Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

24.04.2014 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації вартості частки майна. Вимоги мотивовано тим, що з 02 березня 1996 року по 08 лютого 2013 року сторони перебували в шлюбі, в період якого 09 листопада 2010 року придбали автомобіль «KIA Sportage», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER]. Відповідно до договору купівлі-продажу вказаного майна, вартість товару сплачується двома частками - 10 % ціни оплачені покупцем самостійно, 90 % за рахунок кредитних коштів. Кредитний договір укладено на 7 років. За період з 11 листопада 2010 року по 08 лютого 2013 року під час спільного проживання сторонами сплачено 16 % вартості кредиту. Загалом за цей період сплачено 26 % вартості автомобіля. Після розірвання шлюбу автомобіль залишився в користуванні відповідача, він й продовжує виплачувати кредит. За вказаних обставин, остаточно уточнивши позовні вимоги (т.1 а.с.288), позивач вважала, що її частка в спільному майні становить 1/7, грошова компенсація такої частки - 46 501 грн., тому просила, визнати право спільної сумісної власності сторін на вказаний транспортний засіб, поділити його, залишивши автомобіль [PERSON] та стягнувши на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/7 частини вартості майна. 03.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог - Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», про стягнення частини платежів по кредитному договору № 910.73460 від 11.111.2010 року, сплачених позивачем за зобов'язаннями відповідача, частини платежів по обов'язковому страхуванню КАСКО. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Хеерсонської області від 05.11.2015 року провадження у справі за зустрічним позовом закрито у зв'язку з відмовою [PERSON] від зустрічного позову. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач надав письмові заперечення проти позову (т.1 а.с. 35-37, 289-292), які підтримав у судовому засіданні, а також пояснив, що протягом всього часу дії кредитного договору погашення заборгованості здійснювалося за власні кошти відповідача, оскільки позивачка, перебуваючи у шлюбі, не працювала без поважних причин. За період з моменту розірвання шлюбу до 27.10.2015 року відповідачем будо сплачено 324708,67 грн. кредитної заборгованості та 37789,43 грн. за страхування автомобіля, а всього 362498,10 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля, яка на час розгляду справи складає 325507,20 грн. Крім того, на утриманні відповідача перебуває повнолітній син [PERSON], який навчається у Херсонській державній морській академії. У задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення проти позову, відповідно до яких автомобіль «KIA Sportage», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER], який перебуває у заставі банку, поділу не підлягає. У задоволенні позову просив відмовити. Вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. ст. 60, 61 СК України, майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, придбана ними під час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, окрім вилучених з цивільного обігу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 березня 1996 року по 07 лютого 2013 року включно (т. 1 а.с. 4, 7). Під час шлюбу [PERSON] не працювала, вела домашнє господарство та доглядала сина [PERSON], [INFO]. 09 листопада 2010 року між ТОВ «Автопланета Плюс» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладений договір купівлі-продажу автомобіля «KIA Sportage», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] (т.1 а.с. 5 - 6). Вартість товару, відповідно до п. 2.1. договору, становила 280 800 грн. Як визнано сторонами, оплата автомобіля здійснена відповідно до п. 2.3. договору: перша частина (10%) вартості товару, що складала 28 080 грн., сплачена покупцем самостійно протягом 5 робочих днів від дня підписання договору; друга частина суми (90%) що складає 252 720 грн., сплачується за рахунок кредитних коштів протягом 2-х робочих днів з моменту реєстрації автомобіля в ДАІ. 11 листопада 2010 року між ПАТ «Плюс Банк» та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № 910.73460, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 262 829,80 грн. на строк 84 місяці для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу «KIA Sportage», 2010 року випуску, в сумі 252 720 грн. та фінансування страхових платежів - 10 108,80 грн. (т.с. 1 а. с. 43 - 44). З 11 листопада 2010 року придбаний [PERSON] автомобіль переданий в заставу ПАТ «Плюс Банк» (т. 1 а.с. 45 - 46) Відповідно до графіку сплати ануітетних платежів від 12 травня 2014 року (т.1 а.с. 38 - 39), за кредитним договору № 910.73460 від 11 листопада 2010 року, в строк до 11 листопада 2017 року [PERSON] має повернути кредит в сумі 176 289,93 грн., сплатити проценти 91 300 грн. - всього 267 590,60 грн. Згідно експертного висновку судової автотоварознавчої експертизи №368 від 30.09.2015 року, ринкова вартість автомобіля KIA Sportage, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER], на момент дослідження становить 325507,20 грн.(т.1 а.с.272-279). З наданого ПАТ «Ідея Банк» розрахунку платежів за кредитним договором № 910.73460 від 11 листопада 2010 року, здійснених за період з 11 листопада 2010 року по 08 лютого 2013 року вбачається, що за вказаний період було сплачено 152703,42 грн. (т.2 а.с. 33-35). Після розірвання шлюбу відповідачем [PERSON] сплачено 324708,67 грн. кредитної заборгованості, що підтверджується відповідними квитанціями про здійснення касових операцій (т.1 а.с.48-64, 293-297). Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї. Із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна також враховуються борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Приймаючи до уваги, що автомобіль «KIA Sportage» придбано під час шлюбу сторін, кредит надавався банком [PERSON] для придбання спірного автомобіля та використаний відповідачем на придбання цього автомобіля в інтересах сім'ї, він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між подружжям відповідно до положень ст. ст. 69, 70 СК України. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір часток сторін у спірному автомобілі, суд приймає до уваги, що за період перебування у шлюбі сторонами сплачено 152703,42 грн. вартості автомобіля, і саме ці кошти є спільною сумісною власністю подружжя, іншу частину кредитних зобов'язань погашено [PERSON] після розірвання шлюбу. Представник позивачки не заперечує, що після розірвання шлюбу [PERSON] заборгованості за кредитом на придбання автомобіля не сплачувала. Відповідно до ст.. 11 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених позивачкою вимог, суд вважає, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності, набута нею за час шлюбу, становить 46 501 грн. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Каховського міськрайоного суду Херсонської області від 31.07 2014 року у справі №658/1372/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] встановлено, що син сторін [PERSON], [INFO], навчається в морському коледжі Херсонської державної морської академії та знаходиться на утриманні відповідача [PERSON] (т.1 а.с.75-77). Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Аліментів на утримання [PERSON] відповідач не отримує, що сторони не оспорюють. За таких обставин суд вважає за можливе збільшити частку відповідача [PERSON] до 132703,42 грн., відповідно, зменшивши частку позивачки [PERSON] до 20000 грн. Відповідно до частини другої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, і за змістом частини четвертої статті 71 СК України присудження такої грошової компенсації можливе лише за згодою того з подружжя, якому вона присуджується. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що позивачка просила залишити автомобіль [PERSON], присудивши їй грошову компенсацію, суд вважає, що спільне майно подружжя - автомобіль «KIA Sportage» слід поділити у спосіб залишення його [PERSON], стягнувши з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію у розмірі 20000 грн. Згідно до ч.3 ст. 82 ЦПК України, сума судового збору в розмірі 938,99 грн. підлягає поверненню позивачці. Інші судові витрати (судовий збір, витрати, пов'язані з проведенням експертизи) у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.124 Конституції України,

Outcome: partial