Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

22.07.2021 ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В обґрунтування позовної заяви позивач посилався не те, що 01.08.2018 у м. Луцьку по вул. Ветеранів, 39, відбулася ДТП за участю застрахованого автомобіля марки «Тойота», н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу марки «БМВ» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду від 14.08.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. 03.09.2018 позивач здійснив страхове відшкодування потерпілому за договором добровільного страхування у розмірі 133 535,98 грн. Одночасно з цим, позивач зауважив, що на момент страхового випадку водій автомобілю марки «БМВ» н.з. [NUMBER] , (відповідач) не був застрахований відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування в розмірі 133 535,98 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн. Ухвалою суду від 09.08.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 07.09.2021 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, відповідно до змісту якої останній повідомив, що транспортний засіб марки «БМВ» н.з. [NUMBER] , був застрахований на момент ДТП, на підтвердження чого надав копію сертифікату міжнародного автомобільного страхування «Зелена карта» [NUMBER] з терміном дії від 19.04.2018 по 18.03.2019, у переліку країн, в яких діє вказаний сертифікат (п.8), є і Україна, а тому саме МТСБУ, ліміт відповідальності якого становить 500 000 грн., повинне відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП. Ухвалою від 15.09.2021 до участі у справі залучено МТСБУ у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 2.10.2021 до суду надійшли пояснення третьої особи МТСБУ щодо суті спору, відповідно до яких останнім вказано, що при зверненні до Польського Бюро Автомобільних Страховиків із відповідним запитом, не вдалось встановити страховика, що видав сертифікат «Зелена карта№ на вказаний автомобіль, про що в свою чергу було повідомлено позивача. Представник позивача та представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, попередньо заявили про розгляд справи у їхній відсутності за наявними матеріалами. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений судом про час, дату та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , 01.08.2018 о 00 год. 40 хв., в м. Луцьку по (пр. Відродження) вул. Ветеранів, 39 керуючи транспортним засобом BMW, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Тойота, д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, в результаті чого автомобілі зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1Правил дорожнього руху. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/12514/18 (провадження №3/161/3005/18) від 14.08.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Вказана постанова набрала законної сили 28.08.2018 (а.с.7). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Тойота», н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно умов полісу №003003-2101-0000043 від 29.12.2017 (КАСКО) (а.с.5). Власник пошкодженого автомобіля звернувся 01.08.2018 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням №19052 про настання вищевказаного страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.9-10). 18.03.2021 ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі ремонтної калькуляції №565 від 16.08.2018, було складено акт огляду транспортного засобу, страховий акт №19052/18 від 03.09.2018 та розрахунок суми страхового відшкодування №19052/18 від 21.08.2018, що належить до виплати страхувальнику - [PERSON] (а.с. 11-18). На підставі зазначених вище документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 133 535, 988 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1174 від 03.09.2018 (а.с.19). Разом з тим, суд звертає увагу на те, що МТСБУ здійснено перевірку наявності/відсутності даних про страхування автомобіля марки BMW, д.н.з. [NUMBER] , за результатами якої будь-яких даних щодо наявності страхового покриття по відношенню до даного транспортного засобу не встановлено. Окрім того, МЬСБУ повідомлено [PERSON] листом №8.3-03/31355 від 25.09.2019 про те, що на адресу МТСБУ надійшло офіційне повідомлення Бюро Польщі з інформацією про неможливість ідентифікувати страхових сертифікат «Зелена картка», виданий по відношенню до автомобіля марки BMW, д.н.з. [NUMBER] , у зв`язку із чим ПрАТ «СК «Євроінс Укрраїна» повідомлено про відсутність юридичних підстав для здійснення регламентної виплати в порядку регресу за зазначеною ДТП (а.с.75-83). З огляду на наведене, надані відповідачем копія «Зеленої карти» [NUMBER] з терміном дії від 19.04.2018 по 18.03.2019, копія договору купівлі-продажу від 05.12.2018, копія технічного паспорту на транспортний засіб марки BMW, д.н.з. [NUMBER] не є достатніми доказами страхування цивільно-правової відповідальності власника даного автомобіля. Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючі дані та належні докази того, що відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як власник наземного транспортного засобу, що давало б підстави для стягнення шкоди із відповідної страхової компанії. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як передбачено частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування») За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування. Деліктне зобов`язання між потерпілим та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вирішуючи даний спір, судом достеменно встановлено, що на підставі ремонтної калькуляції №565 від 16.10.2018, страхового акту №19052/18 від 03.09.2018 та розрахунку суми страхового відшкодування №19052/18 від 21.08.2018, позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику - [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №1174 від 03.09.2018 (а.с.19). За результатами розгляду справи судом не встановлено даних про те, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП (відповідача по справі - [PERSON] ) була застрахована, як власника наземного транспортного засобу, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» має право вимоги (суброгація) до винуватця ДТП - відповідача по справі [PERSON] . Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, їх правове регулювання, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач, керуючи транспортним засобом здійснив дану дорожньо-транспортну пригоду, то після виплати позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 133 535,98 грн. на користь потерпілої особи у нього виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди у порядку регресу, а тому з цих підстав позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 2 270 грн., сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення №9736 від 09.07.2021 (а.с.1), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved