Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

22 березня 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що відповідач, будучи головою фермерського господарства, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, в період 2005-2009 років уклав із Камінь-Каширським районним центром зайнятості договори про працевлаштування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за умовами яких [PERSON] зобовязався працевлаштувати у ФГ «[PERSON]П.» направлених Камінь-Каширським РЦЗ вказаних вище безробітних на строк не менше 2-х років, а районний центр зайнятості перераховувати [PERSON] щомісяця протягом одного року з дня працевлаштування безробітного дотацію згідно з наданими роботодавцем відомостями про нараховану та виплачену заробітну плату із сумами, сплачених відповідно до чинного законодавства страхових внесків. В подальшому [PERSON], діючи з тією ж метою та мотивом, протягом 2005-2009 років подав до Камінь-Каширського РЦЗ офіційні документи: відомості про нараховану та виплачену заробітну плату як додаток до укладених договорів, довідки про нараховану та виплачену заробітну плату особі, працевлаштованій за направленням центру зайнятості, та сплату страхових внесків відповідно до законодавства, в яких відобразив завідомо неправдиві відомості про виплату заробітної плати в повному розмірі: [PERSON] 6321,20 грн.; [PERSON] 9084,07 грн.; [PERSON] 9839,36 грн.; [PERSON] 8654,71 грн. та [PERSON] 9878,42 грн., які фактично жодного дня у ФГ «[PERSON]П.» не працювали, заробітної плати не отримували. Внаслідок подання [PERSON] вищевказаних завідомо неправдивих даних, в порушення вимог ст. 30 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. 7 Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 1 від 10.01.2001, п. 2.3 укладених із Камінь-Каширським РЦЗ договорів, останній шляхом обману заволодів дотаційними коштами, призначеними для забезпечення працевлаштування: [PERSON] 8163,93 грн.; [PERSON] 12854,03 грн.; [PERSON] 14718,65 грн.; [PERSON] 12533 грн. та [PERSON] 14168,14 грн., всього на загальну суму 62437,75 грн., які привласнив. Вироком Камінь-Каширського районного суду від 23 січня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України. Враховуючи, що державі в особі Камінь-Каширського районного центру зайнятості як робочого органу виконавчої дирекції фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття спричинена шкода в розмірі 62437,75 грн. внаслідок неправомірних дій [PERSON], така повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, тобто відповідачем. У звязку з наведеним просить стягнути із [PERSON] в користь Камінь-Каширського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття 62437 грн. 75 коп. Відповідачем подані до суду заперечення на вказану позовну заяву, де він зазначає, що позивачем порушено норми матеріального та процесуального права, позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 119-120 ЦПК України, несплачено судового збору, при ставленні питання про продовження строку позовної давності, взагалі немає посилань на норми матеріального і процесуального закону та не проводилось будь-яке обчислення строку давності. Справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між фермерським господарством «[PERSON]П.», як юридичною особою та Камінь-Каширським центром зайнятості також юридичною особою, були договірні зобовязання на підставі яких виник спір з приводу відшкодування завданої шкоди, який повинен вирішуватися не в порядку цивільного судочинства. Крім цього, набрала законної сили ухвала Вищого спеціалізованого суду України від 27.03.2013р. якою скасовані рішення Камінь-Каширського районного суду від 13.09.2012 р. і ухвала Апеляційного суду Волинської області від 04.12.12р. та закрито провадження по цивільній справі, яка відкривалась по ініціативі Камінь-Каширського центру зайнятості і розглядалась в судах з його участю, де є відповідачем був той же [PERSON] та по суті є тотожними предмет спору і ті самі підстави, які містять ті самі вимоги, що і в позовній заяві від 25.01.2017р. Договори про працевлаштування безробітних з наданням дотації укладалися Камінь-Каширським районним центром зайнятості з селянським фермерським господарством [PERSON] (СФГ [PERSON]П.) і таким чином відповідачем повинно виступати селянське фермерське господарство, а не фізична особа. Вважає, що спір, що виник між районним центром зайнятості і селянським фермерським господарством є публічно-правовим спором, який відноситься до адміністративної юрисдикції, а тому його розгляд повинен здійснюватися за нормами КАС України, а не за нормами ЦПК України. У звязку з наведеним, просить закрити провадження у справі. Представник позивача при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю із підстав, зазначених в позовній заяві та пояснив, що справа розглядалася адміністративними судами і остання постанова скасована у звязку з тим, що Львівський апеляційний адміністративний суд послався на правовий висновок Верховного Суду України, де вказано, що справи даної категорії розглядаються в порядку цивільного судочинства. Просить стягнути з відповідача, як фізичної особи і голови фермерського господарства суму, зазначену в позові. Відповідач та його представник позов не визнали та пояснили, що дана справа повинна розглядатися відносно фермерського господарства, а не відповідача, як фізичної особи. Просять відмовити в позові. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В силу ст. 61 ч. 4 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом установлено, що вироком Камінь-Каширського районного суду від 23 січня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України. Даний вирок 08 лютого 2012 року набрав законної сили. Як убачається із вказаного вироку, [PERSON], будучи головою фермерського господарства, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, в період 2005-2009 років уклав із Камінь-Каширським районним центром зайнятості договори про працевлаштування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за умовами яких [PERSON] зобовязався працевлаштувати у ФГ «[PERSON]П.» направлених Камінь-Каширським РЦЗ вказаних вище безробітних на строк не менше 2-х років, а районний центр зайнятості перераховувати [PERSON] щомісяця протягом одного року з дня працевлаштування безробітного дотацію згідно з наданими роботодавцем відомостями про нараховану та виплачену заробітну плату із сумами, сплачених відповідно до чинного законодавства страхових внесків. В подальшому [PERSON], діючи з тією ж метою та мотивом, протягом 2005-2009 років подав до Камінь-Каширського РЦЗ офіційні документи: відомості про нараховану та виплачену заробітну плату як додаток до укладених договорів, довідки про нараховану та виплачену заробітну плату особі, працевлаштованій за направленням центру зайнятості, та сплату страхових внесків відповідно до законодавства, в яких відобразив завідомо неправдиві відомості про виплату заробітної плати в повному розмірі: [PERSON] 6321,20 грн.; [PERSON] 9084,07 грн.; [PERSON] 9839,36 грн.; [PERSON] 8654,71 грн. та [PERSON] 9878,42 грн., які фактично жодного дня у ФГ «[PERSON]П.» не працювали, заробітної плати не отримували. Внаслідок подання [PERSON] вищевказаних завідомо неправдивих даних, в порушення вимог ст. 30 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. 7 Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 1 від 10.01.2001, п. 2.3 укладених із Камінь-Каширським РЦЗ договорів, останній шляхом обману заволодів дотаційними коштами, призначеними для забезпечення працевлаштування: [PERSON] 8163,93 грн.; [PERSON] 12854,03 грн.; [PERSON] 14718,65 грн.; [PERSON] 12533 грн. та [PERSON] 14168,14 грн., всього на загальну суму 62437,75 грн., які привласнив. Згідно ст. 53 ч. 1 Закону України «Про зайнятість населення», посадові особи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а також фізичні особи - підприємці, винні у порушенні законодавства про зайнятість населення, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ст. 31 ч 1 п. 8, ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості, а сума виплаченого забезпечення застрахованій особі стягується з неї з моменту виникнення обставин, що випливають на умови виплати. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме відповідач повинен нести відповідальність за завдані збитки, оскільки він засуджений вироком і визнаний винним у привласненні коштів. Згідно ст. 22 ч. ч. 1, 3 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В силу ст. 1166 ч. 1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Даний спір судами розглядався неодноразово, зокрема, рішенням Камінь-Каширського районного суду від 13 вересня 2012 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 04 грудня 2012 року. Вказані рішення були скасовані ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України від 27 березня 2013 року, де вказано, що справа підсудна адміністративним судам. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року позов Камінь-Каширського центру зайнятості до відповідача про стягнення 62437 грн. 75 коп. задоволено повністю, однак дана постанова ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року скасована і провадження у справі закрито оскільки даний спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства. Покликання відповідача і його представника на те, що даний спір підсудний судам адміністративної юрисдикції, не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю [PERSON], а тому до даних правовідносин дія п. 4 ч. 4 ст. 50 КАС України не застосовується. Це підтверджено правовим висновком, який викладений в постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року по аналогічній справі. Покликання представника відповідача на те, що ухвала Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України від 27 березня 2013 року, якою було скасовано попереднє рішення Камінь-Каширського районного суду від 13 вересня 2012 року та ухвала Апеляційного суду Волинської області від 04 грудня 2012 року має вищу силу ніж постанова Львівського апеляційного адміністративного суду, спростовано вищевказаною постановою Верховного Суду України. Оскільки позивач згідно ст. 5 ч. 1 п. 18 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову, суд, у відповідності до ст. 88 ч. 3 ЦПК України стягує судовий збір з відповідача в користь держави. Як встановлено в судовому засідання, згідно поданого посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А № 303363, [PERSON] віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок такої катастрофи, а тому відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 10 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Outcome: approved