Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

22 жовтня 2015 р. [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 15 липня 2015 року [PERSON] визнано батьком [PERSON], [INFO], на виконання якого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрії Олександрійського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області було внесено зміни до актового запису про народження дитини та включено відомості про [PERSON] як батька дитини. Починаючи з липня 2014 року він надав матеріальну допомогу дитині, цікавився її життям, брав її на прогулянки, але з січня-лютого 2015 року припинив надавати матеріальну допомогу. На пропозицію щодо укладення договору про утримання дитини відповідач відмовився. До судового розгляду справи від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Суд визнав можливим розглядати справу за відсутності позивачки. Відповідач позов визнав та пояснив, що до липня 2015 р. він проживав однією сімєю з [PERSON] та утримував дочку [PERSON] : купував іграшки, давав кошти на придбання продуктів харчування та одяг для дитини. Також дав позивачці 1000 доларів США, які вона використала на власний розсуд. Він постійно надавав матеріальну допомогу і лише в лютому - березні 2016 р. припинив її, однак доказів на підтвердження цієї обставини він не має. Зараз він проживає в квартирі, що отримав у спадок. Інших утриманців, окрім дочки [PERSON], він не має і переймається тим, що позивачка усунула його від спілкування з дитиною, навіть не присвоїла дочці його прізвище. Він, як батько, дійсно має дбати про матеріальне забезпечення дитини, і розраховує на те, що зможе заробити кошти за межами України, оскільки роботи, яка б відповідала його кваліфікації та стану здоров'я, в межах м. Олександрії не знайшов, хоча й перебував на обліку в Центрі зайнятості. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю - позивачкою. Батько дитини - відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, що спонукало позивачку звернутися з цим позовом до суду. Згідно ст.180 СК України батьки дитини повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.2 ст. 181 СК України). Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати обставини, викладені в ст.182 СК України: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням того, що відповідач, який визнав позов, працездатний, має лише одну дитину - дочку [PERSON], інших утриманців не має, суд присуджує з нього на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач не надав доказів , що він утримував дитину до січня 2016 р. включно, то має сплачувати аліменти, як і передбачено ч.1 ст. 191 СК України, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 22 жовтня 2015 р. Судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена за законом, суд відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України стягує відповідача в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved