Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

22.12.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що вони з відповідачами на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна від 24.10.1997 року є спільними сумісними власниками квартири [ADDRESS] . В даний час вона не може розпорядитися своєю часткою квартири, оскільки вона не виділена із спільної сумісної власності, а\~\~відповідачами не надано їй відповідних повноважень на вчинення правочину із спільною сумісною власністю. Виділення частки із спільної сумісної власності їй необхідно для усунення перешкод у здійсненні права розпорядитися своєю часткою спірної квартири. У судове засідання позивач не з`явилась, від неї надійшла заяви про розгляд справи в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності, просили позов задовольнити. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі продажу нерухомого майна № 7549 від 24.10.1997 року, укладеного та зареєстрованого на Південній товарній біржі, на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Вищевказаний Договору купівлі продажу нерухомого майна № 7549 від 24.10.1997 року визнаний дійсним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.09.2020 року по цивільній справі № 487/4268/20. Рішення є чинним та набрало законної сили. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказувала на те, що вона не може розпорядитися своєю часткою квартири (подарувати її), оскільки вона не виділена із спільної сумісної власності. Згідно ч. 1\~ст. 319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох\~\~ або\~\~більше\~\~осіб\~\~без визначення часток\~\~кожного з них у праві\~\~власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до\~ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою\~\~передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями\~ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Також\~\~слід\~\~зазначити, що згідно із\~ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у\~\~праві\~\~спільної часткової власності\~\~ визначено\~\~у\~ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту\~ст. 357 ЦК України\~\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки\~\~співвласника\~\~ у спільному сумісному майні. Крім того,\~статтею 372 Цивільного кодексу України\~передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню й відповідно право спільної сумісної власності на спірну квартиру підлягає припиненню із визначенням часток кожного із співвласників відповідно\~\~у розмірах по 1/3 частки.

Outcome: approved