Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

23 вересня 2013 року між сторонами був укладений кредитний договір № 63250/35/к, за умовами якого відповідач отримав від позивача кредит на споживчі потреби у розмірі 35 000 грн. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,7% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (у разі припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства на поточний (картковий) рахунок до закінчення строку дії Кредитного договору процентна ставка збільшується до 38% річних) та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію в строки та в порядку, встановлених умовами кредитного договору. Позивач, посилаючись на вище зазначені обставини, в поданому позові також зазначає, що відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків за кредитним договором і не сплатив заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом в повному обсязі. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредиту у розмірі 55542,32 грн. та понесені позивачем судові витрати. Представник позивача згідно наданої письмової заяви підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти прийняття заочного рішення, справу просив розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. При цьому від відповідача не надходило заяви про розгляд справи за його відсутністю, у зв'язку з чим суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання саме у цей строк. При цьому згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також, відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із наданих позивачем доказів (а.с.6-17) судом встановлено, що 23 вересня 2013 року між сторонами дійсно був укладений кредитний договір №63250/35/к, за умовами якого відповідач отримав від позивача кредит на споживчі потреби у розмірі 35 500 грн. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,7% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (у разі припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства на поточний (картковий) рахунок до закінчення строку дії Кредитного договору процентна ставка збільшується до 38% річних) та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію в строки та в порядку, встановлених умовами кредитного договору. При цьому на час укладення договору відповідач працював на Торезькій дистанції колії. Відповідач порушив умови п.5.2.5 кредитного договору, а саме отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати підприємства, на якому він працює, тільки на поточний (картковий) рахунок, відкритий в роботодавця, на протязі всього строку дії кредитного договору. Відповідно до п.6.4 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в п.5.2.5 договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. Відповідно до Довідки по рахунку [PERSON] останнє зарахування заробітної плати відбулось 16.10.2014 року. Крім того, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків за кредитним договором і не сплачує заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом. При цьому станом на 15 червня 2016 року заборгованість по кредитному договору складає 55 542 грн.32 коп., з яких: -сума простроченої заборгованості по кредиту - 22 351,00 грн., -сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 14 056,61 грн., -сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 8 791,48 грн., -сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків - 3 973,77 грн., -штраф 10% згідно п.6.4 (за порушення п.5.2.5 кредитного договору) - 3500,00 грн., -інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 2 869,46 грн. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позов таким чином, суд зазначає, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору у сумі 1378 грн. (а.с.3), а також витрат на оплату виклику відповідача через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» у сумі 420 грн. згідно рахунку та платіжного доручення №1125 від 08.06.2016 р., а всього 1798 грн. користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст.509,525-527,536,629,651,1054 ЦК України, умов Кредитного договору № 63250/35/к від 23.09.2013р.,

Outcome: approved