Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

22.10.2015 року до Краматорського міського суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 29.09.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. на автомобіль «NISSAN QASHQAI», реєстр. номер [NUMBER], який належить їй на праві власності, здійснив зіткнення відповідач, який керував велосипедом, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Її син, [PERSON], в той момент знаходився біля автомобіля, викликав міліцію, яка зафіксувала факт нанесення шкоди майну, яке належить їй. Згідно листа № 13/9422 від 01.10.2015 року наданого Головним управлінням МВС України в Донецькій області Краматорським міським відділом в діях [PERSON], який пошкодив автомобіль, не вбачається складу злочину, передбаченого ст..194 КК України. Допустивши порушення Правил дорожнього руху України та пошкодивши її автомобіль, відповідач позбавив її можливості експлуатації автомобіля, що порушило звичний уклад її життя. Просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 12337,88 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 450 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Від проведення експертизи по встановленню винної особи відмовився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що автомобіль позивача стояв без включених габаритних фар, було вже темно та він не побачив його. Вважає, що представник позивачки таким чином порушив ПДР, вину в порушенні ПДР не визнає. На проведенні експертизи по встановленню винної особи не наполягає. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що порушень ПДР з боку відповідача не встановлено, відсутній протокол встановлення механічних пошкоджень автомобіля позивачки, відсутні рішення суду по встановленню вини в ДТП з боку відповідача за наслідками подій, які відбулись 29.09.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв., автомобіль позивачки стояв без включених габаритних фар, було вже темно, тому, вважає, що представник позивачки таким чином порушив ПДР. На проведенні експертизи по встановленню винної особи не наполягає. Просить в задоволенні позову відмовити. Проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. біля магазину «Антик» по вул. Шкадінова у м. Краматорську, між автомобілем «NISSAN QASHQAI», реєстр. номер [NUMBER], який належить позивачці та велосипедом, яким керував відповідач, відбулось зіткнення, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, про що не заперечують сторони. Згідно листа № 13/9422 від 01.10.2015 року наданого Головним управлінням МВС України в Донецькій області Краматорським міським відділом в діях [PERSON], який пошкодив автомобіль, не вбачається складу злочину, передбаченого ст..194 КК України (а.с.6). Відповідно Висновку №145/15 від 07.10.2015 року вартість ремонтно-поновлювальних робіт автомобіля «NISSAN QASHQAI», реєстр. номер [NUMBER], складає 12337,88 грн.(а.с. 30-39). Згідно зі ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об'ємі особою, що її заподіяла. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується іншою особою. З приводу доводів представника позивача про те, що встановлено вину відповідача в порушенні ПДР України та доведено механічні пошкодження спричинені автомобілю діями відповідача слід зазначити, що відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у ст.57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи по встановленню вини в порушенні ПДР, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з ч.2 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленого значення. В даній справі представник позивача відмовився від проведення експертизи по встановленню вини в порушенні ПДР, обґрунтовуючи свої вимоги на інших доказах. Але ж й відповідач не погоджуючись з доводами позивача про наявність матеріальної шкоди, спричиненої автомобілю та моральної шкоди, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не позбавлений можливості заявити клопотання про призначення такої експертизи, однак такого клопотання суду не заявив. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності зі ст.1166 ЦК України, п.2 Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала при умові, що дії останнього були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв'язок і є провина зазначеної особи. Підставами звільнення від доказування, згідно ч.3,ч.4 ст.61 ЦПК України - обставин, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов*язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні в зв*язку з вищевказаними подіями не складався протокол про адміністративне правопорушення, відсутня постанова або вирок суду, які б встановили місце дії та чи вчинені вони відповідачем. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, як не доведений. В зв*язку з тим, що основні позовні вимоги не задоволені судом, також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, витрат на проведення експертизи та судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed