Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

22 жовтня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З 2012 року вони з відповідачем разом не проживають, дитина знаходиться на її утримання, відповідач матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, за невідомими суду причинами, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 21) Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 11 липня 2009 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 202 (а.с. 3) Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року вказаний шлюб було розірвано (а.с. 4) Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5) Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку(доходу) матері,батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України , суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, дослідивши матеріали справи, суд враховує передбачений законом мінімум на дитину відповідного віку і ту обставину, що обов`язок утримання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, як того вимагає ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial