Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

22 лютого 2019 року позивач звернулась до суду з\~позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14 серпня 2010 року вона\~зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя, що призводить до конфліктних ситуацій. Почуття любові та поваги один до одного втрачено. З листопада 2018 року вони не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, за останній час переконались в тому, що у них не має спільних інтересів і подальше подружнє життя є неможливим. Фактично сімя припинила існування, а її збереження або поновлення шлюбних відносин є неможливим, що стало приводом для звернення до суду з зазначеним позовом. В підготовче судове засідання позивач не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявились до суду. Судом встановлено, що 14 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Амур Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №629 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої\~статті 105\~Сімейного кодексу\~України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з листопада 2018 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8\~статті 294 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачці залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу \~«Верпаховська». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved