Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

23 вересня 2021 року позивач [PERSON] \~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином 23-х років, посилаючись на те, що син [PERSON] є студентом 1-го курсу Державного університету економіки і технологій. З відповідача аліменти на інших дітей не стягуються. Відповідач добровільно матеріальну допомогу їй не надає. Також зазначає, що з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина до досягнення ним двадцяти трьох років, однак у червні 2021 року у зв`язку із тим, що син закінчив навчання стягнення аліментів припинено. У зв`язку із тим, що син наразі навчається на 1 курсі Державного університету економіки і технологій, а відповідач добровільно допомогу не надає, тому вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. Представник позивача [PERSON] адвокат Голівер П.В. у судове засідання не з`явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ратушна Р.П. в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/10 частини від його доходу. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач скористався своїм правом надання відзиву, який подав 23 жовтня 2021 року. У відзиві зазначив про часткове визнання позову, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сину у розмірі 1/10 частини його доходу. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах від яких на утриманні знаходяться дві малолітні дитини, одна з яких є інвалідом з 16.06.2021, потребує домашньому догляду. Також зазначив, що він є пенсіонером та інвалідом 3 групи. У зв`язку із чим не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у зазначеному позивачем розмірі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідним сином відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). [PERSON] є студентом першого курсу, денної форми навчання, Державного Університету економіки і технологій, термін навчання на 1 курсі у 1 семестрі з 01.09.2021 року до 31.01.2022 року, що підтверджується довідкою від 13.09.2021 №07/45-275 (а.с.8). Як вбачається із матеріалів справи, згідно висновку МСЕК відповідачу 21 травня 2019 року встановлено 60% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 27). Крім того, на утриманні [PERSON] знаходяться малолітня донька [PERSON] , [INFO] , малолітній син [PERSON] , [INFO] та дружина, оскільки остання знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до п`яти років (а.с. 37,39,40). Малолітній [PERSON] має статус дитини-інваліда та потребує домашнього догляду, що підтверджується довідкою №253 від 17.06.2021 року (а.с.38). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 від 15.05.2006 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В частині 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, згідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач, з урахуванням матеріального стану, наявності інших дітей має матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частини. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів, який повинен бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є помилковими, оскільки суперечить нормам матеріального закону. Статтею 6 СК України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання. Розмір аліментів на повнолітню дитину, відповідно до ст. 200 СК України визначається без зазначення мінімального розміру для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial