Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

23.09.2020 року позивач звернулася до суду з заявою про позбавлення батьківських прав своєї невістки [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [INFO] батька, дітей сина позивачки [PERSON] , відповідачка [PERSON] , яка є матір`ю дітей, вихованням та утриманням доньок не займається, участі в житті дітей не приймає. На протязі 10 років діти проживають у родині позивачки, разом з рідними дідусем [PERSON] , [INFO] та бабусею, позивачкою [PERSON] , [INFO] . Дідусь та бабуся займаються їх вихованням, розвитком, утримують їх матеріально. Повертатися до матері діти відмовляються. Мати дітей ніде не працює, не допомагає дітям, не відвідує. Неодноразово була помічена у вживанні алкогольних напоїв та у нетверезому стані. Серед односельців характеризується негативно. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначила що дітям ліпше залишитися з нею так як невістка не має бажання виховувати доньок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належно. Представник Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області позовну заяву підтримала, вважаючи позовні вимоги цілком обґрунтованими та доведеними. Від служби у справах дітей Великоновосілківської районної державної адміністрації на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника служби. При цьому службою наданий висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей. Суд дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно представлених свідоцтв про народження: (серії [NUMBER] від 01.09.2011 року, [NUMBER] від 01.06.2009 року та [NUMBER] від 05.02.2003 року) виданих виконкомом Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області - відповідач [PERSON] є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (11-13). Батько дітей [PERSON] , [INFO] помер, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть від 01.07.2015 року серії [NUMBER] видане виконкомом Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (а.с. 14). Згідно характеристики Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області на мешканку с. Комар Великоновосілківського району Донецької області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Має дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Розвитком та вихованням дітей не займається. 10 років діти проживають у родині рідної баби, матері померлого [PERSON] , разом з дідусем [PERSON] , [INFO] та бабусею [PERSON] , [INFO] . Дідусь та бабуся займаються їх вихованням, розвитком, утримують їх матеріально. [PERSON] неодноразово була помічена у вживанні алкоголю та у нетверезому стані. Дітей не відвідує та не опікується ними матеріально (а.с. 17). За актом обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , встановлено, що будинок мешкання відповідачки за адресою: [ADDRESS] має 4 кімнати, з яких є кімнати для дітей, але відсутнє приладдя для навчання дітей. В будинку пічне опалення, відсутнє водопостачання та не працює санвузол. [PERSON] підтвердила, що діти більше ніж 5 років проживають з рідними дідусем [PERSON] , [INFO] та бабусею, позивачкою [PERSON] , [INFO] в їх будинку. Висновком служби у справах дітей Великоновосілківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей встановлено, що на підставі проведення перевірки особи [PERSON] , [INFO] , з урахуванням характеристики на особу, акта обстеження умов проживання та іншого, є доцільним позбавити її батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Таким чином встановлено, що відповідач фактично не має можливості утримувати 3-х неповнолітніх дітей, не намагається створити елементарні умови для проживання доньок разом з собою, залишила дітей на виховання та утримання діда з бабою, відтак ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відсутність бажання виховувати дітей, ведення відповідачем практично антисоціального способу життя також підтверджується довідками, листами, актами, які долучені до матеріалів справи. Згідно висновку про доцільність позбавлення [PERSON] заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно дітей, але доказів в підтвердження її бажання та вчинення спроб щодо самостійного опікування над дітьми суду не надала. Аналізуючи надані до суду документи, суд зазначає, що вони є об`єктивними, відображають істинне положення речей, не були спростовані відповідачкою. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов`язки стосовно її виховання. Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньок, не піклується ними, веде не прийнятний соціально спосіб життя. Доказів, які б спростовували такі доводи позивача відповідачка не надала. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст.166 СК України). Проте позивачем дану вимогу не заявлено, а суд за межі позовних вимог виходити не має права. Проте позивач не позбавлена можливості для звернення до суду з даною вимогою в подальшому. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved