Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

22 жовтня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 31 жовтня 1992 року зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який реєстрували в Дунаєвецькиму районному відділі ЗАГС, актовий запис №135. В подружжя неповнолітніх дітей не має. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, понад п'ятнадцять років спільно не проживають, сімя перестала існувати і її збереження неможливе, шлюб існує лише формально, а тому позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачкою та не стягувати з неї судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак до судового засідання подав заяву, в якій позов підтримав, просить проводити розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала. Відповідачкою не подано до суду відзив на позов. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.287 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що 31 жовтня 1992 року сторони зареєстрували шлюб в Дунаєвецькиму районному відділі ЗАГС, актовий запис №135, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В подружжя неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що у сторін подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння , розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного домашнього господарства. Подружжя більше пятнадцяти років не проживають та не підтримують шлюбних відносин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій ст.56 СК України передбачено, що \~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. римушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, позивач на розірванні шлюбу наполягає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved