Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

23 листопада 2020 року акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (назву якого змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало відповідачці кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а остання своїм підписом у анкеті-заяві підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг та зобов`язалася щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. Разом із тим, відповідачка не виконувала своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту. Її заборгованість за вказаним договором станом на 14 вересня 2020 року складає 11129 грн. 74 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості за кредитним договором. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, а також у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (назву якого змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300 грн., який в подальшому було збільшено до 2000 грн. в обмін на її зобов`язання здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок в розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, який відповідно до п. 1.1.1.50 Договору є розміром боргових зобов`язань відповідачки, які щомісячно повинна сплачувати остання протягом терміну дії картки та розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. Із анкети-заяви, підписаної [PERSON] , а також довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка» універсальна 30 днів пільгового періоду вбачається, що остання ознайомлена та погоджується з Умовами надання вказаного кредиту (а.с. 14-15). Згідно з п. п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Відповідачка користувалася встановленим лімітом, при цьому не виконувала своїх зобов`язань зі своєчасної сплати банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за його користування та інших витрат, відповідно до умов кредитного договору. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2011 року, що доданий до позовної заяви, у відповідачки [PERSON] станом на 14 вересня 2020 року існує заборгованість перед позивачем у розмірі 11129 грн. 74 коп., яка складається з: 3843 грн. 97 коп. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 3843 грн. 97 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 1381 грн. 40 коп. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, а також з суми пені в розмірі 5904 грн. 37 коп. (а.с. 6-11). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи викладене, а також, що відповідачка порушила умови договору та не виконала взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача 2102 грн. судового збору, оплата яких підтверджується відповідним платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved