overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

22 травня 2017 року [PERSON] пред'явила вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини. 10.09.2016 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Татарбунарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Оде- ській області, актовий запис № 92. Від шлюбу дітей у них не має. Протягом останнього часу сі- мейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактич- ного припинення шлюбних відносин. Вони мають дуже різні характери та погляди на життя. Від добровільного розірвання шлюбу відповідач ухиляється. Подальше збереження сім'ї не можливе, тому просила розірвати шлюб між ними. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив справу роз- глядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач двічі у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та проживання сповіщався належним чином - про що свідчать поштові повідом- лення (а.с.16,19). Відомостей про поважність причин його неявки суд не має і вважає, що він не з'явився без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Як вбачається з оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4), 10.09.2016 р. Та- тарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного терито- ріального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 92. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постанов- лено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су- перечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюб- не прізвище. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим суд вва- жає, що шлюб має бути розірваний. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 640 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

22 травня 2017 року заявник звернувся до суду з даною заявою в якій зазначає, що на даний час у неї виникло право подати до заінтересованої особи документи для оформлення пенсії. У звязку із розбіжністю її імені, яке зазначене у дипломі №183497 про навчання в Брестському професійно-технічному училищі [PERSON], а не [PERSON] як є в дійсності, не має можливості оформити пенсію. В даний час у неї немає можливості внести відповідні зміни у диплом. Просить встановити факт, що диплом №183497 виданий [PERSON] про закінчення Брестського професійно-технічного училища МТ БССР належить їй [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю з підстав, які в ній зазначені, просить її задовольнити. Заінтересована особа, будучи належним чином повідомлена про час і місце слухання, на розгляд справи не зявилася, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява підлягає до повного задоволення. Як убачається із свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу заявника та її паспорта (а.с. а.с. 3-5), вона народилася 02 березня 1966 року в с. Хотешів Камінь-Каширського району, 28 вересня 1985 року уклала шлюб із [PERSON], після чого їй присвоєне прізвище [PERSON]. У 1983 році заявник вступила до Брестського професійно-технічного училища МТ БССР, яке закінчила 13 липня 1985 року, про що їй було видано відповідний диплом (а.с. 6). У названому дипломі імя заявника записано як [PERSON] (у перекладі з російської мови) замість правильного [PERSON], як є в дійсності. З цього вбачається розбіжність імені заявника, яке є в дійсності з тим, що вказане у названому дипломі. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту, що вищезгаданий диплом належить заявнику, має для неї юридичне значення для оформлення пенсії. Іншим чином встановлення даного факту неможливо. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що зазначений в поданій суду заяві диплом належить саме заявнику. Із заінтересованої особи суд судових витрат не стягує, оскільки, згідно ст. 235 ч.7 ЦПК України, такі витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

22 травня 2017 року заявник звернувся до суду з даною заявою в якій зазначає, що на даний час у нього виникла можливість оформлення пенсії, у звязку з чим звернувся до заінтересованої особи, однак йому було відмовлено, оскільки його прізвище у трудовій книжці помилково вказане як [PERSON] замість правильного [PERSON]. Просить встановити факт належності йому трудової книжки серії БТ-І № 3054583. У судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю з підстав, які в ній зазначені, просить її задовольнити. Заінтересована особа проти заяви не заперечує, про що подала відповідну заяву, де розгляд справи просить провести без участі її представника. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява підлягає до повного задоволення. Як убачається із свідоцтва про народження заявника та його паспорта (а.с. а.с. 4-5, 7), він народивсь 21 лютого 1964 року в с. Олександрія Камінь-Каширського району. З трудової книжки серії БТ-І №3054583, заповненої 27 липня 1983 року (а.с. 6) вбачається, що вона заповнювалася на російській мові, і була видана на імя [PERSON], [INFO], що ставить під сумнів належність її заявнику. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту, що вищезгадана трудова книжка належить заявнику, має для нього юридичне значення для оформлення пенсії. Іншим чином встановлення даного факту неможливо, оскільки організації, де було виписано заявнику вищевказану трудову книжку, на даний час не існує. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що зазначена в поданій суду заяві трудова книжка належить саме заявнику. Із заінтересованої особи суд судових витрат не стягує, оскільки, згідно ст. 235 ч.7 ЦПК України, такі витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

22 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1966 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.05.2017 р. о 06 год. 09 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.05.2017 р. о 06 год. 09 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, тривожний, напружений. вважає, що в будинку, щось твориться, з щезає тіло. Звертався в поліцію. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

22 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.05.2017 р. о 18 год. 38 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий обумовлює небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.05.2017 р. о 18 год. 38 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря психіатра. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний мовному контакту. Контакт малопродуктивний. Напитання відповідає після пауз, лаконічно, не завжди по суті. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Розлади психіки з делірієм.. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

22 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.05.2017р. о 22 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.05.2017р. о 22 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малитшко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, неадекватна. Вважає, що її переслідує мафія, виселяє з квартири за несплату, що в квартирі двійник чоловіка. Висловлює маячні ідеї впливу. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ъй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

22 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.05.2017 р. о 11 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.05.2017 р. о 11 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора доступна формальному контакту. В розмові напружена, підозріла, на запитання відповідає вибірково, після пауз, не завжди по суті. Мовлення по типу монологу. На деякі запитання відповідає з незадоволенням. Назвала своє ім'я, знає де знаходиться. Нецензурно лається, голо сливо співає. Свої хворобливі переживання не розкриває. Висловлює маячні ідеї переслідування, фізичної дії на адресу оточуючих. При спробі корекції афектується. Психічно хворою себе не вважає. опирається огляду, дереться. Мислення паралогічне, непослідовне. Критика до свого стану порушена. Від госпіталізації відмовляється. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

22 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Суворова, 9/82. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.05.2017р. о 13 год. 02 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.05.2017р. о 13 год. 02 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що вдома на протязі останніх діб не спить, лікування не приймає, спостерігалося психомоторне збудження. Під час розмови легко роздратовується. Афективно заряджена. Мова прискорена, дезорганізована. Висловлює маячні ідеї на адресу оточуючих. Висловлює маячні ідеї переслідування. Настрій нестійкий, роздратована. Встановлену дистанцію не підтримує. Емоційно неадекватна. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Свій стан не оцінює. Імпульсивна. [PERSON] було поставлено попередній діагноз біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

22 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.05.2017 р. о 16 год. 32 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.05.2017 р. о 16 год. 32 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Шевченко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що доступний формальному контакту. Скарги на обру слабкість. Настрій нестійкий. В розмову вступає неохоче, на запитання відповідає після пауз, роз'яснень. Голос тихий. Висловлює маячні ідеї відносини, отруєння на адресу рідних. Вважає, що вони йому підсипають бите скло. Обмани сприйняття на момент огляду не виявляє. Мислення паралогічне. Виражена відволікаємість, виснаженість уваги. В місці знаходження орієнтований вірно, в календарному часі грубо, себе називає правильно. Пам'ять знижена переважно на поточні дії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний шизофреноподібний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved