачем , суд не має, оскільки він здійснений за формулою p = (A1 х 1% х Q1 ) + (A2 х 1% х Q2 ) + ……. (An х 1% х Qn ), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Таким чином, з урахуванням правової позиції від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц пеня за прострочення сплати аліментів за період з 16 лютого 2010 року по 01 серпня 2015 року та з 01 серпня 2015 року по липень 2017 року становить 105 473,56 грн. При цьому згідно ч.1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину, тобто не більше 65 511,09 гривень. А тому, вимоги позову про стягнення пені підлягають до часткового задоволення в розмірі 100% заборгованості по аліментам на дитину, що становить 65 511,09 гривень. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що 22.12.2018 позивач [PERSON] уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатом Свистун О.В., відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надати правничу допомогу (здійснювати захист) та консультативні послуги. Позивачем [PERSON] подано договір про надання правничої допомоги та попередній розрахунок вартості послуг, акт наданих правничих послуг, де зазначено перелік послуг наданих адвокатом та розрахунок вартості послуг. Вартість наданих послуг складає 7 000 грн. В підтвердження сплати визначеної суми гонорару адвоката, позивачем надано квитанції до прибуткового касового ордера на загальну суму 7 000 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатні відомості про реальний розмір витрат, понесених позивачем на надання послуг правового характеру (професійної правничої допомоги), розмір понесених витрат документально підтверджений, а тому клопотання про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: partial