Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

23 вересня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01 лютого 2012 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина знаходяться на повному утриманні матері. Батько матеріальної допомоги на утримання дитини у повному обсязі не надає, у зв`язку з чим вона вирішила узаконити процедуру сплати аліментів, та просить стягнути з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 гривень, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, яку підтримав у судовому засіданні та не заперечував проти часткового задоволення позову, в саме у сумі 4000 гривень, щомісячно. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01 лютого 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що відображено у повторно виданому свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №29 зареєстрований 01.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьк, виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку 08 січня 2014 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що відображено у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку (актовий запис №882 від 20 жовтня 2008 року). Згідно акту про фактичне проживання виданого комітетом самоорганізації населення «Хмельницький» від 18 вересня 2020 року, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач надав докази надання допомоги, що вбачається з виписки з банківського рахунку, повідомив про зміну його майнового стану. З огляду на викладене, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 4000,00 гривень, щомісячно. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені сторонами обставини, передбачені ст.182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 23 вересня 2020 року. На підставі ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 908 гривень судового збору.

Outcome: partial