Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

21 січня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] (колишній чоловік позивача), [PERSON] (власник) та [PERSON] 24 грудня 2013 року сторони розірвали шлюб. Відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає понад один рік, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має та квартирою не цікавиться. Факт реєстрації відповідача у даній квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, остання позбавлена можливості оформити субсидію. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просять суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що [PERSON] на праві приватної власності належить кімната [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 05 квітня 2013 року та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2068037 (а.с. 34, 39). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 21 грудня 2012 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 40). Відповідно до довідки № 3856 від 02 грудня 2019 року, виданої МКП «УК «Територія комфорту», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані 3 осіб, а саме: [PERSON] (колишній чоловік), [PERSON] (власник) та [PERSON] (син) (а.с. 41). Як вбачається з Акту від 19 листопада 2019 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак з 01 січня 2015 року по теперішній час не проживає за вказаною адресою (а.с. 15). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше одного року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням вище зазначеної квартири, підлягають до задоволення. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved