Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

22 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області згідно актового запису № 34, від якого народилося двоє малолітніх дітей, мотивуючи його тим, що протягом останнього року їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Ведення між ними спільного господарства та спільне проживання припинено і тому подальше збереження шлюбу сенсу не має. Відповідач проживає з іншою жінкою і також згоден на розірвання шлюбу. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Заходи щодо примирення просить не застосовувати. Відповідач подав заперечення на позовну заяву, де позовні вимоги визнав частково в частині розірвання шлюбу, підтвердивши припинення спільного проживання та ведення спільного господарства. Вважає, що їх шлюбні відносини припинилися з жовтня 2015 року, а не з 02.02.2016 р. як вважає позивачка. Крім того, не згоден з тим, щоб син [PERSON] проживав з позивачкою в м. Чернігові, з приводу чого подав позов про визначення його місця проживання. Також вважає необґрунтованим розмір витрат позивачки на правову допомогу адвоката. У судове засідання позивачка не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявився за наявності клопотання про розгляд справи за його відсутності. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами згідно правил статті 197 ЦПК України не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наданої копії свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 069383, [PERSON], який народився 15 жовтня 1983 року в м. Жигульовську Куйбишевської області, Російська Федерація, громадянство України і [PERSON], яка народилася 4 листопада 1987 року в с. Киріївка Сосницького району Чернігівської області, Україна, громадянство України, зареєстрували шлюб 29 березня 2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 34. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON]; дружини [PERSON]. Місце реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна (а.с.13). Подружжя має двох дітей: сина [PERSON], [INFO]; дочку [PERSON], [INFO], що підтверджено наданими копіями свідоцтв про народження (а.с.7, 8). Згідно статті 105 Сімейного кодексу України шлюб, зокрема, припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За правилом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу у судовому засіданні не встановлено, у звязку з чим позов про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Заперечення відповідача проти позову стосуються зясування моменту припинення спільного проживання і ведення спільного господарства, а також визначення місця проживання дитини, що виходить за межі предмета позову про розірвання шлюбу і не впливає на вирішення справи. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища позивачкою не подано, у звязку з чим підстав для його зміни немає. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень статті 88 ЦПК України, згідно яких стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір на суму 551 грн. 20 коп., що підтверджено квитанцією банківської установи. Також позивачем було укладено з адвокатом договір про надання правової допомоги від 22 липня 2016 року і сплачено 300,00 грн. згідно цього договору, що підтверджено копією договору та оригіналом квитанції про прийняття оплати на вказану суму, яка не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, передбаченого статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на загальну суму 851 грн. 20 коп. з розрахунку: 551,20+300=851,20.

Outcome: approved