Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

22 вересня 2017 року [PERSON] звернулася з позовом, в якому просить змінити в розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішень судів та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 1000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення кожною дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 24 лютого 2014 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/195/14-ц розірвано шлюб між сторонами. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-2025/11 від 18 лютого 2011 року на користь позивача присуджено до стягнення аліменти з відповідача на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/4097/14 від 10 вересня 2014 року на користь позивача присуджено до стягнення аліменти з відповідача на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Діти проживають з позивачем. Позивач турбується про дітей, виховує їх, намагається забезпечити їх всім необхідним, постійно слідкує за станом здоров'я дітей, їх розвитком. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дітей. Підставою звернення до суду вказує те, що під час ухвалення рішень про стягнення аліментів у відсотковому відношенні від частки заробітку (доходу) відповідача судами враховано те, що відповідач був працевлаштований, отримував регулярний дохід. Однак, з 11 липня 2017 року відповідач не має основного місця роботи, отримує мінливий дохід від дрібного підробітку на обліку як безробітний не перебуває. Також, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на дітей загальною сумою 37332,70 грн. Водночас діти потребують постійного стаціонарного медичного лікування, оскільки мають вроджені розлади здоровя. [PERSON] має вроджену високу міопатію з астигматизмом та рефракційну амбліопію високого ступеня обох очей. Відповідно до лікувальних рекомендацій, дитина обов'язково має кожні півроку проходити офтальмологічне обстеження, проходити стаціонарне лікування двічі на рік в дитячому відділені КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» та щоденно приймати визначені лікарем медикаменти. [PERSON] має вроджену високу міопатію з астигматизмом та рефракційну амбліопію високого ступеня обох очей. Відповідно до лікувальних рекомендацій, дитина обов'язково має кожні півроку проходити офтальмологічне обстеження, проходити стаціонарне лікування двічі на рік в дитячому відділені КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» та щоденно приймати визначені лікарем медикаменти. У [PERSON] відповідно до консультаційного висновку лікаря офтальмолога від 13 травня 2016 року діагностовано міопатію обох очей середнього ступеня з астигматизмом та рефракційну амбліопію важкого ступеня обох очей. Дитина досягла віку з якого зможе повноцінно проходити стаціонарне лікування. Всі заходи по лікуванню та підтримці здоровя дітей вимагають значних матеріальних витрат, постійне медикаментозне забезпечення дітей коштує чималих грошей. Окрім того, значні витрати йдуть на навчання дітей та організацію їх дозвілля. Враховуючи, що діти проживають з позивачем та остання сама безпосередньо займається їх вихованням, беручи до уваги відсутність будь-якої матеріальної підтримки зі сторони відповідача, як батька дітей, позивач вимушена звернутись із зазначеним позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення їх у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що діти постійно потребують витрат на навчання, лікування, побут. Відповідач останній раз сплатив аліменти в серпні 2017 року в розмірі 500,00 грн. на всіх дітей. Відомостей про доходи відповідача, наявність у нього нерухомого майна, здійснених відповідачем витрат позивач не має. Зазначає, що не має відомостей про наявність на утриманні відповідача інших осіб, дітей, стан його здоров`я. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи, що сума аліментів, визначена рішеннями судів є достатньою для утримання дітей. Зазначив, що не має постійного, стабільного доходу, створив іншу сім`ю з жінкою, яка має двох дітей від іншого шлюбу та які знаходяться на його утриманні. Власних дітей, окрім народжених під час шлюбу з позивачем не має. Нерухомого, рухомого майна у власності не має. Має поганий стан здоров`я. Має сумніви щодо свого батьківства відносно [PERSON] та [PERSON]. Надавав допомогу дітям під час підготовки їх до навчання. Розмір його доходу влітку та восени складав приблизно 1,5 2 тис. грн. щомісячно, однак даний розмір зменшується внаслідок сезонності праці. Має хронічне захворювання, пов`язане з хворобою серця. Позивач не дає йому спілкуватися із дітьми, виховувати їх. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін дійшов такого висновку. 24 лютого 2014 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/195/14-ц розірвано шлюб між сторонами. Під час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-2025/11 від 18 лютого 2011 року, яке набрало законної сили 01 березня 2011 року на користь позивача присуджено до стягнення аліменти з відповідача на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 18 січня 2011 року до досягнення дітьми повноліття. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно з 18 січня 2011 року та до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до 06 липня 2013 року. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/4097/14 від 10 вересня 2014 року, яке набрало законної сили 22 жовтня 2014 року на користь позивача присуджено до стягнення аліменти з відповідача на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно з 17 червня 2014 року та до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, тобто до 19 лютого 2016 року. Як свідчать рішення судів у справах про стягнення аліментів, судом під час ухвалення рішень враховувалися факти проживання дітей із матір`ю, відсутності доказів неможливості надання батьком допомоги в утриманні дітей, відсутності доказів працевлаштування відповідача. В судовому засіданні сторонами визнано, що станом на день ухвалення рішень судів від 18 лютого 2011 року, 10 вересня 2014 року відповідач працював, мав можливість надавати допомогу. Станом на день розгляду даної справи в суді відповідач не працевлаштований. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 статті 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стаття 184 СК України, на момент ухвалення рішень про стягнення аліментів встановлювала, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На момент розгляду справи статтю 184 СК України викладено в наступній редакції: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, вбачається, що підставою для зміни розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я батьків дитини. Так, з матеріалів справи вбачається наявність доказів зміни матеріального стану сторін порівняно зі станом, який існував на момент прийняття рішень про стягнення аліментів, оскільки сторонами визнано факт працевлаштування відповідача на момент ухвалення рішень суду та відсутність працевлаштування відповідача на дату розгляду справи про зміну розміру аліментів, що є підставою для зміни форми стягнення аліментів. Крім того, на час ухвалення рішень судами окрім аліментів на утримання дітей, з відповідача присуджувалися до стягнення аліменти на утримання позивача до досягнення дітьми трирічного віку і на момент розгляду справи аліменти на утримання позивача з відповідача не стягуються через досягнення дітьми трирічного віку. Внаслідок викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей суд враховує наступне. За ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має вроджену високу міопатію з астигматизмом та рефракційну амбліопію високого ступеня обох очей. Відповідно до лікувальних рекомендацій, дитина обов'язково має кожні півроку проходити офтальмологічне обстеження, проходити стаціонарне лікування двічі на рік в дитячому відділені КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» та щоденно приймати визначені лікарем медикаменти. Проходження періодичного обовязкового стаціонарного лікування [PERSON] підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого № 695/752 від 19 червня 2015 року, № 92/88 від 03 лютого 2016 року, № 695/752 від 01 липня 2016 року, № 1549/1705 від 02 грудня 2016 року, № 755/738 від 30 червня 2017 року. [PERSON] має вроджену високу міопатію з астигматизмом та рефракційну амбліопію високого ступеня обох очей. Відповідно до лікувальних рекомендацій, дитина обов'язково має кожні півроку проходити офтальмологічне обстеження, проходити стаціонарне лікування двічі на рік в дитячому відділені КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» та щоденно приймати визначені лікарем медикаменти. Проходження періодичного обовязкового стаціонарного лікування [PERSON] підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого № 696/753 від 19 червня 2015 року, № 696/753 від 01 липня 2016 року, № 93/87 від 03 лютого 2016 року, № 1548/1706 від 02 грудня 2016 року, № 754/739 від 30 червня 2017 року. У [PERSON] відповідно до консультаційного висновку лікаря офтальмолога від 13 травня 2016 року діагностовано міопатію обох очей середнього ступеня з астигматизмом та рефракційну амбліопію важкого ступеня обох очей. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності у власності дітей нерухомого майна. Відповідачем не надано доказів на підтвердження його негативного стану здоров`я, внаслідок чого суд приходить до висновку про те, що відповідач є працездатною особою, не має протипоказань до праці. Підстав для неможливості отримання доходу відповідачем внаслідок чинників, які не залежать від його волі суду не доведено. Сторонами визнано факт відсутності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, нерухомого та рухомого майна. Посилання на створення іншої сім`ї з жінкою, яка є матір`ю двох дітей, народжених не від відповідача не підтверджене матеріалами справи. Крім того, суду не доведено належними доказами факт перебування означених дітей саме на утриманні відповідача. Суд враховує, що прожитковий мінімум на дитину: що не досягла 6 років становить з 01 травня пo 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн.; вікoм від 6 до 18 років становить з 01 травня пo 30 листопада 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн. Відтак, враховуючи положення ст.182 СК України, стан здоров`я дітей, обставини щодо доходу відповідача, вік дітей та прожитковий мінімум, встановлений законодавчо суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, необхідність визначення аліментів в твердій грошовій сумі по 900,00 грн. на кожну дитину та зміни розміру аліментів, визначених судами саме на означений розмір та вид аліментів. При цьому, суду не доведено підстав для зміни розміру аліментів у сумі 1000,00 грн. через відсутність доказів на підтвердження розміру доходу відповідача, який би надавав змогу останньому надавати допомогу у розмірі, в якому її просить стягнути позивач. При цьому, з огляду на положення ч.2 ст.201 ЦПК України, суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявність сумнівів у його батьківстві по відношенню до дітей під час ухвалення рішення про зміну розміру аліментів. Посилання на підставу для відмови в позові наявність перешкод у спілкуванні з дітьми відповідача, створених позивачем є неналежним для розгляду спору про зміну розміру аліментів, а тому - також не приймається до уваги судом. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету.

Outcome: partial