Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

22 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області та [PERSON] сільської ради Казанківського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом в якій зазначила, що 28 серпня 1996 року помер її батько\~[PERSON], який був колгоспним пенсіонером колгоспу «Авангард» Казанківського району, яке в подальшому було реорганізовано в КСП «Авангард». 16 жовтня 1995 року КСП «Авангард» отримало державний акт на право колективної власності на землю. Однак, до списку осіб, які мали право на отримання сертифікату на земельну частку (пай), її батько не був включений, хоча і далі залишався членом зазначеного підприємства. Вважає, що право на отримання земельної частки (паю) не було використано її батьком, а тому вона має право на його реалізацію в порядку спадкування. Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], що мале місце 28.08.1996 року, право на земельну частку (пай), в результаті розпаювання КСП «Авангард» на землях запасу [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про причини нявки суд не повідомила.\~\~ Відповідач [PERSON] сільська рада в Казанківському районі Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримано.\~\~ Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. За змістом ст.25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Відповідно до ч.1 п.2 Указу Президента України № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного, сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, за вимогами закону право на земельну частку (пай) виникає з часу отримання сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю разом з доданими до нього списками осіб, що мають право власності на земельну частку(пай). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 07 грудня 1946 року був прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна (з 1954 року колгосп «Авангард» [PERSON] сільської ради Володимирського (з січня 1959 року Казанківського) району Миколаївської області, працював у колгоспі по 1994 рік, що підтверджується копією трудової книжки, копією архівної довідки від 16.08.2012 року № 04-03/к-160, копіями довідки та відомості КСП «Авангард» від 18.10.1995 року. З 18 жовтня 1995 року вийшов на пенсію за віком. Відповідно до державного акта на право колективної власності на землю, колективному сільськогосподарському підприємству «Авангард» передається у колективну власність 3492.98 гектарів землі у межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського підприємства відповідно до рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 05 вересня 1995 року №6/8, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №5. Додатком 1 до зазначеного акта є список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства. Проте, в додатку до державного акту, яким є список членів КСП «Авангард», які мали право на відповідну частку цієї землі, [PERSON] не був внесений, а тому невключений і до списку осіб на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Документом, що посвічує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. [PERSON] помер 28 серпня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом [PERSON] сільради Казанківського району Миколаївської області від 01 вересня 1996 року, актовий запис №12 та за життя не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акта на право колективної власності на землю, тому він не набув права на земельну частку (пай), який згідно із законодавством може бути успадкований. Враховуючи наведене, якщо члени КСП не були внесені до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, то їх спадкоємці не мають права на земельний пай. Посилаючись на норми ч.3 ст.61 ЦПК України позивач зазначає, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області по справі № 478/2096/16-ц від 25.10.2016 року встановлено факт, що має юридичне значення, про те, що [PERSON], який помер 28 серпня 1996 року, являвся членом колгоспу, був колгоспним пенсіонером КСП «Авангард» та мав право на отримання земельної частки (паю) в результаті розпаювання вказаного сільгосппідприємства із земель запасу чи резервного фонду [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області. З цього приводу слід зазначити, що п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р.\~наголошено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, в інших випадках ці обставини встановлюються на загальних підставах. Тобто якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається. Тому рішення Казанківського районного суду Миколаївської області по справі № 478/2096/16-ц від 25.10.2016 року не може мати преюдиційного значення для вирішення даної справи за участю інших відповідачів. За таких обставин, вимоги позивача [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. В силу вимог\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed