Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

22 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 квітня 2007 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №143. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини не підтримують з січня 2019 року, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для його звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 23.06.2021 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв та клопотань від неї до суду не надходило, відзив до суду не подано. У зв`язку з неявкою відповідача та не надання відзиву суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 квітня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №143. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, діаметрально протилежних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони з січня 2019 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вимог щодо компенсації понесених судових витрат з боку позивача заявлено не було.

Outcome: approved