Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

22.10.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 19.03.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» - нове найменування ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №69241а8кг, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб CITROENC-ELYSEE д.р.н. [NUMBER] . 31.03.2018 року о 13:25 на а/д М-05 Київ-Одеса, 65км сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля CITROENC-ELYSEE д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобіля RenaultLogan д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль CITROENC-ELYSEE д.р.н. [NUMBER] , що був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «АРКС». Згідно відповіді НПУ №3018092396190836 про ДТП та постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2018, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] пункту 13.1 ПДР України, якого визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. [PERSON] звернувся до Страхової компанії «АРКС» з повідомленням про настання події та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2371768 від 13.04.2018 року та умов договору страхування №69241а8кг від 19.03.2018, розмір страхового відшкодування склав 40 812,03 грн., яке ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника. Також, з метою врегулювання спору 08.08.2018 року було направлено на адресу відповідача претензію за вих.. №СУ/005202/4-1, однак з боку останнього не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Тому, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 40 812,03 грн.шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір в сумі 2 102,00 грн. 24.11.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця проживання, згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (а.с. 47), та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позов з додатками 15.01.2021 року (а.с. 51,52), однак у встановлений строк відзив на позов не подав. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні в справі матеріали, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 31.03.2018 року о 15 год. 00 хв., на а/д М-05 Київ-Одеса, 65 км, керуючи автомобілем «RenaultLogan», державний номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем марки CITROENC-ELYSEE, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , чим порушив п.2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Даний факт, також підтверджується довідкою НПУ №3018092396190836 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.9). 04.05.2018 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8). Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася з вини відповідача, постанова про визнання [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП набрала законної сили, а отже [PERSON] , відповідно до положень ст.1188 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки спричинені внаслідок пошкодження автомобіля CITROENC-ELYSEE державний номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Судом встановлено, що автомобіль CITROENC-ELYSEE, державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.34). 19.03.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» - нове найменування ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №69241а8кг (а.с. 27-33), відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб CITROEN C-ELYSEE, державний номерний знак [NUMBER] , страхова сума визначена в розмірі 412050,00 гривень, франшиза - 2060,25 гривень. 04.04.2018 року [PERSON] повідомив страхову компанію ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» - нове найменування ПрАТ «Страхова компанія «АРКС`про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 31.03.2018 року на а/д М-05 Київ-Одеса, 65 км, під час якої автомобіль CITROEN C-ELYSEE державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 23). Згідно звіту №5254 від 04.06.2018 року (а.с.12-13), про оцінку вартості збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу та акта огляду транспортного засобу від 04.04.2018 року (а.с. 14-22), вбачається, що матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобуCITROEN C-ELYSEE, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 42882 грн. 11 коп. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2371768 від 13.04.2018 року, рахунку №00356 від 04.04.2018 року (а.с. 10,11), та умов Договору страхування №69241а8кг від 19.03.2018, враховуючи розмір франшизи (2060,00 грн.), розмір страхового відшкодування склав 40 812,03 грн., яке ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (нове найменування ПрАТ «Страхова компанія «АРКС») було сплачено [PERSON] за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується платіжним доручення №442454 від 16.04.2018року (а.с. 6). Також, встановлено, що на момент скоєння ДТП 31.03.2018 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «RenaultLogan»д.р.н. [NUMBER] застрахована не була, що підтверджується роздруківкою з бази МТСБУ щодо відсутності полісу (36). Відповідно до ст.36.2 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Тобто, ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (нове найменування ПрАТ «Страхова компанія «АРКС») визнало зазначене ДТП страховим випадком, виплатило кошти власникупошкодженого автомобіля та звернулось до суду з вказаним позовом з вимогами щодо відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі - 40 812 грн. 03 коп., що підтверджено відповідним платіжним документом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст.1191 ч.1 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Також, згідно ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивача, понесені ним судові витрати: судовий збір в сумі 2102,00 грн. згідно платіжного доручення №712799 від 12.10.2020року (а.с. 1).

Outcome: approved