overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав, про що також подав письмову заяву. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України та розяснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому судом встановлено, щосторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 20 листопада 2005 року (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10), який мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» \~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги визнання відповідачем позову, проживання дитини сторін разом з матірю, перебування на її утриманні, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 серпня 1992 року у відділі ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, зазначала, що строк для примиренні не потрібен, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 1992 року у відділі ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, актовий запис № 522, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії VI-НО № 346187 (а.с.5). Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5. 6). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони живуть окремо, дитина проживає разом з нею, знаходяться на її утриманні та вихованні, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач не заперечує проти сплати аліментів дитині, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернулась з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 30 червня 2001 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який було розірвано у 2005 році. 28 травня 2010 року повторно зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Шлюбні відносини фактично припинені з серпня 2014 року через різні погляди на життя та на виховання дитини. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються\~Сімейним кодексом України. В силу ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі\~ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 травня 2010 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-КИ № 163204 (а.с.6). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.7). З серпня 2014 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини через те, що у різні погляди на життя та на виховання дитини. Приймаючи до уваги визнання позовних вимог з боку відповідача та відсутність бажання сторін на примирення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку визначеному ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 листопада 2005 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 2005 року, актовий запис № 05 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, у звязку з її навчанням. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем розірвано 18 квітня 2000 року, про що Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено актовий запис № 432 (а/с 6). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається в Національному технологічному університеті України «Київський політехнічний інститут» на І курсі, термін навчання до червня 2018 року (а/с 7). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, на період її навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 20 грудня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як сторони не знайшли порозуміння у взаємовідносинах. Між ними згасло почуття любові один до одного, поваги. Вони не можуть проживати разом, виконувати сімейні обовязки, вирішувати поточні проблеми, оскільки постійно сперечаються та принижують один одного. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, проживають вини окремо, подружніх стосунків не підтримують, тому позивач просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Забава». Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 121, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС №097954 від 20 грудня 2003 року (а.с.6). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №140285 від 08 липня 2004 року (а.с.6). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають, щоб судом їм був наданий строк для примирення. Спору майнового характеру на даний час між ними немає, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

22 липня 2015 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що одруження виявилось невдалим, вони з відповідачем не зійшлися характерами, чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, систематично влаштовує сварки. З лютого 2015 року вони проживають окремо. Вважає, що збереження сім'ї неможливе. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що миритися з відповідачем не бажає, проживають вони окремо, він має іншу жінку. Через органи РАЦСу відповідач розлучитись не бажає. Відповідач вдруге не з'явився у судове засідання, хоча своєчасно був повідомлений про дату і час розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без його участі від нього не надходило. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

22 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину зазначивши ,що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2006 року . Від сумісного життя з відповідачем мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO]. У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця , починаючи з 22.07.2015 року до повноліття дитини ( позовні вимоги було уточнено ) . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надавав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2006 року . Від сумісного життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO], яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 500 грн. , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини , проти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

22 липня 2015 року позивачка звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 02 вересня 2006 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської областіза актовим записом № 270. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сімї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не зявилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, надавши телефонограму про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 вересня 2006 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської областіза актовим записом № 270 (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в звязку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved