Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

24.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому зазначила, що вона є матірю малолітньої [PERSON], [INFO]. З батьком доньки - [PERSON], позивачка у зареєстрованому шлюбі не перебувала. За спільною заявою, поданою до органу реєстрації, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис у Свідоцтві про народження дитини. Дитина на теперішній час проживає разом із матірю і перебуває повністю у неї на утриманні. Заявниця з відповідачем разом не проживає та не веде спільного господарства з літа 2014 року. З листопада 2014 року відповідач повністю самоусунувся від виховання дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, тому заявниця змушена звернутися з даним позовом до суду. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] щомісячно по 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив. До суду не надав заяву про відкладення розгляду справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Відповідно до ч.1, 2 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.2 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, 3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом з матеріалів справи встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини № 1-ЖС 176471 виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 07 липня 2011 року та актовим записом №636. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з п.3 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: partial