overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

21 січня 2016 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною заявою. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2014 року було визнано [PERSON], [INFO], недієздатною та встановлено над нею опіку, призначивши опікуном [PERSON], [INFO], котра є рідною тіткою підопічної. 04 березня 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті єдиними та найближчими родичами [PERSON] залишились [PERSON] двоюрідний брат [PERSON], та заявниці, [PERSON] дружина [PERSON] Через психічну хворобу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, практично не може читати, писати, готувати, самостійно розпоряджатися коштами, в звязку з чим потребує опіки.. У судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у суді не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу в формі шизофренії параноїчної, виявлений змішаний тип дефекту, за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2014 у справі № 200/8653/13-ц року було визнано [PERSON], [INFO], недієздатною та встановлено над нею опіку, призначивши опікуном [PERSON], [INFO]. [PERSON] померла 04 березня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, наявною в матеріалах справи. З подання Опікунської ради виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради від 15.12.2015 року вбачається, що [PERSON] звернулась до опікунської ради із заявою про призначення її опікуном над дальньою родичкою [PERSON] Опікунська рада вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] Положенням ч. 1 ст. 41 ЦК України затверджується, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст.55 ЦК України опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обовязки. Відповідно до вимог ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч.2 ст.60 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Частиною 4 ст.63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. В розумінні ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд за поданням органу опіки та піклування призначає недієздатній фізичній особі опікуна. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

21 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що 8 грудня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, зареєструвавши його у виконкомі Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 33. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні. З вересня 2014 року шлюбні відносини між ними припинені у зв'язку із втратою порозуміння, неповаги один до одного, постійні сварки. Таким чином подальше збереження їх сім'ї не має сенсу. З урахуванням вищевикладених обставин позивачка вважає неможливим подальше перебування у шлюбі з відповідачем і просить шлюб розірвати. Позивачка таїї представник про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідач про час та місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, в судове засідання не з'явився, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст.224 ЦПК України справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 8 грудня 2007 року у виконкомі Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 33. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2014 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало втрата порозуміння, неповага один до одного, постійні сварки. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом, взаємними права та обов'язками, мають різні бюджети. Примирення між сторонами неможливе та недоречне. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути проявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,20 грн. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

21 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову визнав част-ково та просить стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки відповідач не працює і на його утриманні пе-ребувають батьки та дід. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому за-доволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 23 січня 2009 року Новосільською сіль-ською радою Підволочиського району Тернопільської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу у подружжя народились син: [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Подружжя разом не проживає, діти проживають з матір'ю, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На утриманні відповідача перебуває його дід. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: копією свідоцтва про шлюб; копіями свідоцтв про народження дітей; довідкою про склад сім'ї; довід-кою Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради № 1730 від 23 лютого 2016 року, з якої слідує, що відповідач отримує соціа-льну допомогу в розмірі 206 грн. 70 коп. на утримання діда [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання ди-тини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у тве-рдій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегу-лярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержу-вача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не на-дає матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дітей, а тому у відповідно-сті до ст.ст.180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на ко-ристь останньої на утримання дітей в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомі-сячно, зважаючи на те, що відповідач не має постійної роботи, має мінливий до-хід та на його утриманні перебуває дід 1937 року народження. Визначаючи цей розмір суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника алі-ментів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

21 січня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 03 вересня 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1123. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач подав в суд заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON](дівоче прізвище - [PERSON]) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 03 вересня 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 03 вересня 2011 року. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON], 2013 року народження. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

21 січня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 17 лютого 1979 року, який було зареєстровано Луцьким міським відділом ЗАГСу Волинської області, актовий запис № 111. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 17лютого 1979року, який було зареєстровано Луцьким міським відділом ЗАГСу Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17лютого 1979року. Від даного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати; судові витрати позивач просила не стягувати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

21 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 14.12.1991 року Лантратівською сільською радою народних депутатів Сумської області, актовий запис № 14. Свої вимоги мотивує тим, що 14.12.1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] Останнім часом сімейне життя не склалося, в сім'ї відсутнє взаємопорозуміння, виникають постійні сварки. Вважає, що їхня сім'я розпалася, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, тому звернулася до суду з відповідним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, справа розглядається в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 14.12.1991 року зареєстрували шлюб у Лантратівській сільській раді народних депутатів Сумської області, актовий запис № 14, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.12.1991 року. Від шлюбу мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.03.1995 року, серія [NUMBER] від 18.08.2003 р. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім'ї Згідно ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.4 ст. 56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки встановлено, що їх сім'я розпалася, подружні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

21 січня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 16 вересня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу спільних дітей не має. Спільне життя з чоловіком не склалося: чоловік був засуджений вироком суду та відбував покарання. Фактично шлюбних стосунків між ними не було. За таких обставин вважає, що їх шлюб існує лише формально. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Зазначила, що на час укладення шлюбу з [PERSON], останній відбував покарання, яке призначено за вироком суду. Фактично шлюбних стосунків між ними не було, сім'ї не існувало. Вважає, що вказаний шлюб існує лише формально, фона не бажає підтримувати стосунки з відповідачем будувати з ним сім'ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Пояснив суду, що дійсно на час укладення шлюбу з позивачкою він перебував у місцях позбавлення волі. Фактично сімейних стосунків з останньою не було, а їх шлюб існував лише формально. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 16 вересня 2011 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 1712. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Як визнали обоє сторін сімейних стосунків між ними ніколи не було, а шлюб існував лише формально. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ 21 січня 2016 року (за поштовим штемпелем) уповноважений представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між КС «Кредит-Експерт» та відповідачем 12 березня 2015 року було укладено кредитний договір № К-1/0064/26/14 (далі Договір), відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 3000,00 грн терміном на 12 місяців із щомісячною оплатою відповідно до Таблиці № 1. Проте умови Договору належним чином не виконала, в результаті чого станом на 21.01.2016 має заборгованість у розмірі 3584,09 грн, з яких 1943,25 грн - основний борг, 565,72 грн - відсотки, нараховані на суму основного боргу та 1075,12 грн - пеня), тому просить стягнути із відповідача на користь позивача борг в зазначеному розмірі, понесені витрати на юридичні послуги в розмірі 2436,00 грн та сплачений судовий збір в розмірі 1218 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, відповідач позов визнала повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 12.03.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір № К-1/0064/26/14, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн, зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом з розрахунку 0,18 % від суми залишку кредиту, що складає шістдесят шість процентів річних на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, терміном з 12.03.2015 до 12.03.2016. Позивач звертався до відповідача 05.11.2015 та 16.11.2015 з вимогою погасити заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем у зв'язку із порушенням зобов'язань за Договором становить 3584,09 грн, з яких, 1943,25 грн основний борг, 565,72 грн - відсотки, нараховані на суму основного боргу, та 1075,12 грн пеня. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1378 грн. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved