overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

24.06.2016 року позивач звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 05 червня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі вони мають одну неповнолітню дитину. За час шлюбу між ними склалися стійкі неприязні відносини, виникали сварки, скандали, непорозуміння. Протягом останніх двох років вони разом не проживають. Оскільки примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, то вона просила суд розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. 74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Як видно з позовної заяви позивача, в сім'ї склались ненормальні стосунки. За час шлюбу виникали сварки, скандали, непорозуміння. Примирення між ними неможливе ні за яких умов. Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що сторони дійсно уклали шлюб між собою 05 червня 2007 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 34 (а.с. 5). Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання \~шлюбу, \~якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, \~позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, \~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

24.06.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 липня 2008 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, за актовим записом № 106, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сім'ї постійно виникали сварки. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

24.06.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і суду показала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2013 року. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки працює. Має на утриманні сина [INFO]. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій причині. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання дочки є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

24.06.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і суду показала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.11.2003 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки працює. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідач в судове засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання дитини є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

24.06.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивач уточнила заявлені вимоги і суду показала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2012 року. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Дочка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій причині. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання дочки є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

24.06.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після померлого 01 квітня 2009 р. батька [PERSON], мотивуючи тим, що після його смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка розміром 6,46га в межах території [PERSON] сільської ради Доманівського району та житловий будинок, вказуючи, що спадщину ніхто із спадкоємців не прийняв. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з пропуском 6-місячного строку. Позивачка вважає, що пропустила з поважних причин строк для прийняття спадщини, так як після смерті батька хворіла, перебувала на лікуванні, на яке витрачала всі кошти, а тому не мала змоги вчасно звернутися до нотаріуса із заявою, тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] надала заяву про розгляд справи без їх участі, в заяві підтримала позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] сільська рада Доманівського району, у судове засідання представника не надіслала, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень представниками сторін, суд розглянув справу без участі сторін на підставі письмових доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців з дня смерті спадкодавця. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON], померлого 01.04.2009р., що підверджується копіями свідоцтв про народження, одруження та смерть. Будучи спадкоємицею першої черги за законом, позивач бажає прийняти спадщину після смерті батька, однак пропустила строк для подачі заяви нотаріусу. Як вбачається з письмових доказів, вказаний строк позивач пропустила з поважних причин: хворіла, перебувала на лікуванні у Доманівській ЦРЛ, про що свідчать копії з медичної карти амбулаторного хворого, що підтверджує пропуск строку з поважної причини. Відповідно до вимог ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.1272,1273 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

24.06.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 06.09.1997 року в Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що є актовий запис № 1531. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Кірілєва». Посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Кірілєва», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06.09.1997 року, про що є актовий запис № 1531, зареєстрований в Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

24.06.2016 року позивач - орган опіки та піклування Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача - [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], який позбавлений батьківського піклування,відповідач вихованням дитини не займається. Одночасно з вирішенням питання про позбавлення відповідача батьківських прав, позивач просить стягнути з відповідача на користь осіб чи установ, де буде проживати дитина, аліменти у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача - начальника служби у справах дітей Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області Левицької Н.О. надійшла заява, згідно якої представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій одночасно зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Від прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області Заган О.Л. надійшла заява, згідно якої прокурор позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

24.06.2016 року Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 17786,49 грн. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що з вини відповідача, який близько 10 години 30.04.2015 року у місті Київ на перехресті вулиця Новодарницька вулиця Севастопольська керував транспортним засобом ВАЗ21051, держномер С1192РМ, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої транспортний засіб [PERSON] - автомобіль СУБАРУ, держномер АА5023ОР отримав механічні пошкодження. Автомобіль [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований позивачем згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №39084а5кп від 23.02.2015 року, а тому позивач (як страховик) згідно платіжного доручення №173864 від 15.05.2015 року виплатив йому страхове відшкодування у розмірі 17786,49 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, у поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач позов не визнав. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази у справі приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В судовому засіданні встановлено, що з вини відповідача, який близько 10 години 30.04.2015 року у місті Київ на перехресті вулиця Новодарницька вулиця Севастопольська керував транспортним засобом ВАЗ21051, держномер С1192РМ, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої транспортний засіб [PERSON] - автомобіль СУБАРУ, держномер АА5023ОР отримав механічні пошкодження. Автомобіль [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований позивачем згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №39084а5кп від 23.02.2015 року, а тому позивач (як страховик) згідно платіжного доручення №173864 від 15.05.2015 року виплатив йому страхове відшкодування у розмірі 17786,49 грн. Автомобіль відповідача на момент ДТП був застрахований ПрАТ «СК «Україна» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ №5605713. Наявність у відповідача полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову згідно ст.993 ЦК України, так як до позивача як страховика не переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, оскільки за завдані відповідачем збитки несе цивільно-правову відповідальність ПрАТ «СК «Україна», а за умови припинення його діяльності - Моторне (транспортне) страхове бюро України. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

24.06.2016 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 17.06.2000 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 30.10.2003 року шлюб було розірвано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №278. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь, у розмірі 1/4 частини усіх його щомісячних прибутків, з дня подачі позову до повноліття сина, але не менше 30% прожиткового мінімум для дітей відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась надала суду заяву, в якій просила суд \~розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

24.06.2016 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 20.08.2004 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, сторони фактично припинили шлюбні стосунки з червня 2014 р. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд \~розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

24.06.2016 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 12.08.2003 р. вони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Разом у шлюбі вона з відповідачем прожила шість років. На грунті особистих непорозумінь між ними постійно виникали різні суперечки, які переростали у сімейні конфлікти та скандали. Внаслідок чого вони втратили повагу один до одного та взаєморозуміння. Вже сім років як вони спільно не проживають, мешкають окремо і не підтримують жодних шлюбних стосунків, їх шлюб та сімя існує тільки формально, що суперечить їхнім інтересам, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] на розгляд справи не зявилася, подала суду заяву про розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами згідний повністю, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 12.08.2003 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше семи років, не підтримують жодних стосунків, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved