Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

23 січня 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Золочівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просили визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №161534, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 1,1122 га з кадастровим номером 6322655100:02:006:0089. Свої вимоги мотивували тим, що вказаний акт видано в порушення прав позивачів, оскільки відповідачем порушено межі земельної ділянки позивачів, захвачено близько 200 метрів квадратних землі. Первинно відповідачу було виділено меншу ділянку, проте, при отриманні держакту конфігурація його ділянки змінилася та значно збільшилася, на думку позивачів, це було зроблено за рахунок їх ділянки. Так, рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 12 квітня 2012 року скасовано рішення Золочівської селищної ради Харківської області №719 ХІХ сесії VІ скликання від 15 грудня 2011 року «Про затвердження акту комісії при виконавчому комітеті селищної ради з питань екології та раціонального природокористування від 23 листопада 2011 року» щодо надання дозволу [PERSON], [PERSON] на затвердження технічних документів, що посвідчують право власності на зазначені в акті земельні ділянки, без погодження меж між собою. Вказане рішення залишене без змін ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2012 року та Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року. У судовому засіданні [PERSON], діючи від власного імені та як представник [PERSON], позовні вимоги підтримав з наведених у позові мотивів, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував у повному обсязі з тих мотивів, що, на його думку, позивачами не надано доказів порушення їх прав, оскільки межі їхньої ділянки взагалі визначити неможливо, так як вони не мають державного акту на землю. Крім того, межі ділянки позивачів не змінювалися, а ділянка відповідача була збільшена за рахунок суміжної ділянки з іншого боку, про що в матеріалах справи є довідки КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро технічної інвентаризації Золочівського району» та свідчать пояснення допитаної в якості свідка директора вказаної інвентаризаційної установи [PERSON] Додав також, що позивачами скасовано рішення Золочівської селищної ради №719, проте, державний акт було видано на підставі іншого рішення цієї ж сільради №792, а воно позивачами не оскаржувалося та, взагалі, не було предметом судового розгляду. Представник Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області та представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З наданих витягів з протоколу засідань виконавчого комітету Золочівської селищної ради депутатів трудящих Золочівського району Харківської області УРСР №12 від 24 червня 1971 року вбачається, що розглянувши заяву [PERSON], що мешкає по вул. 40 років Жовтня№5 про відрізку в них частини земельних ділянок, виконавчий комітет селищної ради ухвалив відрізати частину земельних ділянок в [PERSON] 700 кв.м., залишивши їй в користування 800 кв.м.; виділити земельну ділянку під забудову [PERSON] по вул. 40 років Жовтня №5А розміром 700 кв.м. (а.с.48-49) Згідно технічного паспорту на домоволодіння №5 по вул. 40 років Жовтня у смт. Золочів (інвертарізаційна справа №2030) від 14 липня 1988 року, що містить відмітку про зміну власника з [PERSON] на [PERSON], земельна ділянка загальною площею 824 метри квадратних. На плані земельної ділянки станом на момент проведення інвентаризації 1988 рік не відображено порушення її меж або розташування споруд на межі з боку суміжних ділянок (а.с.132-134). Відповідно до наданого суду свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 листопада 1988 року [PERSON] успадкувала після смерті своєї бабусі - [PERSON] житловий будинок №5 по вул. 40 років Жовтня у смт. Золочів, розташований на земельній ділянці площею 824 метри квадратних (а.с.132). Рішенням виконавчого комітету Золочівської селищної Ради депутатів трудящих Золочівського району Харківської області УРСР від 11 червня 1989 року №106-7 ухвалено узаконити самовільно побудовані [PERSON] споруди на ділянці по вул. 40 років Жовтня у смт. Золочів, в тому часті сарай літ. «Г» розміром 8,5Х3,8 метрів (а.с.255). Рішенням виконавчого комітету Золочівської селищної Ради депутатів трудящих Золочівського району Харківської області УРСР від 11 червня 1989 року №109-4 ухвалено вилучити 784 метри квадратних із землі присадибної ділянки №3 по вул. 40 років Жовтня в смт Золочів, належного [PERSON], лишивши їй у користування 955 кв.м. (а.с.50). Рішенням виконавчого комітету Золочівської селищної Ради депутатів трудящих Золочівського району Харківської області УРСР від 11 червня 1989 року №111 ухвалено закріпити земельну ділянку площею 784 кв.м. в смт. Золочів по вул. 40 років Жовтня 3«А» за [PERSON] (а.с.114). У технічному паспорті на житловий будинок №3 по вул. 40 років Жовтня у смт Золочів (інвентаризаційна справа 2036) від 09 лютого 1988 року відображено земельну ділянку №3 до розподілу її на дві ділянки. На ділянці розташовані обєкти нерухомості, в тому числі сарай літ. «Г» 1987 року, розміром 8,5Х3,8 метрів, що побудований поблизу межі ділянки. Ділянка 1739 метрів квадратних по фактичному користуванню. У технічному паспорті будинок №3А по вул. 40 років Жовтня у смт Золочів (інвентаризаційна справа 1325) від 11 липня 2013 року відображено земельну ділянку, що була виокремлена з первинної ділянки №3, на ділянці також розташовані нежитлові приміщення, в тому числі сарай 1987 року побудови, розміром 8,5Х3,8 метрів, що розташований поблизу межі ділянки із ділянкою №5. Ділянка загальною площею 1122 квадратних метри (а.с.51-60). З листів Золочівської селищної ради Харківської області та адміністрації того ж району вбачається, що комісіями у різних складах встановлювалися порушення меж земельних ділянок позивачів (а.с.110-112). 02 жовтня 2009 року Актом комісії у складі заступника начальника Золочівського селищного голови [PERSON], спеціаліста з юридичних питань селищної ради [PERSON], секретаря Балюк В.І. встановлено наявність порушень меж ділянки [PERSON], а саме, що не вистачає 4 метрів по ширині земельної ділянки в кінці огороду. Також в акті зазначено, що [PERSON] без відповідних дозволів та документів почав будівництво гаражу за адресою смт Золочів, вул. 40 років Жовтня, 3 (а.с.21). 04 січня 2010 року комісія у складі заступника Золочівського селищного голови [PERSON], спеціаліста з юридичних питань Золочівської селищної ради [PERSON], спеціаліста І категорії Золочівської селищної ради [PERSON] склала акт, в якому встановила на підставі, в тому числі генерального плану забудови домоволодіння №3А по вул. 40 років Жовтня у смт. Золочів Харківської області, що господарські будівлі [PERSON]: сарай, літній душ, гараж, перетинають лінії межі і частково розташовані на земельній ділянці [PERSON] (а.с.124). 10 листопада 2011 року Актом комісії у складі заступника Золочівського селищного голови [PERSON], спеціаліста 1 категорії (юриста) селищної ради [PERSON], спеціаліста 1 категорії (землевпорядника) селищної ради [PERSON], в результаті перевірки встановлено, що межі заявника не відповідають даним технічної документації на домоволодіння по вул. 40 років Жовтня №5: в кінці городу при обмірі ширина земельної ділянки складає 8,20 м. Богач В.С., що проживає за адресою [INFO], рекомендовано привести у відповідність до технічної документації межі земельної ділянки (а.с.23). 24 березня 2011 року актом комісії у складі заступника голови Золочівської селищної ради [PERSON], директора КП «Архітектурно інвентаризаційне бюро Золочівського району» Харківської області [PERSON], спеціаліста І категорії відповідної селищної ради, встановлено неможливість підписання акту комісійно на день виїзду на місце (а.с.126). Рішенням Золочівського районого суду Харківської області від 12 квітня 2012 року скасовано рішення Золочівської селищної ради Харківської області №719 ХІХ сесії VІ скликання від 15 грудня 2011 року «Про затвердження акту комісії при виконавчому комітеті селищної ради з питань екології та раціонального природокористування від 23 листопада 2011 року» щодо надання дозволу [PERSON], [PERSON] на затвердження технічних документів, що посвідчують право власності на зазначені в акті земельні ділянки, без погодження меж між собою. Вказане рішення залишене без змін ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2012 року та Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року (а.с. 11-20,24). 11 січня 2012 року рішенням Золочівської селищної ради Харківської області ХХ сесії VI скликання №792 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності за [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,1122 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель 0,1122 га, розташовану за адресою: смт. Золочів, вул. 40 років Жовтня, 3а. Передати у власність [PERSON] дану земельну ділянку (а.с.252). 28 березня 2012 року [PERSON] на підставі рішення ХХ сесії VІ скликання Золочівської селищної ради Харківської області від 11 січня 2011 року №792 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №161534 розміром 0,1122 га, кадастровий номер ділянки 6322655100:02:006:0089, що розташована за адресою: Харківська область, смт. Золочів, вул. 40 років Жовтня, 3а (а.с.10). Листом КП «Архітектурно-інвентаризаційного бюро Золочівського району Харківської області» від 16 листопада 2009 року встановлено, що конфігурація земельної ділянки №3А по вул. 40 років Жовтня у смт. Золочів змінена, площа складає 1080 кв.м. згідно фактичного користування. Відображено генеральний план забудови домоволодіння №3А по вул. 40 років Жовтня у смт. Золочів з відображенням фактичного користування та того, як мало бути по проекту (а.с.113 та на оберті). В листах КП «Архітектурно-інвентаризаційного бюро Золочівського району Харківської області» від 21 березня 2011 року та 26 травня 2011 року зазначається, що 27 жовтня 2009 року була проведена поточна інвентаризація домоволодіння за адресою: смт. Золочів, вул. 40 років Жовтня, 3а. Виявлено самовільне будівництво господарських будівель: гаражу «Е», погребу «Ж», літнього душу «З», вбиральні «І». Дані господарські будівлі розташовані на території домоволодіння замовника [PERSON] По межі між домоволодіннями №3а та №5 встановлена огорожа. Між домоволодіннями №3 та №3а чіткої межі не встановлено, огорожа відсутня. При обстежені земельної ділянки [PERSON] були виявлені відхилення розмірів меж від попередньої конфігурації земельної ділянки та проведені нові заміри згідно фактичного користування. Дані відхилення виникли у звязку з розподілом земельних ділянок№3, яка належить [PERSON], та №3а, яке належить [PERSON], та допущеної помилки у привязках господарських будівель у попередній інвентаризації. Існуючий сарай «Б», який було побудовано у 1987 році, невірно викладено у масштабі відносно до існуючого житлового будинку «А-1» та до межі між домоволодіннями №3а та №5. При виготовлені нового технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок на плані земельної ділянки відображено попередню конфігурацію та фактичну конфігурацію земельної ділянки. Для уточнення конфігурації земельної ділянки необхідно звернутися до землевпорядної організації та виготовити технічну документацію з подальшим отриманням Державного акту на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с.46-48). Допитана у судовому засіданні в якості свідка директор КП «Архітектурно-інвентаризаційного бюро Золочівського району Харківської області» [PERSON] пояснила суду, що межі земельної ділянки позивачів не порушувалися. [PERSON] помиляється щодо меж своєї земельної ділянки через те, що раніше при виготовлені технічного паспорту на будинок було допущено помилки. Дані помилки могли бути допущені через відсутність на той час точних способів виміру, що існують тепер, через що було неправильно відображено у масштабі розташування нерухомих обєктів у привязці до будинку. Конфігурація ділянки відповідача дійсно змінилася, але не за рахунок ділянки позивача, а за рахунок ділянки свого родича - [PERSON], все це було зясовано при проведенні інвентаризації у 2009-2013 роках. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою як позивача, так і відповідача, так як її земельна ділянки з боку городів межує з цими ділянками. Свідок зауважила, що межі земельних ділянок домоволодінь №3а та №5 ніколи не змінювалися, є такими, що історично склалися у тому вигляді, що існує і в даний час. Це вона може стверджувати, так як з її ділянки видно як раз межу цих ділянок. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є дружиною відповідача та підтверджує, що її чоловіком не порушувалася межі між їхніми з позивачами ділянками, таку поведінку позивачів пояснювала неприязним ставленням до їхньої родини. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Земельного Кодексу України, суд також керується висновками Верховного суду України висловленими у постановах від 31.10.2012р. у справі №653цс12, від 18.09.2013 р. (справа №. 6-12цс13), від 23.10.2013р. (справа №. 6-93цс13), від 25.06.2014р.(справа №667цс14). Так, поняття, зміст права власності на землю та підстави його набуття визначено в нормах ст.ст. 78, 81, 116 ЗК України. За змістом ст. 116 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набували права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та виникає з моменту державної реєстрації цього права. Отже, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер та є непорушним. Забезпечуючи усім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Рівність умов захисту прав власності на землю випливає з норм ст.ст. 21, 55 Конституції України та ст. 152 ЗК України. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведені положення процесуального закону сторонам були розяснені та зрозумілі. Судом встановлено, що позивачами заявлено вимогу про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №161534. Право, посвідчене вказаним державним актом і є похідним від відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки - рішення ХХ сесії VІ скликання Золочівської селищної ради Харківської області від 11 січня 2011 року №792. Даних щодо нікчемності зазначеного рішення (порушення процедури прийняття, відсутність компетенції на розпорядження землею органу, що його видав, скасування рішення тощо) суду не надано. Таким чином, за змістом ст. 152 ЗК України визнання недійсним державного акта на право власності на землю, як самого по собі правовстановлюючого документа, не передбачено зазначеною нормою. Відповідно, вимога захисту порушених прав власника на землю реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою про визнання відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки недійсним. Скасоване рішення Золочівської селищної ради Харківської області №719 ХІХ сесії VІ скликання від 15 грудня 2011 року «Про затвердження акту комісії при виконавчому комітеті селищної ради з питань екології та раціонального природокористування від 23 листопада 2011 року» не є підставою набуття відповідачем права власності на земельну ділянку кадастровим номером 6322655100:02:006:0089. В той же час позивачем рішення ХХ сесії VІ скликання Золочівської селищної ради Харківської області від 11 січня 2011 року №792, що стало підставою для виникнення права власності у відповідача не оскаржено. В звязку з цим вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №161534 до скасування відповідного рішення сільради суд вважає передчасними. Щодо доводів позивачів про порушення меж їхньої земельної ділянки суд виходить з наступного. Судом встановлено, що позивачі на доказ порушення межі їхньої земельної ділянки посилаються на велику кількість актів та дані генерального плану забудови домоволодіння №3А по вул. 40 років Жовтня у смт. Золочів з відображенням фактичного користування та того, як мало бути по проекту (а.с.113 та на оберті), даний план датований 2009 роком, він складений при інвентаризації вказаного домоволодіння. На плані відображено, що сарай розміром 8,5Х3,8 метрів розташований на межі ділянки та фактично на половину знаходиться на суміжній ділянці №5 по тій же вулиці. Проте, судом проаналізовано інвентаризаційні справи суміжних земельних ділянок №3а (виокремлена з ділянки №3) та №5 по вул. 40 років Жовтня та встановлено, що сарай площею 8,5Х3,8 метрів, який позивачі вважають побудованим на їхній території, згідно даних інвентаризаційних справ 2036 та 1325 побудований у 1987 році на ділянці №3 по вул. 40 років Жовтня, згодом з цієї ділянки виокремлено ділянку №3А. Сарай узаконений у 1988 році за відповідачем. При формуванні нової ділянки спірний сарай став належати до ділянки №3А. Крім того, ще 14 липня 1988 року (коли спірний сарай вже було побудовано) році при проведенні технічної інвентаризації будинку №5 на межі між ділянками №3 та №5 не встановлено споруд, що порушують межі або частково знаходяться на території ділянки №5 (а.с. 132 на оберті). Відтак, порушення меж ділянки позивачів встановлено КП «Архітектурно-інвентаризаційного бюро Золочівського району Харківської області» у 2009 році при інвентаризації будинку №5 по вул. 40 років Жовтня. Проте, з урахуванням приведеного судом аналізу інвентаризаційних справ та пояснень директору вказаної установи [PERSON] про наявність помилки, суд погоджується з її доводами про помилковість даних даної інвентаризації, доходячи аналогічного висновку, що всі споруди, побудовані на ділянці відповідача, не порушують меж суміжної ділянки №5. На доказ висновку суду про відсутність порушень меж земельної ділянки позивачів свідчать й пояснення допитаних свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили про незмінність історично складених меж між спірними ділянками. Оцінюючи доводи позивача [PERSON] про упередженість свідків, суд вважає, що нема підстав ставити під сумнів показання даних свідків. Так, в розумінні положень ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України, даних про дачу завідомо неправдивих показань суду не надано. Крім того, показання свідків узгоджуються з матеріалами справи, в тому числі даними інвентаризаційних справ ділянок №3, №3а і №5, та поясненнями директора КП «Архітектурно-інвентаризаційного бюро Золочівського району Харківської області» про незмінність історичних меж між ділянками. Оцінюючи надані позивачем в якості доказів акти селищної ради, суд виходить з того, що у вказаних актах не встановлено, яким чином комісія дійшла висновку про відсутність або наявність порушення, яку методику використано, які технічні засоби використані, що фактично унеможливлює їх перевірку. Враховуючи, що позивачами на доказ розмірів їхньої земельної ділянки не надано інших доказів окрім свідоцтва про право на спадщину та даних технічних паспортів, а помилковість даних технічної інвентаризації, визнана директором інвентаризаційної установи, суд вважає акти селищної ради, що складені комісіями у різних складах такими, що сформовані на документі з помилкою, через що не може вважати їх висновки обєктивними. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позивачами в розумінні положень ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України не надано доказів порушення меж їхньої земельної ділянки №5 з боку земельної ділянки відповідача №3а по вул. 40 років Жовтня у смт. Золочів Харківської області, відповідно, не встановлює в цій частині порушення їхніх прав з боку відповідачів. Судом досліджено ряд документів щодо листування із правоохоронними органами, ініціюванням порушення кримінальної справи за фактом підробки документів за ч. 1 ст. 358КК України, права власності на житловий будинок №5А по вул. 40 років Жовтня у смт. Золочів, хоча дані документи й стосуються відносин між сторонами, проте, суд вважає їх неналежними доказами, оскільки вони не стосуються предмету спору (а.с. 245, 248,249, 254, 266, 273, 274). Відтак, позивачами не надано доказів порушення меж їхньої земельної ділянки, рішення на підставі якого відповідачу видано державний акт позивачем не оскаржено, вимог про його скасування не заявлялося, в звязку з чим суд відмовляє у задоволенні вимог про скасування акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №161534. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог позивачів, судові витрати відшкодуванню не підлягають до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed