Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

23.03.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти, на утримання їх малолітніх дітей: доньки -[PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно і до досягнення найменшою дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сторони з 17.09.2005 року знаходяться у шлюбі. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], сина [PERSON], та доньку - [PERSON], які мешкають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивач власними силами намагається матеріально забезпечити дітей, відповідач від виконання свого обов'язку по утриманню дітей ухиляється, діти часто хворіють, тому коштів дітям не вистачає. На момент звернення до суду згоди між сторонами по справі щодо способу виконання відповідачем свого обов'язку з утримання дітей не досягнуто. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання (а.с.17) у судове засідання не прибула, надавши суду заяву від 13.06.2018 року, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі (а.с.19). Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с. 16) у судове засідання не прибув, надавши суду заяву від 13.06.2018 року, в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги визнав та просив задовольнити в повному обсязі (а.с.19). Враховуючи, що сторони до суду не прибули, надавши згоду на розгляд без їх участі, при цьому відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі і його заява про визнання позовних вимог не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 17.09.2005 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борівського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №48, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ВЛ №009430, виданим 17.09.2005 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають дітей доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Підлиманською сільською радою Борівського району Харківської області (актовий запис № 04 від 08.09.2004 року) (а.с.8), сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського РУЮ Харківської області (актовий запис №64 від 17.06.2008 року)(а.с.7), та доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського РУЮ Харківської області (актовий запис №117 від 14.12.2011 року)(а.с.6). Відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини на момент пред`явлення позову не надає. При цьому суд виходить з того, що обов'язок по доказуванню надання допомоги на дітей держава покладає в такій категорії справ саме на відповідача, який жодних доказів надання такої допомоги суду не надав, а тому суд вважає, що відповідач належним чином свої батьківські обов'язки в цій частині не виконує, у зв'язку з чим позовна заява [PERSON] підлягає в цій частині задоволенню. 17.05.2017 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, і яким було змінено філософію стягнення аліментів та розширено права одержувача аліментів як щодо зміни способу стягнення аліментів, так і щодо спрощення процедур такого стягнення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1 та ч.5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дітей та сторін, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дітей задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, про що у своїй позовній заяві не просила позивач. Окремо суд зазначає, що стягнення аліментів повинно відбутися не до досягнення повноліття найменшою дитиною, про що просила позивач, а відповідно до норм закону до досягнення повноліття найстрашою дитиною сторін по справі. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України До цього часу вказаний порядок КМУ не прийнятий, у зв'язку з чим судові витрати по справі, які складаються із несплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, слід компенсувати за рахунок держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved