Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

22 січня 2019 року представник Комунального закладу «Яблунівська спеціалізована школа - інтернат I-III ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 05 лютого 2016 року [PERSON] , [INFO] , навчається та проживає у Комунальному закладі «Яблунівська спеціалізована школа - інтернат I-III ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів». Батьками неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] За час перебування [PERSON] в школі-інтернаті батьки жодного разу її не відвідували, не забирали додому на період вихідних чи святкових днів. Крім того, під час літніх канікул 2018 року [PERSON] перебувала в оздоровчому таборі, оскільки батьки не виявили бажання забрати її додому. Тобто з 05 лютого 2016 року батьки жодним чином дитиною не цікавляться. [PERSON] усвідомлює байдуже ставлення батьків, а тому 02 січня 2019 року написала заяву, в якій просила підняти перед судом питання про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. У зв`язку з цим представник Комунального закладу «Яблунівська спеціалізована школа - інтернат I-III ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» був змушений діяти в інтересах неповнолітньої [PERSON] та звернутися до суду з вимогами про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та стягнення з них аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 всіх видів заробітку. У зв`язку зі смертю відповідачки [PERSON] ухвалою суду від 7 травня 2019 року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито. Представник позивача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги до [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити, оскільки він не приділяє своїй доньці ніякої уваги, не бере жодної участі у її вихованні та утриманні. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Гиленко Л.Р. та [PERSON] ., позов до [PERSON] підтримали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги визнав. У зв`язку з визнанням відповідачем [PERSON] позовних вимог в повному обсязі, за клопотанням учасників судового розгляду, суд розглядає справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, представників третіх осіб, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до [PERSON] слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Як вбачається з довідки, виданої 22 січня 2019 року, [PERSON] навчається в 11 класі КЗ «Яблунівська спеціалізована школа - інтернат I-III ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» і перебуває на державному утриманні (а.с. 7). В актах від 02 січня 2019 року та від 22 квітня 2019 року, складених комісією з представників КЗ «Яблунівська спеціалізована школа - інтернат I-III ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів», зазначено, що вихованку школи - інтернату [PERSON] її батьки з 05 лютого 2016 року і по цей час не відвідують, листів та грошових переказів не надсилають, матеріально не забезпечують, життям і здоров`ям дитини не цікавляться (а.с. 8, 62). З довідки про місце проживання особи від 28 вересня 2018 року, виданої Варвинською селищною радою Варвинського району Чернігівської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто не за місцем проживання батьків (а.с. 12), оскільки відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). 2 січня 2019 року неповнолітня [PERSON] написала заяву, в якій просить підняти перед судом питання про позбавлення батьківських прав її батьків у зв`язку з тим, що за час її перебування у школі - інтернаті [PERSON] та [PERSON] жодним чином не приймали участі в її вихованні та не цікавилися її життям (а.с. 9). Стаття 150 СК України встановлює обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі наявних у справі доказів судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Декларація ООН про права дитини, прийнята Резолюцією 1386/XVV Генеральної асамблеї ООН 20 листопада 1959 року, містить перелік принципів, дотримання яких необхідне для забезпечення щасливого дитинства. Відповідно до цих принципів дитині мають бути надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності; дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Орган опіки і піклування - виконавчий комітет Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, для захисту прав та законних інтересів дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON] , що викладено у висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області ради від 25 квітня 2019 року (а.с. 66). Відповідно до п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 - IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Однак це право не є абсолютним. У рішенні «Хант проти України» (Заява №31111/04, Страсбург, 7 грудня 2006 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що позбавлення батьківських прав є втручанням у право на повагу до сімейного життя (п. 49); аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (п. 53); між інтересами дитини та інтересами батьків повинні існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (п. 54). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати, дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення Європейського суду з прав людини «Мамчур проти України», Заява №10383/09, 16 липня 2015 року, остаточне - 16 жовтня 2015 року). Беручи до уваги те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності, достовірно встановивши факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до переконання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі однієї третьої частки всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан і стан здоров`я відповідача та дитини, відсутність у відповідача інших утриманців. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач сплатив 768,40 грн судового збору, то слід стягнути цю суму з відповідача [PERSON] на їхню користь. Крім того, з [PERSON] слід стягнути 1921 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved