Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

22 березня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом та пені, звернувся представник ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] (довіреність №30-2/44577 від 01 жовтня 2015 року, термін дії, до 31 грудня 2016 року (а.с.42-44), котрий в подальшому 25 листопада 2016 року було уточнено іншим представником [PERSON] (довіреність №23-1/52533 від 29 грудня 2017 року, термін дії, до 02 січня 2019 року (том №2, а.с.32), договір про надання послуг №01/06 від 01 червня 2016 року з додатковими угодами та реєстром кредитних угод (том №1, а.с.216-235), та вмотивовано тим, що 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником котрого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі по тексту, - позивач) та [PERSON] (далі по тексту, - відповідач 1), укладено Договір про надання споживчого кредиту №11275383000 (далі по тексту, - кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу 1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 19000,00 доларів США, а відповідач 1 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 26 грудня 2028 року, та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,4% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючим за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовилися, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором. Відповідно до умов договору, погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 215,00 доларів США, 26-го числа кожного місяця. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача 1 за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] (далі по тексту, - відповідач 2) було укладено договір поруки №11275383000-П від 26 грудня 2007 року. Відповідно до умов договору поруки, відповідач 2 зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем 1 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Відповідно до п.1.5 кредитного договору банк надав позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №26205159677100. Всупереч умов кредитного договору відповідач 1 не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. 02 грудня 2015 року відповідачам направлено вимоги про погашення заборгованості, однак, станом на 11 березня 2016 року, вимоги банку залишені без задоволення. Згідно п.8.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Таким чином, станом на 11 березня 2016 року, заборгованість відповідача 1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 17567,97 доларів США, з яких: - 15861,96 долар США, - кредитна заборгованість; - 1706,01 доларів США, - заборгованість по процентам. Заборгованість відповідача 1 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 11 березня 2016 року складає 11160,04 гривень, з яких: - 3660,73 гривень, - пеня за прострочення сплати кредиту; - 7499,30 гривень, - пеня за прострочення сплати процентів. На підставі викладеного представник позивача просить задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі, та винести рішення, котрим стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу та процентів, нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту №11275383000 від 26 грудня 2007 року, у розмірі 17567,97 доларів США (сімнадцять тисяч пятсот шістдесят сім доларів США 97 центів), та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 11160,04 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6892,21 гривні. Присутній у судовому засіданні представник позивача [PERSON] (довіреність №23-1/52533 від 29 грудня 2017 року, термін дії, до 02 січня 2019 року (том №2, а.с.32), договір про надання послуг №01/06 від 01 червня 2016 року з додатковими угодами та реєстром кредитних угод (том №1, а.с.216-235) надав пояснення по суті справи, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених в уточненій позовній заяві (том №1, а.с.167-169), просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] при розгляді справи присутнім не був, скористався правом представництва. Присутній у судовому засіданні представник відповідача [PERSON], - [PERSON] (довіреність від 09 лютого 2016 року, термін дії, пять років (том №1, а.с.76, 77) також надав пояснення по суті справи, проти уточнених позовних вимог заперечував у повному обсязі в силу їх необґрунтованості, з підстав, викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву (том №2, а.с.4-9). Так, зазначив, що первісну позовну заяву було подано неналежним представником банку, надані представником позивача копії документів не є належним доказом по справі, оскільки не є завіреними належним чином, а ненадання їх оригіналів суду на думку представника відповідача [PERSON] викликає сумніви з приводу їх достовірності. Крім того, дані докази не вказують на належне виконання банком договірних зобовязань. Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог банку. Відповідач [PERSON] при розгляді справи також не була присутньою, 10 листопада 2016 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог заперечувала в силу їх необґрунтованості, посилаючись на відсутність в матеріалах справи належних доказів виконання договірних зобовязань зі сторони банку і порушення нею умов договору (том №1, а.с.163). 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, 16 січня 2018 року судом постановлено ухвалу про подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, із викликом сторін у судове засідання (том №1, а.с.248). Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Таким чином, позивач належними і допустимими доказами повинен був довести наявність заборгованості за кредитним договором, та законні підстави її солідарного стягнення з відповідачів. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником котрого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (том №1, а.с.31-41) та відповідачем [PERSON] (том №1, а.с.27, 28), укладено Договір про надання споживчого кредиту №11275383000. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 19000,00 доларів США, а відповідач [PERSON] зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 26 грудня 2028 року, та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,4% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючим за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовилися, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором. Відповідно до умов договору, погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 215,00 доларів США, 26-го числа кожного місяця (том №1, а.с.4-9). Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями заяви про видачу готівки №161 від 26 грудня 2007 року (том №1, а.с.92) та меморіального ордеру №0610874061 від 26 грудня 2007 року (том №1, а.с.93). Надати до суду оригінали вказаних документів не виявилося можливим в силу їх знищення, що підтверджується наданою представником позивача до суду копією Акту №5 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» (том №1, а.с.200-202). Таким чином, банк виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, а саме, відповідно до п.1.5 кредитного договору надав позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №26205159677100. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача [PERSON] за кредитним договором, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником котрого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] (том №1, а.с.29, 30), було укладено договір поруки №11275383000-П від 26 грудня 2007 року. Відповідно до умов договору поруки, відповідач [PERSON] зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною (том №1, а.с.10). Всупереч умов кредитного договору відповідач [PERSON] не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. 08 червня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача із заявою про рефінансування кредитної заборгованості збереженням розміру діючого щомісячного платежу (том №1, а.с.146), котру позитивно було розглянуто банком, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією протоколу №48/06 засідання комітету банку (том №1, а.с.147), однак, в подальшому продовжив порушувати умови кредитного договору. 02 грудня 2015 року відповідачам, кожному окремо направлено вимоги про погашення заборгованості (том №1, а.с.94-100), однак, станом на 11 березня 2016 року, вимоги банку залишені без задоволення. Згідно п.8.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Станом на 11 березня 2016 року, заборгованість відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 17567,97 доларів США, з яких: - 15861,96 долар США, - кредитна заборгованість; - 1706,01 доларів США, - заборгованість по процентам. Заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 11 березня 2016 року складає 11160,04 гривень, з яких: - 3660,73 гривень, - пеня за прострочення сплати кредиту; - 7499,30 гривень, - пеня за прострочення сплати процентів. Розмір заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи довідками-розрахунком заборгованості за кредитним договором (том №1, а.с.15-26), з котрими погоджується суд, та випискою за кредитним договором з 26 грудня 2007 року по 30 червня 2016 року (том №1, а.с.102-121). Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, основне зобовязання не припинено, [PERSON] порушив умови кредитного договору, у звязку з чим у нього наявна заборгованість за договором, строк договору поруки не закінчився, оскільки він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором (п.3.1 Договору), договором поруки визначено солідарну відповідальність поручителя і боржника, а тому суд вважає, що [PERSON] зобовязана відповідати перед позивачем за порушення зобовязань [PERSON] Отже, враховуючі обставини справи та вимоги зазначених норм Закону, судом встановлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань відповідно до умов укладеного договору, а отже вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо підстав, з котрих відповідачі заперечують проти позовних вимог, викладених в тому числі у відзиві на позовну заяву, суд вважає за необхідне зазначити, що всі подані представником позивача до суду документи відповідають в оформленні законодавству та стандартам, а повноваження представників та посадових осіб банку підтверджено відповідними документами, наявними в матеріалах справи. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України, суд присуджує з кожного з відповідачів, в рівних частках, на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 6892,21 гривні (том №1, а.с.45), тобто в розмірі 3446,11 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved