Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

22 вересня 2016 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся з позовом [PERSON] до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», третя особа: Відділ виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Красноармійськ Донецької області про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі він знаходився у трудових відносинах з 2014 року, працюючи гірноробочим очисного забою 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті. Під час виконання трудових обовязків 17 квітня 2016 року о 18 год. 30 хв. з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму, а саме: відкритий уламковий перелом кісток носа зі зміщенням, множинні забиті інфіковані рани обличчя, відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Нещасний випадок був пов'язаний з виробництвом, внаслідок чого, йому було видано акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1. Після отриманої травми він тривалий час знаходився на лікуванні, але відновити своє здоровя не зміг, у звязку з чим 11 серпня 2016 року він пройшов МСЕК та йому була встановлено 50% втрати працездатності таі 3 групу інвалідності. Крім того, йому було протипоказана тяжку фізичну працю, підземні умови праці, робота на висоті, та рухаючихся механізмів, а також було рекомендовано «Д» нагляд та лікування у невролога, ЛОР - лікаря, стаціонарне лікування, медикаментозне лікування, оперативне та санаторно-курортне лікування. Після встановлення втрати працездатності, відділенням виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійськ йому були призначені страхові виплати: втрачений заробіток та одноразова допомога. Також позивач вказує, що спричинена йому моральна шкода полягає у завданні йому моральних та фізичних страждань з приводу пошкодження здоровя, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя та порушенням звичайного способу життя. Так, після отриманих ним тілесних пошкоджень, він тривалий час відчував фізичний біль, а саме: у нього дуже боліла травмована голова та обличчя. Від відчуття сильної болі почалися безсоння, головокружіння, нудота, слабкість. Для того, щоб зменшити його біль йому прийшлось приймати знеболююче. По теперішній час він не може жити повноцінним життям до якого звик, зокрема у період лікування він не міг зустрічатися з друзями, повноцінно спілкуватися зі своєю сімєю та родиною, тому що в нього були постійні болі та з цього приводу був дуже дратівливий. Він тривалий час вимушений був знаходитися на лікуванні. Крім того, з часу отримання травми він постійно лікуюся та приймає ліки, оскільки без цих ліків відчуває фізичний біль. Більш того йому і у подальшому необхідне лікування, в тому числі і оперування та постійний нагляд лікарів. Усе це доставляє йому значні моральні страждання та значно порушило його звичайний спосіб життя. Крім того, його ні як не залишають страхи стосовно того, що отримана ним травма у подальшому дуже негативно може сказатися на його здоровї та в нього можуть бути негативні наслідки. Він дуже переживає за стан свого здоровя з цього приводу. Лікарі під час його лікування сказали, що у подальшому він може залишитися на все життя інвалідом. У звязку з отриманими травмами він відчуває себе неповноцінним чоловіком, він молодий чоловік, в нього є сімя, яку повинен забезпечувати. Однак, тривалий час із-за лікування він не мав можливість та і зараз не має як раніше працювати та заробляти кошти на шахті для утримання його родини. Згідно висновку МСЕК було протипоказано роботу яку він раніше виконував в шахті, а навпаки рекомендована робота на поверхні - вахтером, сторожем, брошюровщіком. Однак при такій роботі, він не зможе допрацювати необхідний час для того, щоб він мав можливість вийти на пільгову пенсію. Все це йому доставляє моральні страждання та повністю змінює його образ життя та усі подальші плати на життя. Все це порушило його звичайний спосіб життя, відобразилося на його стані здоровя та спричинило моральну шкоду, яку він оцінює у 200 000 гривень та просить суд таку стягнути з відповідачу у його користь. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі просив такий задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні щодо позову заперечила, надала пояснення аналогічні змісту заперечень на позовну заяву, що містяться в матеріалах справи, просила суд відмовити у задоволені позову. Представник заінтересованої особи Відділення виконавчої дирекціїФонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить позов розглянути у його відсутність, щодо ухвалення рішення поклався на розсуд суду. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно записів у трудовій книжці, позивач [PERSON] у період з 07 жовтня 2014 року до 11 серпня 2016 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, та був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоровям (а.с. 3-7). Перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах, позивач працював з повним підземним робочим днем у шахті. Під час роботи в шахті [PERSON] отримав травму на виробництві, що підтверджується Актом № 8 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом (а.с. 31-37), Актом розслідування нещасного випадку від 17 квітня 2016 року, в пунктах 6. вказано, що даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1, згідно чого комісія дійшла висновку, що особами, серед яких [PERSON], допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, невиконання яких привело до даного нещасного випадку (а.с. 38-46). Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 124880 від 11 серпня 2016 року, [PERSON] було встановлено втрату професійної працездатності 50%, потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванніта третю групу інвалідності (а.с. 8). Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на час виникнення спірних відносин, в звязку із зміною спеціального закону, не відповідає за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником виробничої травми чи професійного захворювання в цей період, він набуває права на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах, встановлених законом. Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, ст.237-1 - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця. З медичних висновків від 12 травня 2016 року, № 2433/16 від 26 липня 2016 року, від 29 липня 2016 року, 02 серпня 2016 року, історії хвороби № 2943/196, 3044-3639 вбачається, що [PERSON] має діагноз: відкрита трудова трамва, забій головного мозку І ступені з правосторонньою пірамідною недостатністю (а.с.22-30). Отже, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоровю завдана при виконанні позивачем трудових обовязків, про що свідчить акт розслідування нещасного випадку, висновок МСЕК та інші медичні документи, які є в справі. Що стосується доводів відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди, то суд не приймає такі до уваги, оскільки відповідно до чинного законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, так як стан здоровя позивача погіршено. Обовязкове призначення МСЕК з приводу встановлення факту спричинення моральної шкоди передбачається у випадку відсутності вищевказаних доказів. Частина 2 ст.237-1 КЗпП України містить посилання на те, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. В той же час є загальна норма ст. 23 ЦК України, якою передбачено певний порядок та визначення розміру моральної шкоди. Крім того, відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого виходить із загальних засад законодавства (аналогія права), ч.9 забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Так, відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, до юридичних фактів, які має довести позивач, зокрема, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди. Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у ст. 57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з ч.2 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленого значення. Відтак, якщо позивач надав докази завдання йому шкоди, довів цими доказами певний її розмір і не просив суд про призначення медико-соціальної експертизи, то суд не має підстав для відмови в позові чи призначення експертизи з власної ініціативи, оскільки це не передбачено положеннями ЦПК України (ст.ст. 10, 143 - 145), які мають суто змагальний характер доказування. У разі якщо відповідач не погоджується з доводами позивача про наявність моральної шкоди та її розміром, визначеним позивачем, відповідно до вимог ст.. ст. 10, 60 ЦПК України відповідач не позбавлений можливості заявити клопотання про призначення такої експертизи. Відповідач у даній справі клопотання про проведення експертного дослідження не заявляв. Відповідно до розяснень № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 50% працездатності в звязку з отриманою травмою на виробництві, визнаний інвалідом третьої групи. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами від 25 травня 2001 року) «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Судом встановлено факт заподіяння моральної шкоди позивачу і він має право на відшкодування цієї шкоди з відповідача, однак з урахуванням ступеню втрати працездатності, характеру, обсягу і тривалості страждань позивача, погіршення стану здоровя позивача, а також те, що професійна працездатність позивача в звязку з отриманою травмою втрачена на 50%, суд вважає за можливе стягнути на його користь суму 20 000 грн., яка буде справедливою сатисфакцією за заподіяну моральну шкоду. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивач за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частиною 3 ст.88 ЦПК України, встановлено, що якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» №928- VIІІ від 25 грудня 2015 року з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата складає 1378 грн. Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн. \~

Outcome: partial