Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

24.03.2021 року до Марківського районного суду Луганської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021 року справу передано на розгляд головуючому судді Дідоренко А.Е. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28.12.1998 року між ним та [PERSON] , укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №51. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Дружина не піклується про створення нормальних сімейних відносин, не дбає про взаємоповагу один до одного. Навпаки, її ставлення до нього привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом тривалого часу вони не можуть знайти спільну мову з питань сімейного життя, у зв`язку з чим тривалий час (більше шести років) проживають окремо. Спільне господарство сторони не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює їх примирення. Після розірвання шлюбу неповнолітня донька зостанеться проживати з позивачем. Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Жодних клопотань до суду не надійшло. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, до судового розгляду справи надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення (а.с.19,27). Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у суду матеріалами. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно повторного свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] , 28 грудня 1998 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №51 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , батьками яких вказані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.6). Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін остаточно припинені, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть більше шести місяців, на примирення позивач не згодний, відповідач заперечень проти позову не надала, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згоден на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] в позовній заяві не ставить питання про зміну прізвища відповідача [PERSON] , тому суд вважає за доцільне залишити відповідачці шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні позовної заяви було звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved