Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

23 жовтня 2017 року до суду звернулася позивач з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову вказує, що 20 травня 2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №28. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне проживання та ведення спільного господарства між сторонами припинено. З травня 2016 року позивач з відповідачем проживають окремо. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, не сплачує аліменти на утримання дітей. Стверджує, що відповідач проживає з іншою жінкою. Спору про місце проживання дітей і розподіл спільного майна немає. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена, у судове засідання не зявилась, надалав заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі . Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 20 травня 2006 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №28, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №277696(а.с.4) . Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №489106(а.с.5), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №489107(а.с.6), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 325328(а.с.7). Батьком дітей зазначений відповідач. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Виконавчим комітетом Софіївської селищної ради, діти проживають разом з позивачем. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірванняшлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст. 10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір залишення прізвища, яке вона отримала на момент укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвище позивачу «Петрикова».

Outcome: approved