Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

23.08.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором з фізичною особою № 014/2061/3/19848 від 11.07.2008 року у розмірі 481143,62 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до вказаного кредитного договору (далі - кредитний договір) відповідач [PERSON] отримала кредит в сумі 38300,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 14,5 % річних, строком до 10.07.2018 року. В забезпечення кредитного договору були укладені: - договір поруки № 014/2061/3/19848/1 від 11.07.2008 року з [PERSON]; - договір іпотеки з фізичною особою № 014/2061/3/19848. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав і надав відповідачу [PERSON] кошти в повному обсязі в сумі 38300,00 доларів США. До кредитного договору 15.01.2010 року було укладено додаткову угоду № 1, у зв'язку зі зміною механізму погашення кредиту та сплати відсотків. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконувала належним чином умови Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яку ні вона ні її поручитель сплачувати відмовляються тому і подано даний позов до суду. 14.12.2017 року відповідачем [PERSON] поданий зустрічний позов до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», в якому просить поруку за договором поруки № 014/2061/3/19848/1 від 11.07.2008 року визнати припиненою. Зустрічний позов [PERSON] обґрунтовує тим, що додаткова угода № 1 від 15.01.2010 року, укладена між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] була укладена без відома та без погодження поручителя. Водночас вказана угода збільшує обсяг її відповідальності перед кредитором. Ухвалою суду від 11.04.2018 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним. Ухвалою суду від 05.03.2019 року залишено без розгляду зустрічний позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» про визнання поруки припиненою в зв'язку з повторною неявкою позивача [PERSON] в судове засідання. Представник позивача Калюжний В.М. у судове засідання з'явився, первісний позов підтримав та пояснив, що 11.07.2008 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір. Того ж дня укладений договір поруки. 15.01.2010 року укладено додаткову угоду до кредитного договору. Позичальником порушені умови договору, що призвело до утворення заборгованості та підтверджується розрахунком. Тому банк скористався правом дострокового стягнення заборгованості, про що позичальник була повідомлена. Відповідач погасила кредит в сумі 23321,39 доларів США. В п.3.1 визначений порядок погашення заборгованості відповідно до вимог ст.534 ЦК України - відсотки, неустойка, основна заборгованість. Позичальник підписала додаткову угоду до кредитного договору. З укладенням додаткової угоди до кредитного договору обсяг відповідальності поручителя не змінився. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №1940202231701, 1940202260230, в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила (а.с.157, 194 т.2). Відповідно до раніше надісланих письмових пояснень позов не визнала, а з розрахунком заборгованості не погоджується, оскільки нею сплачувалося більше коштів у рахунок погашення заборгованості, що підтверджується оригіналами квитанцій. Водночас позивач самостійно змінював призначення платежів в певних розрахункових періодах, що призвело до зарахування позивачем коштів, сплачених [PERSON] чи її представником [PERSON] в рахунок погашення виключно тіла кредиту, в оплату інших платежів. Крім того вона вказала на те, що позивачем пропущено строк позовної давності в частині стягнення відсотків та пені, а тому просила в задоволенні позову відмовити. Щодо договору поруки зазначила, що співвідповідач [PERSON] не підписувала Додаткової угоди № 1 від 15.01.2010 року та не була обізнана про її існування (а.с.115-122 т.1). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №1940202231710, 1940202260221, в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила (а.с.159, 196 т.2). Відповідно до раніше надісланих заяв позов не визнала, крім того зазначила, що позивачем не вірно розраховано заборгованість, оскільки не враховані кошти які сплачувалися [PERSON] в рахунок погашення тіла кредиту, а також пропущено строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] пояснив, що відповідачем [PERSON] погашено заборгованість у більшому розмірі ніж розраховано банком, що підтверджується оригіналами квитанцій. Проти задоволення позову заперечив, вважає, що позивачем не враховано 51 платіжний документ. Позивач самовільно змінював призначення платежу, тобто погашав відсотки, пеню, а не тіло кредиту, внаслідок чого погашення кредиту відбулося неправильно. Крім того, пропущені строки позовної давності. Також вказав, що додаткову угоду якою збільшено відповідальність його довірительки укладено без її відома, що є підставою для розірвання договору поруки. П.3.3.1 договору поруки передбачено незмінність умов кредитного договору. В п.5.1. договору поруки закріплений порядок повідомлення про зміни до кредитного договору. [PERSON] не погоджувалася на зміну умов договору поруки. Згідно додаткової угоди до кредитного договору відповідальність поручителя значно збільшилася без її згоди. Змінено механізм погашення відсотків, введено обов'язковий незнижувальний залишок, встановлена нова черговість погашення кредиту (п.1.12), з'явився новий предмет погашення кредиту. П.5.1. розширено право вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості. Прив'язано дату погашення кредиту до конкретного числа місяця. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. У судовому засіданні встановлено, що 11.07.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/2061/3/19848, згідно якого остання отримала кредит на суму 38300,00 доларів США строком до 10.07.2018 року із сплатою 14,5 % річних за користування кредитом (а.с.4-10 т.1). ПАТ «ФІДОБАНК» є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», що підтверджується копією статуту (а.с.57-59 т.1). Умови надання кредиту містяться у повідомленні позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту, яке є додатком № 1 до кредитного договору та отримане [PERSON] 11.07.2018 року. У додатку до вказаного повідомлення (а.с.9-10) зазначено, що розрахунки всіх платежів здійснюються у валюті кредиту на дату розрахунку (по курсу НБУ). Відповідно до п. 3.6. кредитного договору, забезпеченням цього договору є іпотека двокімнатної квартири, загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та фінансова порука [PERSON] (договір поруки № 014/2061/3/19848/1 від 11.07.2008 року (а.с.18-19 т.1)). Згідно п.5.2. кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, оплату ануїтетних платежів згідно з графіком платежів, що є додатком № 1 до цього договору, та остаточне погашення отриманого кредиту та сплату нарахованих відсотків до 10.07.2018 року (а.с.14-16 т.1). Відповідно до п.5.3. кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати кредитору неустойку, передбачену ст. 9 цього договору, за порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків за кредит, комісій, порушення умов п. 5.7 договору. Згідно п.9.1. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Згідно п.5.6. позичальник зобов'язується достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим договором, у разі: невиконання або неналежного виконання позичальником та/або третіми особами умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту; відмови від зміни умов цього договору в порядку, передбаченому п. 6.1 цього договору; в інших випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України. Кошти мають бути повернені протягом 30 днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення. У п.6.5. кредитного договору закріплено право кредитора достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, комісії та штрафні санкції у випадку порушення позичальником п.5.1, 5.2, 5.4, 5.5, 5.6, 5.7 договору. З підписанням цього договору, у відповідності до чинного в Україні законодавства, позичальник доручає кредитору самостійно визначати порядок погашення заборгованості за цим договором, що передбачено п.3.5. Згідно п.6.8. витрати пов'язані з купівлею або продажем валюти здійснюється за рахунок коштів позичальника. 11.07.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №014/2061/3/19848/1 (а.с.18-19 т.1). У відповідності до пункту 2.1 договору поруки зміст забезпеченого порукою зобов'язання, його розмір, строк та порядок виконання: повернення кредиту в сумі 38300,00 доларів США та сплата відсотків здійснюється відповідно до графіку платежів, наведеного в додатку № 1 до зазначеного кредитного договору, а також дострокового погашення у випадках, передбачених кредитним договором та/або чинним законодавством; сплата процентів за користування кредитом у максимальному розмірі 14,5 % річних та/або комісій в строки та в порядку, що визначені кредитним договором; сплата можливої неустойки (пені, штрафів), у розмірі, в строки та в порядку, що визначені кредитним договором; відшкодування витрат кредитора, пов'язаних з пред'явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов'язків за кредитним договором. Договором поруки визначені обов'язки поручителя (п.3.1): протягом десяти робочих днів від дати отримання письмового повідомлення кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов'язання виконати відповідне зобов'язання шляхом перерахування суми кредиту, несплаченої суми процентів, суми комісії, суми неустойки та витрат кредитора, пов'язаних з пред'явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, а також збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов'язків за кредитним договором, на рахунки, вказані в повідомленні кредитора; у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Згідно п.4.1. договору поруки у разі порушення поручителем вимог п.