Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

22 серпня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя. Сімейно-шлюбні стосунки вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Зазначили, що з липня 2011 року сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільне господарство. Вони домовлялися, що відповідач буде надавати кошти по 2000 гривень щомісяця, але з листопада 2016 року він перестав надавати кошти. Відповідач працює, але чи працює він офіційно їй не відомо. Також позивач повідомила, що на утримання дитини щомісяця витрачає 4000-5000 гривень, тому з цього і виходила при визначенні розміру аліментів. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 02 вересня 2010 року (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 29 вересня 2010 року (а.с. 10). У судовому засіданні позивач підтвердила, що вони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства з відповідачем, строк на примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом позивач зазначила, що не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, наявність на утриманні позивача дитини та те, що вона не взмозі самостійно повноцінно її утримувати. Позивач зазначила, що на утримання дитини витрачає близько 4000-5000 гривень щомісяця. За таких обставин, суд вважає, що стягненню підлягають аліменти в розмірі 2000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 серпня 2016 року. Такий їх розмір відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved