overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

23.11.2020 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстровано 02.06.2016 року, Київським районним у місці Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. В обґрунтування позову зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем припиненні з листопада 2018 року. Шлюб розпався через різні погляди на життя. Від шлюбу дітей не мають, однак через те що відповідачка відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦСу, він вимушений звернутись до суду. У судове засідання позивач не з`явився надавши заяву про розгляд справи за його відсутність та про підтримання позовних вимог, зазначивши, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась про причини неявки суду не повідомила, заперечення на позов не надала. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.06.2016 року, Київським районним у місці Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №640. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Виходячи із позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, ще у листопаді 2018 року та на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

23.11.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.10.2017 року, шлюбні відносини з відповідачем припинені через постійні сварки та непорозуміння, подальшого сумісного життя і збереження сім`ї не бажає. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник її надіслав заяву про розгляд справи у їх відстутність, позов підтримали та наполягали на розірванні шлюбу, оскільки відповідачстворив нову сім`ю, тобто, проживає з іншою жінкою, позивач також має намір створити сім`ю та укласти шлюб з іншим чоловіком, але попередній шлюб створює їй перешкоди у цьому. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до поданого відзиву, заперечує проти розірвання шлюбу. 26.10.2017 року між сторонами було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Шлюбні відносини припинили з 01.09.2020 року через постійні сварки та непорозуміння. Враховуючи, що сторонам надавався строк на примирення після спливу якого позивач наполягає на розірванні шлюбу, твердження представника позивача про створення відповідачем нової сім`ї відповідачем, намір позивача зареєструвати шлюб з іншим чоловіком, суд дійшов висновку, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, отже, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

23.11.2020 р. позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] , згідно з яким просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, що зареєстрований 09.09.2017 року Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 69, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною розлучення є різні погляди на життя та постійні сварки. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. За ухвалою судді від 24.11.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10:00 год. 10.12.2020 р. Позивачка [PERSON] на судовий розгляд справи не з`явилась, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Під час вирішення питання про розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву, у якій зазначив, що пред`явлений до нього позов визнає, не заперечував проти розірвання шлюбу. Просив справу розглядати за його відсутності. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2017 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з погіршенням взаємовідносин шлюбні відносини подружжя фактично припинились. Сторони проживають відокремлено, спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають, відтак їхнє сумісне життя не склалось. Жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім`ї, тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу і визнання відповідачем пред`явленого до нього позову базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з того, що позивачка у своїй заяві просила не стягувати з відповідача понесені нею витрати на оплату судового збору, а тому ці судові витрати суд віносить на рахунок позивачки [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

23.11.2021 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, встановлених статтями 71, 72 Житлового кодексу Української РСР. Позов мотивує тим, що відповідачі постійно не проживають в спірній квартирі більше шести місяців та не беруть участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставлять його сім`ю в скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні представник позивача пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідачі та третя особа не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. 08.12.2021, за згодою представника позивача, судом постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач як наймач зареєстрований і постійно проживає в квартирі [ADDRESS] , що належить до державного житлового фонду (далі - Квартира); за вказаною адресою зареєстровано й місце проживання відповідачів (а.с. 5, 7-9). З приєднаного до справи акту від 11.11.2021 (а.с. 10) убачається, що відповідачка [PERSON] постійно не проживає в Квартирі з 2006 року, відповідач [PERSON] - з 2011 року, а відповідач [PERSON] - з 2018 року. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу Української РСР (далі - Кодекс) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Кодексу). У зв`язку з доведенням позивачем факту непроживання відповідачів у Квартирі без поважних причин понад шість місяців, є законні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування Квартирою з підстав, встановлених статтями 71, 72 Кодексу. Таким чином, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

23.11.2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 21.10.2005 року. На даний час позивач подала до суду інший позов про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач спроможний сплачувати аліменти, працює, однак не бере участі у матеріальному утриманні дітей. Просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач та відповідач подали суду заяви про розгляд їх справи за наявними документами без їх участі. Позивач просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо їх задоволення. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 21.10.2005 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 5, 6, 7). \~ \~ \~ \~Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча є здоровою людиною, працює. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також факт того, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову. Суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Суд приходить до висновку також, що згідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 908 грн. судового збору. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

23.12.2010 року позивач звернувся з позовом про визнання за ним права власності на самовільно збудовані споруди розташовані по вул. Червонофлотській, 100-б в м. Первомайськ Миколаївської області, а саме: одноповерхову окремо розташовану будівлю операторської площею 11, 5 м. кв., що зазначена на плані літерою «А», двоповерхову окремо розташовану нежитлову службову будівлю площею 47,9 м. кв., що зазначена на плані літерою «Б», вбиральню душ площею 3,8 м. кв., що зазначена на плані літерою «Г», загальною вартістю 6200 грн., так як вказані споруди збудовані ним на земельній ділянці площею 0,1117 га, яка належить йому на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 22.12.2006 року Первомайським міським управлінням земельних ресурсів на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2006 року. Згідно звіту ПП «Артєль-1», яке має відповідну ліцензію, вказані самовільні будівлі відповідають нормам ДБН. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позов визнала і проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, знаходить що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і знаходить достатньо законних підстав для задоволення позову відповідно до вимог ст. ст. 130, 174 ЦПК України, ст.ст. 316, 328, 331 ч.2 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

23.12.2013р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог вказав, що [INFO] року помер його двоюрідний брат [PERSON], якому за життя належала квартира [ADDRESS]. Після відкриття спадщини позивач звернувся до Докучаєвської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса від 29.03.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Він є спадкоємцем третьої черги за законом, інші спадкоємці відсутні. На підставі викладеного просить суд визнати за ним право власності на майно, а саме квартиру [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у позові, додавши, що підтвердити факт родинних відносин з [PERSON] він не може. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву в якій просить справу розглядати без її участі,рішення винести на розсуд суду. Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено наступне. Квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 19.10.2005 року, виданого Виконавчим комітетом Докучаєвської міської ради. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 20.04.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області [PERSON] помер [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 147. 18.06.2012 року позивач [PERSON] звернувся до Докучаєвської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Докучаєвської державної нотаріальної контори Чибікової Г.В. від 29.03.2013 року № 245/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, у зв'язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії . Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки. Зі спадкової справи № 118/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається, що спадкоємці першої черги за законом відсутні. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. [PERSON] звертаючись до суду із зазначеним позовом, не надав відповідних доказів про встановлення факту родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] та ним. За таких обставин суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

23.12.2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом (а.с.2-3), в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовну заяву та просила розглянути справу у її відсутності (а.с. 12). Відповідач надав заяву, в якій визнав позов, просив розглянути справу у його відсутності (а.с. 13). Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності сторін. З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходилися у шлюбі до 2007 р., мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка мешкає з позивачкою. Сторони не досягли домовленості з питання утримання дитини. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоровя дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

23.12.2013 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 25.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 94. Від шлюбу дітей не мають. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з травня 2013 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що вони мають різні погляди про спільне життя, тому виникали постійні непорозуміння та сварки, просить суд розірвати шлюб оскільки він існує формально. До судового засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 25.11.2011 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області 25.11.2011 року було видано Свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] (актовий запис № 94) (а.с. 4). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2013 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з тим, що зазначена вимога відсутня в позовній заяві, суд вважає за можливе її не розглядати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

23.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 72/100 ідеальних частин житлового будинку разом з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які належали його матері [PERSON], померлій [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом подав заяву про прийняття спадщини, однак йому 17.12.2013 року було відмовлено приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 72/100 ідеальних частин житлового будинку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на них. Тому, позивач змушений звернутися з цим позовом до суду та визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). [PERSON] за життя залишила заповіт на ім'я сина [PERSON], що підтверджується копією заповіту (а.с. 3). Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме 72/100 ідеальних частин житлового будинку разом з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок разом із господарськими спорудами, на звернення [PERSON] про видачу йому свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом було відмолено у вчиненні нотаріальної дії, пов'язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину на 72/100 ідеальних частини житлового будинку (а.с. 2). Враховуючи те, що правовстановлюючі документи на 72/100 ідеальних частин житлового будинку разом з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] не зареєстровано, але згідно господарської книги рахується за померлою [PERSON], а тому визнання права власності на вище вказане спадкове майно, при встановлених обставинах, за [PERSON] можливе лише в судовому порядку. Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приймаючи до уваги всі докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і задовольняє їх у повному обсязі.

Outcome: approved