Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

24.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. При цьому позивач посилається на те, що з 05.08.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 03.03.2016 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає із позивачем та перебуває на її утриманні.Так як відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, з 25.08.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2016 року по справі № 520/17223/15-ц було розірвано. [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 2532, що вбачається із свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 16/. Судом досліджено копію домової книжки будинку [ADDRESS], з якої вбачається, що за вказаною адресою проживають та зареєстровані: [PERSON], 1955 року народження, [PERSON], 1960 року народження, [PERSON], 1980 року народження, [PERSON], 2013 року народження /а.с. 17-20/. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені, а саме суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини.

Outcome: approved