Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

22.12.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азот» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 12217,21 гривень, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.04.2017 року по 30.11.2018 року в сумі 79116,75 гривень, вказавши, що 18.04.2017 року [PERSON] було звільнено з ПАТ «Азот» на підставі наказу № 260-ВК від 07.04.2017 року за власним бажанням (в звязку з виходом на пенсію). На день звільнення відповідачем не було проведено з [PERSON] розрахунок, а саме не виплачено в повному обсязі заробітну плату в сумі 12217,21 грн. Оскільки на момент звернення до суду заборгованість по зарплаті йому не виплачена, то відповідач має сплати середній заробіток за час весь час затримки розрахунку при звільненні. За таких обставин просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 12217,21 гривень, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.04.2017 року по 30.11.2018 року в сумі 79116,75 гривень. Ухвалою від 18.12.2018 року позов [PERSON] до ПАТ «Азот» прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. У відзиві від 16.01.2019 року ПАТ «Азот» позов [PERSON], не визнало повністю. При цьому посилалося на те, що невиплата належних позивачу сум при звільненні сталась не з вини ПАТ «Азот», а через відсутність обєктивної можливості здійснити таку виплату. З урахуванням співмірності вважають, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути суттєво зменшеним. Крім того у разі задоволення позовних вимог [PERSON], сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню на суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які ПАТ «Азот» повинен буде сплатити до бюджету. З урахуванням викладеного ПАТ «Азот» просило повністю відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. [PERSON] у визначений судом строк заперечення на відзив ПАТ «Азот» не подав. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ст.\~ 279 ЦПК України. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач стверджував, що працював на ПАТ «Азот» та був звільнений 18.04.2017 року на підставі наказу №260-ВК від 07.04.2017 року. У відзиві на позовну заяву ПАТ «Азот» не заперечує проти вказаного факту та зазначає, що позивач працював на ПАТ «Азот» та обіймав посаду машиніста компресорних установок. 18.04.2017 року позивача було звільнено з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Таким чином, сторони не заперечують факту, що [PERSON] працював на ПАТ «Азот» та був звільнений 18.04.2017 року на підставі наказу №260-ВК від 07.04.2017 року. Згідно довідки ПАТ «Азот» від 05.11.2018 року № 723 (а.с. 6), - станом на 02.11.2018 року заборгованість ПАТ «Азот» по заробітній платі перед [PERSON] складає: за лютий 2017 року 1163,63 гривень, березень 2017 року 2712,45 гривень, квітень 2017 року 8341,13 гривень, а усього 12217,21 гривень. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок (ст. 47 КЗпП). Згідно ст. 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. ПАТ «Азот» не заперечує наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за лютий, березень та квітень 2017 року в сумі 12217,21 гривень. За таких обставин заборгованість по заробітній платі в сумі 12217,21 гривень необхідно стягнути з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] Однак в своєму відзиві відповідач посилався на те, що розрахунок з позивачем при звільненні не був проведений не з вини підприємства, а через зупинку виробництва та накладений державним виконавцем арешт на банківські рахунки підприємства, що унеможливило проведення будь яких банківських операцій. Оскільки ПАТ «Азот» не надано доказів відсутності у відповідача коштів, що перевищують обсяг фінансового ресурсу, який був арештований, а також наявність/відсутність інших банківських рахунків, тому доводи відповідача про неможливість здійснення повного розрахунку із [PERSON] в день його звільнення суд не приймає. Виходячи з правової позиції ВСУ, висловленої в постанові від 13.03.2017 року у справі №6-259цс17, - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за вест час затримки по день фактичного розрахунку. А тому суд не приймає до уваги заперечення ПАТ «Азот» щодо зменшення суми середнього заробітку входячи із співмірності суми боргу та позовних вимог [PERSON] У позові [PERSON] наведено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.04.2017 року по 30.11.2018 року. Обчислення строку заборгованості по виплаті нарахованої на день звільнення заробітної плати слід відраховувати починаючи з наступного після звільнення дня, а не з дня звільнення, як це вказує [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2017 року (наступний день після звільнення) по 30.11.2018 року включно суд виходить з наступного. Згідно довідки ПАТ «Азот» від 05.11.2018 року № 724 (а.с. 7) розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 195,35 гривень. За період з 19.04.2017 по 30.11.2018 року (в межах позовних вимог) пройшло 404 робочих днів, а саме квітень 2017 8 робочих днів, травень 2017 20 робочих днів, червень 2017 20 робочих днів, липень 2017 21 робочих днів, серпень 2017 22 робочих дні; вересень 2017 \~ 21 робочий день; жовтень 2017 \~ 21 робочий день; листопад 2017 року 22 робочих дні; грудень 2017 року 20 робочих днів; січень 2018 21 робочий день, лютий 2018 20 робочих днів, березень 2018 21 робочий день, квітень 2018 20 робочих днів, травень 2018 21 робочий день, червень 20 робочих днів, липень 2018 22 робочих дні, серпень 2018 22 робочих дні, вересень 2018 20 робочих днів, жовтень 2018 20 робочих днів, листопад 2018 22 робочих дні. При визначенні кількості робочих днів суд виходить із пятиденного робочого тижня [PERSON] та\~даних викладених у [PERSON] України від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» та Розяснень [PERSON] України з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік. Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2017 по 30.11.2018 року включно становить 78921,40 гривні (із розрахунку 195,35 грн. х 404 днів), який і підлягає до стягнення з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 195,35 грн. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обовязкових платежів, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2017 по 30.11.2018 в сумі 78921,40 гривень (в межах заявлених позовних вимог) на користь [PERSON] необхідно стягнути із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 791,17 гривень, за вимоги про стягнення середнього заробітку, що підтверджено квитанцією №6 від 22.12.2018 року (а.с. 1).\~ Оскільки позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 789,21 грн., що становить 1% від суми стягнутого середнього заробітку. На підставі ст. 47, 115-117 КЗпП України,

Outcome: partial