п. 3.1.1 цього договору, поручитель зобов'язаний сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у цей період, від суми невиконаного забезпеченого порукою зобов'язання, за кожен день прострочення. В свою чергу кредитор зобов'язаний (п.3.3 договору поруки): до припинення цього договору не змінювати умов кредитного договору без попередньої письмової згоди поручителя, якщо внаслідок цього збільшується обсяг його відповідальності; на вимогу поручителя, після виконання ним забезпеченого порукою зобов'язання надати поручителю відповідні документи, що підтверджують дійсність вимоги, розмір виконаного поручителем зобов'язання, а також інші необхідні поручителю документи для реалізації належного йому права зворотної вимоги до позичальника. Тобто відповідач [PERSON] несе солідарну заборгованість разом із [PERSON] за невиконання умов кредитного договору. Відповідно до п. 5.2 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до настання однієї з наступних обставин: виконання (в тому числі дострокового) позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, визначеного в п. 2.1 цього договору; погашення поручителем всієї заборгованості позичальника за кредитним договором у порядку та строки, визначені цим договором; також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. До кредитного договору 15.01.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 (а.с.11-16 т.1). Відповідно до п. 1.7 додаткової угоди повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з графіком погашення, наведеним в додатку № 1 до цієї додаткової угоди. Кожний графік, сформований станом на більш пізню дату та підписаний сторонами заміняє попередній підписаний сторонами графік, сформований станом на більш ранню дату, без укладення сторонами додаткової угоди (договору про внесення змін та/або доповнень) до кредитного договору. Пунктом 1.4 додаткової угоди передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно. Розмір періодичних платежів за процентами на фактичну дату сплати процентів є змінною величиною, яка, в тому числі залежить від кількості днів фактичного користування кредитом та суму залишку заборгованості за кредитом та кожен день нарахування процентів, корегувань процентної ставки та облікової політики Кредитора. Відповідно до п. 1.5 Додаткової угоди у разі прострочення повернення кредиту проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту повного погашення кредиту. Згідно п. 1.6 Додаткової угоди позичальник повертає кредит (в тому числі достроково за ініціативою Позичальника або на вимогу Кредитора відповідно до кредитного договору, в тому числі цієї Додаткової угоди) та сплачує проценти за його користування у валюті кредиту. У разі надання кредиту в іноземній валюті: -валютні ризики під час виконання зобов'язань за Кредитним договором несе Позичальник; -витрати, пов'язані з купівлею або продажем валюти здійснюються за рахунок коштів Позичальника. Відповідно до п. 1.12 додаткової угоди сторони встановлюють наступну черговість погашення заборгованості за Кредитним договором: -витрати кредитора, пов'язані з пред'явленням вимоги та отриманням виконання за кредитним договором, в тому числі в порядку примусового стягнення; -можлива неустойка (пеня, штрафи); -комісії; -прострочені проценти; -прострочена заборгованість за кредитом (основною позичковою заборгованістю); -нараховані (поточні) проценти; -поточна заборгованість за кредитом (основною позичковою заборгованістю); -інша заборгованість позичальника за кредитним договором. Кредитор має право змінити вищевказану черговість погашення заборгованості в односторонньому порядку. Згідно п. 1.13 додаткової угоди якщо валюта кредиту є відмінною від національної валюти України, задоволення вимог кредитора, в тому числі в примусовому порядку, здійснюється за вибором кредитора, в валюті зобов'язання за кредитним договором або в національній валюті України. Відповідач [PERSON] неналежно виконувала свої зобов'язання згідно кредитного договору та додаткової угоди, внаслідок чого станом на 16.03.2017 року утворилася заборгованість на загальну суму 481143,62 грн. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] подані заяви про застосування строку позовної давності (а.с.115, 230-231 т.1). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) відповідно до ст.266 ЦК України. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів. Зокрема, з п.1.1., 11.4 кредитного договору вбачається, що кредит наданий на строк до 10.07.2018 року включно, позовна давність визначена тривалістю у три роки. Згідно п.5.2.3. договору поруки порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно п.5.6. кредитного договору від 11.07.2008 року позичальник зобов'язується достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим Договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником та/або третіми особами умов цього Договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернені протягом 30 днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення. Вказане також передбачене п.3.2. додаткової угоди від 15.01.2010 року. 19.06.2017 року позивачем було надіслано лист-вимогу про негайне погашення заборгованості перед банком на адресу відповідачів (а.с.54, 55 т.1), яка ними отримана, що підтверджується копіями поштових повідомлень (а.с.56 т.1). Позов ПАТ «Фідобанк» поданий до суду 23.08.2017 року. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги. Тому підстави для застосування строку позовної давності відсутні. Вище вказане узгоджується з правовою позицією ВСУ від 9 листопада 2016 року у справі №6-2251цс16, в якій зазначено, що пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Але заборгованість за кредитним договором відповідачами погашена не була, тому згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/2061/3/19848 від 11.07.2008 року станом на 16.03.2017 року утворилась заборгованість в сумі 481143,62 грн., у тому числі: - строкова заборгованість за кредитом - 8617,68 доларів США (еквівалентно 231649,86 грн. за курсом НБУ на 16.03.2017 року 1 дол. США = 26.880768 грн.); - прострочена заборгованість за кредитом - 6360,93 доларів США (еквівалентно 170986,68 грн. за курсом НБУ на 16.03.2017 року 1 дол. США = 26.880768 грн.); - строкова заборгованість за відсотками - 5,75 доларів США (еквівалентно 154,56грн. за курсом НБУ на 16.03.2017 року 1 дол. США = 26.880768 грн.); - прострочена заборгованість за відсотками - 1684,06 доларів США (еквівалентно 45268,83 грн. за курсом НБУ на 16.03.2017 року 1 дол. США = 26.880768 грн.); - пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 28238,85 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 4844,84 грн. Розрахунок суми заборгованості додано на а.с. 20-53 т.1, а.с.109-138 т.2. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «ФІДОБАНК» перебуває в стані припинення. На підставі рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 року № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації, призначено уповноважену особу Фонду - Коваленка О.В. та делеговано йому всі повноваження ліквідатора в ПАТ «ФІДОБАНК» з 20.07.2016 року (а.с.66). До виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК», приступив Коваленко О.В., терміном на два роки з 20.07.2016 року по 19.07.2018 року включно (а.с.67 т.1). Згідно наказу від 02.07.2018 року №257 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» на два роки з 20.07.2018 року по 19.07.2020 року включно, продовжено повноваження ліквідатору банку Коваленку О.В. строком на два роки з 20.07.2018 року по 19.07.2020 року (а.с.175 т.2.) Банк у стані тимчасової адміністрації та ліквідації у своїй діяльності керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 1581/21893 від 14.09.2012 р. Згідно із п.п. 2.17 п. 2 розділу V Положення уповноважена особа Фонду на ліквідацію банка з дня її призначення вживає таких заходів: здійснює відкриття накопичувального рахунку. Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 розділу V Положення з метою забезпечення процедури ліквідації уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті в НБУ. Позивачем повідомлено реквізити накопичувального рахунку (а.с.174 т.2). Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а саме: надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі, визначеному п. 1.1. кредитного договору, що підтверджується заявою на видачу готівки № 2061/329085 (а.с.17 т.1). Відповідач [PERSON] не погоджуючись із розрахунком заборгованості надала суду квитанції про сплату платежів, які додано на а.с.127-229 т.1. Вказані платежі здійснювались як нею особисто, так і її представниками. В поясненнях, які містяться на а.с.115-122 т.1 відповідач [PERSON] зазначає, що банк без її згоди змінював призначення платежу, оскільки вона погашала тіло кредиту, а кошти розподілялися на інші платежі. З чим суд не погоджується та зазначає, що згідно ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Згідно п.3.5. кредитного договору від 11.07.2008 року позичальник доручає кредитору самостійно визначати порядок погашення заборгованості за цим договором (кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів і пені та іншої заборгованості). Відповідно до п. 1.12 додаткової угоди сторони встановлюють наступну черговість погашення заборгованості за Кредитним договором: -витрати кредитора, пов'язані з пред'явленням вимоги та отриманням виконання за кредитним договором, в тому числі в порядку примусового стягнення; -можлива неустойка (пеня, штрафи); -комісії; -прострочені проценти; -прострочена заборгованість за кредитом (основною позичковою заборгованістю); -нараховані (поточні) проценти; -поточна заборгованість за кредитом (основною позичковою заборгованістю); -інша заборгованість позичальника за кредитним договором. Кредитор має право змінити вищевказану черговість погашення заборгованості в односторонньому порядку. Відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти, однак, незважаючи на встановлене кредитним договором зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, не здійснювала передбачені кредитним договором платежі, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. У статті 192 ЦК України закріплено, що гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 524 та частиною першої статті 533 ЦК України зобов'язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивачем надано розрахунок заборгованості в доларах США та визначено еквівалент заборгованості у гривнях. Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом відповідач [PERSON] порушує зобов'язання за кредитним договором. Водночас згідно договору поруки відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність за повернення кредиту, сплату процентів та неустойки. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно 1.2. договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з укладеного між кредитором та позичальником кредитного договору та всіх додаткових угод. У пункті 2.1 договору поруки описано зміст забезпеченого порукою зобов'язання, його розмір, строк та порядок виконання. [PERSON] вважає, що наявні підстави для припинення поруки, оскільки додаткова угода № 1 від 15.01.2010 року, укладена між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] була укладена без її відома та погодження. Вказана угода збільшує обсяг її відповідальності перед кредитором, посилаючись на п.п.1.4, 1.6, 1.7, 1.12, 5.1. Згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У правовій позиції у справі за № 6-1539цс17 від 13.09.2017 року зазначено що згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Отже, на зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України. Згідно п.5.2. кредитного договору та п.1.7. додаткової угоди до нього передбачено сплату щомісячного платежу до 15 числа кожного місяця, тому твердження поручителя, що згідно додаткової угоди до кредитного договору сплату щомісячного платежу прикріплено до конкретного числа місяця є безпідставним. Згідно п.1.1. кредитного договору позичальнику надано кредит в сумі 38300 доларів США зі сплатою 14,5 відсотків річних, у додатку до повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту, зазначено, що розрахунки всіх платежів здійснюються у валюті кредиту на дату розрахунку (по курсу НБУ), тому п.1.6. додаткової угоди до кредитного договору не збільшено обсяг відповідальності поручителя, що позичальник сплачує відсотки у валюті кредиту. Також не збільшено обсяг відповідальності поручителя, у зв'язку з тим, що згідно додаткової угоди нарахування процентів здійснюється щоденно (п.1.4), оскільки розмір процентної ставки не збільшено. У п.3.5. кредитного договору зазначено, що позичальник доручає кредитору самостійно визначати порядок погашення заборгованості, а в.1.12 додаткової угоди детально описано черговість погашення, що також не збільшує обсяг відповідальності поручителя. Як у п.6.5. кредитного договору, так в п.5.1. додаткової угоди закріплено право кредитора вимагати дострокового погашення заборгованості при порушенні позичальником умов договору. Дослідивши кредитний договір № 014/2061/3/19848 та додатки до нього, договір поруки № 014/2061/3/19848/1 від 11.07.2008 року, додаткову угоду №1 до кредитного договору від 15.01.2010 року, суд вважає, що відсутні підстави для припинення поруки, оскільки обсяг відповідальності поручителя не збільшився. Тому суд оцінює дії [PERSON], яка подала зустрічний позов у даній та який залишений без розгляду у зв'язку з її повторною неявкою, а також твердження, що з укладенням додаткової угоди до кредитного договору збільшено обсяг її відповідальності, вчинені нею з метою уникнути цивільної відповідальності у даній справі. Стаття 525 ЦК України передбачає недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України визначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За змістом ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ухвалюючи дане рішення, суд враховує те, що: мається наявне порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору; що договором поруки встановлено солідарну, у повному обсязі, відповідальність поручителя [PERSON]; що встановлено строк у три роки з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором і тільки після цього вказана порука припиняється, а тому порука, яка надана [PERSON] не припинилась і відповідачі є солідарними боржниками перед позивачем за виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, які є належні і допустимі та якими позивач довів свої вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір у сумі 7217,15 грн. Відповідно до роз'яснень, даних у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При повному задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (п.35). А тому суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Outcome: approved