overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

23.08.2013 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] щомісяця по 1/4 частини всіх видів прибутків до повноліття дитини. Позивачка в судове засіданні не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовної заяви не заперечував. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на утриманні матері [PERSON]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за рішенням суду. За таких обставин суд задовольняє заяву, та стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини щомісячно по 1/4 всіх видів прибутків до повноліття дитини, починаючи з 23.08.2013 р. Суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 214, 60 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

23.08.2013 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON]. Вимоги позивача уточнені заявами від 23.12.2013, 25.12.2013 та 26.12.2013 року. В своїх остаточних вимогах позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання, в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позивач подав до суду заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач до суду подав до суду заяву, в якій позов визнав частково, просив задовольнити вимоги позивача, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, що продовжує навчання в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку відповідача, посилаючись на те, що є пенсіонером та станом здоров'я потребує лікування, просив розглянути справу за його відсутності. Перевіривши в судовому засіданні письмові заяви сторін і дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованим 14 вересня 1995 року Недригайлівським відділом РАГС Сумської області. Позивачем надана довідка, відповідно до якої [PERSON] є курсантом Військової академії м. Одеса та навчається на 1-му курсі денної форми навчання, з 30 липня 2012 року знаходиться на повному державному забезпеченні. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів. Враховуючи, що відповідач є пенсіонером, потребує постійного лікування, а також те, що позивач знаходиться на повному державному утриманні, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/8 частини від усіх доходів відповідача до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача і на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь УДК у Харківському районі Харківської області судовий збір в розмірі 229 гривень 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

23.08.2013 року до Ясинуватського міськрайонного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував наступним. Відповідно до умов кредитного договору № 201/2007/840/06-А/191, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] 09.01.2007 року, позивач надав відповідачу кредит у сумі 8633,66 доларів США з терміном погашення до 08.01.2015 року зі сплатою 14,4 % річних за користування кредитними коштами. В зв'язку з порушенням відповідачем умов укладеного договору у відповідача виникла заборгованість по кредитному договору. У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач повідомляв відповідача. На даний час заборгованість не погашена і станом на 11.09.2013 року складає: сума боргу за кредитом - 5778,39 доларів США, що еквівалентно 46186,67 грн.; сума боргу за нарахованими відсотками - 3909,52 доларів США, що еквівалентно 31248,79 грн.; пеня за прострочену сплату кредиту - 371,21 доларів США, що еквівалентно 2967,09 грн.; пеня за прострочену сплату нарахованих відсотків - 505,49 доларів США, що еквівалентно 4040,38 грн., а всього 10564,61 доларів США., що еквівалентно 84442,93 грн. Відповідно до договору поруки № 201/2007/840/06-А/191 від 09.01.2007 року [PERSON] є поручителем та поручилася перед позивачем за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів вищевказану суму заборгованості за кредитним договором та суму сплаченого судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідачів. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи або розгляд справи у їх відсутність не зверталися. Суд, розглянувши заяву представника позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

23.08.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» /далі Товариство/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання відповідача укласти з Товариством договір про відшкодування витрат по утриманню будинку та прибудинкової території. Вказує що відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] користується вказаними послугами, та не виконує зобов'язання по оплаті, в результаті чого утворилася заборгованість. Обов'язок відповідача укласти договір передбачено ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», претензії Товариства стосовно оплати, та пропозиції укласти договір, залишилися відповідачем без реагування. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про підтримання позову, та згоду на заочний порядок розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено що відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 432 від 16.05.2001 року, - а.с.3. Згідно листа №591 від 22.10.2012 року та претензії №903 від 23.05.2013 року Товариство направило [PERSON] проект договору про відшкодування витрат по утриманню нежитлового приміщення №2405/10-13 від 01.06.2013 року, проте відповідач відмовилася від його укладення-а.с.4-6. Оскільки, зобов'язання укласти договір, для однієї з сторін суперечить самій природі вказаного правочину, адже двосторонній договір /правочин/ згідно ст.ст.202 ч.4, 203 ЦК України це погоджена дія двох, або більше сторін, тобто потрібне вільне волевиявлення обох сторін, яке відповідає їх внутрішній волі, а не примус укласти договір, тому зобов'язання укласти договір суперечить загальним вимогам які закон пред'являє для правочину, тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того відсутність договору, не тягне за собою негативних правових наслідків для Товариства, оскільки споживач несе обов'язок по оплаті згідно закону і за відсутності договору, згідно діючих тарифів. На підставі ст.202, 203, 526, 610-611 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

23.08.2013 року ТОВ «УЮТ-2011» /далі Товариство/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання відповідача укласти з Товариством договір про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Вказує що відповідач займає приміщення [ADDRESS] користується вказаними послугами, та не виконує зобов'язання по оплаті, в результаті чого утворилася заборгованість. Обов'язок відповідача укласти договір передбачено ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», претензії Товариства стосовно оплати, та пропозиції укласти договір, залишилися відповідачем без реагування. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про підтримання позову, та згоду на заочний порядок розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено що відповідач займає приміщення [ADDRESS] Згідно листа №480 від 20.09.2012 року та пропозиції укласти договір №843 від 13.05.2013 року Товариство направило [PERSON] проект договору про відшкодування витрат по утриманню нежитлового приміщення №1305/9-13 від 13.05.2013 року, проте відповідач відмовилася від його укладення, - а.с.10-12. Оскільки, зобов'язання укласти договір, для однієї з сторін суперечить самій природі вказаного правочину, адже двосторонній договір /правочин/ згідно ст.ст.202 ч.4, 203 ЦК України це погоджена дія двох, або більше сторін, тобто потрібне вільне волевиявлення обох сторін, яке відповідає їх внутрішній волі, а не примус укласти договір, тому зобов'язання укласти договір суперечить загальним вимогам які закон пред'являє для правочину, тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того відсутність договору, не тягне за собою негативних правових наслідків для Товариства, оскільки споживач несе обов'язок по оплаті згідно закону і за відсутності договору, згідно діючих тарифів. На підставі ст.202, 203, 526, 610-611 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

23.08.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів\~ кредитної заборгованості у розмірі\~ 32704, 22\~ грн.\~ солідарно, а також\~ судових витрат. Позовні вимоги\~ мотивовані тим, що\~ 29.03.2014 року між\~ Кредитною спілкою «Ольвія»\~ та\~\~\~ [PERSON] \~\~ було укладено кредитний договір № 143/14 про надання кредиту\~ в сумі 23100 грн.\~ під 40% річних відповідно до якого у\~\~ термін п`ятдесят дев`ять\~ місяців відповідачка зобов`язувалася виплатити суму кредиту та відсотки. Відповідно до договору\~ поруки від 29.03.2014 року [PERSON] взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язанням\~\~ [PERSON] , що випливають з кредитного договору №143/14 від 29.03.2014 року. В порушення умов вищевказаного договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту\~ не виконувала і на серпень 2015 року утворилась заборгованість у сумі 32704,22 грн., з яких: 22953,51 грн. заборгованість по кредиту та 9750,71 грн. заборгованість по процентам,\~\~\~ які позивач просить стягнути\~ з відповідачів солідарно. У судове засідання\~\~ представник позивача\~ не з`явилась, а\~ надала заяву\~ в якій позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності, згодна на заочний розгляд справи. Відповідачі\~\~\~ в судове засідання повторно\~ не з`явились, заперечень по суті позову не надали, хоча про\~ розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи знаходить, що так як копіями кредитного договору № 143/14 від 29.03.2014 року,\~ договору поруки\~ від 29.03.2014 року по кредитному договору №143/14 від 29.03.2014 року, графіком розрахунків та копіями попереджень відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, з урахуванням відсутності заперечень\~ та відповідних доказів відповідачів, суд знаходить доведеними\~\~ позовні\~\~ вимоги,\~ а тому\~ в силу ст. ст. 526,\~ 553, 554, 598, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України\~\~ позов підлягає задоволенню. На підставі\~\~ ст. 88 ЦПК України\~ з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 327,04 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

23.08.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, та стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 1), який було уточнено 26.10.2016 р. (а.с. 24), а саме: в частині розміру аліментів на дитину (1000 грн.), заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутності, та надано згоду на заочний розгляд справи у відсутності відповідача. В судове засідання 25.10.2016 р. відповідач не з'явився, про причини неявки не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. 22). За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони перебувають у шлюбі з 04.11.2014 р. (а.с. 6), мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка мешкає з позивачкою. Сторони не досягли домовленості з питання утримання дитини та позивача. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини та її матері. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

23.08.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Іллічівського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту (а.с. 1-2), посилаючись на те, що у неї була заборгованість на користь ЗАТ №»Український мобільний зв'язок» у розмірі 614,89 грн., в процесі виконання ВДВС було накладено арешт на її майно, який не скасовано, що на теперішній час заборгованість погашена в повному обсягу. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності та в якому підтримала позовні вимоги у повному обсягу (а.с. 26). В судове засідання не з'явився представник відповідача - Іллічівського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 22-25), про причини неявки не повідомив. Судом винесено ухвалу про розгляд справи у відсутності незявившихся учасників судового розгляду. З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. В 2008 р. в Іллічівському міському відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області на примусовому виконанні знаходився судовий наказ №2-н-3820, виданий Іллічівським міським судом Одеської області від 26.06.2007 р. про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ №»Український мобільний зв'язок» заборгованості у розмірі 614,89 грн. Відповідачем було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] Заборгованість у розмірі 614,89 грн., виконавчий збір та витрати на організацію про проведення виконавчих дій у розмірі 116,99 грн. стягнуто у повному обсягу, що підтверджується доказами на а.с. 5-9. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

23.08.2016 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останніх півтора роки з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою; спірного майна не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «[PERSON]» (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю (а.с.25). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останніх півтора роки, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останніх півтора роки, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

23.08.2016 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього часу з відповідачем подружніх стосунків не підтримує; миритися категорично не бажає; малолітня дитина проживатиме з нею, спірного майна не мають. Після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідач в судове засідання вдруге не зявився, хоча належно був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення справи не заявляв. З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, протягом останнього часу вони подружніх стосунків не підтримують, позивачка миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, вказує на те, що їх сім`я остаточно розпалася, неповнолітня дитина проживатиме з нею, спірного майна не мають; відповідач в судові засідання 23.09.2016 р. та 30.12.2016 р. не з`явився, не повідомивши про причини неявки, жодних письмових пояснень чи заперечень проти позову суду не надав, клопотань про надання строку для примирення з позивачкою та про бажання зберегти шлюб до суду не надходило. Вказані обставини свідчать про те, що збереження шлюбу на час розгляду справи неможливе. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього часу, миритися не бажають, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

23.08.2016 року [PERSON] звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з вищезазначеною позовною заявою. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні проголосити його вступну та резолютивну частини, що у повній мірі узгоджується з вимогами, викладеними в ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 222 ЦПК України. На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

23.08.2016 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що перебувають з відповідачкою у шлюбі з 20.10.2001 року. За час спільного життя у них народився син [PERSON] [INFO]. Також коли він їздив на заробітки дружина народила доньку [PERSON] [INFO]. Дитина народжена в шлюбі, отже батьком зазначений саме він і у нього виникають сумніви відносно його батьківства і він вважає що не є біологичним батьком цієї дитини. Оскільки він не визнає себе батьком народженої дитини, тому прохає виключити з актового запису № 06 від 09.12.2015 року, зробленого виконкомом Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області відомості про його батьківство відносно [PERSON] [INFO] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини та просив суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, заперечень проти позову не має, пояснила, що дійсно позивач не є батьком дитини. Суд дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини підлягає задоволеню. Відповідно до вимог ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], актовий запис № 06 від 09.12.2015 року, зробленого виконкомом Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області [PERSON] [INFO], батьками якої зазначені [PERSON] і [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, просить позов задовольнити. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, оскільки відповідачем визнаються доводи позивача про те, що позивач не є батьком малолітньої [PERSON] [INFO], то дана обставина не підлягає доказуванню і призначенню по справі судову молекулярно-генетичну експертизу і тому позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини слід задовольнити.

Outcome: approved