Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

23 жовтня 2017 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачкою з 16 вересня 1989 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому у виконкомі Лиманської селищної ради Раздельнянського району Одеської області, актовий запис № 50. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Причиною розпаду сім'ї послужила несумісність характерів та різність поглядів на подальше спільне проживання. Шлюбні відносини фактично припинились з грудня 2016 року, на теперішній час спільного господарства вони не ведуть. Тому позивач просить, суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований у викокомі Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Крім того, зазначив, що спору по розділу майна немає. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», крім того, зазначила що спору по розділу майна не має. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 1989 року виконкомом Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 50. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з грудня 2016 року, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Спору стосовно поділу майна подружжя не має. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивача [PERSON]. На підставі ст.ст. 10, 11, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved