Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

23\~ листопада\~ 2020 року\~ до\~ Носівського\~ районного суду\~ Чернігівської області надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до\~ [PERSON] \~\~ про стягнення заборгованості\~\~ за\~ кредитним\~ договором\~\~\~ в розмірі\~ 10764 грн. 88 коп. та 2102 грн. 00 коп. судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] \~ підписав анкету-заяву, чим підтвердив свою згоду\~ на те, що підписана заява разом з\~ «Умовами\~ та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає\~ між ним та\~ Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується\~ підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання\~ анкети-заяви, що підтверджується\~ підписом відповідача в анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів\~ у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження. Уважає, що з підписанням заяви між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України\~ був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю\~ правовою природою є змішаним договором і містить\~ в собі, зокрема, умови договору\~ як банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України), так і кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Відповідачу\~ на підставі договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов користування та обслуговування\~ картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.\~ У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000 грн. 00 коп. Оскільки\~ відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором\~\~ не\~ виконував,\~\~ станом\~\~ на 05 жовтня 2020 року виникла заборгованість\~ на суму 10764 грн. 88 коп.,\~\~\~ яка\~\~\~ складається\~\~ із:\~\~ заборгованості за тілом кредиту 7700 грн. 00 коп.,\~ в т. ч. заборгованості за\~ простроченим тілом кредиту 7710 грн. 00 коп., заборгованості за простроченими відсотками 3054 грн. 88 коп.\~ Ухвалою судді Носівського\~ районного суду\~ Чернігівської області від 02 грудня\~ 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з викликом сторін, призначено судове засідання на 22 січня 2021 року. 22 січня 2021 року\~ розгляд справи відкладено до 03 березня\~ 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 03 березня\~ 2021 року\~ представник позивача не з`явився, у поданому клопотанні зазначив, що просить\~ суд розглянути позов до [PERSON] \~ у порядку спрощеного провадження без виклику сторін (а. с. 58). Окремо в позовній заяві зазначив,\~ що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду\~ справи\~ за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом (а. с. 2). Відповідач, який повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом надсилання судової повістки про виклик за адресою місця реєстрації, у судове засідання 03 березня\~ 2021 року повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання\~\~ без\~ поважних\~\~ причин\~ або\~\~ без повідомлення\~ причин;\~ 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти\~ такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 03 березня 2021 року ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок,\~ що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з нижченаведеного. Так, у відповідності\~ до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно\~ з довідкою\~ позичальнику\~ [PERSON] \~ було надано такі кредитні картки (а. с. 14): № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 25.02.2011, термін дії 12/11; № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 05.11.2010, термін дії 06/14; № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 20.01.2011, термін дії 12/14; № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 13.01.2012, термін дії 11/15; № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 01.08.2015, термін дії 07/19; № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 01.08.2015, термін дії 07/19. Позивач надав 05 листопада 2010 року [PERSON] \~ у користування грошові кошти у встановленому кредитному ліміту на картковий рахунок № [NUMBER] ,\~ який 05 листопада 2010 року\~\~ було\~\~ зменшено\~\~ до\~\~ 0 грн. 00 коп., 21 листопада\~ 2011 року збільшено до 600 грн. 00 коп., 22 січня 2011 року зменшено кредитний ліміт до 600 грн. 00 коп.,\~ 25 січня\~ 2011 року збільшено до 1000 грн. 00 коп.,\~ 07 квітня 2011 року збільшено до 1200 грн. 00 коп., 28 жовтня 2011 року зменшено до 1200 грн. 00 коп.,\~\~ 20 січня 2016 року збільшено до 8000 грн. 00 коп., 21\~\~ січня\~ 2016 року зменшено до 8000 грн. 00 коп.,\~ а 19 грудня 2019 року зменшено до 0 грн. 00 коп. (а. с. 13). Судом установлено, що 05 листопада 2010\~ року\~ відповідач заповнив анкету-заяву\~ про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка містить розділ про те, що особа, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанка, виявляє бажання оформити на своє ім`я послугу з надання «Платіжної карти «Кредитка «Універсальна»/Gold 500 грн. 00 коп., про що наявна відмітка із зазначенням бажаного кредитного ліміту у розмірі 7000 грн. (а. с. 15). Водночас, за умовами укладеного між сторонами кредитного договору, які\~ викладені, зокрема, у довідці про\~ умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка\~ разом з анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банком послуг у ПриватБанку підписана\~ [PERSON] , сторони домовилися, що базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості становить 2,5 % за місяць,\~ нараховується\~ на залишок\~ непростроченої заборгованості із розрахунку 360 днів у році, строк погашення щомісячних платежів встановлений\~ до 25 числа наступного місяця (а. с. 16). Так, у відповідності до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~ статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оскільки, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Факт надання в розпорядження відповідачу кредитних коштів в розмірі 500 грн. та користування ними підтверджується наданим Банком\~ до позовної заяви розрахунком заборгованості за вказаним договором, випискою з особового\~\~ рахунку\~ [PERSON] про рух коштів, з якого вбачається, що відповідач\~ користувався\~ кредитними коштами банку шляхом зняття грошей в банкоматі, у відділенні\~ банку та\~ розраховувався за надані послуги (а. с. 13, 49-57). Ураховуючи ті обставини, що відповідач умови кредитного договору не виконував, використані кредитні кошти банку не повернув, позовні вимоги в частині стягнення з\~ [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості\~ за кредитним договором, яка складається, зокрема, із\~ заборгованості за тілом кредиту на суму 7710 (сім тисяч сімсот десять гривень) грн. 00 коп. підлягають задоволенню. Окрім цього, позивач, звертаючись із позовними вимогами про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками\~ у розмірі 3054 грн. 88 коп., яка виникла станом на 05 жовтня 2020 року. Вирішуючи дане питання, суд робить нижченаведений висновок. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 05 листопада 2010 року вбачається, що всупереч встановленій у Довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна 55 днів пільгового періоду» від 05 листопада 2010 року базовій ставці процентів за користування кредитом 2,5% на місяць, що становить 30% річних, за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року позичальнику [PERSON] було\~ нараховано відсотки за користування кредитом з розрахунку 34,8% річних, тобто 2,9% на місяць, за період 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року\~ з розрахунку 3,6% на місяць, тобто 43,20% річних,\~ з 01 червня 2015 року\~\~ по\~\~\~ 24 липня 2015 року 2,5% на місяць (тобто 30% річних), з 25 липня 2015 року по 22 січня 2016 року 2,9% на місяць (тобто 34,8% річних),\~ з 23 січня 2016 року по 31 липня 2020 року 3,6% на місяць, що становило 43,20 відсотків річних,\~ а починаючи з 01 серпня 2020 року по 05 жовтня 2020 року 3,5%, тобто 42,00% річних\~ (а. с. 5-12). Отже, дослідивши зазначені розрахунки, судом встановлено, що визначений позивачем розмір заборгованості за процентами за користування кредитом з застосуванням підвищеної процентної ставки на місяць 2,7% (32,4% річних),\~ 3,5% (42% річних), 3,6%\~ (43,2% річних) суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді. Обґрунтовуючи своє право вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 05 листопада\~ 2010 року, позивач посилається на витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, та «Тарифи Банку», як невід`ємні частини спірного договору, які передбачають можливість односторонньої зміни тарифів та інших умов договору. Проте, до позовної заяви не надано Умови та Правила надання банківських послуг, які містять підпис відповідача [PERSON] . Отже, відсутні підтвердження того, що саме ті Умови і Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. З урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеній у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), на підставі статей 207, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України Умови та правила надання банківських послуг, надані банком, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. У даному випадку сторони уклали кредитний договір, умови якого відображені в заяві та довідці про умови кредитування. У довідці про умови кредитування зазначено, що базова процентна ставка становить 2,5% на місяць (30 % на рік), її зміна не передбачена, а, отже, одностороннє підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами є неправомірним, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором не відповідає умовам укладеного кредитного договору. Крім того, за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За змістом ст. 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, які суд бере до уваги відповідно до положень ст. 263 ЦПК України при розгляді цієї цивільної справи. Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» на підставі кредитного договору б/н\~ від 05 листопада 2010 року позичальнику [PERSON] 01 серпня 2015 року була надана остання кредитна картка № [NUMBER] із встановленим терміном дії 07/19. (а. с. 14). Доказів того, що відповідач [PERSON] по закінченні строку дії вказаної вище\~ кредитної картки на підставі підписаної ним анкети-заяви від 05 листопада\~ 2010 року отримував інші кредитні картки, у порядку, передбаченому Умовами та Правилами надання банківських послуг, та відповідно продовження строку дії кредитного договору, позивачем суду не надано. Таким чином, строк виконання зобов`язання згідно з умовами укладеного між сторонами у цій справі кредитного договору закінчився останнім днем липня 2019 року у зв`язку із закінченням строку дії кредитної картки, тому після закінчення строку дії договору банк взагалі не мав правових підстав для нарахування процентів за кредитним договором. За таких обставин, вимоги Банку про стягнення 3054 грн. 88 коп.\~ заборгованості за процентами, нарахованими за станом на 05 жовтня 2020 року\~ в період 05 листопада 2010 року по 05 жовтня 2020 року (суми нарахованих відсотків, відображених в розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 05 листопада 2010 року), є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Окремо суд зазначає, що користування [PERSON] \~\~ кредитною карткою та часткове погашення коштів само по собі\~ жодним чином\~ не свідчить про достеменну обізнаність відповідача, як це передбачено вимогами законодавства, про умови зміни розміру кредитного ліміту, порядку та розміру нарахування відсотків. Отже, сам по собі факт користування такими коштами не породжує виникнення зобов`язання, яке витікає з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а має іншу правову природу. При цьому суд ураховує, що\~ згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (71,62%), суд уважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 1505 грн. 45 коп., які підтверджені документально (а. с. 4). На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 599, 1050, 1048, 1054 та 1056 ЦК України та

Outcome: partial