Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

23.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина. Мотивує тим, що згідно що між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину. З листопада 2015 року вони разом з відповідачем не проживають і оскільки останній ухиляється від утримання сина, але офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь в розмірі ? частини всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття сина. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.2015 року сторони уклали шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб від 01.10.2015 року серії І БІ №141280, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області (а.с.3) Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.10.2015 року серії І БВ №258558, актовий запис №351, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції (а.с.2) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] є працездатним та фізично здоровим, має постійне місце роботи, а саме працює лікарем в Славутській районній державній лікарні ветеринарної медицини, стягнень із заробітної плати відповідача не проводиться, отже він являється спроможним сплачувати аліменти, які вимагає позивачка. Відповідно до ст.183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.2. ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Враховуючи зазначене та обовязок обох батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову За наведених вище обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, а відтак він підлягає частковому задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial