Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

22 червня 2015 року Очаківський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із зазначеним позовом до Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області та [PERSON]. Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 14 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, йому стало відомо про порушення інтересів держави під час прийняття Очаківською районною державною адміністрацією розпоряджень із земельних питань. Так, на підставі розпоряджень Очаківської райдержадміністрації № 67 від 21 березня 2005 року, № 574 від 24 грудня 2008 року та № 58 від 04 грудня 2009 року відповідачеві [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9 га за цільовим призначенням ведення фермерського господарства. В подальшому, після набуття права власності на неї, відповідач здійснив її поділ та оформив правовстановлюючі документи на нові земельні ділянки. Оформлення права власності [PERSON] на земельну ділянку було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: спірна земельна ділянка розташована в законодавчо визначеній межі прибережних захисних смуг озер та Чорного моря, а отже не може перебувати у приватній власності. Крім того, спірні земельні ділянки розташовані в межах території обєкту природно-заповідного фонду РЛП «Кінбурнська коса» і на них виявлено чисельні рослини, види яких занесено до Червоної книги України. Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати незаконними та скасувати розпорядження Очаківської райдержадміністрації №67 від 21 березня 2005 року, № 574 від 24 грудня 2008 року, № 58 від 04 грудня 2009 року, визнати недійсними та скасувати видані [PERSON] державні акти на земельні ділянки площами 9 га, 8 га, 1,5881 га, 1,1345 га, 1,0559 га, 1,0000 га, 1,5881 га, 1,0736 га, 1,7979 га, 0,2000 га, 0,1500 га, а також свідоцтво про право власності на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 1,0881 га, скасувати їх державну реєстрацію, а також зобовязати [PERSON] повернути вказані земельні ділянки у власність держави в особі головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON], яка придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,50 га як у особи, яка не мала права її відчужувати, і позов доповнено вимогою про витребування у відповідачки земельної ділянки на користь держави. Ухвалою від 13 червня 2016 року Головне управління Держгеокадастру Миколаївської області було виключено з числа осіб, які беруть участь в справі. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель водного фонду, і передана відповідачеві [PERSON] у власність для ведення фермерського господарства з додержанням вимог земельного законодавства. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що його подано прокурором з порушенням підвідомчості, адже справа повинна розглядатися за правилами господарського судочинства, позов заявлено в інтересах неналежного позивача, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області не підтримало позовні вимоги прокурора. Крім того, наголошував на безпідставності втручання держави у законне володіння майном, що належить йому на праві приватної власності, та стверджував, що прокурором пропущено строк давності звернення до суду із цим позовом. Представник відповідачки [PERSON] також не визнав позов прокурора, пославшись на те, що земельну ділянку відповідачкою було придбано для ведення особистого селянського господарства, зокрема для надання послуг у сфері сільського зеленого туризму і в подальшому нею було розроблено ескізний проект забудови території, що належить їй на праві приватної власності. Вважав безпідставним твердження прокурора, що спірні земельні ділянки розташовані в межах території обєкту природно-заповідного фонду РЛП «Кінбурнська коса», адже проекту організації території цього парку немає, і земельна ділянка території регіонального ландшафтного парку в натурі не відведена. Крім цього, вказував, що спірні земельні ділянки також не можна віднести й до земель водного фонду України, адже розмір та межі прибережних захисних смуг мали встановлюватись за проектами землеустрою, а за містобудівною документацією с. Покровка така прибережна смуга не встановлена. Посилаючись на викладене, просив відмовити у задоволенні позову прокурора, застосувавши при цьому строки позовної давності звернення до суду. Представник третьої особи регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса» в судовому засіданні повністю підтримав позов, заявлений прокурором. Вислухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, допитавши спеціаліста, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. На підставі розпорядження голови Очаківської районної державної адміністрації № 67 від 21 березня 2005 року зі змінами, внесеними розпорядженням № 412 від 05 грудня 2005 року, голові фермерського господарства «Ларіч» [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 9 га із земель державної власності в постійне користування для ведення фермерського господарства в межах території Покровської сільської ради (т. 1 а. с. 17, 18). Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2008 року (т.1 а. с. 99-100) задоволено позов фермерського риболовецького господарства «Ларіч» до Очаківської районної державної адміністрації та зобовязано відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 9 га у приватну власність відповідачеві [PERSON] та видати державний акт на вказану земельну ділянку. На виконання вказаного рішення суду 24 грудня 2008 року Очаківською районною державною адміністрацією винесено розпорядження № 574 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину України [PERSON] (голові фермерського господарства «Ларіч») для ведення фермерського господарства із земель, які знаходяться в постійному користуванні фермерського господарства «Ларіч» в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 9 га у власність відповідачеві [PERSON] (т. 1 а. с. 30). Розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації № 58 від 04 лютого 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою на імя відповідача [PERSON] та передано у власність зазначену земельну ділянку (т. 1 а. с. 31). На підставі вказаного розпорядження відповідач [PERSON] 09 лютого 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 248577 на право власності на земельну ділянку площею 9 га за цільовим призначенням ведення фермерського господарства, що розташована в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, що підтверджується копією цього державного акту (т. 1 а. с. 20). У подальшому зазначену земельну ділянку відповідачем було поділено на три окремі ділянки площами 8 га, 0,5 га та 0,5 га відповідно, при цьому дві останні передано у приватну власність іншим особам на виконання умов договорів позики, на підставі ухвал суду про затвердження мирових угод, а на земельну ділянку площею 8 га відповідачеві 02 вересня 2010 року видано державний акт серії ЯЛ № 856279 та присвоєно кадастровий номер 4825183200:01:000:0591 (т. 1 а. с. 21). 24 березня 2012 року [PERSON] одержано державні акти на право власності на земельні ділянки площами 1,7979 га, 0,2000 га, 0,1500 га, 1,5881 га, 1,1345 га, 1,0736 га, 1,0559 га та 1,0000 га, на які було поділено земельну ділянку площею 8 га та яким присвоєно окремі кадастрові номери (т. 1 а. с. 22-30). На підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (т. 1 а. с. 192-211) відповідачем [PERSON] було здійснено поділ земельної ділянки площею 1,5881 га на дві окремі земельні ділянки площею 1,0881 га та 0,5 га, якім присвоєно кадастрові номери 4825183200:01:000:0616 та 4825183200:01:000:0617 відповідно. В подальшому відповідачем було одержано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 6303161 щодо земельної ділянки площею 1,0881 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0616, видане 16 липня 2013 року держаним реєстратором реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] (т. 1 а. с. 190-191). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №54263046 від 29 лютого 2016 року (т. 1 а. с. 188-189), відповідачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2014 року зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0617 на території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства. Разом із тим, 29 вересня 2011 року постановою Одеського апеляційного господарського суду було задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави та скасовано рішення господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2008 року, яким було зобовязано Очаківську районну державну адміністрацію прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 9 га у приватну власність відповідачеві [PERSON] та видати державний акт на вказану земельну ділянку. Постановлено нове рішення про відмову у позові (т. 1 а. с. 101-103). Суд погоджується з твердженнями прокурора, що спірні розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 67 від 21 березня 2005 року, № 574 від 24 грудня 2008 року та № 58 від 04 грудня 2009 року було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства і при цьому виходить з наступного. Статтею 14 Конституції України та ст. 373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України та ст. 60 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, належать до земель водного фонду. Для великих річок, водосховищ на них та озер прибережна смуга складає 100 м від урізу води. Згідно з ч. 5 ст. 88 Водного кодексу України уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Вказані прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Протоколом огляду місцевості від 10 червня 2015 року, проведеного прокурором Очаківської міжрайонної прокуратури [PERSON] за участю спеціаліста провідного інженера-геодезиста [PERSON] (т. 1 а. с. 33-35) встановлено, що надана у приватну власність [PERSON] земельна ділянка площею 9 га розташована поблизу озер Чірніно та Черепашіно, на відстані 70 м від урізу води озер. Також зазначена земельна ділянка розташована на відстані 620 м від урізу води Чорного моря, тобто одночасно входить в законодавчо визначені межі прибережних захисних смуг озер та Чорного моря. Отже, спірні земельні ділянки входять до прибережної захисної смуги і на них розповсюджуються обмеження, встановлені земельним законодавством. Статтею 84 Земельного кодексу України передбачено заборону передачі у приватну власність земель державної та комунальної власності водного фонду і єдиною законодавчою нормою, яка передбачає можливість передачі земель прибережних захисних смуг є стаття 59 Земельного кодексу України, відповідно до якої землі прибережних захисних смуг можуть надаватися громадянам та юридичним особам виключно на умовах оренди для спеціально визначених цілей. Прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та невизначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно визначеній смузі від урізу води. За таких обставин суд дійшов переконання, що оскаржувані розпорядження Очаківської райдержадміністрації було прийнято за відсутності законодавчого права громадянина на одержання у приватну власність земельну ділянку прибережної законодавчої смуги. Разом із тим, суд не може погодитися із доводами позовної заяви, що спірні земельні ділянки розташовані в межах території обєкту природно-заповідного фонду РЛП «Кінбурнська коса». Так, судом встановлено, що рішенням Миколаївської обласної ради народних депутатів №16 від 15 жовтня 1992 року на території Кінбурнського півострова та прилеглій акваторії Чорного моря та Дніпровсько-Бузького лиману створено РЛП «Кінбурнська коса» площею 17\~890, 2 га, з яких землі рибколгоспу «Таврія» 823,1 га, Василівського лісництва 9\~597 га, землі, що перебувають у віданні Покровської сільської ради, 815,8 га, землі запасу 272,4 га, підсобного господарства 6,9 га, акваторії Чорного моря (1 км зона) 2\~275 га, Ягорлицької затоки 1\~175 га та Дніпровсько-Бузького лиману 2\~925 га (т. 1 а. с. 43). На час відведення відповідачеві спірної земельної ділянки проекту організації території РЛП «Кінбурнська коса» затверджено не було, і земельна ділянка території регіонального ландшафтного парку в натурі не відведена. Отже, оскільки межі території РЛП «Кінбурнська коса» в натурі не відводилися та проект організації території цього парку не затверджено, не можна вважати беззаперечно встановленим, що земельна ділянка площею 9 га вилучена із земель природно-заповідного фонду. Не дивлячись на це, судом беруться до уваги положення ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», відповідно до якої до земель природоохоронного призначення відносяться не лише землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну цінність і є обєктами комплексної охорони. На землях природоохоронного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та обєктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобовязаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про рослинний світ» рідкісні і такі, що перебувають під загрозою зникнення, види рослин, що зростають в природних умовах на території України, в межах її територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, підлягають особливій охороні і заносяться до Червоної книги України. Відповідно до ст.ст. 5, 11 Закону України «Про Червону книгу України» обєкти Червоної книги України належать до природних ресурсів загальнодержавного значення і підлягають особливій охороні на всій території України. Охорона обєктів Червоної книги України забезпечується шляхом урахування спеціальних вимог щодо охорони таких обєктів під час вирішення питань відведення земельних ділянок. 22 травня 2009 року було проведено комісійне обстеження території на приватизованих ділянках риболовецького колгоспу «Свідомість», ФГ «Ларіч» та ділянках, виділених для індивідуального будівництва на території с. Покровка щодо наявності обєктів Червоної книги України та інших списків спеціальної охорони, за результатами якого встановлено, що на земельній ділянці, наданій ФГ «Ларіч», росте зозулинець розмальований (1\~566 900 екз.), зозулинець блощичний (493 200 екз.) зозулинець салеповий (36 900 екз.), зозулинець запашний (18 000 екз.), роговик Шмальгаузена (3\~450 150 екз.), козельці дніпровські (27 000 екз.), волошка короткоголова (12 600 екз.), що їх занесено до Червоної книги України та інших списків спеціальної охорони (т. 1 а. с. 35-42). Також протоколом огляду місцевості від 10 червня 2015 року, про який згадувалось вище (т. 1 а. с. 33-35), встановлено, що на належних на праві приватної власності [PERSON] земельних ділянках виявлено чисельні рослини, види яких занесено до Червоної книги України, зокрема на вказаних земельних ділянках масово зростають види диких орхідей плодоріжки розмальованої (Anacamptis picta (Loisel.) R.M. Bateman), блощичної (Anacamptis coriophora (L.) R.M. Bateman, Pridgeon et M.W. Chase s.l.), запашної (Anacamptis fragnans (Pollini) R.M. Bateman), болотної (Anacamptis palustris (Jacq.) R.M. Bateman, Pridgeon et M.W Chase), які занесено до Червоної книги України. Викладене додатково підтверджується поясненнями допитаного в судовому засіданні в якості спеціаліста завідувача наукового відділу РЛП «Тілігульський» заслуженого природоохоронця України [PERSON], який пояснив, що щільність популяцій на даних земельних ділянках складає у середньому 30-40 особин на 1 кв.м., місцями досягає 150 особин на 1 кв.м, всі види орхідей дуже чутливо реагують на зміну умов існування. Основними причинами зміни їх чисельності є забудова територій, викошування лук, викопування бульб як лікарської сировини, знищення квітучих рослин, випас худоби. З метою збереження популяції Anacamptis picta заборонено збирання рослин та порушення умов їх місцезростання. Крім того, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження систематичність проведення обстеження даної території, що свідчить про особливу увагу та цінність спірних земельних ділянок. Так, 06 травня 2017 року прокурором Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 [PERSON] було ініційовано проведення огляду земельних ділянок відповідачів [PERSON] та [PERSON] із залученням спеціалістів доктора біологічних наук, професора, завідуючого кафедри ботаніки Херсонського державного університету [PERSON], доктора біологічних наук, професора кафедри ботаніки Херсонського державного університету, члена Національної комісії з питань Червоної книги України при [PERSON] наук України [PERSON]. Огляд проводився у присутності директора РЛП «Кінбурнська коса» [PERSON], директора РЛП «Тилігульський» [PERSON], спеціаліста із земельних питань Покровської сільської ради [PERSON]. За результатами вказаного огляду, який проводився методом пробних або облікових ділянок Раункієра, було складено відповідний науковий висновок щодо обліку чисельності видів рослин, що включені до Червоної книги України, від 06 травня 2017 року (т. 3 а. с. 151-155). Із вказаного висновку вбачається, що на території земельних ділянок з кадастровими номерами 4825183200:01:000:0613, 4825183200:01:000:0611, 4825183200:01:000:0614, 4825183200:01:000:0616, 4825183200:01:000:0612, 4825183200:01:000:0607, 4825183200:01:000:0608, 4825183200:01:000:0609, що на праві приватної власності належать [PERSON] та на земельній ділянці з кадастровим номером 4825183200:01:000:0617, що належить [PERSON], виявлено 5 видів рослин, що занесені до Червоної книги України, а саме: плодоріжки блощичної 450\~000 особин, плодоріжки болотяної 10\~800 особин, плодоріжки запашної 72\~000 особин, плодоріжки розмальованої 2\~700\~000 особин, плодоріжки короткоголової 90\~000 особин. Судом не можуть бути взяті до уваги посилання відповідачів на те, що вказаний науковий висновок не є належним доказом у справі, через те, що у них виникають сумніви щодо осіб, які проводили це дослідження, адже жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень відповідачами суду не надано, як і не заявлено клопотання про проведення повторного обстеження або призначення експертизи з метою спростувати вказаний науковий висновок, складений відомими науковцями-ботаніками, і встановлення осіб яких із долученням копій документів, що посвідчують особи, не передбачено жодним нормативно-правовим актом. За таких обставин суд вважає встановленим, що спірні земельні ділянки, які перебувають у власності відповідачів [PERSON] та [PERSON], відносяться до територій, що мають особливу екологічну, наукову та естетичну цінність. Водночас, спірними розпорядженнями Очаківської райдержадміністрації у приватну власність [PERSON] надано земельні ділянки для ведення фермерського господарства Статтею 8 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Вирощування сільськогосподарської продукції передбачає необхідність технічної обробки земельної ділянки, що у свою чергу може призвести до знищення особливо цінних рослин. Вказане свідчить про незаконність прийнятих Очаківською райдержадміністрацією розпоряджень щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 9 га, подальшого набуття права власності на неї, здійснення її поділу та оформлення правовстановлюючих документів на нові земельні ділянки. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З огляду на викладене, розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 67 від 21 березня 2005 року, № 574 від 24 грудня 2008 року та № 58 від 04 грудня 2009 року суперечать законодавству, порушують цивільні права та інтереси, і це у відповідності до ст. 21 ЦК України, ст. 152 ЗК України та ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» є підставою для визнання їх недійсними у судовому порядку. Таким чином суд дійшов переконання, що внаслідок прийняття Очаківською райдержадміністрацією розпоряджень про надання у власність [PERSON] для ведення фермерського господарства земельних ділянок створено загрозу знищення видів рослин, занесених до Червоної книги України, і це може негативно впливати на стан природних комплексів та обєктів, а тому оскаржувані розпорядження Очаківської райдержадміністрації слід визнати незаконними, а державні акти та свідоцтво на імя відповідача [PERSON] на право власності на земельні ділянки слід визнати недійсними, а спірні земельні ділянки повернути у власність держави саме в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, оскільки відповідно до проекту відведення [PERSON] було надано земельну ділянку, розташовану за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розпорядження якими згідно зі ст. 15-1, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України здійснюють центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин. Також підлягає задоволенню вимога прокурора щодо витребування у відповідачки [PERSON] земельної ділянки у власність держави, оскільки вона придбала це майно за відплатним договором у особи, яка не мала права її відчужувати, та поза волею власника держави і належним способом захисту порушеного права останнього є саме витребування земельної ділянки на користь держави у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України. Разом із тим, не підлягає задоволенню вимога прокурора в частині скасування державної реєстрації державних актів та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, оскільки визнання недійсними спірних державних актів та свідоцтва за рішенням суду є підставою для скасування їх державної реєстрації відповідним органом державної влади та не вимагає самостійного вирішення. Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності в даному спорі, беручи до уваги заяву прокурора про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, а також заяви відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності, суд враховує таке. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідачами неодноразово наголошувалося, що у прокурора була обєктивна можливість довідатися про порушення законодавства під час приватизації земельної ділянки [PERSON] ще в 2011 році, під час подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2008 року, яким було зобовязано Очаківську районну державну адміністрацію прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність [PERSON]. Суд звертає увагу, що підстави спору в даних справах не можна вважати тотожними, оскільки підставою та змістом апеляційної скарги прокурора стали порушення, допущені судом першої інстанції при застосуванні норм матеріального права, а саме те, що зобовязання судом прийняти рішення районної адміністрацією є порушенням її виключного права розпорядження землями як субєкта права власності на землю та самостійно приймати рішення стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність. Про перебування спірних земельних ділянок в межах прибережної захисної смуги Чорного моря та поблизу озер Чірніно та Черепашіно прокурору стало відомо в ході вивчення стану законності щодо додержання вимог законодавства при розпорядженні землями на території Кінбурнського півострова під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 14 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 4205150290000004 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а про масове зростання на спірних земельних ділянках диких орхідей прокурору стало відомо лише 15 травня 2015 року після дослідження території науковим відділом РЛП «Тилігульський». Незаконність оскаржуваних розпоряджень Очаківської райдержадміністрації саме з підстав порушення вимог охорони обєктів Червоної книги України під час вирішення питань відведення земельних ділянок і стали предметом спору у даній цивільній справі. Отже, прокурор 22 червня 2015 року звернувся до суду із позовом в межах наданих йому повноважень за захистом інтересів держави в сфері земельних відносин, підставою для чого стали результати перевірки дотримання вимог земельного законодавства в рамках кримінального провадження № 4205150290000004. Оскільки останнє було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2015 року,лише з цього часу прокурор міг дізнатися про порушення вимог охорони обєктів Червоної книги України під час вирішення питань відведення земельних ділянок, а тому суд вважає, що строк звернення до суду прокурором не пропущено. Проаналізувавши викладене вище, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми закону, суд дійшов висновку про те, що позов прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави судовий збір, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом прокурор звільнений, а саме: з Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області 730 грн 40 коп., з відповідача [PERSON] 4\~872 грн, з відповідачки [PERSON] 551 грн 20 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial