Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

22.12.2017 року Орган опіки та піклування Краматорської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав стосовно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів у розмірі ? частки. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] До служби у справах дітей Краматорської міської ради неодноразово надходили повідомлення та звернення, що відповідачі ведуть антисоціальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, не придають належної уваги вихованню та утриманню доньки [PERSON], не забезпечують належних умов її проживання та розвитку. За всіма повідомленнями проводилися відповідні перевірки, родина відвідувалася спеціалістами служби у справах дітей та інспекторами ювенальної превенції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, відповідачі попереджалися про необхідність належного виконання батьківських обов'язків та про відповідальність за ухилення від їх виконання. 28.04.2017 року, під час чергової перевірки було виявлено, що відповідачі не здійснюють належного догляду за дитиною, не піклувалися про її стан здоров'я та розвиток, не створюють для неї належні умови для проживання. Будинок знаходився в антисанітарному стані, брудний, неприбраний, постільна білизна та продукти харчування відсутні, відповідачі перебували в стані алкогольного сп'яніння, що несло реальну загрозу для життя та здоров'я малолітньої дитини. Того ж дня, 28.04.2017 року, малолітня [PERSON] доставлена до КМУ «Дитяче територіальне медичне об'єднання» м. Краматорська, а з 12.05.2017 року вона виховується в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради. За весь час перебування дитини в лікувальних та державних закладах відповідачі, які не були позбавлені відомостей про місце перебування дитини, відвідали її декілька разів але життям, розвитком та подальшою долею не цікавилися, матеріальної підтримки не надавали. Питання щодо повернення малолітньої [PERSON] на виховання до родини відповідачі в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей не порушували, до державних органів із зазначеного питання не зверталися, жодних заходів для повернення доньки до родини не здійснювали, що свідчить про їх стійке небажання виконувати батьківські обов'язки. Відповідачам відомо про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків, але змінити свій спосіб життя, своє ставлення до виховання дитини та створити умови для проживання навіть не намагаються, ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями. [PERSON] з 24.05.2017 року перебуває на обліку в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» з діагнозом синдром залежності від вживання алкоголю. Фактично, відповідачі порушують норми чинного законодавства щодо виконання своїх батьківських обов'язків стосовно малолітньої доньки, свідомо нехтують ними, мають винну поведінку. Наразі необхідно вирішити питання визначення соціального статусу малолітньої [PERSON], що дасть можливість реалізувати право дитини на подальше сімейне виховання. В судовому засіданні представник позивача Чибор Н.Д. просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали, у зв'язку з чим, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Вернигора Т.А. просила позов задовольнити, позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та стягнути з них аліменти. Пояснила, що малолітня [PERSON] знаходиться в Центрі з травня 2017 року, а мати вперше провідала дитину в грудні 2017 року, пізніше з'явився і батько. Під час відвідування дитини батьки перебували в стані алкогольного сп'яніння. За весь час перебування дитини в Центрі, [PERSON] та [PERSON] з питанням повернення дитини додому до адміністрації не зверталися та не цікавились цим питанням. Суд, заслухавши представників позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого виконкомом Шабельківської селищної ради міста Краматорська, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. 28.04.2017 року, під час відвідування родини [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де проживала малолітня [PERSON], [INFO], складено Акт, згідно якого умови проживання незадовільні, в будинку брудно, скрізь розкидано мотлох, брудні речі, відчувається неприємний сморід, меблі поламані, брудні, паркан біля будинку розламаний повністю, огород не оброблюється. Для виховання та розвитку дитини умови не створені, дитина брудна, від неї відчувається неприємний запах, місце для сну у дівчинки відсутнє, немає чистої постільної білизни, одягу, засобів гігієни. Згідно рапорту лікаря інфекційного відділення №2 КМУ «Дитяче територіальне медичне об'єднання» від 10.05.2017 року, до відділення 28.04.2017 року службою у справах дітей доставлена дитина [PERSON], [INFO], із загальним станом середньої тяжкості, в брудній одежі, кожні покрови брудні, яка на теперішній час отримує в установі лікування. В клопотанні про позбавлення батьківських прав Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради зазначив, що малолітня [PERSON] знаходиться в центрі з 12.05.2017 року, батьки були повідомлені про місце перебування дитини, однак мати відвідала дівчину тільки в грудні 2017 року, цікавості до життя, розвитку, стану здоров'я доньки батьки не виявляли, матеріальної підтримки не надавали, жодних заходів для повернення дитини до родини не здійснювали. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання покладених на них ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язків щодо піклування про здоров'я своєї дитини [PERSON], [INFO], її фізичний, духовний та моральний розвиток, дитиною не цікавляться, за відсутності об'єктивних перешкод не забрали її з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де вона знаходиться з травня 2017 року, також 24.05.2017 року [PERSON] поставлена на профілактичний облік в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» з діагнозом вживання алкоголю з шкідливими наслідками для організму, і все це свідчить, що змінити поведінку відповідачів [PERSON] та [PERSON] у кращу сторону неможливо, вони свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками у відношенні малолітньої доньки [PERSON], що є підставою для позбавлення їх батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення відповідає найкращим інтересам дитини. В судовому засіданні не з'ясовувалась думка малолітньої дитини, оскільки їй на сьогоднішній день виповнилось чотири роки, і вона на переконання суду в повній мірі не усвідомлює значення позову, який розглядається в суді. Згідно висновку від 27.04.2018 року Орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що відповідачі є працездатними особами, а отже мають можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття щомісяця. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.12.2017 року до повноліття дитини. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з кожного відповідача до доходу держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved