Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

23.07.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб марки СITROEN Berlingo ( Сітроен Берлінго), 2006р.в., д.н.з. [NUMBER] ., визнавши за нею право власності на 1/2 частину спірного майна. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.06.1979р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Рішенням суду від 23.03.2015року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу за спільні кошти сторін було придбано транспортний засіб марки СITROEN Berlingo ( Сітроен Берлінго), 2006р.в., д.н.з. [NUMBER] . Правовстановлюючі документи на автомобіль оформлено на відповідача. Оскільки з відповідачем вона не досягла згоди щодо користування, розпорядження та володіння спільним майном, тому звернулася в суд за захистом своїх прав. 06.08.2019року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі і призначено підготовче засідання. 04.09.2019. представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому він просить повернути позовну заяву без розгляду. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26.09.2019р. позовну заяву залишено без руху. 22.10.2019. представником позивача [PERSON] подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 22.01.2020р. приначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, провадження по справі зупинено. 12.05.2020р. представником відповідача подано клопотання про звільнення [PERSON] від сплати судових витрат за проведення товарознавчої експертизи. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 13.05.2020р. у задоволенні заяви адвоката Стабрина В.В., який діє в інтересах [PERSON] , про звільнення від сплати за проведення експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - відмовлено. 16.07.2020р. до суду повернулася без виконання ухвала про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 16.07.2020р. поновлено провадження у справі. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 19.04.2021. закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду по суті на 20.05.2021р. 20.05.2021р. відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки вважає що позивачем такий пропущено, оскільки шлюб між сторонами розірвано 23.05.2015року, а позовна заява про поділ майна подана 22.07.2019року, тобто з порушенням вимог ст.72 СК України, В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав повністю, надавши суду пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просив позов задоволити. Щодо заяви про застосування строку позовної давності, вважає таку безпідставною, оскільки про порушення свого права на транспортний засіб позивачка дізналася у 2018році коли було пред`явлено позов [PERSON] про визнання [PERSON] втратившою право на житло. В судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечили, вважають позовні вимоги безпідставними. Просили застосувати строк позовної давності. Судом встановлено: 27.06.1979 року виконавчим комітетом Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23.03.2015року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з Інформації Регіонального сервісного центру у Львівській області Міністерства внутрішніх справа України від 28.03.2019р, [PERSON] транспортний засіб марки СITROEN Berlingo ( Сітроен Берлінго), 2006р.в., д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 03.09.2010року в Стрийському ВРЕВ , а 18.03.2011року переобладнаний на пасажирський транспортний засіб. Оцінка суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. У ч.1 ст.70 СК встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Статтями 11-13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд задовольняє вимогу [PERSON] про визнання транспортно засобу марки СITROEN Berlingo ( Сітроен Берлінго), 2006р.в., д.н.з. [NUMBER] . спільною сумісною власністю подружжя та визнає за нею право власності на 1\\2 частину вказаного транспортно засобу. Щодо заяви [PERSON] , про застосування строку позовної давності, то така задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно статті 72 СК України, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. В судовому засіданні становлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 23.03.2015року, тому в даному випадку до правовідносин застосовується ч.2,3 ст.72 СК України. Отже, вирішуючи питання перебігу позовної давності, суд врахував, що при визначені початку перебігу позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. ( Постанова КЦС ВС від 06.11.2019 № 203/304/17 (61-5400св19): Судом встановлено, що на початку 2018року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання втратившою право на житло, під час розгляду якого [PERSON] дізналася про порушення свого права на спірний транспортний засіб, тому суд вважає, що саме з цього часу почала відраховуватися позовна давність на звернення позивача з позовом до суду за захистом порушеного права. Оскільки [PERSON] звернувся із зазначеним позовом до суду 23.07.2019 року, тобто в межах строку позовної давності, суд відмовляє у задоволенні заяви [PERSON] про застосування позовної давності.

Outcome: approved