Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

22.09.2021 [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з цивільним позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом та встановлення юридичного факту. Позовні вимоги мотивовані тим, що його батько, [PERSON] , був одноособовим власником будинковолодіння в [ADDRESS] та проживав в ньому разом із дружиною та іншими членами його сім`ї. 26 березня 2009 року [PERSON] , при житті, склав заповіт, який на даний час не відмінявся і не змінювався, про те, що після його смерті, все належне йому майно заповів [PERSON] . [INFO] батько помер. Після смерті останнього відкривається спадщина на належне йому майно в тому числі на будинковолодіння в [ADDRESS] . Зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом спірного нерухомого майна. Спадкоємцем за законом першої черги є його мама [PERSON] , яка 27 січня 2021 подала до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини за №38, спадкова справа №21/2021р. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] , які б заявили про свої спадкові права, немає. Він прийняв спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавав. Проте, державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В., відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на будинковолодіння відсутні. Крім того, в його свідоцтві про народження зазначено, що його батьком є « [PERSON] » замість правильно « [PERSON] ». Чому в свідоцтві зроблено такий запис йому невідомо. Внести виправлення в актовий запис про народження, в даний час, неможливо у зв`язку із смертю батька. Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24.10.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник в підготовчому судовому засіданні позов підтримали просили його задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнала, вказала, що [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] , зазначила, що вона подала до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання, що позивач є сином [PERSON] , а відповідач дружиною. Вони проживали всі разом за однією адресою. Зазначила, що поховання померлого здійснював [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши думку сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд встановлює факти родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до свідоцтва про народження виданого 12.10.1968 серія [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідки Чорнолізької сільської ради від 27.11.2020 №254 згідно з записом в погосподарській книзі виконавчого комітету Чорнолізької сільської ради за №6 [PERSON] до дня смерті проживав з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] . Відтак з оглянутих вище документів та показів свідка, суд вважає доведеним факт родинних відносин, між[PERSON] та померлим [INFO] батьком [PERSON] . Даний факт також визнався відповідачем, яка являється матір`ю [PERSON] та дружиною [PERSON] . Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, Крім того, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Факт, який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження на підставі поданих письмових доказів. Встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати право на спадкування. Також, щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності суд зазначає наступне. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відповідно до копії свідоцтва про право власності на будинковолодіння виданого 15.03.2001 виконавчим комітетом Чорнолізької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, був власником будинковолодіння в [ADDRESS] . Також, у вищезазначеній довідці Чорнолізької сільської ради від 27.11.2020 №254 зазначено, що за [PERSON] значиться житловий будинок в [ADDRESS] . 26 березня 2009 року [PERSON] , при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем Чорнолізької сільської ради та внесено в реєстр за №12 про те, що після його смерті, все належне йому майно заповів [PERSON] . На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Чорнолізької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 27.11.2020 №254. Як вбачається з свідоцтва про смерть виданим 20.08.2020 серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом спірного нерухомого майна. Спадкоємцем за законом першої черги, який відповідно до вимог ст.1241 ЦК України, також має право на обов`язкову частку в спадковому майні, є відповідач [PERSON] . Проте остання 27 січня 2021 подала до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини за №38, спадкова справа №21/2021р. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] , які б заявили про свої спадкові права, немає. Відповідно до вимог ст.ст.1235, 1268-1270 ЦК України [PERSON] , прийняв спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Чорнолізької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 27.11.2020 №254. Заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавав. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на будинковолодіння на ім`я [PERSON] відсутні, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.09.2021 за №147/02-31. Відповідно до положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Вимогами ст. 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч.2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З матеріалів справи встановлено, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, позивач, що є спадкоємцем за заповітом, звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але таке йому не видано, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця [PERSON] . У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] , на час відкриття спадщини постійно проживав з ним, від прийняття спадщини не відмовлявся, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказане майно, тому позов слід задовольнитиповністю.

Outcome: approved