Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

23 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що він і відповідачка перебували у шлюбі, який розірвано16 жовтня 2007 року. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2007 року з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З червня 2014 року син, за бажанням відповідачки, проживає разом з ним і перебуває на повному його утриманні, але з нього продовжують стягувати аліменти на користь відповідачки. Відповідно до вимог ст.180-183 СК України, позивач просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина на його користь у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття та припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та просив суд про їх задоволення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином та вчасно, про причини неявки суд не повідомила. Судом ухвалено слухати справу за відсутності відповідачки в порядку заочного розгляду. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язків утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.7), сторони у справі є його батьками. На підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2007 року (а.с.8) та довідки ПАТ «Миколаївобленерго» від 11 вересня 2014 року (а.с.11), з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON]. Згідно акту депутата Снігурівської міської ради від 14 вересня 2014 року (а.с.9), довідки Снігурівської міської ради від 22 вересня 2014 (а.с.12) та довідки Снігурівської районної гімназії від 09 серпня 2014 року (а.с.10) [PERSON] мешкає разом з батьком за адресою [ADDRESS] та навчається у 8 класі Снігурівської районної гімназії. Відповідачка з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає і продовжує отримувати аліменти з позивача, які стягувалися на утримання їх сина. За такого, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Суд припиняє стягнення аліментів з [PERSON] на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2007 року по справі №2-134/2007 року.

Outcome: approved