Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

23.07.2020 року позивачка звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ТОВ «Розагропродукт», Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання незаконним та скасування акту про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу та свідоцтва . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачка зазначила, що 21.07.2020 року до нерухомого майна, що належить їй на праві власності за адресою [ADDRESS] «з» увірвалася невідомі особи, які зазначили, що вказаний об`єкт їй не належить, а належить ТОВ «Розагропродукт. Крім того, наступного дня їй стало відомо про те, що 31.10.2019 року Бердянським ДВС складено акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, з якого вбачається, що виконавчою службою проводилась оцінка майна, передавалось майно на реалізацію, однак не було продано та передано стягувану в рахунок погашення боргу. 20.01.2020 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Сенаторовою Н.В. на підставі акту ТОВ «Розагропродукт» видано свідоцтво про реєстрацію за ТОВ «Розагропродукт» майна Сезонний готель, об`єкт нежитлової нерухомості, що розташовано за адресою: [ADDRESS] . Під час підготовки документів для передачі на реалізацію допущено порушення її прав, які полягають в неповідомленні про призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки нерухомого майна, неповідомленні її, як боржника про вартість нерухомого майна, так як вона мала б змогу поставити під сумнів вартість майна та вимагати проведення рецензії, неповідомленні про передачу нерухомого майна на реалізацію за певною вартістю. Крім того, вважає суттєвим порушенням передачу майна на реалізацію з перевищенням строку дії звіту про оцінку нерухомого майна. Ухвалою судді від 24.07.2020 року відкрито провадження по справі призначено підготовче судове засідання за загальними правилами провадження. Ухвалою суду від 25.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та представник позивача адвокат Дон В.О. в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Дон В.О. подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача адвокат Лишенко С.С. в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги [PERSON] підтримує повністю, просить суд їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України , суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України , кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України , під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 1 Закону України Про виконавче провадження , зараз і надалі в редакції чинній на дату вчинення виконавчих дій, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України Про виконавче провадження ). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Пунктом 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Порядок проведення реалізації арештованого майна, на дату виникнення спірних правовідносин, регулювався Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року. Судом встановлено, що 31.10.2019 року Бердянським ДВС складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, з якого вбачається, що виконавчою службою проводилась оцінка майна, передавалось майно на реалізацію, однак не було продано та передано стягувачу в рахунок погашення боргу. 20.01.2020 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Сенаторовою Н.В. на підставі акту ТОВ «Розагропродукт» видано свідоцтво про реєстрацію за ТОВ «Розагропродукт» майна Сезонний готель, об`єкт нежитлової нерухомості, що розташовано за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 291,4 кв.м, що складається з: основна будівля «Ф» загальною площею 132,3 кв.м., ганок до «Ф», ганок до «Ф», ганок до «Ф», сходи до «Ф», сходи до «Ф», балкон до «Ф», балкон до «Ф», балкон до «Ф», основна будівля «Х» загальною площею 159,1 кв.м, ганок до «Х», ганок до «Х», ганок до «Х», ганок до «Х», сходи до «Х», сходи до «Х», балкон до «Х», замощення І вартістю 1 863 393,00 грн., оскільки ТОВ «Розагропродукт» виявило бажання залишити за собою непродане майно. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1507196523104 від 20.01.2020 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Сенаторовою Н.В. було зареєстровано право власності на дане нерухоме майно за ТОВ «Розагропродукт», номер запису про право власності: 35105692. Частиною 9 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. Обґрунтовуючи позов, позивачка посилається на порушення державним виконавцем Закону України «Про виконавче провадження» в тому, що позивачка не була повідомлена про призначення суб`єкта оціночної діяльності та про вартість нерухомого майна. Згідно з ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Як зазначено у п.8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/59, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 02.04.2012 року №489/20802 в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року № 1302/29432 для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача. Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Таким чином, відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Частиною восьмою статті 19 Закону України Про виконавче провадження визначено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Як убачається з письмових доказів по справі, позивачкою не було вчинено жодних самостійних дій для виконання рішення Бердянського місьрайонного суду Запорізької області, по якому був 23.02.2018 року виданий виконавчий лист №310/335/17, відповідно до якого стягнено з [PERSON] на користь ТОВ «Розагропродукт» авансові платежі в загальній сумі 833436,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається позивачка, виконавець повідомляє про результати визначення вартості та оцінки майна сторонам і у разі, якщо вони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх в установленому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Як вбачається з акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 31.10.2019 року, 29.05.2018 року до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби надійшов звіт про оцінку майна. Позивачка звернулася з позовом до суду лише 23.07.2020 року, тобто фактично більше двох років після надходження звіту державному виконавцю. Письмові обґрунтування, викладені в позові, щодо того, що позивачці не було відомо про звіт оцінки майна на протязі більше двох років, при наявності неодноразових звернень до суду з позовними вимогами відносно вказаного майна, є сумнівними та не підтвердженими доказами. Суд бере до уваги, що за весь час, після надходження звіту про оцінку майна, позивачка його у встановленому законом порядку не оскаржувала, до суду з заявою про поновлення строку не зверталася. Таким чином позивачкою не доведено, що вона не була ознайомленою з результатами визначення оцінки арештованого майна і що їй не було надіслано повідомлення про результати оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі. При цьому, суд бере до уваги, що при проведенні в рамках виконавчого провадження визначення вартості майна боржника Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» підлягає застосуванню в частині регулювання діяльності залученого державним виконавцем суб`єкта оціночної діяльності, та не стосується порядку призначення такого суб`єкта державним виконавцем. Щодо питання чинності звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні, то положення про його дійсність протягом 6-ти місяців від дня підписання суб`єктом оціночної діяльності та обов`язок провести оцінку повторно після закінчення зазначеного строку є необґрунтованими, оскільки у випадку, коли строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться, тоді як у даному випадку строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 вересня 2020 року у виді накладення арешту на Сезонний готель, об`єкт нежитлової нерухомості, що розташовано за адресою: [ADDRESS] , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт», підлягають скасуванню. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed