Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

22 вересня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення понесених витрат на утримання майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період шлюбу з [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.1992 року ним була придбана трьохкімнатна житлова квартира [ADDRESS]. 29 січня 2003 року сторони зареєстрували розірвання шлюбу в відділі РАЦС Нововолинського міського управління юстиції. В квартирі в даний час зареєстровані та проживають позивач, його син [PERSON], 1980 року народження, дочка [PERSON], 1978 року народження, онук [PERSON], 1999 року народження. В квартирі також зареєстрована, однак не проживає з 2004 року його колишня дружина [PERSON] Вказує, що після розірвання шлюбу відповідач виселилась з квартири і в даний час проживає в будинку по [ADDRESS] без реєстрації місця проживання. З 2003 року відповідач квартирою не цікавиться, участі у витратах по утриманню майна не приймає. Зазначає, що вказана квартира є спільною сумісною власністю сторін, що набута ними в період шлюбу. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Реєстрація права на квартиру на ім'я позивача не спростовує презумпції належності її до спільної власності подружжя. Зазначає, що відповідач [PERSON], являючись співвласником квартири та будучи зареєстрованою в квартирі, не сплачує за комунальні послуги, які нараховуються на всіх зареєстрованих в квартирі осіб. Вказує, що весь тягар по утриманню квартири несе позивач. Відповідач не реагує на прохання позивача знятись з реєстрації з квартири, не бажає нести обов'язків по утриманню квартири, що є їх спільною власністю, набутою під час шлюбу. Вказує, що співвласник зобов'язаний брати участь у витратах на утримання квартири незалежно від проживання в ній. За період з вересня 2011 року по серпень 2014 року включно позивачем було сплачено квартплату, за надання послуг централізованого опалення, водопостачання, газопостачання та вивезення сміття. Оскільки відповідач є співвласником вищезазначеного житлового приміщення, тому вона повинна брати участь у сплаті комунальних послуг. На неодноразові прохання відповідач ухиляється від оплати за комунальні послуги. Просить стягнути з відповідача на його користь частину понесених ним витрат по утриманню спільного майна за період з вересня 2014 року по серпень 2014 року в розмірі 5325,20 грн. та судові витрати по справі В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлений позов підтримали з підстав наведених у ньому, просять його задоволити та стягнути з відповідача на його користь частину понесених ним витрат по утриманню спільного майна в розмірі 5325,20 грн. відповідно до поданого розрахунку в позовній заяві та судові витрати по справі. Зазначили, що розрахунок долі відповідача у витратах на водопостачання, газопостачання вивезення сміття проведено виходячи із 1/5 частини цих витрат, які нараховуються щодо кількості зареєстрованих осіб. Розрахунок витрат на утримання будинку і прибудинкової території та витрат за надання послуг з централізованого опалення здійснено виходячи із 1/2 частини, так як дана квартира є спільною власністю подружжя, і співвласник зобов'язаний нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Не заперечила, що є співвласником квартири [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю подружжя. Однак вказала, що у спірній квартирі не проживає більше десяти років, тому не має нести витрати по утриманню майна. Також вказує на безпідставність вимог щодо стягнення з неї половини витрат на опалення і утримання будинку та прибудинкової території, оскільки у спірній квартирі зареєстровані п'ятеро осіб, в тому числі їх син та дочка, які користуються нарівні з наймачем всіма правами і несуть всі обов'язки по утриманню житла. Тому кожен з них повинен оплачувати комунальні послуги. Не заперечила, що протягом останніх трьох років вона не приймає участі в оплаті послуг. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, і цей факт не заперечують сторони, що вони перебували в шлюбі з 04.09.1976 року до 29.01.2003 року. Під час шлюбу ними було придбано квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 21.10.1992 року(а.с.6.7) Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. З зазначеної норми закону слідує, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] Як вбачається з довідки ЖЕК -3 від 18.09.2014 року (а.с.5) у вищевказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON], їх син [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON], 1999 року народження. Відповідно до ст.ст.150-151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилу квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, і зобов'язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Отже, всі співвласники зобов'язані нести тягар по оплаті за комунальні послуги, в тому числі за теплопостачання та утримання будинку і при будинкової території, незалежно від факту проживання у належній їм на праві власності квартирі. Згідно із ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до вимог ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], є зареєстрованою в квартирі за вищевказаною адресою, зберігає право користування спільним майном подружжя, тому зобов'язана нести тягар по утриманню житла, незалежно від факту проживання у ній. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як вбачається з статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Дослідивши подані позивачем квитанції по оплаті комунальних послуг (а.с.8-19), суд не бере до уваги квитанцію від 20.09.2011 року (а.с.8) по сплаті комунальних витрат за серпень 2011 року, що є поза межами строку позовної давності. Так, за період з вересня 2011 року по серпень 2014 року позивачем було сплачено за надання послуг з централізованого опалення 4683,04 гривень, із розрахунку: 36+271+244+278+ 434+ 258+ 188+ 49+ 230+ 306+ 260+ 151,68+ 254+ 112+ 158,65+ 286+ 300+ 384+ 384+98,71= 4683,04 гривень. Тобто відповідач, виходячи із 1/2 частки власності, повинен був сплатити 2341,52 гривень (4683,04 грн. : 2= 2341,52 грн.) За вказаний період за витрати на утримання будинку та прибудинкової території [PERSON] сплатив 2642,50 гривень, із розрахунку: 720 (120х6 місяців) + 234 (117х2 місяці) + 115 + 110 +71 +70 +70 +71 +210 (70х з міс.) + 63,55+ 71+70+71+ 280(70х4міс.) +64+ 70 +71 +70 +70,29 +70 +70,66+70=2782,50 гривень. Тобто відповідач, виходячи із 1/2 частки власності, повинен був сплатити 1391,25 гривень (2782,50 грн. : 2= 1391,25 грн.) Плата за водопостачання, газопостачання та вивезення сміття нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Оскільки в спірній квартирі зареєстровано 5 осіб, частина витрат, яка підлягала для оплати відповідачем становить 1/5. Сума оплати позивачем витрат за водопостачання за період з вересня 2011 року по серпень 2014 року становить 4195,64 гривень, із розрахунку 158+ 109+ 109+ 108+ 108+ 114+ 114+117+115+118+833 ( 119 х 7 місяців) +118,80+ 119+ 118+ 118+ 119+ 118+ 118+ 119+ 118,80+ 357(119х3міс.) +118+119+119+118,04+295 = 4195,64 грн. До оплати відповідачем підлягало 839,13 грн., із розрахунку 4195,64 : 5. За цей же період позивач сплатив за газопостачання 2424,18 гривень, із розрахунку 1095 (73 х 15 міс.)+72+73,02+438 (73 х 6)+24,86+ 365 (73х5міс.)+119+119,30+118=2424,18 грн. Доля відповідача становить 484,84 грн.(2424,18:5). За вищевказаний період [PERSON] сплатив за вивезення сміття 769,40 гривень, із розрахунку 30+ 47+40+40+40+228 (19х12)+20,20+280 (20х14) +20,20+24=769,40 гривень. Відповідач повинен був сплатити 153,88 грн. (769,40 :5) За всі комунальні послуги відповідач повинен був сплатити 5210,60 гривень, із розрахунку 2341,52 + 1391,25+ 839,13+ 484,84+ 153,88. Згідно п.5 ч.3 ст.20 та ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісячно. Виходячи з того, що позивачем [PERSON] оплачено всі комунальні послуги, він має право на повернення йому відповідачем, як співвласником 5210,60 грн. витрат, понесених на утримання спільної квартири за період з вересня 2011 року по серпень2014 року. Твердження відповідача з посиланням на ст. 64 ЖК України, щодо безпідставності покладення на неї обов'язку по оплаті половини понесених позивачем витрат на опалення і утримання будинку та прибудинкової території не заслуговують на увагу суду, із вищенаведених мотивів. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають теж витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1), та 300 гривень понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: partial