Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

24.03.2015 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон, без згоди та супроводу батька. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в шлюбі з відповідачам в них народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утримані. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2012 року, шлюб між сторонами розірвано. На даний час, відповідач проживає окремо від позивача та дітей, при цьому не цікавиться життям дітей та не приймає участі в їх вихованні. Позивач має родичів в місті Санкт-Петербурзі, Російської Федерації та у місті Брест, Республіки Білорусь і вона має змогу в літній період вивозити дітей до них з метою спілкування та зміцнення родинних відносин. Також позивач має змогу відвідувати з дітьми й інші країни світу, однак через те, що відповідач ухиляється від надання нотаріального дозволу на тимчасовий виїзд дітей за межі України без супроводу батька за кордон, вона змушена звернутися в суд. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, при цьому не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином, до суду не з'явився, будь-яких заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про місце і розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, ніяких клопотань не заявив. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 08 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області [PERSON] народився [INFO] року та до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 07 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області [PERSON] народилася [INFO] року. Батьками дітей в свідоцтвах вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,9). Копія заочного рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленого 18 червня 2012 року підтверджує факт розірвання шлюбу між сторонами (а.с.10); Згідно довідки виданої 23.03.2015 року приватним підприємством «Івушка Шостка» [PERSON] зареєстрована разом з дітьми [PERSON] і [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Діти знаходяться на утриманні позивача. (а.с.11). Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно покинути територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частин 1-4 статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ч.3 ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.п4.2. Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 року за №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Також необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.3 «Конвенції про права дитини», що прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікована Постановою Верховної Ради №789 від 27.02.91 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Тому суд вважає, що малолітні [PERSON] та [PERSON], як громадяни України мають такі ж права, як всі громадяни України, а їх батько [PERSON] не даючи згоди на їх виїзд за кордон фактично обмежує встановлене законом право на вільне пересування та вільний вибір місця проживання, а тому позов необхідно задовольнити. При цьому суд також приймає до уваги, що відповідно до рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.11.2013 року було надано дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду дітей за кордон та на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди та супроводу батька протягом одного року з дня набрання рішенням законної сили, однак строк наданий відповідно до рішення сплинув. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved