overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 25 вересня 2009 року, актовий запис № 1793. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили свої існування з лютого 2016 року. Спільне господарство не ведеться. В сім»ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Подальше сумісне життя і збереження сім»ї позивач вважає не можливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Примирення між ним та відповідачкою не можливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, бажання щодо примирення не висловлювала. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1793. Прізвища чоловіка після одруження «Батейко», дружини «Мохнєва» (а.с.3). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Спору щодо розподілу майна не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.09.1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 386. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.09.1998 року у Відділі РАГС Києво-Святошинського району Київської області він з відповідачкою зареєстрував шлюб. Від шлюбу позивач і відповідачка мають двох дітей, а саме дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Водночас, зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. З 01.07.2015 року він з відповідачкою припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім з відповідачкою інтересам, просить суд позовні вимоги задовольнити, тобто розірвати шлюб, зареєстрований 12.09.1998 року у Відділі РАГС Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 386. Позивач у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позов підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позов визнала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] Разом з тим, відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], позивач та відповідачка від шлюбу мають дітей, а саме дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з 01.07.2015 року сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують. Крім того, спір про місце проживання дітей та поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просить розірвати шлюб, зареєстрований 26.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 491, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалося оскільки у них різні погляди на шлюб та сім'ю, у зв'язку з чим вони з липня 2014 року припинили шлюбні відносини, відновлення шлюбних стосунків неможливе, тому він звернувся до суду, від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.09.2008 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 491. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 105. Сторони разом не проживають з липня 2014 року, сумісного господарства не ведуть, зберегти шлюб не бажають. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засідання встановлено, що сторони однією сім'єю проживати не бажають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно вимогам ст. 88 ЦПК України всі витрати, пов'язані з розірванням шлюбу покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 27.04.1996 року вступив у зареєстрований шлюб з відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося за причиною непорозуміння та різних поглядів на життя.\~ Спільне господарство не ведуть, понад два роки проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.04.1996 року, який оформили у виконавчому комітеті Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 303884, актовий запис № 5. (а.с. 8) Від шлюбу сторони дітей не мають. Спору про майно на даний час між сторонами не існує. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, у звязку з чим подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17.04.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що проживає разом з дочкою окремо від відповідача, який добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач має офіційне місце роботи. Просить суд стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та оскільки відповідач офіційно не працює, просила суд стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно. В судовому засіданні відповідач уточнені позовні вимоги визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 800 гривень щомісячно. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія 1-ЕГ № 098883, - з 17.04.2015 року сторони перебувають у шлюбі (а.с. 3). Від спільного подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає окремо, офіційно не працює, має мінливий дохід, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дитині [PERSON], яка проживає окремо від нього та знаходиться на утриманні та вихованні матері. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, а також той факт, що відповідач уточнений позов визнає частково і не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 800 гривень щомісячно. Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів, викладених в позовній заяві позивачем не надано. На підставі наведеного, суд вважає, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.04.1995 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 15. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У звязку з чим позивачка просить стягувати на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 307116 від 29.04.2095 р. видно, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.04.1995 року, шлюб зареєстрований виконкомом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 15. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Спащенко» (а.с.2). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 146855 [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином зі [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 21.01.2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого з відповідача на її користь стягнуті аліменти за рішенням суду. З жовтня 2016 року вони припинили подружні відносини у звязку зі сварками, які привели до розпаду сім`ї. Спору про майно, житло між ними немає. Відповідач ухиляється від судового розгляду, посилаючись на те, що йому нічого не потрібно. Вона наполягає на розгляді справи за відсутності відповідача, який не бажає зберігати сім`ю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не надав заперечень на позовну заяву, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового розгляду, 22.05.2017 року отримав SMS повідомлення, що при неявці в судове засідання 02.06.2017 року справа буде розглянута за його відсутності. За таких обставин суд вважає неявку відповідача ухиленням від судового розгляду, і прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, а позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 21 січня 2012 року. Шлюб у них перший, зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 08. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого за рішенням суду з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти. У жовтні 2016 року сторони припинили подружні відносини у звязку зі свари, які привели до розпаду сім`ї. Суд надавав строк для примирення, але вони не помирились. Відповідач не приймає заходів для збереження сім`ї. Спору про майно, житло між подружжям не має. Позивачка не перешкоджає батькові спілкуватися з малолітнім сином, не бажає змінювати прізвище у зв`язку з розірванням шлюбу. Витрати, пов`язані з розглядом справи, судовий збір 551,20 грн. просить покласти на неї. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21.01.2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона просить суд зобовязати його щомісяця сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 22.12.2016 року до повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина визнав, пояснив, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця, аліменти нікому не сплачує. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодекса України батьки зобовязані утримувати матеріально дітей до повноліття. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 21 січня 2012 року. Шлюб зареєстровано в Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 08. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Народження дитини зареєстровано Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 369. В свідоцтві про народження дитини батьком вказаний [PERSON]. Відповідач свого батьківства не заперечує, згоден сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця, аліменти нікому не сплачує, тому суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина на користь позивачки у вищезазначеному розмірі. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Задовольнивши вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір 551,2 гривни.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 грудня 2012 року виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №138. В обґрунтування позову зазначила, що з 21.12.2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя внаслідок чого виникали суперечки та сварки, небажання відповідача матеріально забезпечувати сім'ю. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2016 року, примирення не можливе. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечень проти позовної заяви не надав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.12.2012 року, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 5, 6). Зі змісту заяв, поданих сторонами, вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Спору про розділ майна та місце проживання малолітнього сина між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, проти чого не заперечував відповідач [PERSON], а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки судові витрати: 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved