overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

21 червня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03 червня 1997 року. Шлюб був зареєстрований Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області, актовий запис №11. Під час перебування у шлюбі у них народилось шестеро дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 червня 1997 року, який зареєстрований Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області, актовий запис №11 (а.с.9). Під час перебування у шлюбі у них народилось шестеро дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

21 червня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 09.07.2011 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №240. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем. Шлюбні відносини остаточно припинені у квітні 2016 року. Між ними не має взаєморозуміння, поваги. Відповідач провокує скандали, ображає дружину та зраджує її. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, а тому його необхідно розірвати. Після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, бажає залишити прізвище «Кавура». Позивач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №240, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №248924 (а.с.11). Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-НО № 422914 (а.с.10). Шлюбні відносини остаточно припинені у квітні 2016 року. Між ними не має взаєморозуміння, поваги. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, а тому його необхідно розірвати. Після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, бажає залишити прізвище «Кавура». Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

21 червня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 21.09.2009 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №44. Від спільного життя дітей не мають. За час спільного проживання вона впевнилася, що між нею та відповідачем відсутні спільні інтереси. Чоловік неодноразово здійснював відносно неї фізичне насилля. Також здійснював психологічне насилля шляхом погроз. Вважає, що подальше продовження їх сімейних відносин є неможливим. Позивач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.09.2009 року виконкомом Кіровської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис №44, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №186881 (а.с.6). Від спільного життя дітей не мають. Чоловік неодноразово здійснював відносно неї фізичне насилля, що підтверджено випискою із медичної карти амбулаторного (а.с.7). Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

21 червня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком відповідачем по справі 19 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб. Вони є батьками трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], дочки [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], які проживають з нею, позивачем. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що відповідач порушив подружню вірність, проживає з іншою жінкою. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, між ними склались неприязні стосунки. Позивач вважає, що примирення між нею і відповідачем не можливо і суперечить її інтересам та погано впливає на психічне здоровя дітей. Після розлучення позивач бажає залишити прізвище чоловіка «Дейнега». Діти залишаться проживати з нею. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.35). Відповідач, який за місцем свого постійного проживання у [INFO], не проживає згідно поштового рекомендованого відправлення (а.с.32), будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, так як інформація про судовий розгляд справи опублікована на офіційному сайті «Судова влада» і є загальнодоступною, у судове засідання повторно не зявився, уповноважених представників не направив, про поважні причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у звязку з чим суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення в порядку ст.169 ч.4 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, не надання відповідачем заперечень проти позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6), і є батьками трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], дочки [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] (а.с.7-9). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, позивач на розірванні шлюбу наполягає. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітніх дітей, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

21 червня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 січня 1995 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 січня 1995 року, актовий запис № 31 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

21 червня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29 червня 2013 року та стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 29 червня 2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 833 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь позивача та держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

21 червня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.04.1991 року Малокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства з січня 2016 року. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Тому просила шлюб розірвати. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали. Відповідач відмовився від надання терміну на примирення. Допитавши сторони, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 21 квітня 1991 року у Малокобелячківській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Зберегти сімю в подальшому неможливо. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 551 грн. 20 коп. належить стягнути з відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

21 червня 2016 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, 17 серпня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №754. [INFO] року від шлюбу народилась дочка [PERSON]. З 2014 року однією сім'єю з відповідачем не проживають, у зв'язку з тим, що вони мешкають у різних містах. Просила розірвати шлюб До судового засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за їївідсутності, позов підтримала, зазначила, що однією сімєю з відповідачем не проживає з вересня 2014 року. Після розірванню шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідачка до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, зазначив, що однією сімєю не проживають з вересня 2014 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася у вересня 2014 року та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

21 червня 2016 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 вересня 2005 року. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня донька [PERSON], [INFO]. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося через несумісність характерів, сварки та відсутність взаєморозуміння при вирішенні питань, повязаних з веденням сімейного господарства. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя, не приділяє належної уваги дружині та дітям. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено остаточно. Позивачка, [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви повністю, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2005 року. Шлюб зареєстровано у відділі РАЦС по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, актовий запис- № 451 (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя є малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.5). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved