Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

23 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 08.08.1998 року у Мукачівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 271. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя між ним та відповідачем не склалося через різні погляди на життя, непорозуміння з приводу різних побутових питань, виховання дітей. З 2014 року вони почали проживати окремо. Тому шлюб носить тільки формальний характер, а тому подальше його існування позивач вважає недоцільним. Від даного шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які є вже повнолітніми та [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою та знаходяться на вихованні матері. 01.11.2021 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання дітей: неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000, 00 гривень, на утримання повнолітніх дітей, які навчаються - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі по 3000,00 гривень щомісячно до досягнення дітьми 23 років. Також просить стягнути додаткові витрати, а саме залишок оплати за навчання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 45 370,00 грн. та стягнути судові витрати по справі. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03.11.2021 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити, зустрічний позов визнає частково, в частині визначення місця проживання дітей не заперечує, в частині стягнення аліментів визнає частково, а саме просить стягувати з нього аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1400,00 гривень на кожну дитину. В іншій частині просить відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Відповідач по первісному позову та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином, у зустрічній позовній заяві просить розглянути справу без її участі. Первісний позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Зустрічний позов підтримала та просила задоволити та розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 08.08.1998 року у Мукачівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 271, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.1998 року (а.с. 12). У шлюбі у позивача та відповідача народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які є вже повнолітніми та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 9-11). Вирішуючи спір в частині розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною п`ятою\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої\~ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. З доводів позивача вбачається, що спільне життя між ними з відповідачем не склалося, подружжя спільного господарства не веде, а шлюб носить лише формальний характер. При таких обставинах та з урахування визнання позову відповідачем за первісним позовом, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому первісний позов підлягає задоволенню. Статтею 113\~СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою [PERSON] після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « [PERSON] ». Розглядаючи позовні вимоги в частині вирішення місця проживання неповнолітньої доньки та стягнення аліментів на останню, суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи, що відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до\~ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із \~ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому законодавство не містить вимоги визначення точного розміру аліментів як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач зазначає, що не має змоги сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, таким чином просить визначити йому аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1400 гривень. Однак, не спростовують обґрунтованості позовних вимог заперечення відповідача, оскільки як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати відповідачем не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися та отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на повнолітніх дітей на період навчання, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається на четвертому курсі Фармацевтичного факультета Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького на денній формі навчання, на контрактній основі до 30.06.2023 року. Навчання платне, загальна вартість якого становить 140567,00 гривень (а.с 26). Також встановлено, що [PERSON] навчається на другому курсі Навчально-наукового інституту музичного мистецтва Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка на денній формі навчання, на контрактній основі з 01.09.2020 року до 31.12.2021 року (а.с 27). Статтею\~ст. 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з\~ст. 199 Сімейного кодексу України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають\~\~істотне значення. Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач зазначає, щодо вимоги про стягнення аліментів на повнолітню доньку [PERSON] в розмірі 3000, гривень не підлягають до задоволенню оскільки, остання працює у ВСП «Гуманітарно-педагогічний фаховий коледж МДУ, що підтверджується довідкою № 192 від 22.11.2021 року. Щодо стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , то просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1400 гривень. Таким чином, вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення аліментів на повнолітню доньку - [PERSON] , суд враховує положення \~ст. 199 Сімейного кодексу України, з якої слідує, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, враховуючи ту обставину, що донька працює у ВСП «Гуманітарно-педагогічному фаховому коледжі МДУ, що підтверджується довідкою № 192 від 22.11.2021 року, розмір її заробітної плати становить 6248,08 гривень, а відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволенню. Щодо стягнення аліментів на доньку [PERSON] , то суд констатує, що розмір аліментів в розмірі 2000 гривень у даному випадку є необхідним та обґрунтованим, враховуючи, що\~\~остання навчається та потребує матеріальної допомоги, що забезпечуватиме відповідне грошове утримання позивача, ефективну участь відповідача в матеріальному забезпеченні доньки у зв`язку з необхідністю здійснення витрат, пов`язаних із продовженням навчання, узгоджуватиметься з вимогами закону, відповідатиме інтересам позивача і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Щодо стягнення додаткових витрат на повнолітню доньку [PERSON] в розмірі 45370,00 грн., то суд зазначає наступне. Як вбачається з позову, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини на підставі\~статті 185 СК України, оскільки батько дитини зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на її утримання, що викликані особливими обставинами, а тому з відповідача підлягає стягненню залишок оплати за навчання в розмір 45370,00. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Отже, виходячи з аналізу\~статті 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~(додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею 199 цього Кодексу\~(утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування\~статті 185 СК України\~висловлені в постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц Однак в даній справі, суд зазначає, що додаткові витрати були викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні\~статті 185 СК України, а у зв`язку з навчанням, а відтак в задоволенні таких слід відмовити. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved