Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

22.10.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить: Визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з їхнім батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які стягуються за судовим наказом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2019 у справі № 308/8780/19 з дня подачі даного позову до суду, а саме з 22 жовтня 2020 року. Судовий наказ Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2019 у справі № 308/8780/19 про стягнення з [PERSON] (адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , реєстраційний помер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (адреса останнього відомого зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) аліментів на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] у частці 1/3 від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, визнати таким, що не підлягає виконанню та відкликати. Звільнити [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами в сумі 15676,03 грн., яка нарахована в період з 01 квітня 2020 року по 09 жовтня 2020 року, що стягувалась з нього по виконавчому провадженню № 60741220 згідно з судовим наказом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2019 у справі № 308/8780/19. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] за період з 01 березня 2020 року по 30 вересня 2020 року в розмірі 15826 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у частці 1/3 від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду від 28.05.2014 шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з відповідачкою, а судовим наказом від 07.11.2019 стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дітей в 1/3 частці від всіх видів доходу (заробітку) позивача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів. Позивач вказує, що окрім сплати аліментів, опікувався дітьми, їздив з ними на відпочинок, купував одяг та шкільне приладдя, підтримував їх матеріально. Зазначає, що 01.03.2020 відповідачка привезла та залишила дітей проживати разом з ним. З цього часу ухиляється від виховання дітей. З огляду на вказане вважає, що діти повинні проживати з ним, судовий наказ по сплаті аліментів повинен бути скасований, а наявна у позивача заборгованість по сплаті таких з 01.03.2020 по 09.10.2020 анульована. Окрім цього позивач вважає, що оскільки діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні, з відповідачки підлягають до стягнення сума заборгованості по аліментах за вищевказаним судовим наказом, а також присуджені аліменти. 10.02.2021 представник відповідачки адвокат Овсепян К.А. подала до суду відзив, в якому висловила заперечення щодо самоусунення відповідачки від участі у вихованні дітей; стягнення заборгованості по аліментах за минулий час; суми стягуваних з неї аліментів. Відтак представник відповідачки просить задовольнити позов частково, стягнувши з відповідачки на користь позивача аліменти в сумі 1200 грн. на кожну дитину, а у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.03.2020 по 09.10.2020 відмовити. У судове засідання позивач не з`явився, його представником адвокатом Куштаном В.В. подано заяву від 23.04.2021 про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідачка не з`явилася, її представником адвокатом Овсепян К.А. подано заяву від 23.04.2021 про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, просить врахувати відзив відповідачки, позовні вимоги підтримує частково, а саме в пункті 6 просить відмовити, а пункт щодо стягнення аліментів задовольнити, шляхом присудження таких в сумі 1200 грн. на кожну дитину щомісяця. Позицію щодо інших позовних вимог стороною відповідача не висловлено. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради Шатров В. в судове засідання не з`явився, подав клопотання від 08.02.2021 про розгляд справи без його участі. Представник Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. не з`явилася, в клопотанні від 1 На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 5.04.2021 просила провести розгляд справи за відсутності представника виконавчої служби. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, заслухавши позицію сторін, суд приходить до наступного висновку. З 22.11.2008 по 28.05.2014 (дату ухвалення рішення судом про розірвання шлюбу) [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. За рішенням суду від 28.05.2014 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю - [PERSON] 07.11.2019 у справі №308/8780/19 судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в 1/3 частці від всіх видів доходу (заробітку) [PERSON] щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з 29.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання судового наказу №308/8780/19 від 28.11.2019 державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Кушнір А.І. постановлено відкрити виконавче провадження ВП №60741220. З розрахунку заборгованості по виконавчому листу №308/8780/19 від 28.11.2019 видно, що заборгованість [PERSON] по аліментах становить у 2019 році - 2704, 95 грн., а у 2020 році за період з квітня по жовтень 2020 року - 17043, 90 грн. Обставина проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком - позивачем [PERSON] за місцем реєстрації останнього за адресою [ADDRESS] підтверджується довідкою голови ОСББ «ЛТ-46» засвідченою жильцями будинку, висновком органу опіки та піклування від 01.02.2021 №91/23/01-12 та не заперечується відповідачкою, а відтак за приписом ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. У власності позивача та його матері - [PERSON] знаходиться квартира за адресою [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради згідно з рішенням № 198 від 27.11.1996). Головою ОСББ «ЛТ-46» [PERSON] характеризується позитивно, зокрема як доброзичливий батько (характеристика від 12.10.2020). За даними КНП «ЗОМЦ ПС та МЗ» Закарпатської обласної ради (довідка від 12.06.2020 №69) та КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради (довідка №9 від 12.06.2020) [PERSON] під наглядом у лікаря нарколога не перебуває, ознак наркозахворювань не виявлено, на обліку в психоневрологічному диспансерному відділенні не знаходиться. З характеристик директора школи та класного керівника [PERSON] видно, що за період дистанційного навчання (з березня 2020 року) останній покращив свої досягнення у навчанні, що також стверджується табелем успішності. З характеристик директора школи та класного керівника [PERSON] видно, що батько приділяє належну увагу сину. Щодо визначення місця проживання дітей. Приписами ст. 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із п. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що висновок має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради у висновку від 01.02.2021 №91/23/01-12 зазначив, що доцільним буде визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з їх батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою його місця проживання. Також у вказаному висновку зазначено, що умови проживання обох батьків є належними, однак соціальними працівниками було проведено бесіду з дітьми з якої з`ясовано, що у дітей дуже негативне ставлення до матері, вони не хочуть повертатись до неї. Окрім цього за твердженням матері вона не заперечує щодо проживання синів з батьком, однак хоче мати можливість більше спілкуватись з дітьми, хоче працювати з психологом та відновити контакт з дітьми. У Декларації прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів с. 3 Конвенції ООН про права дитини (конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ (798-12) від 27.02.1991 р. дата підписання Україною: 21 лютого 1990 року, набуття чинності для України: 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи те, що стороною відповідача, зокрема у відзиві від 10.02.2021, не висловлено позицію щодо заявленої позивачем вимоги про визначення місця проживання дітей з ним, суд вирішуючи дану позовну вимогу, приймає до уваги відсутність заперечень відповідачки, зафіксованих у висновку органу опіки та піклування, а також позицію дітей, висловлену соціальним працівникам, й відповідний висновок компетентного органу, й вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з їхнім батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що наразі відповідає якнайкращим інтересам дитини. Щодо визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню; звільнення від сплати аліментів; звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога встановлюється положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За положеннями ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частина 2 ст. 197 СК України передбачає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Окрім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Частиною 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. За п. 1-1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом. Враховуючи факт проживання дітей у період з 01.03.2020 та наразі з батьком - позивачем [PERSON] , приймаючи до уваги те, що обов`язок по сплаті аліментів належить тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, судовий наказ від 07.11.2019, виданий у справі № 308/8780/19, на підставі якого провадиться стягнення аліментів з позивача у виконавчому провадженні ВП №60741220, як виконавчий документ підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього суд визнає істотною обставину проживання дітей з 01.03.2020 з позивачем, а відтак перебування дітей на повному матеріальному утриманні позивача, тож заявлена вимога про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла під час виконання судового наказу від 07.11.2019 у справі № 308/8780/19, є обґрунтованою. Більш того, враховуючи, що судовий наказ від 07.11.2019, виданий у справі № 308/8780/19, визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, подальше стягнення за таким не проводиться, а відтак позивач звільняється від сплати аліментів на виконання такого. Щодо стягнення аліментів та стягнення аліментів за минулий період. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180, ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За твердженням представника відповідачки, висловленим у відзиві, дохід останньої є мінливим та нерегулярним, оскільки протягом тривалого часу відповідачка офіційно не працевлаштована, а дохід від роботи фітнес-тренером залежить від багатьох факторів: наявність клієнтів, приміщення для занять спортом. З довідки, виданої ФОП [PERSON] , вбачається, що з 2014 року відповідачка не працює у вказаної особи. Тож, приймаючи до уваги відсутність офіційного та стабільного доходу у відповідачки протягом тривалого часу, вид займаної нею діяльності - фітнес-тренер, яка в силу введення карантину зазнає відповідних обмежень та заборон, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів у відповідній частці від доходу (заробітку) відповідачки є недоречним й присуджує до стягнення такі в твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Половина від вказаної суми є гарантованим розміром. З огляду на вказане суд задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з відповідачки на користь позивача частково й визначає суму стягуваних з відповідачки аліментів по 1300 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. В постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №748/2340/17 здійснений аналіз ст. 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими. В ході розгляду справи судом встановлено, що спільні діти сторін з 01.03.2020 проживають разом з батьком - позивачем [PERSON] , однак останній не надав суду належних та допустимих доказів щодо офіційного звернення до відповідачки у вказаний період з питання надання грошового утримання для забезпечення нормального розвитку дітей, зокрема шляхом стягнення аліментів на утримання дітей. Відтак, судом не встановлено, що відповідачка ухилялася від тягаря утримання дітей, який згідно з Законом покладається на обох батьків.

Outcome: partial