Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

23 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 травня 2019 року уклав з відповідачем [PERSON] договір позики коштів в сумі 3000 доларів США. Кошти відповідач зобов`язувався повернути через три місяці. На підтвердження отримання грошей відповідач власноручно написав розписку. Свої зобов`язання відповідач не виконав, в добровільному порядку, у обумовлені строки, борг не повернув. Оскільки [PERSON] тривалий час кошти не повертає та не реагує на його неодноразові звернення, тому за захистом своїх порушених прав звернувся до суду. Крім того, зазначає, що за весь час прострочення боргу він, як власник коштів, знаходився у стані стресу та доклав додаткових зусиль для захисту своїх порушених прав. З огляду на вищевикладене, просить стягнути з відповідача в свою користь 84 117,30 грн. заборгованості за договором позики, що еквівалентно 3000 доларам США, згідно курсу НБУ на день подачі позову до суду; 2523,52 грн. три проценти річних від простреченої суми боргу; 10000 грн. моральної шкоди. Також, просив суд стягнути [PERSON] в свою користь 1682,80 грн. судового збору та 5000 грн. витрат понесених на правничу допомогу. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Сиротинський С.В. подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с.29). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади (а.с. 33), у визначений судом строк, відзиву на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подав. У відповідності до ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст.1047 ЦК України, визначає, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 15 травня 2019 року відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] кошти в сумі 3000 доларів США, на підтвердження чого він власноручно написав розписку (а.с.5). Сторони обумовили, що відповідач [PERSON] поверне всю суму боргу через три місяці. Відповідно до абз.2 п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Оскільки жодних належних та допустимих доказів, в розумінні ст.77, ст.78 ЦПК України, на спростування позову, у визначені строки, відповідачем не було надано, а позивач на підтвердження своїх позовних вимог долучив достатньо доказів та беручи до уваги те, що відповідач прострочив виконання взятого на себе зобов`язання, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 84 117,30 грн. заборгованості за договором позики від 15 травня 2019 року, що еквівалентно 3000 доларам США, згідно курсу НБУ на день подачі позову та 2 523,52 грн. три відсотки річних від простроченої суми боргу, виходячи з розрахунку наданого позивачем. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 10 000 грн., суд бере до уваги те, що спірні правовідносини випливають з договірних відносин сторін, а оскільки договором не передбачено відшкодування моральної шкоди у разі порушення грошового зобовязання та такого не передбачає чинне законодавство, суд відмовляє у задоволенні цих позовних вимог. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] сплачений останнім судовий збір у розмірі 908 грн. та 4500 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу адвоката, що пропорційно задоволеним вимогам та підтверджується документально (а.с. 7-10)

Outcome: approved