Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

22.07.2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 травня 1999 року в с. Новодар Гребінківського району Полтавської області померла [PERSON]. Спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини мала право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Марянівське» с. Марянівка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарів на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ПЛ № 0165237. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким будинок і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON]. Померла [PERSON] була названою (прийомною) матір'ю позивача, тобто вона постійно без реєстрації шлюбних відносин проживала разом з батьком позивача, [PERSON]. Позивач здійснив поховання своєї названої (прийомної) матері та після її смерті фактично вступив в управління і володіння (користування) майном яке їй належало, зокрема житловим будинком в якому вони разом з нею постійно проживали. В даний час позивач продовжує проживати в даному будинку, обробляти земельну ділянку біля будинку, здійснює його поточні та косметичні ремонти. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів та наявність розбіжностей прізвища спадкодавця в свідоцтві про смерть, заповіті та книзі реєстрації сертифікатів. З огляду на викладене, позивач просить визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно, а також встановити факт, що померла 21.05.1999 року [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 193244 та [PERSON], яка зазначена в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0165237 та книзі реєстрації сертифікатів по КСП «Марянівське» є одна і та ж сама особа. 15.08.2016 року позивач подав через канцелярію суду уточнену позовну заяву, в якій просить встановити факт належності померлій 21.05.1999 року [PERSON] земельної частки (пай), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Марянівське» с. Марянівка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 4,25 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0165237 виданого на імя [PERSON]. Позивач та відповідач у судове засідання не зявились, надіслали заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії 1-КЕ за № 193244 встановлено, що [PERSON] померла 21 травня 1999 року /а.с.6/. Відповідно п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набранння ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набранння чинності ЦК України. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Марянівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 303/02-28 від 15.08.2016 року /а.с. 50/ [PERSON] після померлої 21.05.1999 року [PERSON] фактично прийняв спадщину шляхом вступу у користування та володіння її майном, зокрема, житловим будинком у с. Новодар, Гребінківського району, Полтавської області, який належав [PERSON], продовжує проживати у будинку та обробляє присадибну земельну ділянку /а.с. 50/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин, позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] Зважаючи на дату смерті спадкодавця та прийняття спадщини до спадкових відносин у даній справі підлягає застосуванню ЦК УРСР 1963 р. з наступними змінами та доповненнями. Таким чином, відповідно до ст. 525 ЦК УРСР України 21 травня 1999 року на усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на цей момент відкрилась спадщина. Як вбачається із копії заповіту [PERSON] від 24.05.1989 року /а.с.8/, який згідно відповіді на запит виконавчого комітету Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 02-27/129 від 15.08.2016 року дійсно посвідчувався сільською радою /а.с. 52/, спадкодавець заповів належний їй будинок і все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] . Як встановлено на підставі паспорта серії КН 183672 /а.с. 5/, свідоцтва про народженя серії УЖ № 005444 /а.с. 11/ позивачу по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно письмового розяснення державного нотаріуса, в.о. завідувача Гребінківської державної нотаріальної контори за вих. № 501/01-16 від 19.07.2016 р. спадкова справа на майно померлої 27.05.1999 року [PERSON] не відкривалась, заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не подавалися, тому про інших спадкоємців, крім [PERSON], не відомо. Однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а також через те, що не встановлено факт належності правовстановлюючого документу, так як прізвище померлої в довідці вказано [PERSON], а у свідоцтві про смерть та у заповіті [PERSON] /а.с. 19/ . Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з копії книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Марянівське» Гребінківського району Полтавської області /а.с. 9/, та відповідей на запити відділу Держгеокадастру у Гребінківському районі Полтавської області № 67/0/21-16 від 15.07.2016 року /а.с. 17/ та № 72/20-16 від 04.08.2016 року /а.с. 39/ власником земельної частки (паю), площею 4,25 га, яка знаходиться на території Марянівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0165237 є [PERSON]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], яка працювала бухгалтером у колгоспі у с. Марянівка, підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа, інші особи із такими іменами в селі не проживали, і при розпаюванні землі сертифікат був виписаний на імя [PERSON]. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Марянівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 283/02-28 від 18.07.2016 року, [PERSON] (Пріська) Кирилівна, [INFO] та [PERSON], [INFO], жили однією сімєю без реєстрації шлюбу, що підтверджується витягами з по господарських книг, починаючи з 1964 року та до дня смерті [PERSON], 26.06.1978 року /а.с. 18/. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Марянівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 44/02-28 від 22.02.2016 року /а.с. 16/ [PERSON] до дня смерті 21.05.1999 року проживала в [INFO] (теперішня Світанкова), 97, разом з нею на час її смерті у будинку був зареєстрований [PERSON], [INFO]. За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа, а тому [PERSON] за життя належала земельна частка (пай), яка перебувала в сільськогосподарському підприємстві «Марянівське» с. Марянівка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0165237. Згідно чинного на момент видачі сертифікату Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 сертифікат посвідчував право особи на відповідний пай. Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. З огляду на викладене, позивач успадкував вищевказану земельну ділянку за заповітом, на яку право власності на момент відкриття спадщини належало [PERSON] Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за заповітом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, ст.ст. 524, 525, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, ч.ч. 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95,

Outcome: approved